EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Naj kar takoj povem, da bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagano novelo Zakona o upravnem sporu podprli. Predlagana rešitev izvršuje odločbo Ustavnega sodišča iz novembra 2009. Ustavno sodišče je izpodbijano ureditev o stroških postopka presojalo z vidika načela enakosti pred zakonom in odločilo, da je določba četrtega odstavka 25. člena Zakona o upravnem sporu v neskladju z ustavo, če sodišče postopek ustavi po tretjem oziroma četrtem odstavku 39. člena, ki pravita, če tožnik izjavi, da vztraja pri tožbi, sodišče postopek nadaljuje, sicer pa postopek s sklepom ustavi ter če je bil v primeru, ko prvostopenjski organ ni izdal in vročil stranki upravnega akta v predpisanem roku, tak akt izdan po vložitvi tožbe, sodišče s sklepom ustavi postopek, če je zoper izdani upravni akt dovoljena pritožba. Če pritožba ni dovoljena, postopa sodišče po drugem odstavku tega člena. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona se ureja tudi institut zastopnika javnega interesa oziroma, kot je na matičnem delovnem telesu v imenu predlagatelja pojasnil državni sekretar, gre za dograditev instituta zastopnika javnega interesa v upravnem sporu s ciljem učinkovitega delovanja v praksi. V noveli zakona je tudi določeno, da je državno pravobranilstvu zastopnik javnega interesa z upoštevanjem dejstva, da je ureditev zastopnika javnega interesa izjema od subjektivnega koncepta ureditve upravnega spora. Ureja pa se tudi vprašanje dovoljenosti vložitve izrednega pravnega sredstva revizije in določa pravovarstveni interes, če gre za kršitev javnega interesa. Še enkrat, Poslanska skupina Socialnih demokratov bo novelo zakona podprla. Hvala lepa.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, člani Vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Kar se postopka tiče, tudi jaz pogrešam nekaj drobnih stvari, tako da lahko kar se očitkov, ki so bili izrečeni glede samega postopka, zdaj na tem mestu seveda izrazim svoje začudenje, da če se toliko govori danes o odločbah Ministrstva za notranje zadeve in cele vrste sodišč, da v gradivu za današnjo sejo nimamo nobenega od teh dokumentov. Med gradivom imamo samo ustavo in zakone, kar verjetno ni gradivo ravno za to sejo, ker gre za splošno veljavne akte, ki zavezujejo vse. Vse kar vidim med temi stvarmi, je pojasnilo MNZ v primeru Ahmada Shamieha z dne 15. 11. 2017 in www.vlada.si, sporočilo za javnost – na katero mislim, da so se sedajle pravkar sklicevali – in pa sporočilo STA z dne 15. 11. 2017, Sirski begunec za sedaj ostaja v državi, o njegovi usodi bo odločala Vlada, zbirno, pripravila Tjaša Doljak. To je vse, kar imamo za današnjo sejo in se mučimo. In seveda je predsednik Vlade, kot je sam lepo tudi povedal In seveda tukaj odločno zavračam očitke, ki jih je vodja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke izrekel, da predsednik Vlade ne odgovarja. Saj z razpravo smo pravzaprav šele dobro začeli in če kdo, potem seveda zagotovo gospod Tanko ve, da se predsednik Vlade oglaša takrat ko šteje to za primerno in potrebno. Očitno je ocenil, da v tem času, kolikor je do sedaj trajala razprava, še ni bilo zadosti razlogov, da bi odgovarjal na tisto, zaradi česar imamo danes sejo – o ustavni obtožbi. Širitev na razna druga vprašanja, ki jih seveda redno pri tovrstnih sejah postavlja tudi spoštovana poslanka Irgl, je nekaj, česar smo tudi vajeni. In jaz verjamem, da bo takrat ko bo predsednik Vlade štel to za primerno, na ta vprašanja tudi odgovoril. Bi pa prosil spoštovanega kolega Tanka, da nas ne ovira pri našem delu in da neha postavljati postopkovna vprašanja, zato da bomo lahko opravili vsaj pretežen del razprave poslancev in bomo sev
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Namestnik ombudsmana, član vlade, kolegice in kolegi, poslanci! Na problem najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih je varuh pravic prvič opozoril že leta 1995. Da se problematika kljub nekaterim poizkusom v vseh teh letih skoraj ni premaknila z mrtve točke, dokazuje posebno varuhovo poročilo, ki ga danes obravnavamo. Tudi na nas poslance demokratične stranke upokojencev se prizadeti ljudje z dopisi ali osebno velikokrat obrnejo, zato čutimo posebno dolžnost, da o problemih razpravljamo in poskušamo najti ustrezne rešitve. Pravica do stanovanja je vsebovana v številnih meddnarodnih dokumentih, prav tako jo zagotavlja ustava Republike Slovenije v 78. členu. Kljub temu, da je ne uvršča med temeljne človekove pravice, kar bi imelo za posledico, da bi taka določba imela zagotovljeno učinkovito pravno varstvo, pa mora država vendarle poskrbeti za vzpostavitev možnostiza uveljavljanje pravice oziroma dobrine, ki jo ta pravica varuje. Naloga države torej je, da z ustrezno zakonodajo in drugimi ukrepi zagotovi državljanom možnost za pridobitev primernega stanovanja. Zakonodaja se v primeru nekdanjih najemnikov in novih lastnikov denacionaliziranih stanovanj ni izkazala za ustrezno. Še več, predpisi, ki se na to področje nanašajo, so le zaostrili konflikte med njimi, saj na eni strani vzpostavljajo lastninsko pravico upravičenca do denacionalizacije, po zakonu o denacionalizaciji, po drugi strani pa stanovanjski zakon izrecno določa, da sklenjena najemna pogodba velja tudi po končanem denacionalizacijskem postopku. Ker se zakon o denacionalizaciji ne more več spreminjati za nazaj, je edino, kar vladi ostane, spreminjanje stanovanjskega zakona. Enako neprepričljivi so tudi ukrepi, s katerimi naj bi se spodbudilo reševanje nastale situacije, saj ne prinašajo želenega uspeha. Vsako nerešeno vprašanje vpliva na posameznika, saj prinaša v življenje negotovost. V obravnavanem primeru, to še posebej velja za najemnike denacionaliziranih s
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! V prav vseh državah članicah Evropske unije lastna vojska ostaja pomemben gradnik suverene države. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je sodobno mednarodno varnostno okolje spremenljivo in nepredvidljivo. Po obdobju popušča se napetosti znova povečujejo in svet se vse bolj odmika od idealnega absolutnega miru, varnosti in stabilnosti. Tega se zavedamo skoraj vsi v tej dvorani in v celotni Sloveniji. Na drugi strani pa nas krščanske demokrate žalosti želja manjšine, ki zavrača opozorila, svojo doktrino pa nadgradi še z idejo razgradnje Slovenske vojske. Tega v Novi Sloveniji ne bomo dopustili, ne bomo dopustili. Z resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske se nadgrajuje najvišji razvojno-usmerjevalni dokument, s katerim se načrtuje dolgoročno doseganje potrebne stopnje razvoja organizacije in modernizacije sil ter zmogljivosti in povezljivosti Slovenske vojske za uresničevanje nacionalnih interesov in ciljev na obrambnem področju. V Novi Sloveniji podpiramo večfazni razvoj Slovenske vojske v sedmih točkah, ki bo omogočal sistemske spremembe in ustvarjal pogoje za razvoj in opremljanje Slovenske vojske ter s tem bistveno izboljšal njene učinkovitosti pri izpolnjevanju njenih poslanstev in nalog. Resolucija tako predvideva, prvič, pospešeno odpravljanje nakopičenih razvojnih zaostankov iz preteklega desetletja in usmerjanje razvoja Slovenske vojske v vzpostavitev sposobnejših in učinkovitejših vojaških zmogljivosti. Drugič, prilagoditev obsega strukture in organiziranosti Slovenske vojske z oblikovanjem popolnega jedra prioritetnih sil in zmogljivosti, vključno s ciljem zmogljivosti zavezništva. Tretjič, vzpostavitev programa prostorske organiziranosti Slovenske vojske kot izhodišča z možnostjo naraščanja sil Slovenske vojske tudi za uporabo novih oblik pogodbene rezerve. Četrtič, krepitev profesionalizma, vojaške etike, voditeljstva ter organi
Hvala za besedo. Ta amandma z veseljem podpiram, saj popravlja krivice slovenskim kmetom, ki so bile narejene v preteklosti. Če pogledamo nazaj, v prejšnjo državo, je sistem naredil vse, da bi uničil slovenskega kmeta. Iz slovenskih kmetov so naredili polkmete, ti kmetje so se bili primorani voziti z visokogorskih kmetij v dolino, država jim ni nudila praktično nobene subvencije, ničesar. Za vse druge je bilo bolje poskrbljeno, samo za tega visokogorskega kmeta ne. Ko mi je pripovedoval nek starejši gospod, ki še vztraja na svoji domačiji nekje na Poljanskem, je rekel: "Srce me je bolelo, ko so prišli delavci iz bivših republik gor. Nudili so jim stanovanje, nudili so jim kulturno prireditev v njihovem jeziku, nudili so jim prevoz, za nas, domačine, da bi vztrajali na kmetijah, da bi se nam malo izboljšal standard, pa ni bilo posluha." In če zdaj ta amandma oziroma ta zakon vsaj malo poskuša popraviti te krivice, ki so bile narejene slovenskemu kmetu, predvsem v visokogorju, da ima možnost dobiti koncesijo za upravljanje v državnih gozdovih, da bo s tem lažje preživel, bolj svobodno zadihal, zaživel, potem mislim, da smo nekaj krivic popravili, zato ta amandma oziroma cel zakon z veseljem podpiram. Včasih je kmet rekel: "Zame je gozd banka." Pravi: "Jaz ne rabim banke, ko meni kaj na kmetiji zaškripa, če rabim neko veliko investicijo, grem v gozd, posekam in prodam, s tem lahko delam investicijo na kmetiji, s tem lahko, če pride slaba letina ali kaj drugega, nadomestim izpad dohodka." In kaj je naredil prejšnji sistem - vzel, podržavil jim je gozdove, naredil polkmete, ki so se trudili, vztrajali na kmetijah, hodili v službo v dolino, zgodaj vstajali in se vračali pozno popoldne nazaj. Drugi so hodili na nogometne tekme, v kino, sem, tja, ta kmet je pa moral doma, ko je prišel utrujen iz doline - velikokrat so ti kmetje delali na normo v proizvodnji, priti domov, se preobleči, vzeti motorko in iti še v gozd ali delat na kmetiji. Na koncu je bil pa najmanj vreden v d
Hvala lepa, gospod podpredsednik.Spoštovana gospa ministrica s sodelavci, kolegice in kolegi! Pravzaprav je moj predhodnik, kolega Samo, povedal veliko tistega, kar sem želel povedati. In v bistvu je prav to, kar je tudi sam povedal, zelo zelo pomembno. Tudi sam se pridružim njegovemu pozivu, da naj tisti, ki sedijo na toplem in dobivajo mesečne plače, naj se malo zamislijo nad tem, da država vendarle nima vreče brez dna in da vsi skupaj moramo včasih malo potrpeti, da bi nam bilo jutri bolje. In če se tudi jaz vrnem na reševalce, ki so nesebično tako ali drugače pomagali, od gasilcev, prostovoljcev, organizirane civilne zaščite do ljudi, ki jim ne poznamo imena, in v ponedeljek so ti ljudje bili v službi. Pa verjetno ne samo v pisarnah. To so bili ljudje, ki delajo za stroji. Ne vem, zakaj so tisti malo bolj srčni, tako kot je kolega Brulc povedal, zakaj na kmetih ne pokličejo gasilce in rečejo, meni pušča v garaži. Si obuje škornje, gre notri, reši zadevo s štirimi sosedi, spijejo dva piva in prijatelji naprej. Tako se živi. Tako se pravzaprav ustvarjajo medsebojne vezi, povezanost in to je tisto, kar nas nese in kar nas dela take, kot smo. Zato se tudi jaz osebno v svojem imenu kot poslanec Državnega zbora zahvaljujem vsem tistim znanim in neznanim ljudem, ki ob takih priložnostih pomagajo. Da se vrnem oziroma preidem na točko dnevnega reda. Predlagane zakonske rešitve so sestavni del prizadevanj, da bi ustrezno dopolnili tudi rešitev o predpisih, ki urejajo zdravstveno varstvo in zdravstveno zavarovanje, pokojninsko in invalidsko zavarovanje, premoženjsko zavarovanje, zavarovalništvo in druga področja, ki se nanašajo na status pravice in dolžnosti različnih reševalcev, še posebej v odnosu do njihovih delodajalcev, tako da bi bile stimulativne za reševalce, pa tudi za njihove delodajalce. To bo omogočilo nadaljnje dograjevanje operativnega dela varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Ta tekst v gradivu se mi zdi najbolj pomemben. Ta tekst pove pravzaprav vse
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice, kolegi. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovani varuh človekovih pravic. Pred nami je že deveto poročilo varuha o človekovih pravicah in sam na žalost opažam, da iz leta v leto postaja diskusija o tem poročilu bolj politična. Tudi danes je temu tako in to me seveda žalosti. Sam se seveda strinjam z vsemi tistimi predgovorniki, ki ocenjujejo, da je poročilo napisano dobro, korektno, da zajema vse tisto, kar pač varuh človekovih pravic med letom skupaj s svojimi sodelavci v uradu ugotovi in tudi korektno napiše. Sam sem sicer posebej pozorno prebral tisti del poročila varuha človekovih pravic, ki govori o okolju in prostoru. Tudi sam ugotavljam, da je morda ta del nekoliko manj obsežen. Če je manj obsežen, bi lahko to pomenilo, da je problemov na tem področju manj in ni nujno, da je to slabost. Nasprotno. Če problemov na tem področju ne bi bilo in če sploh ne bi bilo potrebno imeti poglavja o okolju in prostoru, bi bil sam osebno seveda najbolj vesel in zadovoljen. Seveda temu ni tako in mene vendarle na nek način skrbi dejstvo, da se pobudniki s tega področja že leta in leta obračajo na urad varuha človekovih pravic s podobnimi problemi. Na nek način se čudim, da je v poročilu en sam stavek, ki govori o tem, da so pa še vedno pogoste pobude, ki se nanašajo na emisije pri obratovanju različnih gospodarskih in drugih dejavnosti. Sam menim, da je to velik problem in da bi v poročilu bilo treba to problematiko vendarle nekoliko razdelati. Po drugi strani sem pa vesel, da smo v državnem zboru v lanskem letu sprejeli zakon o dostopu do informacij javnega značaja, ki vsej javnosti omogoča, da se seznani z okoljevarstvenimi problemi, z informacijami s tega področja, in dasmo na ta način podprli prvi steber aarhuške konvencije, ki govori ravno o tem - o pravici javnosti, da je informirana o problemih varovanja okolja, da soodloča pri vseh zadevah, ki se tičejo varovanja okolja, in ne nazadnje, da imajo pravico tudi
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Ne bi se oglašal, ampak ta teden je bilo večkrat slišati: bolnica Murska Sobota in imenovanje direktorja te bolnice, da ne bo nesporazuma. Tista zadeva nima nobene zveze z danes obravnavanim zakonom. Tam je šlo za potek mandata, normalen postopek imenovanja, kjer je svet zavoda sicer zelo politično motivirano deloval, namreč ni poslušal ministra in se po svoje odločal, minister je pač uporabil instrument, ki ga zakonodaja v tem primeru predvideva, da soglasje ali ne da soglasje. Ne vem, kdo je tak zakon sprejel, predvidevam, da vaša koalicija. In sedaj ne vem, kako bi sedanjemu ministru onemogočali uporabljati ta instrument: dati oziroma ne dati soglasja. Minister je celo zelo jasno v ponedeljek na poslansko vprašanje povedal, da ima sedanji kandidat, ki ni dobil podpore oziroma soglasja ministra, možnost še enkrat kandidirati. Razpis bo zelo hitro,v kratkem, mogoče že teče razpis in bo imel možnost biti izbran. Bo imel možnost. No, da se dotaknem tudi tega zakona. Dva meseca sem sedaj, se reče, v službi v Ljubljani; dvakrat sem bil v pisarnah pri državnih uradnikih. In oba sta me opozorila, če sem lahko malo tišji. Imam pač to profesionalno deformacijo, iz šole prihajam, tam sem hotel biti glasen, da bi me dijaki slišali. Zakaj naj bi bil tiho? Informacije baje frčijo iz hiše in naj sem toliko uvideven do njega, da bi bilo za oba dobro. Ni za mene to logično. Ni za mene tudi logično, kako je minister, ne vem za kaj sploh, v glavnem minister vlade v senci, gospod Cvikl, dva dni nazaj tu nam v primeru, ko je rekel, da ni predstavnika ministrstva za finance na obravnavi zaključnega računa, kar vedel povedati, kaj delajo na ministrstvu za finance - da vsi za internetom spremljajo sejo državnega zbora. Ne vem, kakšni motivi so bili pri tem uradniku na ministrstvu za finance, ali je to strokovno ali pa kaj političnega, da je seznanil tega ministra v senci, kaj delajo. Pa še nekaj bi dodal. Moj
Hvala. Najprej nekaj na račun očitkov, da danes daje <PARTY> predlog priporočila, da se spremeni enotni plačni sistem, da dvomite v iskrenost našega predloga in da so seveda volitve pred vrati in vedno, da delamo pred volitvami. Jaz sem že na odboru povedala, pa očitno, ker se vsi ponavljate, tudi tisto iz odbora, bom še jaz svoje povedala. Volitve v Sloveniji so v zadnjih letih vsako leto. Če bi gledali na to, potem očitno Državni zbor ne bi smel več nič delati oziroma opozicija ne bi smela vlagati ne priporočil ne spremembe zakonov, ničesar, ker koalicija vedno dvomi v iskrenost. Verjamem, da ste mlade stranke, nekaj let delujete, nekateri že razpadate po teh dveh, štirih letih, zato ne veste v bistvu, da stvari tečejo kontinuirano in naprej. Ko danes govorite, da je <PARTY> 2004 imela program takšen in takšen – mi smo leta 2019. Če greste gledati na spletno stran <PARTY>, recimo, če že drugače niste informirani, boste videli, da naš program je nov tudi iz leta 2019. Tako da, jaz ne vem, v katerem letu vi živite, ampak od 2004 do 2012, v petnajstih letih se je naš program že korenito tudi spremenil, dopolnil, zato ker se tudi družba spreminja, ker se spreminjajo razmere znotraj družbe, tudi politične, demografske in tako naprej. Če ste ostali leta 2004, bog vam pomagaj, saj zato pa je v naši državi tako, kot je, ker nekateri ostajajo v letu 1945, eni so v letu 1970, drugi so v letu 2004, očitno vam zadeve za prihodnost ne gredo, bolj vam gre zgodovina, pa še to potvarjate v segmentih, ki pa jih ne bi omenjala. In tudi zakon kot takšen, tudi Zakon o sistemu plač v javnem sektorju, je seveda živa stvar in se spreminja oziroma se lahko spremeni glede na razmere znotraj posameznih plačnih razredov, v posameznem delu javnega sektorja, v javni upravi in tako naprej. Če bi danes rekli, zakaj te spremembe, zakaj to vlagamo. Povedali smo že razloge in mislim, da ste jih tudi nekateri med vami potrdili, tudi minister je dejal, da Zakon o sistemu plač v javnem sektorju oziro
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi! Verjemite, da bom tokrat za spoznanje krajši kot sicer, ker se pogovarjamo o proračunu za leto 2018, pa skozi diskusijo se na nek način že ponavljamo. Namreč, včeraj je bila razprava o proračunu za leto 2017. Jaz moram seveda uvodoma povedati, da sem malo sicer razočaran, malo v negotovi situaciji, ko vidim, da vendarle še nismo zaprli teh pogajanj med sindikalisti in Vlado. Sicer en pregovor pravi, da upanje umre vedno zadnje, jaz se tega pregovora vedno in znova rad držim in tudi verjamem, da bo to pogovarjanje in to dogovarjanje na koncu prineslo dogovor in da bomo v interesu vseh tukaj vpetih lahko tudi ustrezno zadevo zaprli in zaključili. Skozi to razpravo – sem se trudil biti večino časa v dvorani – se nekako ne morem otresti občutka, da skušate v opoziciji izjemno negativistično prikazati ta račun, izjemno črnogledo prikazati ta račun. Seveda pa ne ta ne noben drug proračun v preteklosti ne v prihodnosti ne bo črno-bel. Bodo tu neke nianse, noben ne bo idealen. To sem tudi včeraj že povedal. Jaz mislim, da ljudje ne rabijo izlivov maksimalnega pesimizma tukaj. Država se bo vrtela naprej. Jaz verjamem, da bodo pozitivni trendi. Da se bo gospodarska rast, ki jo mnogi priznani ekonomisti napovedujejo, še zvišala, da se bo število brezposelnih znižalo in da bo vendarle ta država stopila na pot nekega progresa, nekega napredka. Jaz bi iz vaših razprav mnogokaj podpisal, od vsakega izmed vas, ki ste razpravljali. Predvsem na tisti strani komu, koliko in kaj je seveda treba dati. Drugi del proračuna, drugi del vsake bilance pa je seveda to, kako bomo vse to pobrali, kako bomo zbrali za neomejene želje, neomejene potrebe po biti všečen in pomagati ljudem in tudi iskreno pomagati, verjamem, da v vaših razpravah predvsem veje iskrenost. Če se dotaknem prioritet te vlade, prioritet Desusa, mojih prioriteh, če hočete. Seveda so pokojnine večkrat in od mnogih vas omenjene ene izmed ključnih prioritet. Gre z
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, državni sekretar, kolegice in kolegi! Pravzaprav debata nekaterih poslancev, spoštovanih poslancev, je zašla v popolnoma drugo smer, kot je predmet rebalansa, na nek knjigovodski nivo in tudi psihološki nivo. Jaz sploh ne vem, zakaj je treba iskati špice iz nekih drugih tem in celo ne pravilno našpičene. Niti pravi material ni za to, da bi tisto klobaso navijal naprej nekdo, ki nima več argumentov za samo dva razloga, zaradi česar danes obravnavamo rebalans. In to je po mojem vedenju prvi rebalans tekočega proračuna te Vlade. Se pravi, da v tekočem letu izvajanja proračuna se popravlja iz popolnoma razumljivih razlogov. Če samo pogledamo NLB, ki se bo dokapitalizirala zaradi strateške usmeritve, širitve na trge, kjer pravzaprav ne smemo zamujati zato, da se okrepi na teh trgih in razširi svoje območje delovanja, da lastnik, eden od pomembnih lastnikov, ohranja svoj delež. Zakaj? Zato, ker se ta Vlada zaveda; in to tudi ni bilo sporno za večino poslancev - se zaveda pomena banke v svoji državi, ki je sposobna korektno in na pravi način servisirati svoje gospodarstvo. Ne govorim o tem, da mora biti banka v državni lasti, ampak da je močna banka, ki je vsak trenutek sposobna servisirati kvalitetno svoje gospodarstvo. To razumejo tudi tisti veleposlaniki, ki govorijo o tem, da Slovenija ni prijazna do tujih investitorjev in, recimo, nakupovalcev še tistih biserov slovenskega gospodarstva, ki pravzaprav, če hočete da uporabim ta izraz, so nacionalnega pomena. Jaz ne vidim nobenega razloga, zakaj ne bi kupnine iz prodaje Slovenske industrije jekla, slabo polovico, namenili za to, da se taka strateška usmeritev, ki jo je potrdila tudi ta Vlada in ta država v tej banki ustrezno parira tudi s strani države, pomembne solastnice te banke. Kar se pa tiče železnic, je pa ta rebalans po mojem mnenju čista tehnika. Spoštovani nekateri poslanci, velika luknja je nastala že iz preteklega delovanja agencije. V prete
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Poslansko vprašanje postavljam ministru za finance glede zadeve reorganizacije Davčne uprave Republike Slovenije. Spoštovani gospod minister, dr. Mramor! Z vzpostavitvijo enotne davčne službe v letu 1996 se je pričela reforma davčne uprave, ki poteka v različnih fazah in časovno različno po posameznih območjih. Kot mi je znano, je namen reorganizacije davčnih služb vzpostavitev bolj učinkovite, racionalne in ekonomične davčne službe in s tem vzpostavitev vseh davkov in obveznih dajatev na organizacijski predpis davka na dodano vrednost. Na podlagi pisnih zagotovil direktorja Dursa, ki so jih prejeli nekateri župani, naj reorganizacija ne bi prizadela davčnih zavezancev, torej obrtnikov in podjetnikov, saj naj bi ti tudi po izvedbeni reorganizaciji na posameznem davčnem uradu pridobivali vse potrebne informacije, kot tudi vsa potrdila na posameznih izpostavah ter da naj bi izpostave postale kakovostni servis vsem davčnim zavezancem. Na območjih, kjer je bila reorganizacija davčnih uradov že izvedena, pa podatki občin, kot tudi območnih obrtnih zbornic ter obrtnikov in podjetnikov kažejo, da je praktičen učinek drugačen, kot je zatrjevano s strani Dursa. Praktične izkušnje prizadetih obrtnikov in podjetnikov so pokazale, da postopki priglasitve samostojnega podjetnikaoziroma sprememb in dopolnitev priglasitve, ki sedaj poteka preko izpostave davčnega urada, trajajo bistveno dlje kot pred reorganizacijo, ko je podjetnik lahko to opravil na davčni izpostavi. V primerih, ko posamezni obrtnik oziroma podjetnik želi zadevoizpeljati hitro, lahko le-to opravi osebno na sedežu davčnega urada. Prav tako je nujna pridobitev potrdila o plačanih davkih možna le osebno na sedežu davčnega urada. Tudi uskladitev plačila davkov in drugih prispevkov v primeru, ko se dejansko stanje pri obrtniku oziroma podjetniku ne ujema z davčnim knjigovodstvom, je treba urediti le na davčnem uradu. Da so opozorila z območij, kjer je organizacija že bila izve