EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa. Jaz se strinjam, da so dobri medsosedski odnosi ključ do marsičesa. Vsekakor pa bi bili potrebni na ravni Evropske unije neki skupni ukrepi, mislim, da o tem govorimo že celo leto. Danes so moji predgovorniki razpravljali o marsičem, pa da se vrnemo na Zakon o varovanju državne meje. Mogoče zelo na kratko, kaj dejansko je vsebina tega zakona, ker smo govorili o tujcih, migrantskih valovih in o marsičem drugem. Ta zakon pa vsebuje dopolnitve glede vzpostavitve oziroma nadomestila za javno rabo zemljišč tam, kjer se nahajajo neke tehnične ovire; in vsebuje tudi jasnejšo ureditev tehničnih sredstev za nadzor državne meje; potem se usklajujejo z enotnimi policijskimi standardi in še nekatere manjše spremembe. Moje mnenje je, da je najpomembnejša sprememba v tem predlogu zakona vsekakor plačilo nadomestila lastnikom zemljišč, ki so dolžni svoje zemljišče prepustiti v javno korist, v izvajanje neke služnosti. Ta nadomestila se urejajo z amandmajem, popravljamo to, kar je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da je bilo mogoče nekoliko nerodno formulirano. S tem se absolutno strinjam, da sedaj govorimo o oteženi redni rabi zemljišča; in ne o onemogočeni, kar je bistvena razlika. Je pa zelo pomembno, da policija usklajuje svoje aktivnosti tudi z Ministrstvom za okolje in prostor, ker je tudi s tega vidika zelo pomembno, kako zadeva deluje
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, predsednik Darsa, kolegice in kolegi! Tudi jaz bom govoril predvsem o cesti, ki se tiče mene, kar ste pravzaprav vsi počeli ali pa vsaj velika večina. V Pomurju sicer imamo en del avtoceste, o kateri je bilo že nekaj govora, vendar je tudi predgovornik povedal, da je prometna obremenitev silno majhna. Seveda, ker gre v bistvu za obvoznico Murske Sobote in se v zelo kratkem delu lahko vozila izognejo Murski Soboti in še trem krajem v Pomurju. Tako da ni logike, da bi tisti, ki gre iz Murske Sobote, koristil to avtocesto proti Štajerski, ker se mora precej izogniti. Koristijo jo pa predvsem tranzitni kamioni in tisti, ki v bližnji ustanovi opravljajo tehnične preglede, da malo "skurijo" svoje avtomobile, da dosežejo tiste teste na pregledu. Dovolite mi, da se vseeno vrnem malo v preteklost. Leta 1993 je bil v državnem zboru ratificiran transportni sporazum, ki je določal tudi tako imenovane evropske koridorje. Že takrat je bilo tam zapisano, da je krak zahod - vzhod, prioriteta glede na krak sever - jug. Vse to se je potem tudi vgrajevalo v nacionalne programe. Prvi tak je bil leta 1996 sprejet, ki je opredeljeval, da bo za cesto Maribor - madžarska meja pričetek gradnje leta 1996, zaključek gradnje leta 1999. Še pred potekom roka je nacionalni program doživel rebalans, ki je za ta krak predvidel dokončanje izgradnje leta 2004. 2004 je lansko leto, lansko leta februarja ste eni kolegi v državnem zboru sprejemali resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest, ki pa je za ta krak predvidela izgradnjo, dokončanje izgradnje leta 2013. Če berem to resolucijo in ostale nacionalne programe, v vseh je bilo zapisano kot cilj, eden izmed pomembnih ciljev izgradnje avtoceste, zagotavljanje enakomerne regionalne razvitosti ali, kot je kolega prej rekel, narodnogospodarske potrebe narekujejo, da se avtoceste zgradijo. Ampak seveda se niso izgrajevali po nacionalnih programih, veliko je bilo razlogov, zakaj jim niso sled
Hvala lepa, gospa predsedujoča, za besedo. Ker sem bil omenjen, moram malo replicirati. Če nekomu vrže vetrolom gozd, recimo da ga vrže 10 hektarjev, v nulo ga izbriše. Ti gozdovi, ki smo jih na televiziji videli, so dobri gozdovi, imajo po oceni okoli 400 kubikov lesne zaloge. Če 400 kubikov pomnožimo z 20 evrov, da je recimo neto izplena iz tega ven, ko odštejemo vse stroške; pa če je bilo 10 hektarjev poškodovanih po vetrolomu, pride znesek 80 tisoč evrov, ki jih dobi nenadoma lastnik takega gozda s prodajo tega lesa. Ob normalnih razmerah, če bi redno sekal na teh 10 hektarjih, je enoletni znesek približno 2 tisoč 400 evrov. Od tod moja utemeljitev, da ima nenadoma takšen lastnik gozda veliko denarja na začetku, seveda ga pa kasneje ne bo imel, ker ne bo mogel več sekati. In to je treba vedeti, kadar debatiramo, in ne debatiramo populistično. Upam, da me bo zdaj kolega, ki je šel ven, ker me ni hotel slišati, bolje razumel. Hvala lepa.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki Državnega sveta, poslanke in poslanci! Pred vami je zahteva Državnega sveta za ponovno odločanje o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Uvodoma velja poudariti, da je za zagotovitev nadaljnje trajne gospodarske rasti in postopne javnofinančne konsolidacije nujna priprava in sprejetje ukrepov, usmerjenih k izboljšanju konkurenčnosti poslovnega okolja, ki bo spodbudno vplivalo na gospodarsko rast. V letu 2015 in tudi letos so že bili realizirani prvi ukrepi, usmerjeni v poenostavitev postopkov pobiranja davkov in zniževanje administrativnih ovir. Na podlagi široko zastavljenih posvetovanj s ključnimi deležniki in rednega obveščanja javnosti je bil v začetku tega leta pripravljen paket ukrepov v smeri davčnega prestrukturiranja. Del tega je tudi predlog novele zakona, o katerem boste poslanke in poslanci ponovno odločali. Eden glavnih očitkov noveli zakona je, da bo gospodarstvu prinesla samo dodatne obremenitve in nobenih razbremenitev. Zato ponovno pojasnjujemo, da se bo od 106 milijonov evrov javnofinančnega izpada zaradi sprejetih ukrepov za razbremenitev dela le približno 60 milijonov evrov financiralo iz dviga davčne stopnje, ki jo prinaša ta novela; 46 milijonov evrov pa iz naslova večje učinkovitosti pobiranja obstoječih davkov. Pri tem bodo ukrepi na strani razbremenitve dela v največji meri namenjeni zaposlenim v gospodarstvu, saj bodo le nekaj manj kot desetine deležni zaposleni v javnem sektorju. Vlada mora na drugi strani zagotoviti javnofinančno konsolidacijo, kar je delno zagotovljeno z omenjenim dvigom nominalne stopnje davkov od dohodkov pravnih oseb. Finančni učinek dviga nominalne davčne stopnje pri pravnih osebah se seveda razlikuje od odvisnostni od njihove dejavnosti, od družbe do družbe, obsega davčnih olajšav ter drugih postavk davčnega obračuna. So pa izračuni pokazali, da bo rast podproporcionalna, torej nominalni dvig za dve odstotni točki bo v povprečju p
Spoštovani predsednik, spoštovana ministrica, državna sekretarka, poslanke in poslanci! Mandat v Državnem zboru sem nastopila pred 12 meseci. Takrat je bila vložena prva interpelacija proti ministrici za zdravje, interpelacija proti Vladi, zdravniška stavka. Pred nami je danes druga interpelacija ministrice za zdravje, ki je vsebinsko pravzaprav podobna prvi interpelaciji. Sedanja vlada se je v koalicijski pogodbi zavezala za krepitev javnega zdravstva in reformo zdravstvenega sistema. Zdravje ljudi je tako pomembna vrednota za državo, da organizira zdravstveno varstvo kot javno službo. Zakaj javno zdravstvo? Zato ker ta vlada, ministrstvo, naša stranka sledijo vrednotam solidarnosti, pravičnosti, enakopravnosti, humanosti, enakopravnega dostopa za vse prebivalce. Leta 1992 je nastala pravna podlaga, s katero so se začele podeljevati koncesije, zaradi predvsem razlogov večje konkurence in boljšega razvoja zdravstvenega sistema. Vendar pričakovanja takratne družbe niso bila izpolnjena. Ni bilo prave strategije, koncesije so se podeljevale nepregledno. Nastajala je privatizacija javne službe in razgradnja zdravstvenega sistema. V tistem obdobju je tudi marsikateri zdravstveni dom utrpel finančne krize. Iz obstoječe mreže se je pobiralo time, ki so odhajali v koncesije, vendar ostajali so nekateri delavci – po navadi je šel zdravnik, ostali so pa drugi člani tima –, tako da je to privedlo do velikih izgub tudi v osnovnem zdravstvu, ne samo na sekundarnem nivoju. Bistveno nespremenjena je bila tudi zdravstvena zakonodaja, ki je veljala skoraj 25 let. Vrednote in pojavi, ki so nastajali v družbi –, to je bil razvoj tehnologije, defenzivna medicina, osveščenost pacientov, večje zahteve po zdravstvenih storitvah, staranje populacije, varčevalni ukrepi, gospodarska kriza – so privedli do takega stanja, kot smo ga doživljali. Posledice vsega tega so bile: povečanje stroškov v zdravstvu, nastajanje in podaljševanje čakalnih dob, pomanjkanje zdravnikov glede na potrebe, velike
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Nepovezani poslanec Andrej Čuš je v začetku letošnjega leta v parlamentarno proceduro vložil novelo Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, katere cilj je vključitev diplomantov in magistrantov študijskega programa Biopsihologija med nabor svetovalnih delavcev vzgoje in izobraževanja, kot to določa 67. člen veljavnega zakona. V Poslanski skupini Stranke modernega centra ocenjujemo, da so naloge svetovalne službe ključnega pomena za uspešno delovanje in razvoj vzgojno-izobraževalnih ustanov, zato ni nepomembno, kdo takšno delo opravlja. Ravno iz teh potreb po visoki kakovosti zagotavljanja dela svetovalne službe spada poklic svetovalnega delavca v vzgoji in izobraževanju med regulirane poklice. Naj poudarim, da do takšnih težav, s katerimi se soočamo v primeru biopsihologov, v prihodnje več ne bo prihajalo, ker to na zakonodajni ravni ne bo več mogoče. V lanskem letu sprejeta novela Zakona o visokem šolstvu jasno določa, da si mora Nacionalna agencija za kakovost v visokem šolstvu pri akreditaciji študijskih programov za regulirane poklice pridobiti soglasje ministrstva, v katerega pristojnost sodi poklic, ki ga bo pridobil diplomant. S sprejetim zakonom se je tudi povečala odgovornost visokošolskih zavodov za spremembe in večjo fleksibilnost študijskih programov, zaostrili so se pogoji za ustanavljanje in delovanje visokošolskih zavodov, zaradi neusklajenosti ter premajhne povezanosti med visokim šolstvo in trgom dela pa so vzpostavljene pravne podlage za namene analiziranja zaposljivosti diplomantov, prav tako pa se je kriterij zaposljivosti uvedel v enega od elementov financiranja študijske dejavnosti. Danes je pravzaprav vidno, kako močno je visokošolski prostor potreboval te spremembe. Študijski program Biopsihologija je torej javnoveljavni študijski program s podeljeno akreditacijo na prvi in drugi stopnji. Narobe je, ko govorimo, da so diplomanti biopsihologije nezaposlji
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Jaz bi rad seveda uvodoma v svoji razpravi se ogradil od predvolilne retorike in hkrati ne bi rad povezoval svojih razmišljanj, kratkih razmišljanj z privatizacijo oziroma ne privatizacijo naše največje banke. V začetku naj seveda povem in pohvalim, dam iskreno pohvalo komisiji, ki je opravila to veliko, izjemno veliko in kakovostno delo, še posebej njenemu predsedniku, kolegu Logarju, ki je bil prvi med enakimi, in sem prepričan, da je vložil ogromno svojega dela, truda, znanja, pa verjetno še česa. Če je to moje skromno opravičilo, glede na to, da sem na začetku bil zelo skeptičen, to moram priznati, glede razpleta oziroma rezimeja, kaj bo ta Logarjeva komisija prinesla ob zaključku. Kolega Logar, sprejmi tukaj moje iskreno opravičilo za mojo skepso na začetku. Ogromno delo si opravil. Jaz verjamem, da ti bodo hvaležni, najbrž ti spomenika ne bodo postavili, vsem vam in vsem vam, ki ste sodelovali v tej komisiji, jaz bolj malo, ker je delo s strani Poslanske skupine Desus, glavnino njega opravila kolegica Marija, pa vendar. Jaz pričakujem, da bomo seveda, logično, to poročilo sprejeli in da bo to poročilo izjemno dobra podlaga za organe pregona oziroma za vse institucije, ki so v tej državi poklicane, da vendarle sprejmejo neke končne odločitve. Predvsem to se mi zdi bistveno, da bodo tisti, izhajajoč iz tega poročila, ki so evidentno odgovorni za te nečedne posle, tudi za svoja dejanja odgovarjali, ne le nosili objektivne in subjektivno odgovornost, ampak da se jih bo iz sistema upravljanja in vodenja, tako finančnih kot drugih državnih institucij za vedno odstranilo. Jaz nikoli nisem bil, to moram v isti sapi povedati, za rezanje glav, tako figurativno, še manj pa seveda v neposrednem pomenu besede in izraz lustracija mi je tuj. Pa vendarle mislim, da tukaj boljšega izraza kot pa te za katere se bo in bi bilo zelo nenavadno, da se tukaj ne bi ugotovilo, da so ljudje z imeni in
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to razpravo! Izhajam iz treh ugotovitev o sodnih postopkih. In sicer prvič, da sodišča ne rešujejo zadev. Vsi, ki pridejo na sodišče in mislijo, da bodo s tem rešili zadevo, se motijo. Sodišča sodijo po zakonu. Pred sodiščem nastopata dve stranki in ponavadi sta obe stranki nezadovoljni. Tista, ki zmaga, zato, ker je mislila, da bo uspela več, in tista, ki je izgubila, je pa itak nezadovoljna. In tretjič, da sodišča vedno delajo na tem, da rešijo zadevo. Če pogledamo problematiko sodišč, vidimo, da so v novejši dobi zadeve vedno bolj kompleksne in vedno bolj obsežne. Da imajo evropske elemente, ker gre za upoštevanje tujih sistemov, da je vedno več gospodarske in finančne kriminalitete in je zato potrebno dodatno izobraževanje, za katero pa denarja po navadi zmanjka. Če potem pogledamo statistike, seveda tiste uradne statistike in ostale dajo neke primerjave, ker poglobljena analiza izhaja iz kvantitativnih in kvalitativnih rezultatov. Če se ozrem bolj na tiste kvalitativne probleme sodišč, lahko izpostavim naslednje zadeve, in sicer kot prvič, da je največji problem sodišč transparentno napredovanje in pa kadrovanje. Treba bo uvesti transparentna merila, vnaprej znana, kako se napreduje, po kakšnih merilih in kako je bil izbran ta kandidat. To bo prineslo zadovoljstvo znotraj institucije in nekako povečalo učinkovitost teh institucij. Drugi problem lahko vežem na število sodnikov, ki je že bilo danes izpostavljeno, in sicer vidim to skozi problem dodeljenih sodnikov. Sodniki so dodeljeni na ministrstva ali pa na neko drugo delo znotraj samega sistema in ne opravljajo sodnega dela. Se pravi, s tem bi lahko povečali število sodnikov in problem, ki se veže na to, je, da takšnih sodnik ni moč oceniti pri napredovanju, kajti ne sodijo. Naslednji problem bi lahko izpostavil tisto, na kar so nas opozarjali že kolegi iz Nemčije, ki so prišli nekako pogledati, kaj se dogaja v Sloveniji, in opozorili, da je ključen problem sojenje na drug
Hvala lepa, dr. Gorenak za vprašanje. Koalicija ne razpada. Koalicija deluje, in to normalno. Dokaz so številni akti, številne operativne dejavnosti, vse tisto, kar vsak dan delamo. Pravite, da imate, gospod Gorenak, vtis, da koalicije ni več. Jaz bi rekel, da sem bil priča mnogim vtisom vas in tudi vaše stranke <PARTY> denimo že na prvi seji, ko sem tu nastopil kot predsednik Vlade, ste imeli vtis, da bomo takoj po imenovanju koalicije razpadli. Imeli ste vtis, da <PARTY> ne bo preživela niti enega leta. Potem da ne bo preživela dveh let. Potem da ne bo preživela treh let. Bili ste polni vtisov, gospod Gorenjak, vi, vaši somišljeniki v stranki, člani <PARTY>, pa tudi drugi. Jaz bi rad povedal našim državljankam in državljanom, da se je pomembno ozreti v podatke, ne pa v vaše vtise, ki so pogosto zelo čudaški, in predvsem merijo – kam? – gospod Gorenak? Merijo v to, da bi povzročili med državljani in državljankami nek nemir, nek strah, država ne deluje, ne gre. Poglejte, vse deluje, vse gre. Res je, ta hip imamo stavke. Vendar stavke so bile, bodo, vendar potekajo po nekem normalnem scenariju. Medtem ko vse ostalo normalno deluje. Naj povem takole. Predpise sprejemamo po normativnem programu, kot je določen. Vlada jih predlaga, Državni zbor jih dobi in zato tudi ta seja Državnega zbora, ker Vlada deluje, ker je predložila predpise, o katerih boste odločali. Če predloži kakšen podpis poslanec, je to njegova legitimna pravica. Jaz nisem odrekel <PARTY> legitimne pravice, s katero ste zavrli proces gradnje drugega tira, ko ste vložili zahtevo za referendum. Seveda od zadaj, ker se niste upali postaviti v prvo vrsto in ste gospoda Vilija Kovačiča opremljali s podpisi. Ampak zavedati se moramo nečesa. To je vaša pravica, zato sem jo priznaval. Zato tudi vi nimate nobene pravice, da ne bi priznavali pravice vašim kolegom poslancem, tudi iz vrst <PARTY>, ki z dobro željo, da bi pripomogli k boljši zakonodajni ureditvi, vlagajo tudi nekatere zakone. Seveda jih pa vlaga tudi
Hvala za besedo, gospod predsednik. Prav lepo pozdravljeni vsi kolegice in kolegi. Naj vas na začetku spomnim, kar je bistvenega pomena. Že večkrat je bilo povedano, da so v domovih za starejše delali brez zaščitne opreme in v strahu, da se zanese virus v dom. Zato je bila edina želja, ki so jo vsi zdravstveni delavci imeli, poleg strahu seveda, ta, da bi imeli dovolj zaščitne opreme, da bi zaščitili stanovalce, sebe in njihove najbližje. Ker zaščitne opreme ni bilo moč dobiti v državi, so si začeli med seboj pomagati. Pa vendar to ni bilo dovolj, imeli niso ničesar. Na tistega, ki bi se lahko obrnili, to je takratni predsednik vlade Marjan Šarec s svojo ekipo, se je poslavljal. Ni ga zanimalo, kako se bodo rešile težave, ki so nastale s pomanjkanjem zaščitne opreme. Na področju zdravstva in sociale jih ni zanimalo, od kje bodo prišle maske in kakšna bo njihova cena, pomembno je bilo le to, da jih dobijo. Kljub pomanjkanju zaščitne opreme so zaposleni v zdravstvenih in socialnih zavodih hodili vestno v službo in skrbeli za potrebe starostnikov, za potrebe tistih, ki so potrebovali zdravstvene storitve. Takoj za tem, ko je prevzel vodenje vlade Janez Janša s svojo ekipo ministrov, pa so ti, ki so se prej skrili v luknje, začeli njihovo delo in trud blatiti po medijih in poslušati smo morali, kako so kolegi iz opozicije kar naenkrat vedeli vse o nabavah zaščitne opreme vključno s postopkom nabave. V zgodbo so vključili novinarje naše javne RTV hiše, ki jo vsi plačujemo, kar je še večji absurd, ko morajo državljanke in državljani gledati enostransko poročanje o obravnavani tematiki. Z vsemi temi dejanji je bilo jasno pokazano, da tu ne gre za reševanje težav, ki so vladale v državi zaradi epidemije, pač pa le to, da se zruši vlada Janeza Janše, ki je uspešno zagrizla v delo. In njihovo delo podpira vedno več Slovenk in Slovencev, saj vidijo z vsemi nadaljnjimi potezami, ki jih delajo politične stranke iz opozicije, da je njihov edini namen prevzeti oblast. Ravno iz teg
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka, ostali prisotni, lep pozdrav! Res je, da je pred več kot desetimi leti bilo iz Zakona o poklicnem in strokovnem izobraževanju črtano poglavje o vajeništvu, zato ker ni prinašalo želenih učinkov, ker vpleteni deležniki niso korektno opravili svojega dela oziroma svojih obveznosti. To ni kritika tedanje vlade, ki je enostavno iz nekih objektivnih razlogov na določeni točki ugotovila, da soglasja med deležniki ni več. Soglasja o tem, da se vajeništvo naj izvaja še dalje. Vendar danes govorimo o tisti točki, ko je soglasje med vsemi deležniki prisotno in je potreba po vajeniškim sistemom znotraj izobraževalnega sistema ali vajeniške oblike znotraj tega tudi potrebna, zato sem zelo zadovoljna, da danes imamo pred seboj ta zakon o vajeništvu in se pogovarjamo o tem, da ga še, če je potrebno, izboljšamo. Eden od najpomembnejših ciljev tega zakona je zagotoviti usposobljeni kader za gospodarstvo. S tem seveda vključujemo gospodarstvo v izobraževalni sistem in o tem se pravzaprav pogovarjamo že nekje 10 let oziroma opozarjamo na pomanjkljivosti te povezave, namreč nesorazmerja med številom poklicno izobraženih posameznikov, dijakov in številom delovnih mest, ki so na voljo, so v tem času bila v zelo velikem razkoraku. Jaz upam, da bo ta vajeniški model deloma to odpravil. Rada bi se odzvala na prej omenjeni komentar kolege Tonina o deležu vpisanih v gimnazijske programe. Namreč Slovenija je na vrhu držav OECD na področju vpisovanja dijakov v poklicno izobraževanje. Polovica mladih med 15 in 19 letom se namreč poklicno izobražuje. Prav tako poklicno izobraženi mladi dosegajo višjo zaposljivost, do 81 %, medtem ko je med gimnazijci samo 66 %. Z razpisom za vpis v srednješolske programe za šolsko leto 2017/2018 je na voljo 23 tisoč 444 razpisnih mest in od tega je samo 30, samo pravim, 30 % v gimnazijskih programih. Namreč od leta 2009 vztrajno narašča delež vpisanih v srednje tehniško in strokovno izobr
Predsedujoča, hvala za besedo. V Poslanski skupini <PARTY> menimo, da omenjeni zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ugotavljamo namreč, da obstoječi zakon o udeležbi delavcev pri dobičku ni zaživel, in to predvsem iz dveh razlogov. Prvi so administrativne ovire. Druga ovira je pa enoletni oziroma triletni odlok izplačila za uveljavitev davčnih olajšav. Vlada nam je včeraj v sami razpravi povedala, da bo zaradi teh pomanjkljivosti pristopila k tej spremembi sistemsko in celovito v okviru davčne reforme s ciljem povečanja konkurenčnosti poslovnega okolja, znižanja obremenitev ter upoštevanja javnofinančnih obremenitev. Ker vemo, v kakšni situaciji smo, ta zakon v svojem predlogu tudi navaja, da naj bi bile finančne posledice, res, da drži, da natančno ne morejo biti izračunane, vendar so lahko v višini 30 milijonov evrov. V Poslanski skupini <PARTY> menimo, da omenjeni zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Ali je morda ostalo še kaj časa za diskusijo za Liberalno demokracijo? Rad bi se javil k razpravi k zakonu o celoti. Rad bi povedal, da se opravičujem. Rad bi rekel, da mislim, da zakon v ničemer ne škodi: ne vinogradniški podobi na srečo te dežele, niti kulturnemu pitju, niti protokolom. Nasprotno, sam sicer imam sam nekaj izkušenj z alkoholizmom in že 30 let ne pijem. Prav veseli me, če se tu pije šampanjec, ker se mi zdi, da je to ena izmed oblik pitja. Vedno sem pa nesrečen, ker že vsa leta kulturnega pitja še nikoli ni bilo niti kozarca mineralne vode, tako da nikoli ne morejo nazdraviti tisti, ki ne pijejo. Kvečjemu bi rekel to. Drugo, mislim, da bi bilo po svoje škoda zakon interpretirati na nek način politično ali strankarsko. Zato, ker je naša stranka imela, na nesrečo, nekoč geslo "zgodba o uspehu", bi bilo zelo problematično vezati te zadeve - vsi, ki ste se s tem ukvarjali, veste in razpravljavci so jih omenjali, izrazito interdisciplinarno, različna področja so tu, tudi socialno področje ni tako odločilno, kot trdite, čeprav ni dvoma, da je prisotno. Čeprav ni dvoma, da je prisotno. Ampak, veliko drugih razlogov je, niti niso vsi, po moji skromni presoji, ugotovljeni in socialni razlog je samo eden od njih. Tudi zgodba o trgu se mi ne zdi tako nevarna, kajti že zdaj, ko grem zvečer ob 11.00 si kupit sendvič, ko pridem domov, so pred vsemi trgovinami ljudje, ki me žicajo za denar in pijejo iz flaš. Skratka, mislim, da ne gre tu za promocijo nobene politične stranke, da gre v resnici za skrb za zdravje, in sem prepričan, da se bo med izvajanjem zakon še obrusil tudi v teh rečeh, na katere ste opozarjali. Hvala, gospod predsedujoči.