EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, podpredsednik. Nismo vsi dobili besede, ki smo to želeli, ker nam je potekel čas, pa vendar ne bom razpravljal vsebinsko, rad bi samo glede na to, da sem bil tudi zadnji razpravljavec predviden, se zahvalil in pohvalil Ministrstvo za izobraževanje, ker vem, koliko napora je vložilo v pripravo tega skrbno načrtovanega in usklajenega zakona. Kljub temu da se zdaj pojavljajo neka odklonska stališča, nekatera zainteresirana združenja so jih spreminjala, bom rekel, kot vsak dan spodnje hlače. Pa vendar, ne glede na to, vem, koliko časa je bilo potrebnega za to, da ste prišli do tega izdelka, ki je danes pred nami, in v tej razpravi, ki je bila, ker sem jo poslušal celo, izjemno kvalitetna. Bilo je izpostavljenih tudi nekaj pomanjkljivosti. Seveda nobeden zakon ni idealen, pa vendar je to šele prvo branje in verjamem, da bo še poteklo nekaj časa, da boste tudi na ministrstvu morda prisluhnili določenim pomislekom, ker namreč tukaj se začenja sklepno dejanje, preden bo ta zakon ugledal luč sveta in verjamem, da bo izjemno dobro služil predvsem tistim, katerim je namenjen; in to je mladim.
Spoštovani gospod predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarja, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Danes v tej cenjeni dvorani obravnavamo Predlog priporočila Vladi Republike Slovenije v zvezi z ugotovitvami revizijskega poročila Učinkovitost nabav zaščitne in medicinske opreme za obvladovanje širjenja virusa SARS-CoV-2. Ko sem prisluhnil razpravam kolegic in kolegov, ki so razpravljali pred mano, sem ugotovil, da razprava le v manjši meri vsebinsko sovpada z revizijskim poročilom Računskega sodišča – nepoznavanje tematike ali pomanjkanje pravih argumentov. Državljanke in državljani, presodite sami. Tukaj pred seboj držim v rokah revizijsko poročilo in imam občutek, da opozicija v tej razpravi, se opravičujem, zgolj meša meglo in niza iz trte zvite argumente ter izmišljene insinuacije brez dokazov, samo zato ker je ta cenjeni zbor kraj, kjer izgovorjena beseda, čeprav je neresnica, ni kazensko preganjena. Vseeno so me ljudje danes poklicali in so me opomnili na primer nekdanjega poslanca z imenom Ivo Hvalica. Slovenija, Evropa in svet, vsi mi smo bili v preteklem letu primorani se soočiti z vrsto izzivov, ki so korenito spremenili naše delovanje, mišljenje in na sploh našo percepcijo o življenju. Tudi sam bi lahko na veliko razglabljal o tem, kako je prejšnja vlada po naivnem odstopu v najbolj zahtevnih časih tega desetletja državljanke in državljane malomarno ogrozila zaradi politične preračunljivosti, obenem pa pozivala k volitvam. Govoril bi lahko tudi o tem, da so bila skladišča z zaščitno opremo Zavoda Republike Slovenije za blagovne rezerve ob menjavi vlade skoraj prazna in da zaloga ni zadoščala niti za en dan. Niti za en dan! Ampak ne bom, ker se bom poskušal držati teme današnje izredne seje. Današnja razprava se je, roko na srce, začela na 31. nujni seji Odbora za gospodarstvo, kjer smo na odboru prvič obravnavali revizijsko poročilo Računskega sodišča. Takrat nas je bilo v tej dvorani bore malo, za opozicijo tako pomembna tematika,
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem še v mojem imenu! Glede na to, da zgleda, da sem zadnja v tej današnji razpravi, lahko rečem, da se strinjam kar z večino razpravljavcev, ki so kritizirali ta zakon, češ da ni popoln. Tudi sama imam kar nekaj kritičnih misli o samem zakonu. Predvsem mi ni všeč, da zakon ne dovoljuje licenciranja članov nadzornih odborov, da niso upoštevani amandmaji, ki sta jih predlagala <PARTY> in <PARTY> na 33. člen v zvezi z zastopanjem delavcev v nadzornih organih banke. Res mi je žal, ker smo tudi naša skupina, naši predstavniki Desusa v Odboru za finance podprli ta dva amandmaja in da nista bila sprejeta, tako pač danes o njih ne razpravljamo. Potem zakon mi ni všeč tudi zaradi tega, ker že to, da ima tako veliko amandmajev, kar 138 jih je, kaže na to, da ni bil v osnovi že dobro pripravljen in da tudi sedaj, ko je veliko teh amandmajev zavrnili, ne more biti tak, kot bi si ga želeli, da bi bil v teh časih, ko res vsi ocenjujemo, da poslovanje bank ni bilo v redu, da bi moral biti večji nadzor predvsem v teh bankah, ki so v državni lasti. Prav tu bi mi imeli možnost, da bi lahko s tem večjim nadzorom, ki ga naj bi tudi izvajali zaposleni v bankah, prav tako pa tudi licencirani predstavniki v nadzornih svetih bank, vplivali na to, da bi bilo poslovanje boljše, da bi se izboljšala transparentnost in tako naprej. Poleg tega je tudi veliko pripomb, ki jih je dala Zakonodajno-pravna služba te vlade, in veliko jih ni bilo upoštevanih, tudi zaradi tega nisem navdušena nad tem zakonom. Podpiram pa amandma, ki ga je vložili stranka <PARTY>. Mislim, da je koristen, in mi je žal, če danes ne bo izglasovan. Jaz v glavnem mislim glasovati za ta amandma. Hvala lepa.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani vsi prisotni! Zakon o davku na nepremičnine bi nekateri med nami želeli predstaviti kot krajo stoletja ali mogoče še kaj hujšega. Poglejmo nekaj dejstev, kaj ta davek sploh je. Na prvem mestu lahko vsekakor rečemo, da je to sistemski davek, ki bo vnesel veliko sprememb v dosedanji sistem. Poenotil bo vse davčne zavezance pred zakonom in sledil ciljem javnofinančne konsolidacije, saj vemo, da je obstoječi sistem obračunavanja dajatev od premoženja oziroma nepremičnin v Republiki Sloveniji zastarel, neenakopraven in nepregleden. Davek na nepremičnine je eden najstarejših davkov v zgodovini človeštva, ki ga uvajajo vse razvite države sveta, in združuje štiri davke. To so NUSZ – nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča, davek od premoženja, pristojbine za uporabo gozdnih cest ter davek od nepremičnega premoženja večje vrednosti, ki je bil uveden v letu 2012. S to združitvijo sledimo ciljem preglednosti dajatve. Od prihodnjega leta bomo imeli eno dajatev, ki bo jasna in predvidljiva, in to, poudarjam, na celotnem ozemlju Slovenije. Res je, v fazi usklajevanja in dogovarjanja je prišlo do nekaterih oprostitev in izvzetij iz obdavčitve. A bodimo pošteni, teh je res malo. Zasledujemo cilj čim širše davčne osnove in čim nižje davčne stopnje. Oboje je možno le tako, da je malo oprostitev. Želela bi poudariti, da sistemskost tega zakona opredeljuje tudi enakost obravnave vseh zavezancev. Do sedaj smo imeli neverjetno situacijo, ko so nekatere občine obračunavale zelo visoka nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, druge malo manj in dve občini celo nič. Na tem mestu naj poudarim, da zakon o davku na nepremičnine občinam dopušča 3-letno prehodno obdobje, kar pomeni, da jim država zagotovi enak znesek v letih 2014, 2015 in 2016, ki so ga v letu 2012 pridobile od nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, zmanjšan za pristojbine za uporabo gozdnih cest. V nekem razvitem svetu, kamor se sami radi uvrščamo, je to situacija, ki je nepr
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Vtis imam, da se zgodba o uspehu utaplja. Podpiram predlog, da pride predsednik države pred ta parlament, in sicer iz enega enostavnega razloga, da bo vas omahljivce in tiste, ki sedite na plotu proti Natu, prepričal, da hočemo priti v Nato, in sicer s takšnim načinom, da bo zavezujoč in da bo nas vse združil v tem in bomo glasovali skupno. Ne izgleda, da večina to hoče, vendar mislim, da bi predsednik države, ki ima moralno avtoriteto, moral nekaj tu narediti. Poglejte, kot sem rekel, Nato - ladja se vam potaplja in veste, kaj to pomeni. V ozadju vsega tega je pa nenadoma prišlo do groznega antiamerikanizma, ki je nenadoma izbruhnil, in morda bi kakšen starejši gospod med vami lahko povedal, kaj je Amerika naredila v prvi svetovni vojni, v drugi svetovni vojni, da je pomagala razrušiti komunizem. Morda vas to boli, vendar če smo pošteni, Evropa se ne bi bila rešila, če ne bi bilo Američanov, kakršnikoli pač so. Zato vas prosim, da se zedinimo, prosimo predsednika države, da pride sem in nam pove,kaj on resnično misli in vas prepriča. Hvala lepa.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ostali zbrani v Državnemu zboru, gledalke in gledalci, poslušalke in poslušalci, lepo pozdravljeni! Veliko je že bilo povedanega in težko je dodati kaj inovativnega, vendarle, ker je glavna naloga poslanca, da odloča in glasuje in druga glavna naloga je, da sporoča mnenje iz baze, kjer je izvoljen. Jaz bom poskušal oblikovati mnenje moje baze, v kateri sem bil izvoljen. Ena od misli govori o tem, da življenje je to, kar se nam zgodi, ne to, kar smo načrtovali. Zgodijo se presenečenja, ki nas včasih razveselijo, včasih razžalostijo. Vsi smo pričakovali in javnomnenjske ankete so gladko kazale zmago stranke <PARTY>. Zgodilo se je drugače in seveda stvari so se obrnile drugače. Relativni zmagovalec je poskušal oblikovati koalicijo za vlado, to mu ni uspelo. Zdaj se je seveda treba soočiti z drugačno realnostjo in seveda poskušati na drugih osnovah. Jaz menim, da seveda ni več čas za delitve. Ko jaz poslušam razprave, pravzaprav težko razumem, če zdaj natančno vemo, kaj je pozicija in kaj je opozicija, da pravzaprav nihče iz pozicije ne more pritrditi kakšnemu mnenju, stališču, ugotovitvi nekoga iz opozicije in obratno. Jaz menim, da seveda stvari niso črno-bele, in tako menijo tudi moji volivci, ki so veliko bolj pozitivni, mislim da, od nas, ki nam vendarle ne gre tako slabo kot marsikomu, ki dela in živi v realnem sektorju. Namreč za kaj gre, pozorno sem poslušal takrat, ko sem bil v dvorani Državnega zbora in pretežno časa sem bil, recimo, izvajanje gospoda Janka Vebra, ki je ugotovil, da pravzaprav njegovo stališče je, če bom prav prevzel in če sem prav razumel, da pravzaprav vlada Boruta Pahorja ni edini krivec za krizo, ki se je začela dogajati s prevzemom oblasti, ampak seveda segajo vzroki za nastanek krize tudi v preteklost, nekoliko ali kar precej let nazaj. Jaz se s tem pač moram strinjati. Zakaj? Ugotovitve nekaterih raziskovalcev kažejo, da so se vzroki krize v Slovenij
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Očitno je zakon tako dober, da je povzročil kar nekaj živčnosti v tem Državnem zboru. Jaz mislim, da je pomembno, da je materija urejena zakonsko. Veliko boljše je, kot da se ob vsakokratnem sprejemu proračuna pogovarjamo, koliko bomo namenili za dijaško prehrano, ker mislim, da bo to za vsako naslednjo vlado obveza. Obveza, ki bo nujna in zaradi tega bo dijaška prehrana tudi zagarantirana. Mislim, da je pomembno predvsem to, da bodo dijaki deležni kvalitetnejše prehrane, kar je zelo pomembno, ker mislim, da rešitve, ki so se jih posluževali do sedaj, niso bile prave. V naši poslanski skupini in tudi osebno se sprašujem in vidim predvsem en problem pri organiziranju te dijaške prehrane. Mislim, da je šola v času, ko je dijak v šoli, odgovorno za dijaka in zaradi tega menimo in tudi osebno menim, da bi to moralo biti prvenstveno organizirano v sklopu šole in ne v gostilnah in v raznih drugih lokalih po mestu. To bi lahko. Navedel bom kot vzor, mi se velikokrat pogovarjamo in smo se pogovarjali o privatnih šolah. Privatne šole, če pogledate, pa bom navedel kot primer eno, ki jo poznam. Škofijske gimnazije imajo to vzorno urejeno in tudi prej smo govorili o procentih, koliko kdo koristi šolsko prehrano, ne glede na to, da ni subvencionirana - v teh šolah se prehrana koristi, bom rekel, skoraj 100%. Tako mislim, da je treba pogledati, kako so te stvari urejene. Imamo že zelo dobre primere pri nas doma. Moram pa povedati, da me je motilo stališče kolega poslanca Brenčiča, ko je rekel, da bo glasoval proti temu zaradi zaključka mandata. Mislim, da to ni prav in da ne glede na to, ali se zaključi mandat ali ne, da je prav, da glasuje pač tako, kot meni, da je prav. Jaz mislim, da je pomembno, da je v tem trenutku prišel ta zakon tudi, zaradi tega, ker mi vemo, da so cene v zadnje pol leta prehrane veliko porasle in da je v sklopu tega in vseh zakonov, ki jih je Vlada nekatere že sprejela, tega pa bomo sprejeli po moji oceni, pomembno, da se di
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Naj uvodoma povem, da se v Poslanski skupini Desus ne strinjamo s politiko deregulacije cen naftnih derivatov, ker enostavno menimo, da pogojev za ustrezno konkurenčnost na tem področju ne izpolnjujemo in zato so tudi učinki lahko v nasprotju s tem, kar želimo doseči. Pričakujemo torej, da vlada brez pravih argumentov ne bo sprejemala nadaljnjih odločitev v tej smeri. Že po prvi fazi deregulacije, ki se je z uredbo Vlade zgodila aprila lani, smo s sklepom na matičnem delovnem telesu terjali od pristojnega ministrstva, da še pred nadaljevanjem postopka popolne liberalizacije trga naftnih derivatov natančno prouči vse možne učinke le-te. Zahtevali smo da se opravi celovita analiza, na podlagi katere bomo lažje sprejemali nadaljnje odločitve, predvsem pa odpravili dvom o morebitnih negativnih posledicah že začete deregulacije cen naftnih derivatov. Ker slovenski duopolni trg ponudnikov naftnih derivatov ne dopušča ustvarjanja pozitivne konkurence, je skrb o morebitnem dvigu cen goriv na daljši rok po našem mnenju povsem upravičena. V Poslanski skupini Desus se zavedamo dejstva, da se bodo negativni učinki deregulacije zlili predvsem na ramena končnih potrošnikov. Država pa se z deregulacijo brez pravih argumentov odpoveduje možnosti nadzora nad cenami, ki lahko negativno vplivajo na samo gospodarstvo in tudi na vse nas. Vendar je vlada ubrala drugačno pot, še pred zaključkom analize o morebitnih učinkih deregulacije je postregla z novo uredbo, s katero se je jeseni pričela druga faza prostega oblikovanja cen na trgu. Zakaj se je tako hitelo z odločitvijo, v Poslanski skupini Desus kljub zastavljenemu poslanskemu vprašanju do danes nismo dobili ustreznega in argumentiranega odgovora. Čeprav predlagatelji zakona navajajo zelo podobne razloge glede negativnih posledic deregulacije cen naftnih derivatov, pa v Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da predlagana zakonska ureditev ni smiselna, saj je skoraj identična dosedanjemu sist
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister in državna sekretarka. Spoštovani poslanke in poslanci. <PARTY> je že večkrat opozorila, da je predlog zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno pomanjkljiv, in v nekaterih delih zakona nedosleden. Pri predlaganem zakonu je napačen predvsem pristop vlade, saj gre samo za sankcioniranje ne pa za odpravo vzrokov slabega stanja. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da bi tak zakon prinesel več negativnih posledic kot koristi, saj so rešitve predlaganega zakona v nekaterih segmentih neustrezne in neživljenjske. Sprejeti zakon bi imel svoj smisel ob temeljiti ureditvi izvajalcev nadzora ter umiku dikcije oziroma poglavja v delu sosedske pomoči. Nadzor nad upravljanjem dela na črno naj bi po današnji zakonodaji opravljal tržni inšpektorat, delovni inšpektorat ter davčna uprava. Nelogično je zakaj bi v nadzor morali vključiti še carinsko upravo, ki naj bi po svoji temeljni nalogi ščitila legalne gospodarske tokove ter varovala življenje in zdravje s preprečevanjem nelegalnega uvoza izdelkov in snovi. Že res, da 11. člen zakona izrecno določa, da se sosedska pomoč, delo v lastni režiji in nujno delo, humanitarno in prostovoljno delo ter osebno dopolnilno delo ne šteje za delo na črno, vendar pa se določbe glede sosedske pomoči zaostrujejo s tem, da je ne morejo ponuditi obrtniki in podjetja, torej tisti, ki to dejavnost opravljajo na trgu. Slednje je bilo že po predhodni zakonodaji mogoče sankcionirati. Neustrezna je tudi opredelitev pojma brezplačno delo, ki vnaša nejasnosti v definiciji izjeme o delu na črno. S sprejemom tega zakona se področje nadzora sploh ne rešuje, temveč se le še bolj prepleta oziroma zamegli, tako da bo v bodoče carinski nadzornik v bistveni dilemi katerega soseda v prijavi sankcionirati in katerega ne. Po predlogu zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno so sankcije za fizične osebe nesorazmerne, posledice pri odkritju dela na črno pa nedorečene. Vsekakor je ned
Hvala za besedo, gospod predsednik. Na nek način je žalostno, da imamo poslance, ki so člani nekih poslanskih skupin, ki se sploh niso udeležile seje Odbora za kulturo in postavljajo vprašanja, ki so bila tam v razpravi, ne enkrat, ampak že večkrat razčiščena. Ni bilo ne gospodov poslancev iz Nove Slovenije, iz <PARTY> sta se dve poslanki podpisali, potem sta šli, iz magnetograma je bilo razvidno, da nobena od teh dveh poslanskih skupin ni imela predstavnika, ki bi razpravljal, kar obžalujem. Če bi tam bili prisotni, bi dobili že vse te odgovore na ta vprašanja, ki jih danes postavljajo. Gre v bistvu za neke dileme, ki so na nek način tudi zelo nenavadne, ker gospod Horvat zdaj na ta način, če začnem od konca, polemizira z Zakonodajno-pravno službo. Zakonodajno-pravna služba je že podala svoje mnenje, tudi glede teh zadev, ki jih sprašuje glede dikcije tretjega odstavka 79.a člena, in ni imela nobenih pripomb glede tega, da bi bilo tu karkoli nejasno. Ne vem, če je običajno, da se v tej fazi zakonodajnega postopka postavlja takšne dileme in izziva Zakonodajno-pravno službo, naj še enkrat poda neko pojasnilo. To ne vem, če je ravno predvideno s poslovnikom. Ampak, dobro, gospod Horvat, lahko pač sprašuje, kar se mu zdi primerno. Da pozdravlja namen, da rešitev pa je parcialna. Gospod Horvat pravi, da bi lahko bistveno drugače rešili, ker je slaba absorpcijska sposobnost na podeželju. Ne vem, kako točno si zdaj to predstavlja. Da bi ustanovili nek sklad, v katerega bi se denar natekel, potem pa bi se, ne vem, delil – ali kako? Mogoče v to smer. Ne vem, mislim, da je bil tukaj malo nejasen v svoji razpravi. Ta zakon oziroma novela zakona je bila zastavljena z namenom, da ne bi imela centralizacijskih učinkov, za razliko od predloga zakona, ki ga je vložila v zakonodajni postopek gospa Majda Širca, ki je bila omenjena, je ta zakon drugačen v tem, da ne predvideva nekega sklada, ne predvideva neke institucije, kjer bi na novo zaposleni birokrati najprej ta denar, ko bi s
Hvala za besedo, predsedujoči. Bom odvil ta paket. Zahvaljujem se kolegici Tadeji, ki je načela kar nekaj tem. Vi veste, da sem zaljubljen, da je to že skoraj odvisnost, v vlak in v železnico. Doživel sem že vse živo. Jaz se spomnim, enkrat so Romi privezali kobilico, ko so nabirali zelišča, pa smo jo povozili. Na Rudniku sem bil takrat na vlaku, ko smo se v nek avto zaleteli. Zadnjič je kabel dol odtrgalo, pa smo bili dve uri na vlaku zaprti. Tudi gorelo je že na vlaku. Gospa mati mi je v nezavest padla na vlaku, pa nismo vedeli, kje jo je rešilec pobral. Tako da zadevo kar poznam. Kolegica je zelo lepo povedala. Problem je tudi naša prometna nekultura. Veste, jaz sem v svojem bogatem življenju živel marsikje. Tovarišu Kordišu nisem obračal hrbta zaradi nevljudnosti. Če dam na zdaj omenjam Maribor, kjer živim najdlje časa v svojem življenju, je na drugem mestu Škofja Loka, kjer sem bil kar dolgo občan, najprej sem na Karlovcu živel, potem v Podlubniku, na koncu sem bil pa tudi na Trati, in te zadeve in situacije zelo dobro poznam. Ko sem to poslušal sem se spomnil na nek primer iz prejšnjega mandata, primer Magna. Ko se tam ljudje, ki jim bodo pač zgradili neko fabriko, neko lakirnico, malo vprašajo, kaj se dogaja, so se takrat veliki <PARTY> – verjetno bo kolega Perič spet hotel kakšno postopkovno – nekaj delali, ko se je bilo pa treba v Hočah z ljudmi pogovarjati, pa nihče ni prišel z izvršilne oblasti. Dobesedno nihče. Ta problem je problem, ki ga jaz vežem na nekaj – vem, da sem vam že siten pa se ponavljam – meni se zelo dopade, ker se v angleškem jeziku birokraciji običajno reče civil servants. Skratka, služijo civitasu, ljudstvu, državljankam, državljanom, občankam, občanom. Izraza servants pa mi ni treba prevajati. Tu se mi zdi, da v bistvu trčita dva problema. En problem je ta, da mi že 30 let nimamo resnega urbanizma in da mi dejansko podcenjujemo ljudi. Nekdo si nekaj namisli, dobro, ajde, če ni kakšnih tečnob tam, saj mogoče ne bodo naredili neke civiln
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav! V Strategiji razvoja prometa v Republiki Sloveniji do leta 2030, ki je bila sprejeta leta 2015, je vizija prometne politike opredeljena kot zagotavljanje trajnostne mobilnosti prebivalstva in oskrbe gospodarstva. Beseda trajnostni se nanaša na učinkovito delovanje prometnega sistema, ki deluje v presečišču okoljskega, socialnega in ekonomskega vidika. Če za namene obravnave zakona, ki ga imamo na mizah, izpustimo tisti del vizije prometne politike, ki se nanaša na oskrbo gospodarstva, in se osredotočimo na tisti del vizije, ki omenja zagotavljanje trajnostne mobilnosti prebivalstva, lahko ugotovimo, da je v tem delu poudarek vizije v strategiji na javnem potniškem prometu, ki pa svoje razvojne možnosti gradi na intermodalnosti in integraciji z drugimi oblikami prometa. Klasični subvencionirani javni prevozi na pol praznih avtobusov in na pol praznih vlakov ne morejo uresničiti vizije o trajnostni mobilnosti prebivalstva, zato je ob spodbujanju razvoja integriranega javnega potniškega prometa in ob intermodalnosti treba spodbujati tudi razvoj različnih vrst prevozov. V Stranki modernega centra ocenjujemo, da razvoj internetnih platform in tudi tako imenovane delilne ekonomije s storitvami, kot jih zagotavlja na primer družba Uber, lahko predstavlja osnovo za trajnostno mobilnost v okviru sprejete strategije razvoja prometa. Če želimo prebivalce spodbujati na primer k vožnji z vlakom, je treba zagotoviti čim bolj razpoložljiv in zanesljiv prevoz od doma do železniške postaje, ki je žal zagotovljen le potnikom v večjih urbanih središčih, bistveno manj pa v manjših krajih, kjer se prebivalstvo lahko poslužuje le lastnega prevoza ali pa taksi prevozov. Prevoz preko sistema Uber bi torej lahko bila takšna razpoložljiva, zanesljiva in tudi cenovno ugodna oblika prevoza, ki bi lahko pomembno vplivala na razvoj prometa v Republiki Sloveniji. Pa vendar ugotavljamo, da to podjetje vsega, česar si želimo in kar potrebujemo, še ne zagotavlja in
Hvala lepa, gospod predsednik. Dame in gospodje, poslanci! Bom razmeroma kratek. Bil sem ravno na odboru na srečanju z danskimi predstavniki in sem jih hotel vprašati, kako imajo tam urejene svoje občine in kako to gre, pa ni bilo časa. Je pa po mojem mnenju vprašanje občin eno bistvenih vprašanj demokracije. Saj demokracija se dela na dnu, ne na vrhu. Zato bi človek rad spomnil, da nimamo posebno dobre tradicije pri nas, kar se občin tiče, kajti če prav razumem, je Edvard Kardelj čisto brez vsake debate ukinil nešteto občin. Da pa vlada predlaga odklonitev zahteve ljudi, se mi pa skoraj zdi preveč arogantno in tudi premalo utemeljeno. Namreč, govorilo se je, da bi vlada vsak poseben predlog utemeljila, ampak jaz tega ne vidim, vidim samo to, da se nekako zanaša na dosedanje zakone, kot bi bili zapisani za večno. Včeraj je naša poslanka Majda Zupan vprašala gospoda predsednika vlade, kako si on to predstavlja, da naj razloži to zadevo. In seveda kot dober diplomat se je temu odgovoru zelo spretno ognil in rekel, saj to boste pa vendar vi obravnavali. Če je to tako in če koalicija ni dobila kakšnih posebnih navodil, kako se mora ob tem obnašati in če je to prepuščeno vesti vsakega poslanca, se mi zdi, da bi bilo primerno, da začnemo razmišljati nekoliko drugače, in sicer tako, da bomo omogočili demokraciji delati. Če pogledamo 3. člen ustave, govori, da v Sloveniji ima oblast ljudstvo. Državljanke in državljani jo izvršujejo neposredno in z volitvami. Neposredno je prva kvalifikacija. Zdi se mi, da včasih malo premalo na to mislimo. Treba bi bilo, da bi se vlada ob tem zamislila in tudi, na sestankih, ki so v vladi, in bi ponovno začeli razmišljati o celi zadevi. Mi vendar moramo to stvar speljati. Čim prej jo speljemo, tem boljše. Naj pa rečem še to. Občutek imam v zadnjih predlogih zakonov, da se naša vlada na nek način ograjuje od državljanov. Imeli smo priliko videti to na poslovniku, spremembi ustave in tako dalje. Zakaj ne premislimo o tej zadevi ponovno? Tehni