EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala. Še zadnje vprašanje. Spoštovana ministrica, v Dnevniku sem 19. septembra letošnjega leta z veseljem prebral vaše izjave in sem bil presenečen v zvezi s financiranjem infrastrukture hidroelektrarne Mokrice in pa srednjesavskih hidroelektrarn, da ni pod nikakršnim vprašajem. Zdaj me zanima: Ali obstajajo, in če obstajajo, ali mi lahko obrazložite oziroma predstavite višino letnih prilivov v vodni in v podnebni sklad ter do zdaj sprejete zaveze za financiranje projektov iz teh dveh skladov? Iz česa, kdaj in v kakšni višini bo financirana infrastruktura za hidroelektrarno Mokrice? Kakšna je dinamika in višina sredstev za financiranje infrastrukture za hidroelektrarne na srednji Savi? Hvala. Hvala. Razumem, ministrica, da ne morete za hidroelektrarne na srednji Savi, predvsem za to trojko, prve tri, dati podatkov, vendar obstajajo številke in tudi pogovarjanja, dogovarjanja, ki jih je bilo nešteto. So bila. Kolikor je meni znano, govorimo o infrastrukturnem delu, ko govoriva za vse te tri v prvi fazi zasavske hidroelektrarne, govoriva o nekem znesku, ki se že kar nekaj let vrti okoli 72 milijonov evrov. Kar pomeni to, kar ste rekli, se pravi tako rekoč urejanje protipoplavnih ukrepov, jezov oziroma vsega, kar je treba. Tu ne govorimo o nobeni cesti, ker cesta, konkretno, je bila tudi že v tem primeru z letošnjim letom – ta, ki je bila kar dolga leta spor, se pravi Hrastnik–Zidani Most – izvzeta in se ne veže na noben del izgradnje hidroelektrarn, ampak bo svoj infrastrukturni projekt na direkciji za infrastrukturo. Tako da če izhajamo iz tega, to pomeni, da bi bilo treba dobrih 7 milijonov evrov na leto s strani države zagotoviti za ta del, kar pa pomeni In tudi ne takoj, ampak šele v naslednjih treh do štirih letih, ker vemo, kdaj nastajajo ti učinki. S tem tudi nima nobenega vpliva na uravnoteženost oziroma državni proračun, za kar moramo tudi, normalno, skrbeti. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister za okolje in prostor. Sprašujem vas: Ali je Inšpektorat Republike Slovenije za okolje in prostor pristojen za ukrepanje v primeru, da investitor pri gradnji ne upošteva soglasij, ki so bila podlaga za izdajo gradbenega dovoljena. Dne 29.7.2004 je bil vložen predlog na inšpektorat za okolje in prostor, območna enota Celje, za prevedbo izpolnjevanja pogojev o gradbenem dovoljenju. Investitorja sta v leto 2001 pridobila gradbeno dovoljenje za gradnjo enodružinske hiše. Po izgradnji hiše leta 2004 sta ob robu svoje parcele, poldrugi meter nad javno potjo, namestila odtočno cev, iz katere voda odteka neposredno na javno pot, od tam pa na dvorišče sosednje hiše. Iz gradbenega dovoljenja, ki ga je investitorjema izdala upravna enota Celje, izhaja, da je gradnja dovoljena pod pogoji lokacijske dokumentacije in podatkov projektne dokumentacije ter soglasij, ki so jih med drugim izdale Javno podjetje vodovod kanalizacija, MOP - uprava Republike Slovenije za varstvo narave, kot vodnogospodarski pogoji in vodnogospodarsko mnenje. Iz navedenih soglasij izhaja, da morata investitorja odpadne vode speljati v vodotesno nepretočno greznico, meteorne vode s strehe pa preko peskolovov v površinski odvodnik ali ponikalnico. Po večkratnih posredovanjih pri Inšpektoratu Republike Slovenije za okolje in prostor, je le-ta dne 9.8.2005 posredoval odgovor, da za preverjanje tovrstne infrastrukture njihove inšpekcijske službe niso pristojne oziroma je ta pristojnost prenesena na inšpekcijske službe lokalne skupnosti. Ker se s tem odgovorom ne strinjamo oziroma ne strinjam, menim, da je v nasprotju s 153. členom zakona o graditvi objektov, prosim za podrobnejše pojasnilo. Hvala. Hvala lepa. Gospod minister, sedaj ste vi bolj kot ne prečitali tisto, kar vam je podal inšpektorat. Jaz se pa pritožujem nad tem, da objekt ni zgrajen skladno z izdanim gradbenim dovoljenjem. Za to je pa po ocenah oziroma po zakonu o graditvi objekta pristojen republiški inšpekto
Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister in predstavnik Ministrstva za gospodarstvo, vsem lep pozdrav! Ponovil bom svojo večkratno razpravo, da sem zelo vesel vsakih razprav v parlamentu o gospodarskih tematikah. No, tudi danes je taka točka na dnevnem redu in z veseljem bom pokomentiral nekaj zadev, tudi v zvezi z amandmajem Nove Slovenije. Če se tudi malo ozrem na prejšnjo točko, ki smo jo poslušali, mislim da smo mi v Sloveniji umetniki o razpravljanju kako nekaj deliti in se prepirati kdo bo dobil več iz nekega proračunskega kolača, seveda pa capljamo zadaj v projektih in idejah, ki prinašajo neko dodano vrednost, plemenitenja našega naravnega bogastva, zdaj ali je to voda, les ali kaj drugega. In veseli me, da imam danes priložnost govoriti ravno na to tematiko, in da ponovno javno podprem zelo dober projekt in zakon, ki sta ga pripravila skupaj Ministrstvo za kmetijstvo in Ministrstvo za gospodarstvo. Zakaj to posebej poudarjam? V zadnjih 20 letih smo imeli tudi določeno neučinkovito organiziranost, ki je dobesedno generirala razpadanje gozdno-lesnih verig, ki smo jih prej imeli. Tukaj je bilo zaposlenih v tej branži preko 50 tisoč zaposlenih, v zadnjih 20 letih se je ta številka znižala na 10 tisoč in seveda, kar je še toliko bolj pomembno, neposredna gospodarska škoda, direktna, indirektna iz tega naslova znaša 8,8 milijard. To pa seveda pomeni en letni proračun in seveda si ne predstavljam, da bi kdorkoli v parlamentu lahko nasprotoval projektu ali zakonu, ki vzpostavlja neko novo okolje, ki bo omogočilo, da se postavi neko prejšnje stanje, to pomeni, da se vsa ta nastala škoda postopoma v nekem obdobju 10 let zmanjša in da povečamo število zaposlenih, ustvarjamo neko dodano vrednost na našem naravnem bogastvu. Tako, da ravno s tega vidika želim na nek način nasprotovati in tudi nasprotujem temu amandmaju, ker v bistvu ne gre koncept povezave gozdno-lesne verige, ker ravno na nek način omejuje razvoj te gozdno-lesne verige v oblikovanju nekih centrov, k
Spoštovani predsednik, spoštovani vsi, lep pozdrav! Sredi januarja letos smo člani Komisije Državnega zbora za nadzor javnih financ na podlagi revizije Računskega sodišča ugotovili, da država pri črpanju evropskih sredstev za protipoplavne ukrepe ni učinkovita. Poslanska skupina Desus se načeloma strinja s to ugotovitvijo, vendar pa zaščita pred poplavami ni edino področje, kjer je Republika Slovenija neuspešna pri črpanju evropskih sredstev. Ne glede na trud okoljskega ministrstva, zaščita pred poplavami še vedno ni zadostna. Mnenja smo, da bi pred današnjo razpravo morali počakati na odzivno poročilo Ministrstva za okolje in prostor, ki nam bo dalo odgovore na večino vprašanj, ki jih odpira sklep komisije. Izvedeli bomo, kakšne ukrepe za zmanjšanje poplavne ogroženosti je ministrstvo že sprejelo in kakšne še pripravlja. Lahko bomo prebrali ukrepe, ki se nanašajo na pripravo projektov za novo programsko obdobje 2014–2020, na MOP se pripravljajo tudi še srednje- in dolgoročni načrti ukrepov protipoplavne varnosti, spremembe za učinkovitejše umeščanje v prostor in reorganizacijo področja voda. Razpoložljiva sredstva niso bila vedno rabljena dovolj smotrno. V okviru Operativnega programa razvoja okolja in prometne infrastrukture za programsko obdobje 2007–2013 je bilo namenjenih 66 milijonov evrov za namen urejanja stanja voda. Vsa sredstva so razdeljena, investicije pa se razvijajo, in to na območjih, kjer je poplavna ogroženost največja. Ministrstvo priznava, da je do izvajanja projektov protipoplavne varnosti res prišlo kasneje, kot bi sami želeli, ne ukvarja se z iskanjem krivcev, temveč vse svoje napore usmerja v implementacijo projektov, da bodo zagotovili porabo sredstev, skladno s predvidenimi roki. Računsko sodišče je v svoji reviziji med drugim ugotovilo, da v začetku prejšnje finančne perspektive ni bilo podlage za pripravo projektov ter da v prvih treh letih perspektive ministrstvo na teh projektih ni naredilo nič. Država je za evropsko sofinanciranje z za
Hvala lepa, še enkrat. Lep pozdrav vsem skupaj. Pred sabo imamo zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost. S predlaganim zakonom se v naš nacionalni pravni red prenašata dve direktivi, ki se nanašata z zvezi z nekaterimi obveznostmi glede davka na dodano vrednost, ki veljajo za opravljanje storitev in prodajo blaga na daljavo. Obe direktivi se morata v skladu z določbami direktiv v nacionalno zakonodajo prenesti najpozneje do 31. 12. 2018, da se potem lahko začnejo uporabljati 1. 1. 2019. Prav tako se s predlogom zakona do 30. 6. 2022 podaljšuje veljavnost sektorskega mehanizma obrnjene davčne obveznosti za prenos pravic do emisij toplogrednih plinov. V skladu z veljavnim zakonom veljavnost sektorskega mehanizma obrnjene davčne obveznosti za prenos pravic do emisije toplogrednih plinov preneha veljati 31. 12. 2018, kot to določa tudi direktiva. Pri direktivah v nasprotnem primeru lahko nastanejo težko popravljive posledice za delovanje države. Zaradi nepravočasnega prenosa navedenih direktiv v nacionalni pravni red bo Evropska komisija sprožila postopek zoper Slovenijo, postopek za ugotavljanje kršitve pravne reda EU in Sloveniji naložila denarno kazen, kakor tudi z vidika pravočasnega informiranja zavezancev o novem postopanju v zvezi z obračunavanjem DDV. Glavni namen sprememb z DDV je prenesti v slovenski pravni red določbe direktive Sveta EU glede obravnave kuponov. Pri drugi direktivi v zvezi z nekaterimi obveznostmi glede davka na dodano vrednost, ki veljajo za opravljanje storitev in prodaje blaga na daljavo. Gre za telekomunikacijske storitve, storitve oddajanja elektronskih storitev. Cilj prve direktive je posodobitev poenostavitev in uskladitev pravil o DDV, ki se uporabljajo za kupone. Cilj druge direktive Sveta je poenostavitev pravil o DDV za mala podjetja pri čezmejnih dobavah blaga in storitev na daljavo, s čimer se za ta mala podjetja zmanjšajo administrativna bremena in stroški. Izboljšajo se konkurenčni pogoji podjetij na
Hvala za besedo. Dober večer. Kakovostno izobraževanje je temelj vsakega gospodarskega subjekta, ki s pomočjo znanja in izkušenj uspešno izvaja pridobitno dejavnost na svojem delovnem področju in je temelj sodobne družbe. Za dober prenos znanja v praksi sta potrebna tudi praktično učenje in utrjevanje teoretično pridobljenega znanja. Zato je treba v šolah razviti sistem, ki bo zagotavljal praktično izobraževanje, izpopolnjevanje in korektno izvajanje nalog in realnih delovnih opravil. Potreba po kmetijskih zemljiščih in gozdovih je zaradi novih načel izobraževanja ter potrebnih znanj in veščin udeležencev izobraževanja postala pereča. Šole zato za kakovostno in nemoteno izvajanje svojih vzgojno-izobraževalnih programov potrebujejo zakonsko urejeno stalnost kmetijskih zemljišč in gozdov. S predlaganim zakonom se javnim izobraževalnim in javnim raziskovalnim zavodom – v Sloveniji imamo 20 takšnih šol – omogoči pravico do upravljanja kmetijskih oziroma gozdnih zemljišč v obsegu, ki je potreben za izvajanje izobraževalnih oziroma raziskovalnih in razvojnih dejavnosti. Javni zavod ima s tem zakonom pravico do upravljanja največ toliko kmetijskih oziroma gozdnih zemljišč, koliko jih bo določenih z odredbo, ki jo sprejme minister, pristojen za izobraževanje in znanost, v soglasju z ministrom za kmetijstvo in gozdarstvo na predlog komisije za določitev kvot. Kot je navedeno, bodo po uveljavitvi zakona javni zavodi postali upravljalci zgoraj navedenih zemljišč. Ker je zakon usmerjen k zagotavljanju praktičnega izobraževanje, izpopolnjevanja in korektno izvajanja nalog v realnih delovnih okoljih, ga bomo v Slovenski demokratski stranki podprli. Hvala.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Ohranjanje kulturne dediščine predstavlja temeljno civilizacijsko normo in ohranjanje samobitnosti vsakega naroda. V 5. členu ustave je med drugim zapisano, da država skrbi zaohranjanje naravnega bogastva in kulturne dediščine ter ustvarjanje možnosti za skladen civilizacijski in kulturni razvoj Slovenije. Tudi 73. člen zavezuje državo in lokalne skupnosti k skrbi za ohranjanje naravne in kulturne dediščine, prav tako številne mednarodne konvencije. Zato je nedvomno treba zagotoviti sredstva za sanacijo najbolj ogroženih in najkvalitetnejših objektov kulturne dediščine. Socialdemokrati smo presenečeni, da bo v obdobju od leta 1999 do 2003 prišlo le do 36,3-procentne realizacije zakona o zagotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi. Upamo, da sredstva niso bila porabljena v druge namene. Poleg podaljšanja programov, ki so bili v obdobju 1998-2003 načrtovani in realizirani, poslanska skupina Socialdemokratske stranke predlaga vključitev dveh programov. In sicer, obnovo gradu Lanthieri in Lože v občini Vipava ter obnovo gradu Brežice. Pričakujemo, da boste podprli amandmaje, s katerim se bo omogočila obnova pomembnih in neprecenljivih kulturnih spomenikov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ugotavljanju sredstev za nekatere nujne programe Republike Slovenije v kulturi bomo podprli v pričakovanju njegove 100-procentne realizacije. Hvala lepa.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Prejšnji teden smo dva dni razpravljali o Zakonu o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Izmenjali smo veliko stališč, tudi zelo konstruktivnih. Namen in cilj predloga zakona je omiliti posledice širjenja virusa covida-19 pri uporabnikih zdravstvenih storitev, zaposlenih v zdravstvu in pri izvajalcih zdravstvene dejavnosti. Naš zdravstveni sistem ima nekaj hib in ne moremo jih vseh rešiti s tem interventnim zakonom. Dolgoletno izrabljanje zdravstvenega sistema nas je pripeljalo do absurdnih razprav, ko namesto iskanja nujnih rešitev, in te imamo danes na mizi, razprava vedno znova najde svojo pot do zgodb o privatizaciji javnega zdravstva in razgradnji sistema javne zdravstvene mreže. Tudi tokrat žal ni bilo nič drugače. Večji del razprave je bil namenjen izpolnjevanju pogoja za odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti, krajšanju čakalnih dob, povečanju razpisanih specializacij s področja klinične psihologije ter spodbude za izbiro specializacije iz družinske medicine. Rešitve, ki se nanašajo na ta štiri omenjena področja, so absolutno nujne. S predlogom zakona se prioritetno obravnava pomanjkanje družinskih zdravnikov, uvaja se finančna spodbuda v obliki dodatka za izbiro specializacije iz družinske medicine. Zdravniki, ki so opravili strokovni izpit in so se prijavili na specializacijo na razpise v letih 2021 in 2022, bodo upravičeni do dodatka za izbiro specializacije iz družinske medicine v višini 20 % urne postavke osnovne plače specializanta. Med pomembnejše rešitve prav gotovo sodi še financiranje dodatnih specializacij klinične psihologije, katere smo iz prvotno predvidenih dodatnih 10 mest uspeli z dopolnilom na matičnem odboru povečati za 30 mest. Slednje se je izkazalo kot nujno tudi zaradi zdravljenja posledic epidemije covida-19, pri čemer se v ospredje postavlja najranljivejše člane naše družbe – otroke. Za vsakega posameznika, ki nujno potrebuje zdravstveno oskrbo, je pomembno, da do nje pride čim prej in
Hvala, podpredsednica. Moram priznati, da ne bi bil rad na strani tistih, ki iz petnih žil vlečejo razloge, zakaj so proti temu zakonu. Zaradi tega, ker neko človeško dostojanstvo pa nek zdrav razum vam pove, da ne morete biti proti temu predlogu zakona. Poglejmo dve kategoriji. Eni so tisti, ki ne delajo in so na socialnih transferjih, nekdo je pa delal, pa je postal invalid pa ima skoraj pol manj sredstev za preživetje. Dajte mi povedati, kje je tukaj normalna človeška logika, da nekomu, ki je delal, ki invalidnosti ni izbral – morda je nekdo izbral nedelo, ampak ta pa invalidnosti ni izbral – država ne zagotavlja osnovnih pogojev, kot jih, ne vem, ponuja nekomu, ki ne dela in dobi socialno pomoč. Ustava v 14. členu pravi, da so v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice, ne glede na raso, spol, jezik, vero, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost. 7 tisoč 500 jih živi z manj kot 300 evri pokojnine zaradi invalidnosti. Zdaj pa jaz poslušam, da je ta zakon slab, ker rešuje neko čisto anomalijo, ki je sploh ne bi smelo biti, prej ko smo jo ugotovili, prej jo moramo mi kot poslanci popraviti, če je Vlada ne popravi. Pa slišim s strani predstavnice vladne koalicije, da zaradi slabega zakona in da teh sprememb ne podpirajo zato, ker je pri vseh nesistemskih spremembah doslej prišlo do novih krivic in oškodovanj. To je kolegica Sluga malo prej govorila. »Pri vseh spremembah pokojninske zakonodaje, ki niso bile sistemske, je prišlo do novih krivic in oškodovanj.« Zdaj pa meni povejte, do kakšnih krivic in do kakšnih oškodovanj bo prišlo, če se tistim invalidom, ki dobivajo danes 218, 220, 250, 270 evrov pokojnine, to dvigne na raven socialnega prispevka, 402 evra, mislim da, zdaj znaša. Povejte mi konkretno, kakšne krivice in do kakšnega oškodovanja bo prišlo. Ravno nasprotno! Odpravile se bodo krivice, ki so nastale v postopku sprejemanja in izpeljevanja in izvajanja pokojninske zakonodaje. Ta vlada je že v samem začetku zavozila,
Hvala lepa, spoštovana, za dano besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Jaz bi se osredotočil na dikcijo v interpelaciji o delu in odgovornosti ministra za zunanje zadeve Karla Viktorja Erjavca, ko pravi, da je mreža diplomatsko-konzularnih predstavništev šibka in po svoji strukturi ne ustreza slovenskim strateškim gospodarskim interesom. Ampak kot je bilo že v odgovoru ministra Erjavca na interpelacijo pojasnjeno, da ima Slovenija 52 diplomatskih in konzularnih predstavništev, je tudi nedvoumno poudarjeno, da je bilo vsekakor koristno in dobrodošlo mrežo širiti; zlasti na območjih, kjer slovenskih predstavništev ni. Treba je posebej poudariti tudi dejstvo, da je Vlada Republike Slovenije v letih 2012 in 2013 sprejela sklepe o zaprtju veleposlaništev v Dublinu, Stockholmu, Helsinkih, Lizboni in Teheranu. Seveda so za odprtje novih predstavništev zahtevana nova, dodatna finančna sredstva, ki jih v preteklih letih ni bilo. Mogoče se pa kdo vpraša, zakaj ravno tudi Teheran. Naj na kratko povzamem tekst o polpretekli zgodovini, ki je zelo zanimiv. Leta 1979 je v Iranu prišlo do revolucije. Tem dogodkom je sledil mednarodni embargo na nakup iranske nafte, kar je bil tedaj za njih eden najpomembnejših virov financiranja. Takratna Jugoslavija v embargo ni bila vključena in je sklenila sporazum o tako imenovanem barter poslu, nafta za jugoslovanske proizvode, ki so bili v veliki večini slovenski proizvodi. Ampak Slovenija se je v preteklih letih zaradi politične odločitve počasi umikala iz Irana, ker je bil le-ta zaradi svojega odločnega vztrajanja na svoji poti, ki pa niti približno ni ustrezala zahodnim silam, označen celo kot ena od osi zla. In pogosto se je omenjala možnost oborožene intervencije, povod zanjo naj bi bil razvoj jedrskega programa. V tem času so tudi mnogi nekdanji slovenski izvozniki v Iran propadli ali pa se umaknili iz regije. Dobro ime slovenskega gospodarstva pa ostaja. Dobro ime je Slovenija ohranila, žal z eno, sicer zelo pomembno i
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Dovolite mi, da vam predstavim razloge za vložitev novele zakona o Triglavksem narodnem parku. Predlagatelji navedenega zakona se zavedamo, da je varstvo naravnih vrednot eno izmed zelo pomembnih področij, na katerega mora s svojo zakonodajo posegati tudi država. Gre za pomembno funkcijo države, ki je v sedanjem času, v prihodnosti bo pa toliko bolj pomembno - še posebej, če upoštevamo okoliščine in posledice, ki jih prinaša sodobno gospodarstvo tudi za okolje in naravo. Učinkovito varstvo narave in naravnih vrednot vedno predpostavlja uvedbo določenih varstvenih režimov, s katerimi se v javnem interesu zagotavlja varstvo vrednot. Pri uvajanju varstvenih režimov narave oziroma naravnih vrednot je potrebno najti kompromis. Kompromismed režimom varovanja in potrebami razvoja lokalnega prebivalstva na zavarovanih področjih. Predlagatelji novele ugotavljamo, da je obstoječi zakon o Triglavskem narodnem parku zastarel, saj je bil sprejet že leta 1981. Vse do danes pa ni doživel nobene bistvene spremembe. Zakon kot tak bo potrebno temeljito prenoviti in ga uskladiti z novo sistemsko zakonodajo na področju varstva narave oziroma z zakonom o ohranjanju narave, ki ga je ta državni zbor sprejel v letu 1999. Obstoječi zakon o Triglavskem narodnem parku ne upošteva mednarodno sprejetih standardov in kriterijev varstva narave, ki jih je Republika Slovenija povzela z že omenjenim zakonom o ohranjanju narave. S takšnim mnenjem se strinja tudi Vlada Republike Slovenije, ki je v mnenju, ki ga je sporočila ob tej noveli, zapisala, da v okviru Ministrstva za okolje in prostor že poteka postopek novelacije zakona o Triglavskem narodnem parku. Predlagatelji novele poleg zastarelosti ugotavljamo tudi, da je obstoječi zakon o Triglavskem narodnem parku izredno restriktiven. Zaradi preveč konkretnih varstvenih režimov, ki v ničemer ne upoštevajo potreb razvoja lokalnega prebivalstva in temeljijo zgolj na prepovedih določe
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani kolegi predlagatelji! Če ne bi šlo za resno zadevo, bi mislil, da nas želite zabavati s tem zakonom. Namreč, ko sem ga nekajkrat skrbno prebral, mi je izpadel kot tista zgodba o Cefizlju in butalskemu policaju. Ker nimam veliko časa, če odštejem vse nedorečene in slabo premišljene rešitve, ki dejansko ne bodo mogle biti učinkovite, bi rad opozoril predvsem na to, da je v zakonu, v katerem želite odpraviti pomanjkljivosti obstoječega, nenadoma izpuhtelo vse tisto, kar ste obljubili v uvodu in v namerah in v poglavitnih rešitvah. In tistih ni notri. Posebej je zanimivo dejstvo, da se je šele v prehodnih določbah pojavila prava namera, namreč o odstranitvi oziroma ukinitvi tako imenovane Kosove komisije. Jaz ne poznam nikogar kot takega od teh strokovnjakov, ki tam delajo, ampak ti so komaj začeli z delom, pa jih bomo razrešili, kljub temu da je bilo dolga leta veliko govora o tem, kako naj bi se borili proti korupciji. Hkrati pa naj bi s prenosom arhiva na komisijo državnega zbora pomagalo to zadevo, citiram, "ker ne bo več podvajanja naloga", konec citata. Predlagatelj namreč enači delo ene komisije z nadzorno funkcijo druge. Seveda ne bi bilo več podvajanja, saj bi ista komisija preprečevala korupcijo, odkrivala korupcijo, sankcionirala korupcijo in če bi kdo nergal, bi opravila še nadzor nad samo seboj in ugotovila, da je vse v redu in idila bi lahko trajala dalje vsaj en mandat. Vse skupaj diši po nadzornem organu neke javne funkcije, ki ima hkrati upravljalska pooblastila. In če odštejem vse druge stvari, moram reči, da me čudi, da kdorkoli v koaliciji, zunaj nje ali na vladi verjame, da bi državnozborska komisija lahko opravila to paleto dejavnosti, tudi če bi v njej sodelovale same zvezde v smislu poslancev, kajti ne vem, kako bi delovala po vzoru, kot delajo komisije, dvakrat na teden dve uri, dvakrat po dvanajst ur ali vsak dan po sedem ur naprej. Skratka, ne bi šlo. Hvala lepa.