EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Po teh visokoletečih besedah seveda se človek vpraša, v čem je pravzaprav razlika med dikcijo, ki je bila predlagana s strani poslanskih skupin Nove Slovenije in pa Socialdemokratske stranke, in med dikcijo, ki jo imamo pred seboj in jo bomo sedaj potrdili. Jaz je ne vidim v ničemer drugem, razen v tem, da je ta dikcija, ki je sedaj v zakonu, boljša, širša, ta pa ožja, ker postavlja nek kriterij, ki je za moje pojme popolnoma nepomemben. V tem državnem zboru smo sprejemali že take norosti, prav na podlagi tistih predlogov s tiste strani, kot so, denimo: dodatek za velike družine. Moja družina, Kopačeva družina in Ropova družina letos dobi 50 jurjev. Zakaj? Zato, ker imamo velike družine. Poslušajte, če imamo v ustavi zapisano, da smo tudi socialna država, je treba to socialno noto vgrajevati pravzaprav povsod. In še mnogo norosti je bilo. Imeli smo, recimo, oprostitev davka za velike družine. Gospodje so kupovali mercedeze, pozabilose pa je takrat, recimo, na kombije, za tiste družine, ki so imele pet in več otrok. Lepo vas prosim, gospodje! Bodite resni, preberite, kaj sploh v zakonu piše in seveda v takem primeru benevolentno pritisnete sedaj za, in ste lahko zelo, zelo zadovoljni
Hvala za besedo. Spoštovani! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu kulturne dediščine odpravlja neskladja in izboljšuje sistemske rešitve na področju vlaganja javnih sredstev, varovanja in ohranjanja kulturne dediščine, ki bodo omogočale hitrejše ukrepanje ob morebitni ogroženosti kulturne dediščine ter dodatno varčuje pri uporabi javnih sredstev. V manjši meri se v okviru proračunskih možnosti spreminjajo tudi členi glede državnega financiranja predhodnih arheoloških raziskav. Dopolnitev zakona v delu, kjer lahko minister izjemoma izda sklep o financiranju določenega ukrepa varstva brez javnega poziva oziroma razpisa, je nujna, saj do sedaj ni bilo določbe, ki bi to izrecno omogočala. Tudi v praksi se je dogajalo prelaganje odgovornosti glede pristojnosti med zavodom in inšpektoratom. To se je dogajalo tudi zato, ker ni bilo jasno, kdo bo te ukrepe financiral, saj lastniki po navadi opustijo skrb nad spomenikom ravno zato, ker nimajo denarja za vzdrževanje. Zato je intervencija države v teh primerih nujna, določba pa ustrezna. Zakon tudi določa postopke dokazovanja izvora. V teh postopkih je pomembno ugotavljanje, ali so predpisi, ki so veljali v času najdbe, takšno najdbo tudi opredeljevali kot last države. Če je niso, se določbe ZVKD ne nanašajo na posestnika najdbe. Zakon torej ne avtomatizira lastništva države tudi za obdobje pred veljavnostjo ZVKD iz leta 2008. Lastništvo države se v postopku posebej ugotavlja in zakon tudi izrecno določa, da se to ugotavlja na podlagi pregleda predpisov, ali so ti tedaj določali, da je neka najdba last države. Glede postopkov ugotavljanja, ali gre pri najdeni premičnini za kulturno dediščino, niso zadovoljivi kriteriji. Kriteriji bi morali biti jasno določeni, vendar ne gre za stvar, ki je ne bi bilo mogoče popraviti oziroma izvesti tudi navkljub takšni dikciji v zakonu. Rešitev je mogoča v skladu s 74. členom Zakona o državni upravi, ki določa, da za izvrševanje zakonov, drugih predpisov Državnega zbora
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Vladni predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstveni inšpekciji bomo v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije podprli, saj predlog pomeni uskladitev z nekaterimi novosprejetimi zakoni oziroma njihovimi spremembami, zlasti z zakonom o urejanju prostora in zakonom o graditvi objektov, ki vprašanja soglasij k prostorskoizvedbenim aktom k in odločbam za gradnjo opredeljujeta drugače, kot je bilo to v prejšnjih predpisih. Spremembe in dopolnitve so potrebne tudi zato, ker so se naloge inšpekcijskega nadzora na nekaterih področjih prenesle v druge organe v sestavi ministrstva. Konkretneje pa je bilo treba opredeliti tudi institucije, ki dajejo strokovno podporo inšpektoratu pri izvajanju inšpekcijskega nadzora, ter omogočiti opravljanje posameznih dejanj v inšpekcijskem nadzoru osebam, ki sicer nimajo statusa zdravstvenega inšpektorja. Za drugo obravnavo na seji matičnega delovnega telesa je poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije s koalicijskimi partnerji pripravila amandmaje v skladu z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki so izboljšali besedilo zakona. Po našem mnenju je predlog zakona sprejemljiv in ga bomo podprli. Hvala.
Hvala za besedo. Pozdrav državnemu sekretarju z ekipo! Ta tematika je zelo zanimiva za vse naše foteljaške športnike in športnice in navijače in navijačice, podpornike športa in vseh ostalih. Mi smo en tak zelo mazohističen narod, zelo radi se z vsem tem hvalimo, delamo iz enih malenkosti čudeže. Mi smo praktično svetovna velesila glede na to, da smo Američane, ki imajo 2500 profesionalnih igralcev in ne vem koliko še zadaj, premagali z okrog 200 fanti, ki delajo čudeže. Ko pa pridemo v to debato, ki so jo danes pri Novi Sloveniji odprli, se pa takoj začnejo, žalibog, znotraj Slovenije velikanski problemi, kako to narediti, če je to sistematično, če je kaj denarja, če ni kaj denarja, vsi veselo navijamo za naše, ko pa pridemo enkrat do te točke, da zdaj pa se je treba odločiti, ali bomo kaj naredili sistematično za šport, tu se pa potem ustavi in začnemo že neke politične igrice in ne vem kaj. Za razliko od svojih strankarskih kolegov imam drugačno razmišljanje. Imam razmišljanje, ki je zelo blizu Nove Slovenije, ne glede na to, kar je moj kolega državni sekretar povedal, ki ga tudi izjemno cenim in spoštujem, ampak mislim, da je enkrat treba na določeni točki to presekati in dejansko se res, če želimo to, če ta država želi vlagati v šport – glede na vse te rezultate, ki jih imamo, smo fenomenalna država in v športu se obrača veliko denarja, očitno pa v Sloveniji ni nekega takšnega interesa, da bi se to sistematično začelo delati tako, kot se spodobi, na nek profesionalen način. Ampak to krpamo, malo ministrstvo za šport, malo ta, malo tisti, ni pa neke rdeče niti, sistematičnega financiranja tega športa s tem, da bi tisti, ki bi dal denar, imel neke olajšave in vse ostale zadeve. Tudi nisem bil naklonjen temu, kar je moj kolega Möderndorfer takrat – tisti zakon, kjer se lahko točijo alkoholne pijače in to, kjer je bilo rečeno, da se bodo iz tega tudi športna društva in ne vem kdo financirali in to – meni se je to zdel napačen pristop. Meni je bližji pristop, ki ga
Hvala za besedo. Uvodoma naj začnem najprej s pozitivnimi vidiki tega predloga. Zelo dobro se mi zdi, da je stranka <PARTY> podala ta predlog. Je nekoliko hitreje, kot smo si mi to predstavljali, glede na to, da na prioritetni listi to ni bilo ravno najvišje predvsem zaradi tega, kot je bilo že prej rečeno, mandat komisarjev traja pet let in glede na ostale zadeve, ki smo jih v tem času ocenili kot bistveno pomembnejše, se uvršča ta nekoliko nižje. Drugi vidik, ki sem mi zdi tudi dober, je, da pristojni odbor opravi zaslišanje in poda eno mnenje. Imamo Odbor za zadeve Evropske unije, ki mislim, da deluje zelo dobro. Imamo poseben način v Sloveniji, kako se Državni zbor ukvarja z zadevami, ki so pomembne za Republiko Slovenijo znotraj Evropske unije, in mislim, da to sodelovanje, ki že obstaja, se ga da najbrž res elegantno nadgraditi tudi s to dodatno pristojnostjo, da se opravi to zaslišanje in nekako da eno mnenje, ki ga potem Vlada lahko tudi uporablja pri nadaljnjem odločanju. Kar se tiče pa tistih zadev, ki mi nekoliko niso toliko všeč, ta vidik, da bi Vlada imenovala enega ali več kandidatov. Iz pretekle prakse, mislim, da je najpomembnejše, da se tukaj v Sloveniji znamo zmeniti, kdo je tisti najprimernejši kandidat, ki ga pošljemo kot komisarja Evropske unije, zaradi tega, ker mislim, da to, da se pošilja več kandidatov, ni najbolj primerna praksa, ker to kaže predvsem na našo neko neodločnost, nedodelanost, pa da dejansko nimamo mnenja o eni zadevi, ki je ključna tako za Evropsko unijo kot tudi konec koncev za Slovenijo predvsem preko tega nekega dobrega imena, ki ga ta komisar lahko ustvari skozi svoje delo. Nekako mi ni, da bi ta novela urejala potem tudi še vse ostale pozicije na nivoju Evropske unije zaradi tega, ker eno je komisarska pozicija, drugo so ostale pozicije. Mislim, da je tukaj treba iti vsekakor od primera do primera. Ni nujno, da je tak pristop, kot je primeren za komisarja, primeren tudi za ostale funkcije. Če grem potem naprej – vmes je b
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo Državnega zbora! Zakon, ki je bil vložen, samo zgodovino nastajanja tega zakona smo danes že večkrat slišali, tako da tukaj se ne bi ponavljal. Matično delovno telo je ocenilo, da je zakon kot takšen neustrezen, vsebinsko necelovit in ustavnopravno sporen. Gre za kompleksno vprašanje, ki ga je treba analitično rešiti, kajti posledice bodo dolgoročne. Zakonodajno-pravna služba je podala številne pripombe, in sicer: prvič je prihajala iz tega, da ureja ustavno materijo in zaradi tega so potrebne obširne analize, kaj bi sploh takšna rešitev pomenila. Nemška rešitev, ki je nekako osnova tega predloga, še sama ni v pravi funkciji, kajti videli smo, da rešitve niso prave in da so tudi tam ustavno sporne, poleg tega pa prikazana rešitev ni bila podrobno analizirana. Ključne rešitve so tako šibko obrazložene in volilna geometrija neobdelana. Nomotehnično je zakon neusklajen z drugo zakonodajo in bi pomenil številne probleme, kar se tiče okrajev in podobnega. Glede vladnih pripomb smo slišali že, kaj Vlada meni o samem predlogu zakona. Ravno tako ugotavlja, da gre za ustavno materijo, ki potrebuje širši družbeni konsenz, ki pa ga v tem trenutku na matičnem delovnem telesu ni bilo. Prav tako so ocenjene finančne posledice prevelike in nedodelane. Tako se sprašujejo tako na Vladi kot drugih službah, ali so spremembe res v tem trenutku dovolj dodelane, da gremo v to spremembo. Prav tako je predlagana rešitev netransparentna in ne rešuje nekaterih že sedaj ustavnopravnih vprašanj. Tako Vlada podpira cilj, kot smo videli, ampak pravi, da zakon še ni dodelan, vsekakor pa podpira to, da je treba urediti večji vpliv volivcev. Državni svet je prav tako podprl idejo o spremembi in preferenčnem glasu, vendar pa ugotavlja, da je za to potreben družbeni konsenz. V razpravi, ki je sledila, ugotavljamo, da so spremembe nujne, da je treba delati na preferenčnem glasu, vendar potrebujemo temeljito analizo in se moramo zavedati, če prenašamo nek sistem iz
Hvala za besedo. Lep pozdrav. Jaz bi najprej ministru Žagarju čestital za to, da je uspešno pripeljal do te faze ustanavljanja pokrajin. Mislim, da bo v tej zaključni fazi še veliko veliko, veliko težav. In, če bo ta voz pripeljal do konca mu že danes čestitam za rezultat, ki bo, pa ni važno, ne glede na to, kakšno bo število pokrajin ali bo 14 ali bo nižje. Jaz bi rad povedal, da sem se pogovarjal s številnimi ljudmi, da imam nekaj stališč občinskih svetov, nekaj stališč županov. Nenazadnje sem na prejšnji seji postavil tudi poslansko vprašanje v zvezi s pokrajinami in moram reči, da so ta stališča zelo različna. Zaradi tega mislim, da bo stvari zelo težavno pripeljati do konca. Jaz bom to zakonodajo, da je primerna za nadaljnjo obravnavo, sicer podprl. V nadaljevanju pa pričakujem veliko, veliko sprememb, ker mislim, da je treba marsikaj popraviti v tej zakonodaji, da bo lahko oziroma, da bo primerna za sprejem. Kar se tiče same vsebine, bi mogoče povedal par besed o decentralizaciji. Danes smo o tem slišali sicer že veliko, tudi jaz moram povedati svoje stališče. Kar se tiče decentralizacije, mislim, da gledano iz državnega nivoja na pokrajine, da to-ja, to funkcionira. Iz tega zornega kota je videna decentralizacija. Ko pa pogledamo od spodaj navzgor, zlasti iz tistega zornega kota kjer imamo danes upravne enote, potem pa mene osebno ta decentralizacija skrbi, skrbi zaradi tega, ker bo za nas pomenila neko obliko centralizacije oziroma nek obratni tok se nam bo dogajal. Jaz decentralizacijo razumem predvsem kot prenos pristojnosti iz višjega na nižji nivo, nikakor pa ne od spodaj navzgor, čeprav boste lahko rekli, da upravne enote so državna uprava in bi bil ta prenos od zgoraj navzdol, ampak v biti bo pa to preneseno iz lokacije, recimo če vzamem za primer Tolmin, Ajdovščino, Idrijo v Novo Gorico, če bo tam sedež pokrajin. In tukaj to mene skrbi. Zlasti me skrbi, ker bodo za tem šla tudi kvalitetna delovna mesta, ki so tam, v teh krajih. Tako da, to vidim. Še p
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, ostali prisotni! Novela Zakona o visokem šolstvu tokrat naslavlja, bom kar uporabila izraz – nekaj akutnih vprašanj, predvsem iz visokošolskega prostora. In med temi so nedvomno na prvem mestu vzpostavitev predvidljivega in stabilnega sistema financiranja, potem drugo vprašanje odprtost sistema v mednarodno okolje oziroma internacionalizacija, potem prehod v institucionalno akreditacijo, in seveda zelo pomembno področje demokratizacije oziroma urejanje pravic študentov. Naj se ustavim na kratko pri akreditaciji. Glede na Nacionalni program visokega šolstva 2011-2020 je treba okrepiti kakovost na institucionalni ravni in povečati odgovornost visokošolskih zavodov za spremembe študijskih programov. Kako je to opredeljeno v trenutno veljavnem zakonu? Visokošolski zavodi izpolnijo pogoje za izvajanje svoje dejavnosti s prvo akreditacijo ob ustanovitvi in akreditacijo študijskih programov, ki se mora podaljševati vsakih 7 let. Seveda se poleg tega izvajajo še zunanje akreditacije. Kaj pa prinaša konkretna sprememba? Torej, po spremembi se izvede prva akreditacija visokošolskega zavoda v ustanavljanju, ki se mora potrjevati vsakih 5 let, ne bo pa potrebna akreditacija študijskega programa, seveda razen prve. Tako bodo visokošolski zavodi sami spreminjali obvezne sestavine študijskih programov, seveda po evropskih standardih in smernicah za zagotavljanje kakovosti. Seveda je pa največ polemike v javnosti, kot smo že slišali, povzročila sprememba 8. člena, ki naslavlja učni jezik. Jaz bi rada samo kot nekako osnovo za nadaljnjo razpravo citirala ta del oziroma nekaj pomembnih odstavkov iz tega 8. člena. Prvi odstavek pravi: "Učni jezik je slovenski." Potem nadalje: "Visokošolski zavodi lahko v tujem jeziku izvajajo študijske programe, če se primerljivi študijski programi na visokošolskem zavodu izvajajo tudi v slovenskem jeziku." V nadaljnji razpravi, kot smo že slišali, bo verjetno treba ta pojem, izraz, besedico "prime
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavnik vlade, spoštovane poslanske, poslanci! Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke je predlog zakona o dopolnitvi zakona o železniškem prometu spremljala in zasledovala vse od njegovega nastanka naprej. Cilj predlaganih rešitev, kot jih predvideva novela zakona, naj bi bil odločitev o obveznosti države pri odplačevanju posojil. Glede nastatus Slovenskih železnic in glede na jasno izraženo referendumsko odločitev o bodoči usodi Slovenskih železnic, v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke izražamo po naši oceni upravičen dvom v zakonu kljub predlagateljevemu zagotovilu, da zakon nima finančnih posledic, saj naj bi bila sredstva za njegovo izvajanje že zagotovljena v proračunu za leto 2003. Toda glede na nekredibilnost slovenskih javnih financ in skoraj vsakomesečni predlog rebalansa na strani vlade, lahko z vso odgovornostjo zatrdim, da vladna ocena ne drži. Ob tem pa je potrebno dodati, da bi bilo smiselno pred sprejemom zakona sprejeti tudi določilo o prihodnosti oziroma privatizaciji Slovenskih železnic, naj bo to v celoti ali po delih. V Slovenski nacionalni stranki ne nameravamo dajati finančne podpore tistim delom Slovenskih železnic, ki bodo privatizirane in bodo prišle v tuje roke. Od vlade smo pričakovali in še vedno pričakujemo predstavitev vizije oziroma privatizacije Slovenskih železnic. Hvala.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, ne samo v Ljubljani, takšno mnenje, kot ga predstavlja amandma Levice, se sliši iz ust v Mariboru, državljank in državljanov v Mariboru, v Velenju, v Kopru, v Celju, v Anhovem, ker, zavedat se je potrebno in tako razmišljam, vsaj jaz osebno, da smo mi v tem Državnem zboru, bili izvoljeni s strani volivcev in volivk, zato, da zastopamo njihovo dobro, njihovo blagostanje, njihovo zeleno Slovenijo. Nas, v Državni zbor, ni postavil kapital, zaradi svojih kratkoročnih interesov, ki se bojo pokazal predvsem v uničevanju zelene Slovenije in v uničevanju demokracije in Državni zbor, mora odločat v imenu državljanov, v njihovo korist in v korist bodočih rodov. Kako boste pogledal v oči svojih otrok in vnukov, po Sloveniji, ki bo nastala, v kolikor se bojo začele investicije, o katerih smo imeli te dni poslušat, v Državnem zboru, ki bodo šle preko najbolj rodovitne zemlje, preko gozdov, uničevale bojo vodo, pitno vodo, reke in potoke v Sloveniji. Ali boste glasovali za to? Ali ste zato dobili mandat na volitvah? Jaz ga nisem in bom glasoval za amandma Levice. Hvala.
Predsedujoči, poslanke, poslanci, najlepša hvala! Poslušal sem razpravo, bila je obširna in mislim, da so argumenti izčiščeni za in proti, tako da smo pripravljeni na odločitve. Rad bi se odzval samo še na nekatere zadeve, ki so bile tu izpostavljene v razpravi. Največ diskusije je bilo glede lokalnih skupnosti. Poglejte, lokalne skupnosti so bile vključene. Ni bilo korektno citirano stališče Skupnosti občin Slovenije, ki med drugim pravi tudi v svojem dopisu naslednje: "Zadovoljni smo, da je minister dr. Igor Lukšič Skupnosti ponudil možnost v tej prenovi sodelovati." In tako naprej. Skratka, bili so vključeni, opazili so, da so vključeni, edino nekateri tu prisotni niso tega opazili. Torej, Združenje občin je oblikovalo celo amandma. 25 ali nekaj takšnega je županov članov Državnega zbora. V Državnem svetu so sodelovati tudi župani pri tej razpravi in med drugimi tudi, recimo, gospod Peršak kot član vodstva Združenja občin. In pogovarjal sem se z župani tudi individualno pri obiskih in tako naprej. Torej, med drugim so nekateri župani tudi za to, da bi občine imenovale ravnatelje osnovnih šol, tako kot je to bilo v času samoupravnega socializma. Torej bodimo tukaj konsistentni, poglejmo, kaj je v resnici bilo zagovarjeno. Naše stališče je tukaj, da dajemo težo učiteljstvu in ne politiki in ne lokalni politiki. Potem je to neka argumentacija, ki je zelo na trhlih nogah. Nekateri so tukaj izpostavljali, da učitelji dobijo večino. Ker pet od enajst ni večina, ta argument seveda na drži. Večina bi bila šest od enajst. Učitelji dobivajo samo 5 mest. Potem je tukaj nekdo v razpravi govoril, da se ukinja možnost staršev, da ustanavljajo delovne skupine. To ni res. Tisto, kar se ukinja, je to, da starši ustanavljajo delovne skupine s področja vzgoje in izobraževanja. Torej mi črtamo samo to, da starši oblikujejo skupine na področju vzgoje in izobraževanja, kar je v pristojnosti učiteljev in drugih strokovnih pedagoških delavcev. Torej tisto, kar je pomembno, je, da partne
Spoštovana predsedujoča, spoštovani kolegice in kolegi! Pravica do brezplačne pravne pomoči je pravzaprav temeljna pravica. Njen namen je, da posamezniku, ki je v slabih materialnih pogojih, omogoči pravico do sojenja. Dana pravica, če jo želi nekdo izvrševati, pa mora biti seveda učinkovita. Učinkovita je takrat, kadar do nje naslovljenec lahko dostopa hitro in na relativno enostaven način. Dejansko življenje je pokazalo, da pravne norme, ki jih danes obravnavamo, govorijo ravno drugače oziroma živijo svoje življenje in so včasih prej ovira, kot pa da pomagajo pri hitrem uresničevanju te pravice. Postopki so namreč dolgotrajni in zapleteni ter pravne upravičence najprej ovirajo, da bi hitro prišli do svoje pravice; in še bolj pri tem, da bi jim bilo zagotovljeno učinkovito sodno varstvo. Naloženo jim je dokazovanje upravičenosti s predlaganjem številnih listin in čeprav je postopek po naravi akcesoren, je včasih bolj pomemben in daljši, kot je glavni postopek v sodnem postopku. Na te probleme je opozorila tudi varuhinja človekovih pravic. Spremembe, ki jih danes obravnavamo, so odziv na to, kar kaže življenje. Predlagane spremembe v prvi vrsti zagotavljajo hitro odzivnost organov odločanja, ki bodo s tem, ko bodo po uradni dolžnosti s pomočjo informatizacije pogledovali v baze centrov za socialno delo in prejemnikov denarne socialne pomoči, pripomogli k temu, da bodo hitreje pridobili podatke o materialnem položaju posameznika. Pravica do brezplačne pravne pomoči pa je po svoji naravi pravica iz javnih sredstev, zato predlagana sprememba tudi napotuje na enotno uporabo kriterijev zagotavljanja materialnega stanja prosilca, določenih v Zakonu o socialno varstvenih prejemkih. Druga sprememba pomeni tudi prav tako prispevek k učinkovitemu sodnemu varstvu s tem, ko upravičencev nudi obseg nudenja pravne pomoči. Ukinja se institut pravnega nasveta in uvaja enovito pravno svetovanje glede položaja prosilca. Tudi ta sprememba je odziv na dejanske potrebe v življenju. Anal
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani minister, predstavniki vlade, spoštovane poslanke in poslanci! V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo že večkrat dokazali, da smo v duhu konstruktivnosti sposobni podpreti tudi tiste predloge zakonov, ki v najmanjši meri pomenijo izboljšanje položaja slovenskih državljank in državljanov. Ravno zaradi tega smo v dogovoru s pristojnim ministrstvom v poslanski skupini <PARTY> iz procedure umaknili naš predlog novele zakona o osnovni šoli. Vladni zakon, ki je pred nami, na novo ureja oziroma vzpostavlja izvajanje programa v novih devetletkah predvsem na podlagi rezultatov uvajanja programa. Na podlagi slednjih je pristojno ministrstvo o pobudah in predlogih, povezanih s številom ur pouka v devetletki in obremenjenostjo učencev v šoli, v dogovoru z zavodom Republike Slovenije za šolstvo in združenjem ravnateljev osnovnih šol Slovenije pripravilo predloge strokovnemu svetu za splošno izobraževanje Republike Slovenije, ki jih je po obravnavi tudi sprejel. Po zagotovilih predlagatelja naj bi predlagane spremembe razbremenile učence in jim omogočile poglabljanje znanja in snovi. V spremembah predlagatelj vsakemu posamezniku nudi možnost, da v tretjem vzgojno-izobraževalnem obdobju med tremi izbirnimi predmeti lahko izbere le dva, če to kakorkoli prispeva k razbremenitvi oziroma poglobljenemu znanju drugih dveh predmetov. V poslanski skupini temu ne bomo nasprotovali. V nadaljevanju predlagatelj preverjanje znanja ob koncu obdobja prenaša na nacionalno raven z nacionalnimi preizkusi znanja. Z njim naj bi se v prvi vrsti preverjali predvsem standardi znanja. Čeprav v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke na podlagi vseh pripomb, povezanih z osnovnim šolstvom, menimo, da na tem področju zadeve še niso ustrezno urejene, omenjenemu predlogu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.