EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, podpredsednica, za besed. Lep pozdrav vsem desetim poslankam in poslancem, predstavnikom Vlade! Poslanska skupina Desus podpira predlog oziroma dopolnitve Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Gre za implementacijo evropske direktive v slovenski pravni red. Prinaša dve poglavitni spremembi, in sicer odpravo dvojnega neobdavčevanja ter določitev enotnega pravila za države članice, ki preprečujeta zlorabo na davčnem področju. V Poslanski skupini Desus pozdravljamo vse rešitve, ki se zavzemajo oziroma težijo za vzpostavitev spodbudnega davčnega okolja. Ni posebej treba izpostavljati, kako ugodno davčno okolje, posledično tudi poslovno okolje, blagodejno vpliva na celotno gospodarstvo. Mnogokrat smo že ponovili, da si v naši poslanski skupini prizadevamo za učinkovito pobiranje javnih dajatev, vendar ob hkratni zagotovitvi pravične, predvsem pravične in enakopravne prerazporeditve davčnega bremena. To načelo mora veljati ne samo znotraj države, temveč tudi na ravni Evropske unije, torej enotno pravilo za vse članice Evropske unije. Davčna reforma je po našem mnenju ključni faktor, ki bo vplival na prihodnji gospodarski razvoj Slovenije, zato je treba zelo skrbno pristopiti k reševanju davčne problematike, pa naj gre včasih zgolj za odpravo nepotrebne administrativne ovire. Eno izmed neskladij, katerega bomo odpravili z noveliranjem Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, je primer dvojnega neobdavčevanja za finančne instrumente, kot so hibridna posojila. Problem izhaja iz različnih interpretacij hibridnih posojil med državami članicami. Nekateri tovrstna posojila obravnavajo kot dolžniški kapital, pri nekaterih državah pa se je pojavil v vlogi lastniškega kapitala. To končno pripelje do zmede v obračunavanju davka, ker sta dve državi med seboj neusklajeni. Če govorimo o davčnem odhodku v državi plačnika, potem po sedanji ureditvi velja pravilo, da se dividende tretirajo kot odbitek od davčne osnove, torej zmanjšujejo davčno osnovo zavezanca, kar pomeni u
Hvala. Leta 2013, ko so napihnili tiste bilance, samo toliko, je bila vlada Alenke Bratušek. Verjamem, da bi se dalo iskati odgovornost tudi v tisti vladi. Sedaj imam samo eno samo dilemo. Namreč, so različna izhodišča, ampak na koncu tako v Levici kot v nekaterih drugih strankah ugotavljamo, da je bila banka prodana prepoceni. Sedaj pa vi meni razložite, ker tega pa res ne morem razumeti. Zakaj pa potem <PARTY> ne podpira tega, da se ugotovi odgovornost, zakaj je bilo prodano prepoceni? Zakaj pa tega ne? Saj ne glede na to, s kakšnim izhodiščem greš naprej, bodisi da se banka mora prodati bodisi da se banka ne sme prodati. Če je bila prodana prepoceni zaradi političnih odločitev neke vlade, zakaj pa potem ne želiš ugotoviti te politične odgovornosti? Samo to mi razložite. Ali zato, ker si nadkoalicijska partnerica, ali zato, ker ne želiš obremeniti svojih koalicijskih partnerjev? Ali pa samo zato, ker se za nekatere pravice, ne vem, boriš s figo v žepu, ali pa si močan v besedah, pa šibak v dejanjih? Samo to je. Ker če ugotavljamo, da je bila banka prodana prepoceni, če tu, v Državnem zboru lahko na tem primeru kaj storimo, pa ne storimo, ja, smo enako odgovorni kot tisti, ki so nekaj storili. To je v Kazenskem zakoniku, da če izveš za malomarnost oziroma kaznivo dejanje, pa ga ne prijaviš, si sostorilec v tem dejanju. Samo to. To je bil edini razlog za sklic te seje in to je edina podlaga za ta predlog sklepa. V bistvu je edina moja bolečina, da ta sklep ne gre naprej, da bi potem odgovorne pristojne institucije to ugotavljale, ne mi v Državnem zboru, ampak odgovorne institucije. To je čisto normalna logika parlamentarizma in mislim, da je odgovornost vseh, ki so bili izvoljeni s strani volivk in volivcev, ki jih davkoplačevalci na koncu koncem financirajo, da naredijo vse, kar je v njihovi moči, da se davkoplačevalski denar gospodarno troši. Na primeru NLB se ni in ne razumem, zakaj si nismo enotni v tem, da ugotovimo, kdo in zakaj je negospodarno trošil ta denar
Hvala predsedujoči. Jaz sem že pri prvi obravnavi obrazložil, v bistvu navedel glavne razloge. Še enkrat bi samo poudaril, prvič, da ta člen se ne nanaša na uskladitev zakona o odvetništvu z direktivami Evropske unije. Drugič, predlagatelji ocenjujemo, da s tem dodajamo nek nov pogoj za pridobitev pravice do opravljanja odvetniškega poklica, in se postavlja vprašanje enakovrednosti obravnavanja teh poklicev v sferi sodstva, če primerjamo to s sodniki, notarji, tožilci itd. Tretjič, na ta način s preizkusom vsebin, ki so v tej alinei zajete, ne bomo rešili problema nepravilnega zaračunavanja odvetniških tarif, kršitev odvetniške etike in pa izboljšanje in poznavanje odvetniških predpisov, ker odvetniški predpisi obsegajo v tem momentu, kolikor mi je znano, zakon o odvetništvu, statut odvetniške zbornice in pa sama etika. Četrtič, vsi tisti mladi študentje, ki morajo mukotrpno počakati, da dobijo še priložnost za opravljanje odvetniške, za pridobitev tega poklica, jih pošiljamo na nove preizkuse, medtem pa tiste, zaradi katerih je ta določba po mnenju odvetniške zbornice nastala, pustimo s prehodno določbo povsem na miru in jih ne pošiljamo na te preizkuse. Mogoče samo še to. Predlagatelji tega programa nismo proti dodatnemu izobraževanju, vendar v tem primeru ne gre za dodatno izobraževanje odvetnikov, ampak za dodaten pogoj, dodatno birokratiziranje, ovira do tistega, da neka oseba postane odvetnik.
V imenu poslanske skupine. Za poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke je zakon nesprejemljiv iz treh osnovnih razlogov. Prvič, če upoštevamo in verjamemo v teorijo vlade Republike Slovenije, da bo predlog zakona zmanjšal davčno obremenitev za delo in da bo dvignil prag neobdavčenega dohodka je potrebno vedeti, da seveda ob takem spoznanju, kot ga navaja vlada, bo izpadel del davčnih prihodkov. In ker vlada Republike Sloveniji v vsebini zakona nikjer ne navaja, kako se bo nadomestil ta del izpada davčnih prihodkov in ker vlada Republike Slovenije ni pripravljena v zameno za ta del izpada zmanjšati svojo vladno ali pa recimo državno potrošnjo, ki se je ravno v tem mandatu izkazala za abnormalno visoko, se je vlada namesto tega, da bi samokritično sama pri sebi zmanjšala svojo potrošnjo, se je vlada Republike Slovenije v tem predlogu zakona odločila za drugačno varianto. In sicer za varianto dviga obstoječih davčnih stopenj oziroma vpeljave novih davčnih stopenj. Tako nam vlada v predlogu zakona brez sramu nakazuje teorijo, da je ni sram priznati, da je državljan in državljanka Republike Slovenije danes preveč davčno obremenjena. Ampak celo več. Nasprotno, da državljani in državljankeniso podvrženi potrebni količini davkov, zato v okviru tega zakona napeljujejo oziroma uveljavljajo tako imenovane davke iz naslova obresti, varčevanja denarnih depozitov na bankah, dolžniških vrednostnih papirjev, posebnih finančnih terjatev, višje davčne obremenitve za kakršnokoli obliko odsvojitve kapitala in uvaja novo, po naši oceni, davčno predpostavko, in sicer davčno obvezo iz naslova najemnega razmerja, ki bo po eni strani bremenilo tako tistega, ki predmet daje v najem, kakor tistega neposredno oziroma posredno, ki seveda predmet sprejema v najem. V okviru Slovenske nacionalne stranke smo pričakovali drugačno davčno reformo, predvsem tovrstno davčno reformo, ki se bo po eni strani odvijala in pa izkazovala v strukturi davkov. Torej, da se bodo davčni prihodki v okviru pror
Hvala za besedo. Spoštovani državni zbor! Poslanska skupina <PARTY> bo podprla predlog zakona. Lahko bi celo rekli, da je zakon prišel prepozno na dnevni red. Načela, ki so postavljena, so za našo poslansko skupin in za naše poslance primerna. Je pa pred nami neka velika dilema, če se lahko tako izrazim, ali spadajo v ta zakon določila od 27. do 40. člena, ki govorijo o vladi oziroma o ministrstvih. Mi na ta način pravzaprav zabetoniramo število ministrstev v naši vladi. Vprašanje je, ali je to primerno. Pokazala se bo mogoče potreba po večjem številu ministrstev, česar si seveda ne želimo, pa mogoče potreba po združevanju ministrstev; tako se bomo tistikrat pač odločali. In ker je to pravzaprav na nek način precejšnja dilema, še enkrat postavljam vprašanje predstavnikom vlade, če bi lahko pojasnili, ali je nujno, da sodijo določila o ministrstvih in njihovih delovnih področjih v zakon, ki ga obravnavamo. Kot sem pa že povedal, bomo podprli predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Česa si želimo in potrebujemo državljanke in državljani? Jaz mislim, da udobnega in zdravega okolja, ki nam nudi pogoje za kakovostno zasebno življenje in za delo. Infrastruktura je pomemben del tega. To so železnica, državne in lokalne ceste. V primerjavi s tujino na področju železnic močno, močno zaostajamo. Sramotno zaostajamo! Če ste se kdaj peljali s tako imenovanim TGV vlakom na relaciji Bruselj–Pariz, ste se vozili dobri dve uri, sedeli ste udobno, na poti ste imeli ves čas dostopen internet in dve uri – bili ste v Parizu. TGV vlak dosega 350 kilometrov hitrosti na uro, seveda ne vozi ves čas s tako hitrostjo, ker to je možno samo na zelo neproblematičnem terenu in Slovenija seveda ni prostor, kjer bi se lahko razvijalo dolgotrajno tako visoke hitrosti. Vsekakor pa je moč doseči večjo hitrost in veliko večjo udobnost vožnje. Če ste se kdaj peljali v London, ne vem, tudi tisto je zelo hitra relacija. Tako si lahko Slovenija pravzaprav želi nekaj takega šele v daljni prihodnosti, ampak nekje je potrebno začeti. Vlaki omogočajo čistejši zrak in tudi omogočajo delovno mobilnost. Ljudje lahko stanujemo, recimo, v Prekmurju in delamo v Ljubljani in se lahko peljemo z vlakom dnevno na delo. Ampak ne s takim vlakom, kot je sedaj, ker bi sicer potrebovali za en dan dela en dan vožnje. Res, res sramotno, sramotno razvita infrastruktura je pri nas. Česa se bojimo – netransparentnega trošenja, neštetih aneksov. Samo spomnimo se gradnje avtocest, koliko aneksov je bilo potrebnih, Šentviškega predora, ki še zdaj nima priključka direktno na Tacensko cesto. Spomnimo se kartelnega dogovarjanja na Zemonu, kjer so si vodilni socialistični gradbinci razdelili področja in si potem nekonkurenčno lepo določili visoke cene, ki smo jih vsi plačali in danes še vedno plačujemo to ceno. Plačujemo s tem, da nas je lahko sram našega infrastrukturnega železniškega okolja. Ne vem, mislim, da ni potrebno, da se bojimo tujih investitorjev. Kaj bodo pa naredili? Bodo izpulili del p
Hvala za besedo podpredsednik. Predvsem v 50. in 60. letih, pa še pozneje, je bila salonitna cev iz Anhovega izbrana kot sodobna tehnološka novost za izgradnjo vodovodnih sistemov pa še česa drugega. Takratna znanja o škodljivosti azbesta za zdravje ljudi so bila slabo raziskana in skromna. V Sloveniji se je takrat izgradila velika večina vodovodnih sistemov. Koliko salonitnih cevi je še danes v Sloveniji vgrajenih v vodovodne sisteme, še do danes ni nihče zbral natančno, zagotovo pa jih je več kot 1000 kilometrov. Spoznanje o škodljivosti azbesta v Anhovem na zdravje ljudi, ki so bili zaposleni v proizvodnji in kako drugače v stiku z azbestom pri vsakodnevnem delu, in spoznanja v svetu o škodljivosti azbesta na zdravje ljudi, je sprožilo tudi upravičeno skrb, kaj pa pitna voda iz vodovodnih sistemov, zgrajenih iz salonitnih cevi. Zaradi te skrbi je pred nami tudi vložen zakon. Ugotovimo pa lahko, da je večina slovenskih vodovodov zgrajenih iz salonitnih cevi na koncu svoje življenjske dobe, tako zaradi časa in staranja materiala kakor tudi zaradi ne tako redke nestrokovne vgradnje, predvsem preplitko polaganje cevi, prihaja do vse pogostejših defektov. Sistemi so tako tudi čedalje manj tesni, česar posledica so velike izgube vode. Iz strokovne literature je zaslediti, da pri alkalnih vodah, teh je v Sloveniji večina, praktično ni erozije cevi. Notranje stene cevi imajo celo kalcitne obloge. Torej je prehod azbestnih vlaken in azbestnih cevi v pitno vodo minimalen. Pri kislih vodah je nevarnost veliko večja, ker je voda agresivna in dejansko tudi najeda cevi, zato več vlaken prihaja v pitno vodo. Kisle vode so povezane tudi s silikatnimi kameninami. V teh pa je skoraj gotovo tudi prisotnost azbesta Tako lahko taka voda vsebuje azbestna vlakna že na izvoru, torej pred cevjo. Torej je lahko že na izvoru neprimerna in manj primerna glede na število azbestnih vlaken, ki jih vsebuje. Iz literature je mogoče zaslediti, da z vgradnjo primernih filtrov učinkovito zmanjšujem
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Predstavniki Vlade, poslanke in poslanci! Namen in cilj zakona o varnosti in zdravju pri delu je, da določa pravila na tem področju glede preprečevanja poškodb pri delu, poklicnih bolezni in drugih bolezni, povezanih z delom. Na podlagi že veljavnega Zakona o varnosti in zdravju pri delu je delodajalec dolžan skrbeti za varnost in zdravje svojih zaposlenih. Vlada naj bi z novih predlogom zakona predlagala boljše rešitve veljavne zakonodaje glede revizije zakonskih določb zaradi odprave administrativnih bremen in z njimi povezanih stroškov za delodajalce. Zakon naj bi bil namenjen spodbujanju varnostne kulture, usmerjen v preprečevanje tveganja pri delu in skrbi, da so predpisani ukrepi stvarni in učinkoviti ter da omogočajo dejansko in ne samo birokratsko uskladitev s predpisi. Glavna naloga pri izvajanju varnosti in zdravja pri delu je predvsem v ukrepih za zmanjševanje števila nezgod na delu. Mnogi delavci so na svojem delovnem mestu izpostavljeni različnim tveganjem: kemijskim, biološkim in fizikalnim dejavnikom, škodljivim ergonomskim učinkom, zapleteni mešanici varnostnih nesreč in varnostnih tveganj, skupaj z različnimi psihosocialnimi dejavniki tveganja. Že res, da predlog zakona opredeljuje v svojem 23. in 24. členu nasilje, trpinčenje, nadlegovanje in psihosocialna tveganja. Vendar izrecno pogrešamo zavarovanje zaposlenih pred različnimi oblikami psihološkega nasilja delodajalca v odnosu do delavca in obratno. Kljub veljavnemu Kazenskemu zakoniku, ki opredeljuje vse oblike mobinga kot kaznivo dejanje, pogrešamo natančno definirano zaščito zaposlenih pred tovrstnim nasiljem. Nikakor namreč ne gre prezreti, da se stopnja psihičnega nasilja na vseh ravneh zaposlenih v dejavnosti povečuje. Mobing na delovnem mestu je namreč pogosto povezan z zlorabo moči, pri čemer se žrtve zelo težko branijo. Še posebej se je težko braniti pred prefinjenimi oblikami mobinga, kot so degradacija na delovnem mestu in socialna izkoriščenost. P
Hvala za besedo predsedujoči. Gospod minister, niso vsi študenti odžiralci del in niso vsi študenti skorumpirani tajkuni, kot je vaše razmišljanje. Moram pa reči, da me veseli s strani predstavnika Nove Slovenije Krščansko-ljudske stranke, ki je citiral besede enega velikih ljudi, ki je dejal: Učiti se, učiti se, učiti se in še enkrat učiti se, kajti samo če se boš učil, boš lahko koristil svoji državi. Velik človek, lepa misel in resnična, verjemite mi. Ali pa nadgradnja, ki je verjetno sam v šoli nikoli ni razumel: Narod, ki ima takšno mladino, ali pa študente, če hočete, se ne rabi bati za svojo prihodnost. Naj nadaljujem. Gospod minister, pridobil sem si magnetogram vaše uvodne predstavitve. Študentski servisi, ki jih vi ne ločite in jih mečete v isti koš, kupujejo razne Julijane, in pravite, da to vpliva na študij. Sam sicer ne razumem, kako bi to lahko vplivalo na študij, ampak verjetno vi že veste. Nadalje, zahvaljujem se vam za to, da je bila - sam sem imel nastop ob 11 uri in 40 minut - ob 12.15 na spletni strani ministrstva objavljena anketa. Ažurno! Hvala, minister, da smo lahko dobili anketo. V svojem izvajanju ste povedali, da je vzorec ankete 5.240 ljudi. Na vaši spletni strani piše: "5.240 naključno izbranih ljudi: 1.625 ni bilo dosegljivih, 2.410 jih ni želelo sodelovati v anketi ministrstva, 505 jih ni ustrezalo vzorčnim določilom," ne vem, niso dali pravih odgovorov ali niso prave vere, nimam pojma, katera so ta vzorčna določila. Skratka, na koncu je bilo anketiranih samo 700 oseb, kar je bistveno manj od 5.200. In ko ste navajali procente, bi ti procenti bili bistveno drugačni, spoštovani gospod minister - vi, ki ne zavajate tega državnega zbora, ne zavajate javnosti in ne zavajate partnerjev, ki sedijo na balkonu, in tistih, ki nas gledajo pred televizijskimi ekrani. Ta zakon je prvi med zakoni v sklopu Partnerstva za razvoj. Slaba popotnica te vlade, slaba popotnica partnerstva! Hvala.
Hvala lepa. Ta amandma sem vložila, ker ne omejuje prijave na posamezne projekte in izvajanje projektov na področju gozdarske službe in gozdarske dejavnosti. Amandma vlagam iz razloga, ki je tudi naveden, in sicer, da mi, poleg tega, da iz Evropske unije prenašamo nekatere modele, imamo tudi svoje, ki jih pa Evropska unija ne pozna. Mislim, da je zelo sporno, da združenje, ki se lahko ustanovi s pogodbo ali zakonom, financiramo iz državnega proračuna. Zato temu nasprotujem in zato sem vložila tudi amandma. Pri projektih pa se združenja lahko ustanovijo in konkurirajo pač preko asociacij, ki jih mi že imamo uzakonjene. Hvala.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, poslanke in poslanci! Spremembe zakona o izvrševanju proračuna za leto 2007 in 2008 so potrebne zaradi sprememb, ki jih uvaja rebalans proračuna za leto 2007. Osnovni cilj zakona je torej uzakoniti rešitve, ki bodo omogočile transparenten in realnejši prikaz izdatkov in zadolženosti države. Ena od temeljnih zahtev poslanske skupine Nove Slovenije je preglednost javnih financ. Izvrševanje proračuna pa mora potekati v skladu z načeli, ki dovoljujejo zgolj namensko rabo sredstev. Pomen ustanovitve Direkcije za vodenje investicij javne železniške infrastrukture pod okriljem Ministrstva za promet je jasen, saj tudi v Sloveniji želimo drugim evropskim državam primerljivo železniško infrastrukturo. Za zagotovitev sredstev tej direkciji je potreben rebalans, ki bo s sprejemom sprememb zakona o izvrševanju proračuna zagotovil tudi namensko rabo sredstev. Druga sprememba, zaradi katere je potreben sprejem rebalansa in posledično predlaganega zakona, je dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke. Sredstva v višini do 50 milijonov evrov se zagotavljajo iz kupnine, dosežene s prodajo Slovenske industrije jekla. Ohranitev pretežnega lastniškega deleža v največji slovenski banki je v interesu te Vlade in tudi v interesu države in njenih prebivalcev. Takšna kapitalska struktura, kot jo z dokapitalizacijo zagotavljamo, bo v sodelovanju s tujim partnerjem omogočila vodenje banke v korist slovenskega gospodarstva in slovenskih državljanov in državljank. V Poslanski skupini Nove Slovenije z zadovoljstvom ugotavljamo, da se spet niso uresničile, niti se ne uresničujejo črnoglede napovedi nekaterih poslancev. Ti so ob sprejemanju davčne zakonodaje svarili, da bo zaradi sprememb, ki smo jih uvedli, zaradi zmanjšanja prihodkov proračuna, potrebno zvišanje stopenj davka na dodano vrednost. Sedaj pa vidimo, da je rebalans proračuna za leto 2007 potreben le zaradi preglednejšega in resničnega prikaza javnofinančnega stanja drža
Hvala za besedo. Lahko rečem, da sem se tega zakona razveselil, čeprav na drugi strani je za regijo, iz katere prihajam jaz osebno, se pravi iz Trbovelj oziroma Zasavja, prišel nekoliko pozno. Potrebo po tem zakonu, ki ima neke pravne okvire v zakonu o razvoju malega gospodarstva, v bistvu smo v naši regiji že izkusili. Poglejte, mi smo v letu 2000 bili prisiljeni zapirati rudnike. Takrat se je v bistvu pojavila velika potreba po raznih skladih, ki bi spodbujali podjetništvo. Velika podjetja, z veliko zaposlenimi, so takrat prenehala poslovati, ljudje so se morali začeti prezaposlovati, vendar se niso imeli kje. Večja podjetja niso bila sposobna zaposlovati in ustvarjalo se je ogromno novih malih podjetij, v zakonu poimenovanih mikro podjetja. Edina, ki so reševala te rudarje in druge, so bila neka mala in srednja podjetja po definiciji tega zakona. Takrat smo se v bistvu morali zaradi tega zakona o zapiranju znajti z nekimi drugimi instrumenti, ki so tudi vpeljani v tem zakonu. Tako lahko rečem, da iz izkušenj, ki smo jih v Zasavju pridobili, lahko zagotovim oziroma rečem, da je rešitev, ki je predvidena v tem zakonu, nekje ustrezna. Ključni element tega zakona je ustanovitev tako imenovanega slovenskega podjetniškega sklada oziroma javnega zavoda, ki bi prek različnih instrumentov vlagal v inovativna podjetja, predvsem v mala, srednja podjetja, mikro podjetja, ki so tudi navedena, za določene najbolj zahtevne tehnološke projekte. Mi lahko govorimo, kaj bi bilo lahko idealno, kaj ne bi bilo idealno, vendar pogledati moramo realne razmere, v katerih smo v Sloveniji. Dejstvo je, da se Slovenija sooča z istimi problemi, kot vse druge, lahko bi rekel, vzhodnoevropske države. To pa je, da je tega rizičnega kapitala, ki bi bil pripravljen vlagati v ta mala podjetja, malo, če pa je, je pa izredno drag. In tudi druge države, ki so navedene kot primerjava v tem zakonu, v bistvu kažejo isto izkušnjo. Zaradi tega so se tudi v različnih državah na različne drugačne načine loti
Hvala. Spoštovani, vsi, ki spremljate to sejo! Ključni problemi so že bili izpostavljeni in jaz bi izpostavil še tisto, o čemer še nismo nekako razpravljali danes. Ključna je transparentnost dela tako bank kot Banke Slovenije in pa, da ugotovimo odgovornost vseh, ki so bili v to vpleteni. Za gospodarsko krizo, v kateri smo, za katero jaz zastopam stališče, da je to posledica finančne kriminalitete, je v prvi vrsti kriva deregulacija na svetovnih trgih, ki je omogočila, da so šle banke v nove posle in nove finančne produkte na vseh področjih, po drugi strani pa je prišlo do preregulacije celotnega sektorja v tistih segmentih, ki niso imeli ključnih učinkov. Torej smo omogočali, da so banke delale tisto, kar naj ne bi delale, in preregulirali vse ostale sektorje, s tem pa povzročili, da v tej pravni praznini nastane bančna luknja. Gospodarstvo je, namesto, da bi bilo financirano s strani bank, te kredite, ki so jih dobili, uporabilo za špekulativne investicije, ključni problem, ki pa še danes ni bil dovolj izpostavljen, pa je, da so se banke podale v investiranje v finančne posle, ne pa v investicijo v gospodarstvo, ki ta denar potrebuje. In to je ključ problema. Ugotovila ga je tudi Banka Slovenije. Predstavljenih je bilo 18 modelov, ki so nekako pripeljali do tega, da so banke prišle v to bančno luknjo, iz katere ne vidijo izhoda. Ključen problem je, ali se teh 18 modelov, ki je bilo identificiranih – gre za lastninjenje, gre za izvedene finančne produkte –,lahko ponovi v bodoče in ali bo regulacija to regulirala na ta način, da tega v bodoče ne bomo več izvedli. Se pravi, to je zame ključen moment, ta preventiven, da do teh izvedenih finančnih instrumentov ne bo prihajalo. Problem, v katerem se Slovenija nahaja, je dejstvo, da imajo banke veliko denarja, gospodarstvo pravi, da do tega denarja ne more priti, in bojim se, da se bodo banke ponovno podale na finančne trge, v investiranje teh finančne trge, z izumljanjem novih finančnih produktov po vzoru šole Miltona F