EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Pred nami je predlog zakona o odgovornem lastništvu psov in ravnanju z nevarnimi psi. Jaz bi tukaj poudaril, kaj je odgovornost lastnika do psa. Naj se vrnem na začetek, ko se lastnik odloča za psa. Ne vem, če se marsikdo danes tukaj zaveda, da odločitev za psa zahteva tehtno odločitev in da se tudi zaveda finančnih posledic. Če danes nekdo kupi psa, pes ima življenjsko dobo od 10 do 15 let, to znaša cca. od milijon pa pol do dva milijona tolarjev tako približno. Že sam nakup psa, vsak mesec cca. 10 tisoč za kvalitetno hrano, veterinarski pregled, dve cepljenji na leto, izdelava pesjaka, šolanje. To je na leto krepko čez 150 tisoč tolarjev. Potem kako sploh psa izbrati. To je danes v Sloveniji velik problem, kajti marsikdo si želi psa, pa sploh ne ve, kam se obrniti, kakšnega psa. Lahko gledaš oglasnike, če kličeš na kinološko zvezo, tam ti pač nekaj povedo, vendar kam bi te točno napotili, kakšnega psa izbrati, da bi ti pokazali lastnika, tja pojdi, tam kupi psa, tega ni. Če imaš srečo, da si malo bolje podkovan, boš izbral pasemsko pasmo. To pomeni, da boš imel srečo že s tem, ko boš prišel k lastniku psa, ki ima že rodovnik, misliš, da malo obvlada zadevo, ti bo malo povedal in psa boš kupil. Potem se pa začne vzgoja. Če boš psa dal v šolo, boš moral šolo tudi obiskovati in če boš vestno delal šolo, boš do tega tudi kaj imel. Lahko se pa zgodi, da boš psa kupil, ga boš prepustil, dal na verigo, spuščal po vasi, sem ter tja, in potem bo tudi prišlo do raznih nevšečnosti. Jaz pravim, da imamo dvoje vrst ljudi: ljudi, ki vzgajajo pse, in ljudi, ki jih psi vzgajajo. In tu je ta problem. Če hočemo narediti nek red, je prav, da je kolega Sajovic nekaj tu napisal, ampak manjka še precej stvari. Mislim, da moramo še veliko napisati, veliko dodati, od samega lastništva, kje sploh psa kupiti; če kupimo danes živimo, točno vemo, da dobimo na trgu samo živino s papirji, psa pa lahko dobimo kjerkoli. Če nekega rotvajlerja ali pitbula ne
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Z veseljem bom podprl ta zakon. Zakaj? Ker naredim s podporo veliko dobro delo dvema skupinama. Skupini tistih, ki jim je pomoč namenjena in bo zakon veljal jutri, in skupini tistih tukaj v parlamentu, ki so skeptiki do tega zakona, in izven parlamenta, ki se bodo lahko takoj poslužili instituta ustavne presoje, členov ali celote. Tako da hitro na delo; mi z izvajanjem zakona, skeptiki pa z izvrševanjem demokratične volje vsega ljudstva. Hvala.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gre za zelo pomemben zakon. Očitno je razvidno že iz tega, ker je bil deležen velike pozornosti in razprav. Zdajšnji, na novo vložen predlog zakona <PARTY> je bil praktično kopiran že obravnavani zakon, ki se je popravil le v nekaj členih. V novem zakonu ni monopolizacije odvetnikov in notarjev in daje možnost samostojnega vlaganja tudi občinam in občanom. Seveda se pa po lastni presoji to ureja tudi pri pooblaščenih notarjih. Sigurno je predlagani zakon sprejemljiv in ga kaže podpreti, saj ponuja pozitivne spremembe. Gre za poenostavitev, kar se ne more reči za prejšnji zakon, kjer je šlo za oženje pravic vlaganja zemljiškoknjižnih predlogov. Pa vendar ostajajo pomisleki o uskladitvi vložitve, ki bo elektronizirana in bo zahtevala postopek za vložitve po enakem sistemu vseh, ki bodo vlagali. Zemljiška parcela bo morala imeti svoj zemljiškoknjižni predlog in vsaka zemljiška parcela bo morala imeti svojo sodno takso, kar po vsej verjetnosti pomeni, da bodo tudi notarji zaračunali več predlogov, če bo država zahtevala več taks, kar bo veljalo tudi za tiste, ki bodo vlagali sami. Za vsako zemljiško parcelo posebej se bo moral izpisati poseben zapis in za vsako zemljiško parcelo bo moral tisti, ki vlaga, vložiti posamezen zemljiškoknjižni predlog. To velja za vse, tako za notarje kot za posameznike. Do zdaj je bilo mogoče tri zemljiškoknjižne parcela obdelati v enem notarskem zapisu in v enem predlogu za vpis v zemljiško knjigo, od zdaj naprej to ne bo mogoče. Sicer pa je možno predlog zakona še dodelati, kajti mislimo, da je dobronameren, zato ga bomo v Slovenski nacionalni stranki tudi podprli.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Glede na to, da je bilo kar nekaj ur razprave ravno o tem določilu že na matičnem delovnem telesu, da je že nekaj ur tudi na današnji seji, bom še sam pristavil svoj piskrček k tej razpravi, da bo malo daljša. V razpravi, iz katere se dela iz muhe slona. Pa bom povedal najprej, zakaj. Predlaganega amandmaja ne bom podprl. Zaradi same razprave dobivam občutek in je moje videnje, da različno gledamo na to problematiko oziroma na to določilo. Predlagatelji amandmaja menijo, da je to določilo, namen tega določila za nadzor in kontrolo zlorabe odsotnosti z dela oziroma zlorabe bolniške in zlorabe uveljavljanja potnih stroškov, da je to poseganje v zasebnost, da žali posameznikovo dostojanstvo, da je nadzor nepotreben, da je nestrokovno nesprejemljiv, da se bo zlorabil in tako dalje. In drugi med temi, ki sem tudi jaz, ki smo prepričani, da je namen določila, kakorkoli ga beremo, da se zmanjša odsotnost z dela in zmanjša izplačilo stroškov za prevoz na delo in iz dela na račun tistih, ki neupravičeno zlorabljajo bolniško odsotnost do 30 dni in nepošteno uveljavljajo stroške prevozov. In rezultat, če bo, bo to, da se zaščiti tiste javne uslužbence, večino, ki so vestni, ki vestno izpolnjujejo svoje delovne obveznosti in morajo na račun odsotnosti tistih, ki zlorabljajo bolniško odsotnost, opraviti tudi njihovo delo, ker delo mora biti opravljeno. In to sigurno ni motivacija za njih. To ni motivacija, da morajo opravljati za delo nekoga, ki ga ni in ki to zlorablja. In drugo, da se tudi prihrani en del davkoplačevalskega denarja, ki se izplačuje za zlorabo uveljavljanja izplačil za prevoz na delo in z dela. Ali kdo lahko zatrdi, da se te zlorabe ne dogajajo? To je bilo tudi rečeno. Noben ne nasprotuje temu. Od nikogar pa nisem slišal, kako to preprečiti. Zloraba. Vsak, ki ima pooblastilo, lahko svoja pooblastila zlorablja. Vsak vodja, vsak župan. Nekaj županov je tukaj, tudi poslancev. Lahko zlorabljajo svoja pooblastila in
Hvala lepa. Ko sem premišljevala, kako in na kakšen način bi na en način prispevala tudi k utemeljitvi in temu, da bi vendarle kolege poslance prepričala, da bi glasovali za ta amandma skupine poslancev oziroma kluba <PARTY> in skupine poslancev iz vrst Združene liste, katerega seveda podpirajo tudi poslanci in poslanke Združene liste, sem mislila, kako in na kakšen način verjetno, da ne bo treba toliko argumentov, zaradi tega, ker amandma je tako napisan, da sigurno, da ne bo prispeval k temu, da še najbolj gorečega nasprotnika tega zakona ne more iritirati, ker je dejansko amandma napisan na način, da je zelo odprt in da pušča možnosti razvoja, ne samo mesta in možnosti razvoja nenazadnje države. In tudi vseh nadaljnjih možnih sprememb, ki bodo potekale v prostoru in času, zlasti, recimo, na današnji dan, ko vemo, da je dan, ki zelo diši po zgodovini in ki nam nekako nakazuje vse možne načine razvoja, ki bodo v bodočnosti sigurno zelo izzivalni. In taka oblika in ta način, na kateri smo zapisali ta amandma, vsekakor da to dovoljuje. Zakon ima veliko zgodovino. Veste, da začetek pisanja tega zakona je bil nekako zapisan že v davnem letu 1994 in potem je imel različnih in ne vem koliko variant, največ je pa bilo seveda odmevov na 1. člen. 1. člen, tako kot je napisan v predlogu amandmaja Liberalne demokracije, kolegice Jerice Mrzel in mojem, mislim, da je zelo odprt in da kaže vse možnosti do vseh dopolnil, ki bodo možne v nadalje. Zakon je minimalističen in težko je, kolega Kangler, pričakovati od enega zakona, ki ima tako majhno število členov, da razrešuje absolutno vse probleme in težave, ki jih ima država, vse probleme, ki so nakazani na relaciji med lokalno skupnostjo in državo, na relaciji financiranja lokalne skupnosti in nenazadnje na vseh tistih drugih vzvodih, ki jim rečemo tudi nastajanje regij, pokrajin in ne vem kaj vse skupaj. Težko je pričakovati od tega. Jaz vsekakor ne razumem in ne pričakujem, da bo en 1. člen razrešil vse probleme decentralizacij
Hvala za besedo. Spoštovani! Novela Zakona o varstvu okolja, o kateri ponovno odločamo, ne znižuje standardov kakovosti okolja. Sama ureditev okoljevarstvenih standardov v zakonu pa je dovolj zahtevna in vsebuje tudi dovolj varnostnih mehanizmov. Deseti odstavek 10. člena novele določa, da lahko ministrstvo določi manj stroge mejne vrednosti emisij, kot se določijo na podlagi ravni emisij iz zaključkov o BAT, pri čemer ta mejna vrednost ne sme presegati mejnih vrednosti, predpisanih na podlagi 17. člena tega zakona, ki pravi, da se dosežena raven varstva okolja ne sme poslabšati in da so mejne vrednosti emisij in druge zahteve lahko določene tudi strožje, kot jih določajo zaključki o BAT. Prav tako dvanajsti odstavek tega istega 10. člena pravi, da manj strogih mejnih vrednosti emisij iz tega desetega odstavka ni mogoče določiti, če bi bilo s tem ogroženo doseganje standardov kakovosti okolja iz 23. člena tega zakona ali če se naprava nahaja na območju iz 24. člena tega zakona torej degradiranem območju. Prav tako smo slišali, da Ministrstvo za okolje načrtuje dodatno ureditev, in sicer s spremembo uredbe o IED napravah, tako da se bodo določila tudi bolj podrobna navodila za pripravo ocene o nesorazmerno višjih stroških v primerjavi s koristmi za okolje. Prav tako se v Poslanski skupini <PARTY> ne strinjamo s tem, da ukinitev časovne veljavnosti okoljevarstvenega dovoljenja pomeni pravzaprav izločanje javnosti iz postopkov izdaje oziroma spreminjanje okoljevarstvenega dovoljenja, saj se noben člen zakona, ki ureja postopke sodelovanja javnosti, ne spreminja. Zaradi tega bomo novelo zakona podprli.
Hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstev, kolegice in kolegi! Sama pravzaprav, ko sem v preteklosti, ko še nisem bila v politiki, spremljala Državni zbor, ko je sprejemal proračune, nikoli nisem zaznala, da bi 90 poslancev glasovalo za proračun. Vedno ga je koalicija podprla in opozicija je bila proti ali pa se je vzdržala. Tako vam povem, da ne vem, se ne spomnim, me boste popravili, ker ste dlje časa tukaj, z veseljem bom ta podatek zaznala. Tudi tokrat ne pričakujem, da boste to naredili, ker ne boste nikoli priznali, da je proračun razvojno naravnan in da je ta proračun oziroma proračun 2017 in 2018 pravzaprav dober. Tudi gospod Logar je rekel, da je enostavno proračun nekaj samo po sebi umevnega, kot obleči obleko, ampak pravim, da ni vseeno, kakšno obleko si oblečemo, tudi obleka naredi človeka in tudi proračun – mislim, da za ta proračun lahko rečemo, da je razvojno naravnan; da sledi ciljem na področju infrastrukture, znanosti, raziskave, storitvam za zdravje, varnosti v širšem smislu; podpira vlaganje v človeške vire, digitalizacijo Skratka, slovenske finance in stabilizacija javnih financ so se odražale tudi pri sestavljanju proračuna, izboljšanje kakovosti javnih financ kažejo tudi bonitetne ocene agencij. Negativne bonitetne ocene 2013 so zdaj pozitivne ocene, postopna strukturna prilagajanja so tudi vidna. Ne nazadnje imamo stabilno rast gospodarsko, zasebna potrošnja se krepi, zaupanje potrošnikov se krepi. Skratka, vsi kazalci statistični, kakorkoli že, in tudi jesenska napoved Umarja je spodbudna in pozitivna. Tudi okrevanje trga dela bi posebej rada poudarila, ker se je pravzaprav prvič zgodilo da so vsi zavodi za zaposlovanje zaznali zmanjšanje brezposelnosti, tudi v Zasavju. Vse tri enote, vse tri občine v Zasavju so zmanjšale brezposelnost; in prvič za 300 oseb. Meni se zdi to izredno pomembno, ker to nakazuje na to, da se gospodarska rast nadaljuje. Seveda tudi izvoz raste, investicija v strojno opremo se večajo, predvidena je kar 6-
Hvala, gospod predsednik. Prihaja iz enega najbolj bogatih gozdnogospodarskih območij, ampak moram reči, da sem zaskrbljen na nacionalnem nivoju, predvsem zato, da ne bi izgubili gozdarske stroke. Slovenija ima kar 60% površin gozdov, vsi to vemo. Spadamo v države, ki ima najbolj negovane in najbogatejše gozdove z lesno maso. Imamo svetovno priznano gozdarsko stroko, z gozdarsko fakulteto, več kot 100-letno tradicijo stroke, ki sega daleč v avstroogrsko monarhijo. Gozdovi predstavljajo v manjši meri materialno dobrino, posebno še na dolgi rok, ampak predvsem naravovarstveno dobrino, ki se jo nekatere države še kako zavedajo in ki se nikoli več, ko bo enkrat uničena, ne bo več vrnila. Pred tem pa seveda, posebno še, če bomo uničili pri tem še gozdarsko stroko. Leta 1995 smo sprejeli nacionalni program razvoja gozdarstva, ki pa ga ne izvajamo. Trdim, da že deset let uničujemo gozdarsko stroko, ne izvajamo niti približno sprejetega programa javne gozdarske službe, vlaganja v gozdove, razvojno raziskovalnega dela - program predvideva za leto skoraj 8 milijard sredstev. V resnici pa se od sprejetja naprej vsakoletno znižuje, v zadnjih treh letih kar od 68 na 55%. Amandma predvsem rešuje preživetje javnogozdarske službe in pa tudi ravno to, da se ob tem zamislimo, posebno tisti, ki so to dolžni, in da slutijo ukrepi, pa čeprav je potrebno spremeniti nacionalni program razvoja gozdarstva in da dobimo takega, ki ga bomo tudi spoštovali, da bi ohranili stroko, predvsem pa, da bi ohranili naše gozdove. Zato bom amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice, kolegi! Upamo lahko, da je to zadnje podaljševanje zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik. Vleče se namreč že 21. leto. Upamo lahko, jamstva pa seveda ni. Za primer, zapiranje Rudnika Zagorje je trajalo več kot 25 let pa še danes nekatere stvari niso urejene. V tej sagi zapiranja Rudnika Trbovlje-Hrastnik smo doživeli kar nekaj mejnikov, ki so obljubljali konec. Prelomno naj bi bilo leto 2012 kot zadnje leto kopanja premoga, pa leto 2015, ko je bilo spet napovedano zadnje dejanje, pa konec leta 2018, pa likvidacija 2020. Kljub temu da je zapiranje doslej stalo okoli 250 milijonov evrov, je bila ocena potrebnih sredstev za sklepno dejanje očitno popolnoma zgrešena, sicer ne bi leta 2018 zagotavljali še dobrih 3 milijonov, danes pa za obdobje dveh let zagotavljamo še več kot 11 in pol milijonov, od tega iz državnega proračuna skoraj 9 milijonov. Sicer ne vem, zakaj se je Vlada obirala s tem zakonom več kot leto dni, saj se je veljavni zakon iztekel konec lanskega leta. Dlje ko se to vleče, več stroškov nastaja. To ta zadnja ocena tudi potrjuje. Tisto, na kar Zasavčani opozarjamo ves čas zapiranja rudnikov, pa je skrb za stanje okolja v času po dokončnem zaprtju. Tu je bilo doslej narejenega silno malo ali pa nič. Še načrta pravega monitoringa na degradiranih površinah ni, kaj šele zagotovljenega denarja in odločitve, kdo bo ta monitoring izvajal. Kdor živi na takšnem območju, ve, kakšne spremembe se v naravi dogajajo na površinah, pod katerimi se je rudarilo. Te površine ne le, da niso primerne za gradnjo, te površine mnogokrat nekontrolirano spreminjajo relief, lahko so tudi potencialno nevarne. V Zagorju ob Savi, kjer je rudnik že nekaj časa zaprt, opozarjamo na nerešeno vprašanje monitoringa, enako v Trbovljah in Hrastniku. Čim prej bi bilo treba ustanoviti družbo, ki bo to opravljala na ravni vse države, čim prej je treba ustvariti tudi zakonsko podlago za to. Ni prav, da imamo na ravni države mačehovski odnos
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Jasno je že, da bomo v koaliciji podprli ministrico za notranje zadeve. Veliko smo že govorili tudi o tem, kako je bilo s tiralico zoper gospoda Haradinaja. Ta je bila v Interpolovem sistemu veljavna. Problem je, kot smo že tudi ugotovili, da Slovenija nima ločene nacionalne baze tiralic in k temu je tudi pravila Interpola ne zavezujejo. Zato Haradinaj ni bil pridržan kje drugje v Belgiji ali Avstriji in zato v drugih državah niso lučke svetile. Pri nas pa policija ni imela izbire, to smo tudi že velikokrat slišali danes. Ni smela postopati drugače, kot da bi Haradinaja pridržala in ga napotila k preiskovalnemu sodniku. Še manj pa je ministrica imela, smela, ali sploh mogla vplivati na policista. Smela ni vplivati na policista, ker je pač policija pri svojem delu neodvisna. Tak postopek je v veljavi že vrsto let in je bil tudi v veljavi v času, kolega Gorenak, ko ste tudi vi bili minister. Takrat se vam to ni zdelo nič narobe. Ste imeli malo časa, ste morali preganjati protestnike, kakšne depeše so se Interpolove založile tu in tam, da so potem kakšni postopki malo bolj dolgo trajali, preiskovalni in tako dalje. Danes se v interpelaciji očita ministrici, da je policija delala preveč dosledno, da je upoštevala veljavno tiralico v Interpolovem sistemu. Kaj pa naj bi delala policija? Prosim, predsednik Bi se samovoljno policist odločil, da tiralice ne bi upošteval, ali naj bi mu ministrica morda rekla, da naj se odloči, da je ne upošteva? Sama je tudi povedala, da ne bi smela in tudi ne bi nikoli naredila. Nadaljnji postopek, ko je bil gospod Haradinaj predan preiskovalnemu sodniku, je bil v pristojnosti sodišča. Kaj se je potem tam dogajalo, ni več v pristojnosti ministrice za notranje zadeve. Policija ni naredila ničesar narobe. Če bi imeli ločeno bazo tiralic, bi morda bilo drugače, morda pa tudi ne. Morda bi še vedno ostala ta tiralica notri v bazi mednarodnih tiralic. Ampak nacionalna baza ni obveznost držav, lahko pa se za
Gospod podpredsednik, kolegice, kolegi, spoštovani državni sekretar s sodelavcem! Kot smo že poudarili ob drugi obravnavi predloga zakona o osebni izkaznici, je osebna izkaznica med drugim tudi dokument, s katerim lahko potujemo in obiskujemo sedaj že 35 držav. Razširitvi funkcije osebne izkaznice z dodanim čipom za zdravstvene podatke smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov nasprotovali, zato odpravo le-tega podpiramo. Menimo namreč, da kopičenje osebnih podatkov na enem mestu ni dobro, kajti že sama informacijska tehnologija omogoča nezakonito pridobivanje posameznih osebnih podatkov ter zlorabo le-teh. Glavne novosti, ki jih prinaša novela zakona in jih v Poslanski skupini Socialnih demokratov podpiramo, gredo v smeri, da bodo lahko slovenska diplomatska predstavništva in konzulati izdali osebno izkaznico oziroma bodo sprejemali naznanitve pogrešitve osebne izkaznice ter da se državljanom po dopolnjenem 70. letu starosti izda osebna izkaznica s trajno veljavnostjo. Prav tako podpiramo rešitve, ki bodo v izjemnih in nujnih primerih omogočale izdajo osebne izkaznice tudi pri izdelovalcu, ter da se za potrebe izdaje osebne izkaznice uredijo in povežejo evidence, na podlagi katerih se preverijo podatki prosilca s podatki na vlogi za izdajo osebne izkaznice ter se tako omogoči čim hitrejši čas izdaje dokumenta. V drugem branju je Državni zbor sprejel amandma, s katerim se črta četrti odstavek 7. člena Predloga zakona, ki določa izdajo osebnih izkaznic na dvojezičnih obrazcih zgolj na upravnih enotah, ki poslujejo dvojezično. Vlada se s tem ne strinja in je vložila amandma, ki ta odstavek vrača v osnovni predlog zakona o osebni izkaznici. Ustava Republike Slovenije določa v svojem 11. členu, da je uradni jezik v Sloveniji slovenščina. Na območjih, kjer živita avtohtoni italijanska in madžarska manjšina, pa je uradni jezik tudi italijanščina oziroma madžarščina. Obe manjšini po 64. členu Ustave uživata posebne kolektivne pravice na območjih prebivanja. Ker avtohton
Spoštovani kolegice in kolegi! Že v zadnjih dveh mandatih smo obravnavali kar nekaj poskusov ureditve omejitve pasivne volilne pravice za najvišje funkcionarje na državni ravni – govorimo o poslancih Državnega zbora, predsednika Vlade in ministre, predsednika republike in državne svetnike. Nekateri predlogi iz paketa funkcionarskih zakonov pa so posegali tudi na položaj funkcionarjev na lokalni ravni – govorimo o županih, občinskih svetnikih; konkretno pa na pogoje za njihovo izvolitev oziroma, bolje rečeno, razrešitev. Cilj, ki so ga zasledovali vsi vloženi predlogi, pa je bilo očiščenje našega političnega prostora. Sedaj koalicija pravi, da gre prav tako za očiščenje političnega prostora, za dvig same politične kulture. Kot vemo, v preteklosti nobeden izmed poizkusov ni bil uspešen. V Novi Sloveniji se strinjamo, da je potreben dvig politične kulture, ampak ob tem nekaj splošnih dejstev. Predlog, ki ga tako imenovana razširjena koalicija predlaga – omejevanje pasivne volilne pravice – je dejansko nezaupnica volilnemu telesu, volivkam in volivcem. Kar ironično je, to počnete tako imenovani samoklicani liberalci, ki trdite, da naj bi bil človek sam sposoben ločiti zrna od plev. Mi imamo dejansko ljudi za nesposobne, s tem ko trdite, da ne morejo sami razločiti in reči: "Ne, zapornika ne bomo izvolili za poslanca Državnega zbora." V Novi Sloveniji nasprotno menimo in verjamemo ljudem, da zapornikov ne bodo volili na tako odgovorne funkcije. Še to. Če pač volivke in volivci želijo imeti zapornike za poslance Državnega zbora, konec koncev – pa naj jih imajo. Pri tem je pomembno še eno sito, ko govorimo o politični kulturi in kdo je lahko sploh izvoljen za poslanca Državnega zbora; to pa je sito političnih strank. Tukaj ste vse novonastale stranke – tako imenovane stranke, ki nastanete čez noč – pred veliko preizkušnjo, namreč svojih lastnih kandidatov, s katerimi kandidirate, niti sami ne poznate. V preteklosti ste imeli, nedavno nazaj, v tem primeru hudo težavo z mini
Lep pozdrav vsem skupaj! Predšolsko obdobje je zelo pomembno za otrokov razvoj, predvsem kar se tiče čustvenega razvoja in socializacije. Starši imajo zato vso pravico, da skladno s svojimi svetovnonazorskimi prepričanji in vrednotami sami izberejo vrtec oziroma program, v katerega želijo vpisati svojega otroka. To je njihova ustavna pravica. Spremenjen način financiranja pa staršem jemlje pravico do proste izbire vrtca. S predlogom zakona se namreč spreminja in dopolnjuje 34. člen Zakona o vrtcih, po katerem lahko občine v primeru, da število mest v javnem vrtcu ni polno zasedeno, prepove odprtje oziroma preneha financirati zasebni vrtec. Ravno tako lahko preneha financirati v primeru, da zasebnik nima ključnih najmanj dva oddelka za otroke. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo proti takim spremembam, saj smo mnenja, da mora biti nujno zagotovljena kakovostna in pluralna predšolska vzgoja, kar pa je lahko le ob sočasnem obstoju tako javnih kot zasebnih vrtcev. Zasebni vrtci so le dopolnitev ponudbe oziroma če želite dodana vrednost glede dodatnih programskih vsebin. Po drugi strani pa so v zasebne vrtce vključeni le 4 odstotki otrok, s čimer je Slovenija na samem repu Evropske unije. Predlagatelj želi, kot navaja, preprečiti negospodarno ravnanje z javnimi sredstvi, ker naj bi šlo po njihovem mnenju za dvojno porabo javnih sredstev za isti namen. To ne drži. Otrok v zasebnem vrtcu stane občino približno 60 odstotkov stroškov glede na otroka v javnem sektorju. Poleg tega občina javnemu vrtcu krije še vse stroške vzdrževanja, različne izredne stroške in tako naprej. Zastavlja se nam tudi vprašanje, kako bodo občine delovale v primeru, ko se bo v občini nahajalo več zasebnih vrtcev. Namreč, na osnovi kakršnih oziroma katerih kriterijev bo odločala, katerim zasebnim vrtcem bo dovolila nadaljnje delovanje in katerim ne, se pravi, kateri zasebni vrtec bo še naprej financirala in katerega ne. Upam si trditi, da bo šlo tu po principu simpatij oziroma osebni