EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo podprli skupne zaključne ugotovitve preiskovalne komisije. Zdaj preiskovalna komisija je kot smo že ugotavljali, torej skozi razpravo ugotavljala tako politično odgovornost kot odgovornost vseh tistih, ki so bili na javnih funkcijah v času, ki ga je preiskovala preiskovalna komisija, torej od leta 2003 do leta 2016. Preiskovalna komisija je odgovornim za nepravilnosti, tako tistim, ki so kršili zakone o javnem naročanju, druge zakone in pa, ki so se s tem tudi okoriščali, da so torej pripomogli k temu, da so se prodajale v Sloveniji tudi do petkrat dražje žilne opornice oziroma cene, da so bile petkrat višje kot na evropskem trgu, da je denar odtekal tudi za druge, naj bi odtekal tudi za namene torej dokapitalizacij podjetij v Italiji in pa po vsej verjetnosti tudi v Sloveniji. Vsem tem odgovornim smo za nepravilnosti v zdravstvu dali ime in priimek. Torej, ne govorimo več o tem, da je nekdo nekje odgovoren in da se ne more v bistvu iz tega, preiskave izluščiti kdo, tako da smo že v vmesnih poročilih dali kar nekaj naznanitev kaznivih dejanj, sumov kaznivih dejanj, v zaključnem poročilu pa preiskovalna komisija tudi ugotavlja odgovornost, politično odgovornost vseh dosedanjih ministrov za zdravje, ker niso sprejeli torej zakonodaje, ki bi prispevala k transparentnejšemu in kakovostnemu in učinkovitemu zdravstvenem sistemu. Hkrati pa preiskovalna komisija ugotavlja, da naj bi bila aktualna ministrica za zdravje, Milojka Kolar Celarc, subjektivno odgovorna, ker v času torej svojega mandata ni ukrepala, tudi ne na podlagi vmesnega poročila in v bistvu ni potegnila nekih potez, ki bi to zadevo presekala, tudi torej korupcijo v zdravstvu. Hkrati preiskovalna komisija ugotavlja torej tudi odgovornosti direktorjev javnih zdravstvenih zavodov UKC Ljubljana in Maribor, nabavnikov v teh bolnišnicah in pa tudi zdravnikov, ki so sodelovali pri javnih razpisih, ko so torej določali tudi strokovne smernice. Hkrati je preiskov
Hvala lepa. Obstaja šanghajska lestvica kvalitete univerz in tam je 900 svetovnih univerz. Na 1. mestu se vedno znova znajde ameriški Harvard, potem pa še ostalih 9 ameriških univerz, 10. morda dobi Oxford, Cambridge in potem se zvrstijo dalje. Ljubljanska univerza je nekje na 700. mestu. Harvard je star več kot 300 let. Univerza v Ljubljani ima 40 tisoč študentov, Harvard pa jih ima 17 tisoč do 21 tisoč letno. Prepričani smo, da mora univerza biti zelo zelo velika. Pa to ni nujno, to ni nujno. Dobra univerza, kot je Harvard, je lahko tudi precej manjša od ljubljanske univerze. Pri nas imamo tri univerze, najstarejšo ljubljansko, potem pa je še mariborska in pa primorska univerza. Ustanovitev tega visokošolskega zavoda je prvi korak k novi javni univerzi v Novem mestu. Pričakujemo, da se bodo pridružili oziroma ustanovili tudi drugi programi oziroma študiji, ki bodo tvorili novo javno univerzo v Novem mestu. Dolenjska si zasluži univerzo v Novem mestu. To pa zato, ker ni treba, da je vse centralizirano v Ljubljani. Nenazadnje lahko vemo, da je v Ljubljani veliko pomanjkanje mest v študentskih domovih. So prepolni in dejansko imajo v nekaterih domovih študenti zelo slab standard, saj bivajo na zelo majhnih površinah. Če bodo študentje ostajali v svojih regijah, potem tudi ne bo treba dograjevati v Ljubljani znova in znova novih stanovanjskih oziroma bivalnih kapacitet za študente. Ljubljanska univerza zaradi tega ne bo nič prikrajšana, prav tako pa tudi druge univerze ne. Nikjer ne piše, da mora biti vse in vsepovsod na enem koncu. In to je korak k decentralizaciji. Dolenjska in Novo mesto si zasluži univerzo. Ima dovolj gospodarskega potenciala, dovolj družbenega potenciala, dovolj mladih, da tudi tam študirajo in ostanejo tudi v regiji. Priseljevanje v Ljubljano ima morda svoje prednosti, ni pa tudi vedno najbolje. Zato je potrebno in nujno, da se naša država decentralizira. Ena od teh stvari je tudi visokošolski študij v regijah. In seveda ni drugega, kdor hoče ra
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanki, poslanci, ministri! Javnost že nekaj časa vznemirjajo informacije o domnevni ukinitvi manjših porodnišnic v Sloveniji. V zvezi s tem je bila 23. septembra 2009 narejena študija delovne skupine Ministrstva za zdravje za racionalizacijo mreže porodnišnic. Zaskrbelo me je mnenje avtorjev študije. Manjše porodnišnice naj bi bile manj varne za porode zaradi premalo izkušenih kadrov, ki so zaposleni v teh porodnišnicah. Zaradi manjšega števila porodov naj bi bila vprašljiva tudi kakovost izobraževanja specializantov v manjših porodnišnicah. Če to drži, se mi zastavlja vprašanje: Zakaj se specializanti ne usposabljajo le v večjih porodnišnicah? Avtorji študije tudi menijo, naj bi bile manjše porodnišnice manj varne in manj ekonomične. Žal pa študija ne ponudi nobenih statističnih podatkov, ki bi dokazovali manjšo varnost porodov v tistih porodnišnicah, v katerih je manj kot 500 porodov letno. Niti ne ponudi podatkov, na podlagi katerih bi se lahko prepričali o manjši ekonomičnosti manjših porodnišnic. Prav tako v študiji ni citiranih mednarodnih raziskav, ki bi takšni hipotezi pritrjevali. Zato me zanima: Na osnovi česa naj bi se vi, gospod minister, odločili za racionalizacijo mreže porodnišnic v Sloveniji? Ker je eden pomembnejših kazalcev kakovosti porodništva v državah tudi maternalna umrljivost oziroma število smrti žensk ob in po porodu, me zanima: Kakšni so zadnji desetletni podatki o številu umrlih žensk ob in po porodu v Sloveniji po naših porodnišnicah? Koliko je bilo izmed navedenih smrti žensk ob in po porodu v posamezni bolnišnici takšnih smrti, da so bile ženske zaradi zapletov premeščene iz drugih porodnišnic? Katerih? Verjamem tudi, da prebivalstvo zanima: Ali podatki o maternalni umrljivosti pri nas dokazujejo manjšo varnost porodov v naših manjših bolnišnicah? Za odgovor se vam zahvaljujem. Ja, ker vem, da je želel gospod minister to stvar še bolj podrobno obrazložiti, pa mu je zmanjkalo časa. Zato bi prosila za
Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Pred nami je predlog novele Zakona o davku na dodano vrednost, ki sodi v vladni reformni paket davčnih zakonov. In zakaj je celotna davčna reforma potrebna? Ker davčna zakonodaja potrebuje takšne posodobitve, ki bodo sledile globalnim trendom in odgovarjale na aktualne potrebe našega gospodarstva. Na tem mestu je potreben razmislek tudi o določitvi davčnega ravnotežja. Želimo si, da bo obdavčitev na optimalni višini, ki na konkurenčnost našega poslovnega okolja ne bo delovala odvračalno, temveč stimulativno; torej, da bo privabljala investicije in spodbujala gospodarsko aktivnost ter da bo kumulativni znesek pobranih davkov na najvišji možni ravni. Pri tem je seveda potrebno upoštevati tudi konkurenčnost davčnega oziroma poslovnega okolja preko naših meja in se zavedati, da lahko tudi z nižjimi davčnimi stopnjami poberemo več davčnih prihodkov, saj nižja obdavčitev na gospodarsko dejavnost deluje stimulativno in multiplikativno. V <PARTY> prenovo davčne zakonodaje, del katere sta poleg te novele tudi noveli Zakona o dohodnini in Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ter posredno tudi Zakon o debirokratizaciji, prepoznavamo kot korak v smeri večje atraktivnosti naše države za investicijske priložnosti. Celovitejša reforma je potrebna predvsem zato, ker pod obstoječimi pogoji očitno nismo dovolj konkurenčni oziroma poslovno privlačni, da bi pritegnili več želenih investicij iz tujine. Potencialni tuji investitorji, ki bi za postavitev svojih podružnic zaradi strateške lege naše države prav gotovo izbrali Slovenijo, pa se predvsem zaradi neatraktivne davčne zakonodaje in nepredvidljivosti širšega poslovnega okolja žal prevečkrat odločajo za investicije v sosednje države. S predlagano novelo Zakona o davku na dodano vrednost se tako uvajajo prepotrebne poenostavitve sistema obdavčenja in plačevanja DDV za čezmejne storitve in kupovanje blaga na daljavo. Cilj slednjih rešitev razumemo kot administrativne poenostavitve izpolnjevanja davčn
Hvala gospa predsedujoča. Pozdravljam vse prisotne. Obrazložila bi ta amandma. Tu gre za investicijo gradnje vodovoda Zgornja Vižinga, občina Radlje ob Dravi. Glede na zmožnost občinskega proračuna občine Radlje ob Dravi le-ta ni sposobna izvesti projekta s tako visokim deležem lastne udeležbe. Projekt je pomemben, kar zagotavlja normalno oskrbo s pitno vodo občanom na področju, kjer se projekt izvaja, kar je izkazala tudi nujnost investicije, ki jo je ministrstvo za okolje in prostor uvrstilo kot prioriteto, a ni zagotovilo zadostnih sredstev. Tu gre za eno razliko v sredstvih, to je okoli 3.018 tolarjev. Dodala bi še to. To je tudi občina, ki je na samem vrhuncu brezposelnosti, vsak drugi je praktično brezposeln in je tudi zelo revna občina. Pravim, če jim ne moremo dati dela, jim dajmo vsaj vodo. In prosim, spoštovane, če ta amandma podprejo. Hvala.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ministra, poslanka in poslanci! Znano je, da je imela Republika Slovenija v času monetarne samostojnosti in obstoja Banke Slovenije v načrtih za obrambo lastne valute narejene osnutke za takojšnjo izvedbo rezervne misije slovenskega tolarja. Vendar je ta projekt z dnem, ko je Republika Slovenija vstopila v evrsko območje, odšel v zgodovino. Takrat je slovenska nekdaj investicijska banka postala le še lokalna banka za izvajanje želja in potreb Evropske centralne banke oziroma postala je banka, kot je bila v letih pred osamosvojitvijo. Pri prestopu v novo valuto je Banka Slovenije vestno in birokratsko ukazala v celoti uničiti vse zaloge slovenskega tolarja, kakor tudi vse emisije papirnatega in kovanega denarja iz obtoka. Papirnati denar se je tako uničeval dneve in dneve v rezalnih strojčkih, kovance pa so banke veselo prodajale. Prodajale so jih pa po nominalni vrednosti, tako da so kupci kovancev lepo zaslužili, ko so le-te prodajali za kovino. In tako smo zavestno in vestno uničevali del polpretekle zgodovine, ki smo ji bili priča tudi sami. O politični evforiji ob prevzemu evra in izjavah gospoda Pahorja o super evru se sedaj po dobrih letih kažejo velike težave, ki so zamajale temelje evroobmočja. Rešujemo finančne težave tujih držav, naše pa veselo propada, obenem pa je njen prvi minister razglasil, da je to super, ker bodo le tako njegovi novi delodajalci videli, kako dober krizni menedžer je. Ob tem je iz finančnih krogov iz Bruslja ter Frankfurta pricurljala vest, da se nekatere države Evropske unije že pripravljajo na plan B, kjer pa kljub obljubam naših strokovnjakov Slovenije ni zraven. Pripravlja se namreč črn scenarij ali pokop evra, ki naj bi ga zapustile njegove največje uporabnice. V ta namen pa že pripravljajo rezervno serijo denarja, ki bo v trenutku nadomestila menjavo evra. Rezervna emisija je v tujini že del ekonomske stvarnosti. Ministra za finance gospoda Križaniča sprašujem: Ali ima Republika Slovenija
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Rad bi okrepil to, kar je povedal dr. Bajuk, s spominom na tiste čase, na naša - samo en spomin v tej zvezi na dva mandata, ko je večina v parlamentu uzakonila, bi rekel pravico do neobveščenosti. Prvi tak poseben problem oziroma dejstvo je bilo, ko je vladajoča koalicija preprečila parlamentu seznanitev s sanacijskim programom TAM-A, hkrati pa zahtevala milijarde za to. In poslanci tistega programa niso nikoli videli. Upam, da bo danes drugačen dan in da bomo v skladu z ustavno pravico, z našim poslovnikom in še s čim drugim poslanci vendar prišli končno do podatkov, koliko je vsak državljan te države obtežen že z notranjim oziroma z javnim dolgom. Torej, če se bo še danes zgodilo, da ne bomo smeli biti obveščeni, bo to še en del božičnega paketa letos. Tako. Jaz bom seveda ta predlog podprl in upam, da ga bo vendar večina tudi podprla. Mi se težko odločamo, če osnovnih podatkov o javnih financah nimamo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Z namenom razširitve kroga upravičencev do sredstev in razvojnih spodbud za podjetništvo in inovativnost, ki jih država namenja gospodarskim subjektom in samostojnim podjetnikom, se v predlogu zakona definicija pojma podjetja spreminja, tako da zajema tudi vse fizične osebe, ki se ukvarjajo z gospodarsko dejavnostjo. S spremembo in dopolnitvijo zakona bodo lahko na javnih razpisih Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in njegovih izvajalskih institucijah, kot so Slovenski podjetniški sklad, Javni sklad Republike Slovenije za regionalni razvoj in razvoj podeželja, Javna agencija Republike Slovenije za spodbujanje podjetništva, inovativnosti, razvoja, investicij in turizma in drugih, za sredstva in razvojne spodbude kandidirale tudi zadruge, to so organizacije fizičnih ali pravnih oseb ustanovljene za namene pospeševanja gospodarske koristi svojih članov. Vlada je z navedenim predlogom zakona pokazala, da spremlja razmere v gospodarstvu in da si želi, sicer za mnoge s premajhnimi, a vendarle ne nepomembnimi koraki, pomagati slovenskemu gospodarstvu v delu, ki se nanaša na reševanje zdravih jeder podjetij oziroma pri njihovem prestrukturiranju. Ne le zaradi koalicijske pogodbe, ko smo se s partnerji med drugim zavezali, da si bomo prizadevali za strukturne, upravljavske in tehnološke rešitve, ki bodo povečale odpornost slovenskega gospodarstva na učinke globalne ekonomske in finančne krize, ampak že zaradi zdrave pameti odpravljanja nepotrebnih administrativnih ovir in pomoči slovenski industriji bomo v Državljanski listi predlog zakona podprli. Hvala.
Spoštovani minister s sodelavci, še prej pa gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Ne bom navajal vsega, kar je bilo že povedano, kaj prinaša zakon, to si lahko preberemo v obrazložitvi in izvajanju gospoda ministra. Izpostavil bi pa nekaj odprtih dilem. To pa ne pomeni, da osnovnega koncepta in usmeritve zakona ne podpiram. Menim tudi, da je ustrezno, da so različne kategorije: upokojenci, študentje, delavci, vključeni v enotni zakon in ne v različne. Ne samo zato, ker ne gre za toliko različne situacije, te so specifične, ampak ker izhajamo s področja, to so občasna, začasna dela, ne pa iz statusa oseb, ki so. Te se lahko v istem zakonu uredijo s specifičnimi poglavji. S takim pristopom imamo bolj kompleksno zajeto področje delovnih razmerij in trga dela. Osnovni koncept zakona uvaja nekaj zelo pomembnih zadev. Poleg tega da vključuje kategorijo upokojencev, študentov in nezaposlenih, predvsem uvaja to, kar je že minister večkrat poudaril, princip, da vsako delo šteje. Izredno pomembna zadeva, ki do sedaj v sedanjih ureditvah ni bila urejena. Vsako delo šteje, pomeni tudi to, da vsak prispeva k skupnemu sektorju, to se pravi javnemu sektorju, s prispevki in dajatvami, ne pa, da so samo tisti, ki so bili vključeni v redna delovna razmerja, plačevali praktično vse, pokrivali tudi druge oblike dela, za katere se je plačevalo malo ali nič. Torej vsako delo šteje. S tem bomo tudi posledično dosegli, da se bodo prispevki iz delovnih razmerij povečali in po drugi strani razbremenili davčne obveznosti delo, za katerega vemo, da je v Sloveniji prekomerno obremenjeno. Delo je predrago. Pa ne zaradi plač, plače so prenizke, glede na življenjske razmere v Sloveniji. Bruto plača pa je previsoka. Tudi zato, ker če rečemo po znanem balkanskem izreku, "gajžlaj konja, ki vleče", torej tisti, ki so bili evidentirani, vidni, tisti so plačevali, tem se je dajalo še dodatne obveznosti, dodatne davke, tisti, ki pa niso vidni, se pa z njimi nismo ukvarjali, ker jih je bi
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Za Socialne demokrate so za kakovostno življenje vseh ljudi ključne dobrine, ki morajo biti varovane kot javno dobro, dostopne vsem. Socialna demokracija verjame, da je dolžnost države ustvarjati enakost možnosti za vse ljudi. Država mora imeti v rokah mehanizme za korektive nepravičnosti in neenakosti, za vzpostavljanje varnosti in za usmerjanje razvoja. Omogočiti je treba čim lažji dostop do uveljavljanja pravic, hkrati pa pravice vezati na obveznosti do skupnosti. Odgovorno državljanstvo temelji na zavedanju državljanke oziroma državljana, da je del skupnosti in s tem tudi pravic in dolžnosti, povezanih z njo. Država in lokalne skupnosti so v okviru politik socialnega varstva dolžne zagotavljati pogoje, v katerih lahko posamezniki ustvarjalno sodelujejo in uresničujejo svoje razvojne možnosti ter s svojo dejavnostjo dosegajo raven in kakovosti življenja, ki ustreza merilom človeškega dostojanstva. Ob tem velja poudariti, da so socialni transferi namenjeni tistim, ki nimajo ničesar in se sami ne morejo preživljati. Torej tistemu, ki si zase in za svoje družinske člane ne more zagotoviti sredstev v višini minimalnega dohodka iz razlogov, na katere ni mogel vplivati. Tistemu, ki se ne more preživljati, zagotoviti sam z delom, s pravicami iz dela ali zavarovanjem z dohodki iz premoženja in iz drugih virov oziroma z nadomestili ali prejemki po drugih predpisih ali s pomočjo tistih, ki so ga dolžni preživljati, ali na drug način, ki ga določa zakon. Vsi ostali, ki imajo kakršnokoli lastnino, pa morajo za svoje preživetje to premoženje aktivirati. Kadar si posamezniki in družine ne morejo sami zagotoviti socialne varnosti, so upravičeni do pomoči, ki jo v okviru aktivne socialne politike zagotavljata država in lokalna skupnost. Ustavno sodišče je ob presojanju ustavnosti Zakona o dedovanju odločilo, da je legitimno, da se tisti, ki pomoč daje, lahko poplača iz zapustnikovega premoženja. Ugotovilo je,
Spoštovani podpredsednik, potrudil se bom, da bova do 18.00 ure končala. Dovolite mi, da predstavim stališče poslanske skupine <PARTY>. Nacionalni program v celoti podpiramo. Kljub temu da se prometna varnost izboljšuje v zadnjih petih letih, s tem ne moremo biti zadovoljni, kar kažejo tudi podatki in primerjave z Evropo. K izboljšanju prometne varnosti je nedvomno prispeval tudi nov zakon o varnosti cestnega prometa. Da bi se pa trend zmanjšanja nadaljeval, pa v Sloveniji poleg vizije, da bomo imeli promet z nič smrtnimi žrtvami, potrebujemo tudi nacionalni program cestnega prometa in pa ustrezno prometno politiko. Mi se zavedamo, da nacionalni program varnosti cestnega prometa ne pokriva in ne rešuje vseh problemov varnosti cestnega prometa in da bo treba na tem področju veliko dela, veliko koordinacije in imeti dobro resorsko sodelovanje. Posebej opozarjamo na to, da bo treba k temu nacionalnemu programu pritegniti občine. Dejstvo je, da se večina prometnih nesrečzgodi na lokalnih in regionalnih cestah in brez sodelovanja občin na primeren način seveda rezultatov tega programa ali cilji ne bodo doseženi. Vsem nam je seveda skupno v Sloveniji, da se odlepimo od evropskega dna, na katerem se nahajamo po številu in posledicah prometnih nesreč. Zato podpiramo ta program in menimo, da bo treba, poleg teh ukrepov, ki jih predvideva program, vztrajati tudi pri ustrezni kaznovalni politiki, ker zakon o prekrških omogoča storilcu prekrška omilitev kazni, če to kazen plačav roku, ki mu je za to določena. V zvezi s tem pripravljamo tudi dopolnilni sklep, da bi vlada proučila smiselnost take rešitve v zakonu o prekrških. To smo unikatni v Evropi, da storilca prekrška, če se drži predpisa, roka, v katerem mora denarno kazen plačati, nagradimo, namesto, da bi ga kaznovali, če se tega ne drži. Hvala lepa.
Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Predlog Državnega sveta za novelo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju je nujno potreben. Zakon širi obseg pravic na določene zavarovance, ki do sedaj niso bili upravičeni do plačila zdravstvenih storitev v celoti. Pacienti z določenimi zdravstvenimi stanji so bili do sedaj prezrti in je prav, da se jih vključi oziroma izenači z drugimi pacienti, ki imajo podobne težave. Po novem je na nivoju zakona urejena pravica, ki zagotavlja uresničevanje skupinskih zdravstvenih programov. Z drugimi besedami povedano, gre za zdravstveno letovanje, namenjeno otrokom, ki še niso stari 18 let in imajo določene zdravstvene težave. Žalostno pa je to, da mnogi izmed njih le po tej poti vidijo in doživijo morje. Programi se izvajajo na Debelem rtiču, v samem osrčju slovenske Istre. S programom so zagotovljeni vplivi in zdravilni učinki morske vode, ugodne in blažilne mediteranske klime in strokovne nege, ki z rehabilitacijskim programom blagodejno vplivajo na otroke. Glede na to, da že več kot 60 let obstajajo tovrstni programi, je prav žalostno, da se šele v letu 2021 urejajo te pravice na nivoju zakona. Žalostno je, da marsikateri otrok nima možnosti enkrat letno obiskati morja zaradi takšnih in drugačnih socialnih stisk staršev in se prek zdravstva omogoča tovrstno doživetje. Gre za najranljivejšo skupino oseb v naši družbi, še dodatno zaznamovano z raznoraznimi bolezenskimi stanji, po drugi strani pa so otroci seveda naša prihodnost. Današnja novela zakona je nujna na tej stopnji civilizacijskega razvoja družbe. Sedaj ko je ta materija umeščena na zakonski nivo, upamo in tudi pričakujemo, da se bodo rehabilitacijski programi še dodatno razširili, kar zadeva obseg storitev. Program sicer temelji na klinični sliki zavarovanca in je v skladu z doktrino rehabilitacijskega programa, a vendarle znanost vsakodnevno napreduje. Upamo, da bodo inovacije slovenskih strokovnjakov upoštevane tudi pri vsebini rehabilitacijskih programov
Vsi spoštovani prisotni. Že ob uvodni obrazložitvi mnenja Slovenske nacionalne stranke glede omenjene materije je bil instrument oziroma institut plačevanja članarine, kakorkoli ga kdo razume, izpostavljen kot kritika predlogu zakona oziroma nekaterim vladnim amandmajem. Temu državnemu zboru, vsem skupaj, z izjemo slovenski nacionalni stranki, je postala praksa, da so obvezna članstva, tako na področju različnih zbornic, ki se združujejo oziroma ki jim narekujemo, da se med seboj združujejo, vprašanje pa je, če je to njihova želja, obvezno članstvo, kakor na področju lokalnih turističnih organizacij, kjer se je pokazalo, kaj je to obvezno članstvo in kako na obvezno članstvo gledajo tisti, po katerih je po našem mnenju to dobro; ne, prepričani so, da to ni dobro. V slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je potrebno čim manj takih stvari zakonsko vezati in da kjerkoli nastaja težnja po obveznem članstvu ali podobnih stvareh, je to treba prepustiti tistim, ki se včlanjujejo, in ne nam, ki pišemo zakone. Okoli tega zakona, pa tudi če sprejmemo zgodbo, sicer zelo zabavno zgodbo gospoda Školča, in če pristanemo na to, da lahko ta člen oziroma amandma gledamo po eni strani skozi tehnično izvedbo vključevanja, toda tudi če gledamo skozi način oziroma tehniko pobiranja, obračunavanja in podobnih stvari, se je smiselno vprašati, ali to ne pomeni ukinitve samostojnosti sindikata, vsaj dela funkcije sindikata. In, kot veste, se žal v naši družbi in pa, mislim, da v družbah na sploh, vse začne in konča okoli denarja. Zato je to nalogo treba, če jo že imajo, prepustiti sindikatom samim. Po drugi strani, če gledamo da je ta amandma širši, da je ta amandma, recimo, v tisti smeri, kot je, instrument članarine, je to prav tako treba prepustiti. To ne sme in ne more biti zakonska materija. V slovenski nacionalni stranki bomo takim težnjam vlade Republike Slovenije za izničenje avtonomnosti po eni strani sindikata, po drugi strani pa za pridobitev sindikalnih mnenj, nasprotov