EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa. Pohvalil bi gospoda Soka, od vseh tistih, ki ste tu razpravljali, ker mislim, da je on razpravljal na pravi način, kot bi jaz rekel. Namreč, zakon je zakon, in tu so ti členi, o katerih moramo diskutirati, pa vendar tisto, s čimer je začel gospod Sok, bi verjetno morali nekako poglobljeno urediti. Kultura pitja v Sloveniji, vemo, na kakšnem nivoju je. Dotaknil se bom tudi gospoda Petana. On je povezal alkohol in mamila. Saj je v redu, ampak mislil sem, da boste rekli nekaj drugega: povezati alkohol in prehrano. Tukaj je bit problema. Zakaj imamo mi toliko pijancev v Sloveniji, verjetno niti ni krivo samo to, ker imamo dobro vino, ampak predvsem to, ker ne znamo niti jesti dobro. In tukaj je problem. Če vi malo pogledate staro Jugoslavijo, potem boste videli, da Dalmatinci pijejo zelo dosti in to močna vina. Ampak imajo ribjo prehrano. In tukaj je alkoholizma manj, ciroze je manj, kažem na vas, gospoda ministra, zato ker on je internist in ve te stvari. To se pravi, povezanost prehrane z alkoholom je zelo pomembna, nastane kup bolezni zaradi alkohola. In mislim, da gospod Sok je prav poudaril, na to in mislim, da je to prikazal, da verjetno s tem zakonom ne bomo odpravili alkoholizma v Sloveniji. Bi morali preventivno delovati, bi morali se navaditi na kulturno pitje in kulturo prehrane spremeniti. In verjetno bi dosegli več kot s takimi zakoni. Jaz bom podprl zakon, moram reči, zato ker pač nekaj moramo imeti. Če ne znamo na tiste stvari vplivati, dajmo vplivati zakonsko, ampak to ni prava pot. Jaz se strinjam z vami, gospod Sok.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Glasoval bom proti, v upanju, da bo predsednik Vlade v čim krajšem času v popravkih zamenjal vse nesposobne kadre, ki so bili zadnja štiri leta privlečeni kamorkoli, od Vlade do ministrstev in do vseh podjetij, kjer so ljudje delali v strahu, ker so bili seveda ustrahovani. In upam, da bo Borut Pahor po pravilih in po dobri praksi v teh štirih letih naredil vse, da bodo ljudje mirno in brezskrbno delali in v svojem poslu tudi uživali. Zato bom glasoval proti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog zakona o agrarnih skupnostih je odziv na aktualno problematiko agrarnih skupnosti v Sloveniji na začetku 21. stoletja. V obdobju, ko so le-te bile ustanovljene, torej s prenehanjem fevdalnih odnosov in zemljiško odvezo v drugi polovici 19. stoletja, so bile namenjene kolektivni rabi planinskih ali vaških pašnikov ter gozdov. Pravice uživanja solastniškega deleža ali deleža v skupni lastnini je bila vezana na kmetijo glede na velikost in se je prenašala iz roda v rod. V več kot 150-letni zgodovini so agrarne skupnosti doživljale različne usode in zakonske spremembe. Razmere, ki smo jim priča danes, izhajajo iz Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic iz leta 1994, s katerim se je premoženje vrnilo neposredno članom nekdanjih agrarnih skupnosti v solastniškem deležu ali deležu v skupni lastnini. Upravljanje s premoženjem in ostale določbe je urejala različna zakonodaja. Največjo oviro pri upravljanju agrarnih skupnosti je predstavljala določba Stvarnopravnega zakonika o soglasju vseh solastnikov oziroma skupnih lastnikov za posle, ki presegajo redno upravljanje. To v praksi ni bilo izvedljivo in z lastnino dejansko ni bilo mogoče upravljati. Leta 2011 je Zakon o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti določil izjemo prav v tem delu, tako da je za te posle, ki so bili v javnem interesu, bilo dovolj že soglasje vsaj treh četrtin solastnikov. Kako pripraviti zakonsko podlago, ki bo omogočala ustavno pavico vsakega člana agrarne skupnosti, da avtonomno razpolaga s svojim deležem v solastnini ali skupni lastnini, z druge strani pa na tej isti lastnini omogočiti gospodarsko, socialno in ekološko funkcijo? V Poslanski skupini Stranki modernega centra menimo, da prav ta zakon danes to omogoča. Tako kot je agrarna skupnost posebna in edinstvena oblika premoženjske skupnosti fizičnih in pravnih oseb, ki ima veliko omejitev, tako je nujn
Hvala lepa, predsedujoča. Saj se nisem mislil oglasiti, ampak vsi tisti akterji, ki so ravnokar razpravljali – ni nobenega več tu notri, tako da je težko zdaj polemizirati z njimi oziroma za njimi. Ni gospoda Rajha, ni nobenega iz Levice, žal, da jim povem v oči, kar jim mislim. Nisem takšen, zdaj so ravno vsi odšli iz dvorane in težko je govoriti, če jih ni zraven. Gospa predsedujoča, sem tudi razočaran nad vašim vodenjem tega dela seje, zato ker so ravno vsi vaši predhodniki opozarjali, da naj se držijo amandmajev, ampak govorili so o pingvinih, o Eskimih, o izbrisanih, ne vem, kaj vse, o delovni sili v Nemčiji, v Sloveniji, Avstriji, tako da ne vem, zakaj ne bi vseh, ki so govorili, opomnili na to, da naj govorijo o tem, o čemer govorimo danes, to je Zakon o prijavi prebivališča. O tem govorimo, ne pa o nekih vsesplošnih temah, ki so na dnevnem redu. Zelo sem razočaran nad vašo pristranskostjo, ki jo izvajate tukaj v Državnem zboru, pač jaz to tako vidim skozi svoje oči. Je pa dejstvo, da je ogromno nekih mišljenj, razumem, da Ne vem, jaz pravim tako. Če se človek napije, se tudi strezni pa potem ne klati norosti, ampak bojim pa se, da tu nihče več nič ne pije. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi, gospod minister! Na kratko. Stvar je bila obravnavana v delovnem telesu, to se pravi v odboru za finance in monetarno politiko. Meni se ta postopek zdi nekoliko čuden, kajti poroštvo bo dala država za najeme, ki jih bosta univerzi najeli in pa študentska organizacija. Nikjer ni točno napisano, kako se bo to posojilo vračalo, vendar računam, da če to posojilo ne bo vrnjeno, bo stopila država in prevzela te obveznosti. Bolj čudno je pa s študentskimi domovi, za katere naj bi tudi študentska organizacija najela kredit in pa seveda potem podpisala pogodbo. Ni pa čisto jasno, od kod bo ta denar prišel, da se bo vrnil. Študentsko delo bo, če bo ta zakon sprejet, za 2% dražje. In iz tega naj bi se povrnilo potem to posojilo. To je čuden način financiranja, še zlasti, ker ni točno povedano, v kakšne stvari bodo vlagale univerze. Tukaj se govori sicer v tem poročilu, da je oprema zastarela in tako dalje in tako dalje. Verjetno je ta stvar obrazložena kje v dolgoletnem razvojnem programu, ki teče do leta 2008. Vendar ne vem, ali je tam v tem programu dovolj jasno bilo opredeljeno, zakaj bo ta denar šel. Zdi se mi, da bi bilo zelo koristno, ko odobravamo razna ta posojila, da tudi malo več zvemo, kaj bodo univerze s tem naredile, na drugi strani pa, kaj bo študentska organizacija naredila s tem denarjem, ko bo usposabljala oziroma izboljševala razne stanovanjske objekte. Druga stvar, ki je tudi nekoliko čudna, da se bo morala študentska organizacija ukvarjati s tem. Mislim, da je to do sedaj bil problem države. Gotovo je del stvari, ki so predlagane za ta zakon, nejasen, vendar jaz bi rekel, da proti študentom se ne moremo obrniti in bomo upali, da bodo to stvar odgovorno sprejeli in tudi odgovorno plačali. Tisti podjetniki, ki bodo morali plačati 2% več, bo težko, ampak mislim, da se bo stvar iztekla. Kaj bodo pa študentje od tega imeli, bomo pa videli čez nekaj let. Hvala.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani predhodni kolega, poslanec, minister v prejšnji Vladi, jaz vam moram reči nekaj, kar bi se po šolsko reklo, da ste na odboru sedeli na ušesih. To bi verjetno tudi minister potrdil. Namreč, lepo je bilo povedano, zakaj v osnovnem prvotnem predlogu zakona ni bila vključena skupina osnovnošolskih otrok. Pa pojdimo pogledat, kaj pa je bilo vključeno. Se pravi, vključeni so bili vsi srednješolski otroci, ki jih je trenutno v Sloveniji 73 tisoč 854. Za te vemo, da morajo svoje šolanje temeljiti na samostojnosti. Še bolj pomembno je, da so samostojni in pravilno opremljeni naši študentje. Teh je 82 tisoč 694. Pri osnovnošolskih otrocih, ki pa jih je trenutno 193 tisoč 158, tu pa je zgodba malo drugačna, tu pa moramo starši jim pomagati. Sam imam desetletno hčerko v tej starostni skupini in niti slučajno ji ne bi v sobo namestil svojega računalnika brez nadzora. Se pravi, vse kar je potrebovala, smo skupaj reševali na družinskem računalniku in se je izobraževanje, je potekalo tako. Zaradi vseh tudi opozoril strokovnjakov, da naša mladina zelo rada uporablja vso tehnologija, jo hitro osvoji, od pametnih telefonov, tablic, računalnikov in druge tehnike, vendar, na žalost 80 % tega časa, to je sicer moja ocena, kajne, ali pa rečemo preveč časa, uporablja orodja, ki nimajo v življenju kaj veliko pomena, razen to, da si zapolnijo čas, nekaj možgane trenirajo in ostalo. Orodja, ki jih pa želimo spodbudit z uporabo tega zakona, so pa vezane na naše vsakdanje življenje, delovanje, napram državi, lokalni skupnosti, to pa je tisto, kar želimo s tem zakonom spodbuditi in prvo kot prvo je, da se zavedamo, da je potrebno osnovno, se pravni osnovno, osnovno orodje je najprej tehnologija in zato je eden glavnih ciljev tega zakona tudi, se pravi, ta digitalni bon, ki je lepo ovrednoten v 27. členu, o katerem tudi govorimo pri tem amandmaju. Lahko bi se zakon drugače tudi imenoval. Zdaj se imenuje Zakon o spodbujanju digitalne vkl
V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da gre za izredno pomembno vsebino, predvsem pa za določitev načina prodaje. V predstavitvi stališča poslanske skupine smo izrazili svoje nestrinjanje in nakazali vseh osem točk, v katerih se ne strinjamo z načinom politike vlade Republike Slovenije okoli prodaje državnega premoženja. Prvič je sam namen prodaje. V Slovenski nacionalni stranki še vedno ocenjujemo, da vlada sploh nima izoblikovanega stališča, zakaj posamezno zadevo v tej državi prodaja. Govorim pa seveda izključno o kapitalskih deležih ter o nepremičnih stvareh. Nikakor ne govorim o avtomobilih, ki ste nam jih dali danes v odločanje, in to o tistih avtomobilih s smešno nizkimi cenami; tiste iz svoje nadaljnje razprave izpuščam. Po drugi strani pa je še vedno odprto vprašanje načina ugotavljanja vrednosti. Dejstvo je, da kadarkoli vam je slovenska država zaupala, ste prodali pod vrednostjo. Če pogledamo samo zadnji velik projekt, to je prodaja Nove Ljubljanske banke, je vlada Republike Slovenije iztržila 300 milijard slovenskih tolarjev minusa. Naj vas spomnim, da je sanacija bančnega sistema to državo stala 400 milijard slovenskih tolarjev, ko pa je vlada Republike Slovenije zelo ignorantsko prodala Novo Ljubljansko banko, ste seveda za to iztržili le 100 milijard slovenskih tolarjev. Tudi ugotovitve in navajanje odbora za finance, torej matičnega delovnega telesa državnega zbora o tem, da bi bilo smiselno sprejeti zakon o prodaji državnega premoženja, je nesmiselno oziroma neresnično in z njihove strani nekredibilno, kajti dejstvo je, da večino v tem odboru sestavljajo ravno vladni politiki. Možnost, da bi razpravljali o prodaji državnega premoženja, je <PARTY> ponudila državnemu zboru in odboru za finance glede prodaje Nove Ljubljanske banke, pa je ta državni zbor sam na predlog vlade Republike Slovenije rekel, ne, državni zbor se noče ukvarjati s sistemom prodaje Nove Ljubljanske banke, državni zbor ne bo povabil na zaslišanje vlade Republike Slovenije. Vl
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Cenjene poslanke in poslanci! Osebno bom glasoval proti sprejemu tega zakona, pa ne zato, ker ne bi privoščil tistim, ki imajo najnižje plače, da dobijo kakšen tolar zraven, ampak zato, ker se s tem razmerjem plač in pa razporeditvijo kapitala in dohodka v tej državi pač ne strinjam. Sedaj imamo recimo evropske cene tako rekoč že pri celi vrsti proizvodov, izdelkov. Tako smo blizu že z gorivi, tekočimi gorivi, bencinom itn., kot tudi drugimi energenti. Spet se dražijo telekomunikacijske storitve. Dejansko bomo vse cene približali evropskim cenam, seveda ob bližajočem približevanju in vstopu. Plače pa na marsikaterem področju ostajajo daleč daleč pod tem nivojem. Mislim, da je država tista institucija, in pa seveda vladajoča koalicija, v dolgem obdobju, ki je odgovorna za to, da se tudi najmanjše plače približajo evropski ravni. Ker se pač to ne zgodi in ker tudi mogoče slabo poslovanje podjetij, menedžerji, in vsi na določenih področjih, ne vsi, ampak večina, tudi s svojo politiko in željo za čim večjim profitom tiščijo te minimalne plače tudi tam, kjer bi jih lahko nekoliko dvignili, mislim minimalne plače. S tako politiko v celoti, generalno se ne morem strinjati, zato pač tegazakona, žal, ne bom podprl. Hvala lepa.
Lep pozdrav še enkrat vsem prisotnim, še posebej državni sekretarki! Davek na tonažo po naši oceni ne dosega svojega namena, zato nimamo prav nobenega razloga, da bi podprli katerokoli novelo Zakona o davku na tonažo. Eno smo zavrnili že pred letom dni in od januarja 2020 do decembra 2020 se ni na področju slovenskega ladjarstva oziroma pomorstva spremenilo prav nič; zato v Slovenski nacionalni stranki svojega stališča ne bomo spremenili. Po trinajstih letih lahko rečemo, da davek na tonažo nima prav nobenega pozitivnega vpliva na ohranjanje in razvoj slovenskega pomorstva. Vlada je v predlogu zakona jasno zapisala, da je davek na tonažo v bistvu davčna olajšava za dve tuji družbi, ki jima ni treba plačevati davka od dohodkov pravnih oseb. Slovenske družbe plačujejo 19-odstotni davek – da ne bo pomote, govorim o dohodku pravnih oseb –, tujim družbam pa omogočamo davčne olajšave. To ni nikakor pravično. Slovenija se je zaradi davka na tonažo, ki pomeni znatno znižanje davčnih obveznosti, v preteklem desetletju prostovoljno odrekla 24 milijonom evrov. Glede na sedanjo javnofinančno situacijo bi te milijone danes krvavo potrebovali. Če bi se katerakoli ladjarska družba resno ukvarjala z ladjarstvom, verjetno ne bi poslovala v državi, katere obala meri zgolj 43 km. V Slovenski nacionalni stranki bi z veseljem podprli davčno razbremenitev slovenskih podjetnikov, ne bomo pa podprli davčnih ugodnosti za tuje družbe, ki so celo med davčnimi dolžniki oziroma neplačniki. Naša država jim da veliko davčne ugodnosti, ti faloti pa niti tega močno znižanega davka ne bi uspeli plačevati. Edini ukrep, ki bi ga v Slovenski nacionalni strani podprli v zvezi z davkom na tonažo, je ukinitev tega nepotrebnega in škodljivega davka. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Midva s spoštovanim gospodom ministrom sva že pred dvema mesecema imela debato na temo javne razgrnitve množičnega vrednotenja nepremičnin, kjer so bile vložene številne pripombe in pritožbe s strani državljanov. Danes pa spoštovanega gospod ministra, sprašujem, kajti v svojem odgovoru ste bili navedli, da naj bi ministrstvo pripravilo neko bolj racionalno rešitev. Na začetku na področju evidentiranja cest v zemljiškoknjižnem katastru omenjate tudi znižanje stroškov zemljiškokatastrskih izmer cest. Sedaj me pa zanima: Kakšne naj bi bile konkretne rešitve, ki se pripravljajo v smeri evidentiranja cest s predvidenim terminskim planom? In: Kdaj bo ta racionalna rešitev? Najprej me še, spoštovani gospod minister, zanima, kajti predlagali ste uvedbo prehodnega obdobja pri uvedbi davka na nepremičnine. Kot prehodno obdobje lahko smatramo samo obdobje do zemljiškokatastrskih izmere cest oziroma vknjižbe lastninske pravice v zemljiško knjigo. Glede predlaganega prosim za pojasnilo: Na kakšen način se bo lastniku nepremičnine v prehodnem obdobju lahko določila površina zemljišča, ki je v naravi že cesta in za katerega naj ne bi bil zavezanec za plačilo davka na nepremičnine? Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Verjamem, da je težko dati odgovor, kajti tudi za vas smo danes prebrali v medijih, da je vprašanje, koliko časa boste še minister, ampak vseeno. Dali ste mi odgovor, da se vse skupaj pripravlja za naslednje leto, vendar: Kdaj bo spremenjen ta zakon? Kdaj bo ta racionalna rešitev? Lahko rečem, da nisem zadovoljen z odgovorom "naslednje leto", kajti oba veva, da imamo v državi kar 23 tisoč kilometrov neodmerjenih cest, in to je v veliko breme lastnikom. Predvsem pa, ker pri vrednotenju teh zemljišč vemo, da je to površina, ki ima bistveno višje cene kot navadno zemljišče, ali je to kmetijsko zemljišče ali pa gozd. Še enkrat želim povedati, da želim bolj natančen odgovor: Kdaj? Hvala lepa še enkrat. Ker sem prep
Hvala za besedo gospod predsednik, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, da je sprejemanje predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju le metanje peska v oči oziroma sladkanje s predvolilnimi bombončki in trkanje na vest najrevnejših in najšibkejših volivcev. Namen zakonodajalca bi moral biti v prvi vrsti sistematično odpravljanje nepravilnosti, nelogičnih napačnih ureditev ne pa kršenje razpadajočega sistema polnega anomalij in kontradiktornosti. Če se povrnem konkretno k predlogu zakona povem lahko naslednje: Že sedaj Ustava in veljavna zakonodaja omogočata zdravljenje, ki urgentno pomoč potrebuje pa naj bodo pacienti otroci ali odrasli. Do zdravniške obravnave so upravičeni prav vsi, ki takšno pomoč potrebujejo pa naj so bodisi zavarovani ali ne. Zato se sprašujem v čem je smisel sprejemanja predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju in kaj je nujna zdravstvena pomoč predvsem takrat, ko govorimo o otrocih? Ko gre za zdravstvene težave menim, da je vsak obisk otroka s straši pri zdravniku na nek način iskanje nujne zdravniške pomoči. Saj ne gredo starši s svojimi otroci k zdravniku zato, ker ne vedo kaj bi si začeli ali pa jim je dolgčas. Saj otroci niso stimulanti. In, ko pri otrocih moramo zdaj sprejemati eno takšno dodatno novelo zakona se mi zdi to dejansko predvolilni namen predlagatelja pa naj mi predlagateljica ne zameri, ne mislim nič v slabem smislu. V prvi vrsti bi morali razmisliti kaj je potrebno storiti da bi trajno odpravili nedoslednosti neplačevanja prispevkov, kako bi izterjali zapadle neplačane prispevke oziroma kako bi zaostrili plačilno disciplino, ki se pravzaprav ne disciplino, ki se z vsakim dnem še povečuje. Nikakor ne moremo rešiti problema le s kozmetičnimi korekturami, če celovito in dosledno ne posežemo v sistem za katerega moramo reči, da je slab, če že ne zelo slab. Sprašujem se za
Hvala za besedo. Spoštovana predstavnika fundacije, kolegice in kolegi! V poslanski skupini Socialdemokratske stranke načeloma podpiramo novelo pravilnika o merilih in pogojih za uporabo sredstev fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji, kar pa ne pomeni, da smo povsem brez pripomb na vsebino samega pravilnika. Prvi pomislek, ki ga imamo, se nanaša na določbo, ki govori o sofinanciranju dejavnosti vrhunskega športa. Ta določba predvideva za programe reprezentanc sofinanciranje do 50%. Mnenja smo, da je ta odstotek previsok, saj naj bi se vrhunski šport financiral tudi oziroma predvsem iz državnih in sponzorskih sredstev. Sredstva iz fundacije pa naj bi bile namenjena predvsem financiranju dejavnosti športne vzgoje otrok in mladine, usmerjenih v kakovostni in vrhunski šport, ter dejavnosti interesne športne vzgoje otrok in mladine, športne dejavnosti študentov in športne rekreacije, slednja ležipovsem na ramenih lokalne skupnosti. Najbrž je vsem jasno, da se v programih vrhunskega športa stekajo ogromna državna in sponzorska sredstva, manj pa vemo, kako se le ta porabljena. Nemalokrat se zgodi, da se velike mednarodne športne prireditve udeleži le peščica naših vrhunskih športnikov, ki jih spremlja še enkrat toliko funkcionarjev, ki pa si potovanja ter bivanja ne plačujejo iz svojih žepov, tako velikokrat ne ostane dovolj denarja za nagrade tistim športnikom, ki so dosegli vrhunske rezultate. Zato z vidika smotrnosti porabe sredstev fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji smatramo, da bi bilo potrebno več sredstev fundacije nameniti za mlajše kategorije. Nesprejemljivo je, kot je razvidno iz tabele, da se je za vrhunski šport odvajalo iz naslova fundacije 33%, za interesne dejavnosti športne vzgoje otrok in mladine pa samo 8% oziroma kakšen odstotek več. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke predlagamo vodstvu fundacije naslednjo razdelitev sredstev: dejavnost vrhunskega športa, programi reprezentanc na
Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Res je, tudi na področju slovenskega letalstva se pozna v bistvu to krčenje sredstev za obrambne izdatke v zadnjih petih letih in če je, kot ste omenjali letalo turbolet, strokovno redno servisirano, ampak je letnik 1991, torej je staro že 24 let, vzdrževanje je vse bolj zahtevno, sredstev je namenjeno vse manj za posodobitve in temu primerno je potem tudi stanje. Ampak vseeno, razen te manjše težave je letalo redno vzdrževano in tudi varno za letenje. Seveda pa bo potrebno v prihodnosti za to področje nameniti še več sredstev, kar pa nekako s srednjeročnim programom obrambe tudi že načrtujemo. Kar se tiče vsega ostalega; res je, pripravljamo nov Zakon o obrambi. V tem času sem opravila že usklajevanje v vseh poslanskih skupinah, načeloma so vsi dali podporo temu, da se pripravi nov Zakon o obrambi, in kar se tiče delavnopravne zakonodaje imamo tudi napotilo Ustavnega sodišča, da večino določb izvzamemo iz Zakona o obrambi in to uredimo v Zakonu o službi Slovenske vojske. Tako se bosta ta dva zakona nekako sočasno pripravljala in jeseni upamo, da bomo imeli tudi že besedilo členov, tako da bomo lahko vam, poslankam in poslancem, tudi bolj podrobno predstavili to tematiko; se pravi tako Zakon o obrambi kot tudi Zakon o službi Slovenske vojske. Kar se tiče vsega položaja slovenskega vojaka, tudi pilotov, se zavedamo, da je položaj slab, da se uvrščeni v sistem javnih uslužbencev, ki pa ne upošteva te specifike, ki jih prinaša vojaški poklic, in tudi specifike, če pogledamo sedaj pilote tega konkretnega dela in to bo potrebno urediti, izpostaviti. Zaenkrat ne načrtujemo, da bi pripadnike Slovenske vojske izvzeli iz sistema javnega uslužbenca, ker to pomeni potem nekako tudi domino efekt za vse ostale uniformirane poklice, zagotovo pa bo treba v Zakonu o službi Slovenske vojske urediti specifike, tako da bo upoštevano težka zahtevnost dela, specifični pogoji dela, posebne obremenitve, ki jih drugi poklici nimajo. Tisto, kar bo
Spoštovani gospod predsedujoči, hvala za besedo. Jaz se bi tukaj na tem mestu rad zahvalil kolegici in podpredsednici in tudi sedaj predsedujoči gospe Tini Heferle v mojem in tudi Jožetovem imenu in v imenu Nove Slovenije, izgleda, da imamo novo oboževalko. Digitalizacija je neizbežna in tega se zavedamo vsi v tej dvorani, vsaj tisti, ki gledamo naprej in v celotni Sloveniji, Evropi in tudi svetu. Še enkrat bom ponovil, sedanji predlog ne posega v spremembo delovnega razmerja in tukaj mora biti jasno in glasno vsem tistim, ki ste govorili drugače. Mogoče še to, nekateri nam želite podtikati, da smo lobisti nekatere, neke korporacije, saj pri moji predhodnici, ko je uporabila besedo Uber sem se nehal šteti pri številki 12, pa je bilo to šele na začetku njene razprave. Jaz ne želim biti lobist nekaterih ameriških korporacij, če pa nekdo drugi uporablja njihovo ime več kot 12-krat, mogoče so pa plačani po njihovem imenu, ampak pustimo to. Jaz bi se obregnil še na par zadev, mogoče tudi na razpravo kolega, ki je bil v preteklosti zelo žaljiv. Jaz mislim, da je tudi kršil 8. člen, poslanec mora biti dostojen, spoštljiv, strpen in nediskriminatoren. To vidimo predvsem takrat, ko zmanjka argumentov in isti modus operandi smo videli pri predstavnikih taksistov, ko so jim zmanjkali argumenti, ko so videli, da bo ta zakon šel skozi so prenehali z argumentacijo svojega prav in so začeli z grožnjami, grozili so celo samemu ministru in tudi nekaterim poslancem. Ali je tak modus operandi sam od enega človeka ali celotne stranke pa presodite sami. Jaz bom ta zakon z veseljem podprl, ta zakon je v dobrobit državljank in državljanov, to so navedli tudi v sami raziskavi, je bilo jasno opredeljeno, da si uporabniki in uporabnice želijo sprememb na tem področju, želijo si jasne slike, preglednosti in predvsem tudi nekih normalnih stroškov, ki jih bodo imeli pri koriščenju te storitve. Hvala za besedo.