EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, lep dober dan! Priča smo številnim kadrovskim malverzacijam vladajoče koalicije in posledice tovrstnih dejanj smo občutili nedavno, v petek, ko so trije novoimenovani nadzorniki Nove Ljubljanske banke odstopili s svojih položajev. Nekateri smo že v preteklosti ob samem imenovanju najprej uprave Slovenskega državnega holdinga, ki je odgovorna za kadrovanje v državnih podjetjih, ter ne nazadnje tudi ob imenovanju novih nadzornikov Nove Ljubljanske banke opozarjali, da tiste ljudi, ki so sokrivi ali ki so sodelovali na odgovornih položajih v Novi Ljubljanski banki v času, ko je v Novi Ljubljanski banki nastajala bančna luknja, da tisti ljudje, te osebe ne bi smele sodelovati v vodstvu Nove Ljubljanske banke, ne bi smeli postati nadzorniki Nove Ljubljanske banke, kajti tudi ne izpolnjujejo vseh pogojev. In pred tem, da bi odgovarjali za to, da ti ljudje ne izpolnjujejo vseh pogojev za vodenje nadzornega sveta Nove Ljubljanske banke, so ti gospodje v petek seveda odstopili. Navedli so, da odstopajo zaradi diskreditacij in pritiskov, sami pa vemo iz zakulisnih informacij, da ne bi pridobili potrebnih dovoljenj oziroma licenc tako ECB kot Banke Slovenije za opravljanje svoje funkcije. Dejansko se zdi, da iz Nove Ljubljanske banke smo naredili peskovnik ob tej vladajoči koaliciji, določen peskovnik, ko se gremo, kdo je naš, kdo je vaš, in nastavljamo kar tako, po domače, kar tako po domače, ljudi brez kakršnekoli odgovornosti. Posledica tovrstnih dejanje je, da imamo danes nepopoln nadzorni svet Nove Ljubljanske banke, smo brez uprave Nove Ljubljanske banke, ob upoštevanju, da smo v to državno banko vložili milijarde evrov davkoplačevalskega denarja, in to početje je neodgovorno početje. Zaradi tega, spoštovani gospod minister, vas sprašujem, mene ne skrbi odstop kot takšen, skrbijo me posamezne poteze, ki so se zgodile. Ta nadzorni svet je bil imenovan s strani uprave <PARTY>H, zato da se razreši uprava Nove Ljubljanske banke
Hvala lepa, podpredsednik, dober dan vsem! Torej, kot že rečeno, seveda nevarni odpadki spremljajo razvoj družbe, vsako sodobno družbo. So neke vrste nujno zlo, ki ga ne moremo ignorirati. Je med nami in dejstvo je, da se mora tudi nekdo z njimi ukvarjati. Če so se včasih puščali v naravi, je k sreči to danes urejeno na drugačen način, ki pa se je v tem primeru izkazal kot ne dovolj domišljen ali pa ne dovolj dodelan. In jaz razumem, da je na eni strani lahko prisotna dilema, kje se bodo takšna podjetja, takšni objekti, ki shranjujejo, predelujejo ali obravnavajo te nevarne odpadke, postavljali. Problem je, če so v mestu, problem je, če so naravi; praktično nikjer si jih ne želimo. Je pa dejstvo, da morajo biti in tu je seveda največja odgovornost na eni strani občin in v povezavi z Ministrstvom za okolje in prostor; to so pač odločevalci, ki se odločajo, kje bo takšen objekt stal in na kakšen način bo stal. In če tu obstaja lahko določena dilema in težava, pa ne bi smelo biti nobene dileme in težave, ko govorimo o pogojih, ki jih mora izpolnjevati podjetje, ki obravnava takšne nevarne odpadke, o varnostnih mehanizmih, ki jih je treba izpolnjevati, če obravnavaš takšne podatke, o urejenosti nadzora, pa nenazadnje tudi o učinkovitih načrtih ukrepanja v primeru nesreč, ki so pač v vsakem primeru neizogibne. Lahko pa bi bilo seveda ob upoštevanju vseh teh varnostnih in ostalih načel teh nesreč manj. Obravnava, ravnanje z nevarnimi odpadki bi moralo biti na nek način dejavnost posebnega družbenega pomena. Zavezano seveda ali pa celo v pristojnosti ali pa v večji meri v rokah države kot pa trga. Namreč, trg je tisti, ki zahteva določeno konkurenčnost na posameznem področju. Konkurenčnost je tista, ki sili izvajalca k stroškovni učinkovitosti, k varčevanju. Pa nenazadnje so v ozadju vedno tudi zasebni lastniki, ki si želijo nekih dobičkov iz tega naslova. Kje je lažje privarčevati kot pri varnosti, pri ustreznih varnostnih mehanizmih, ne vem, samogašenju, senzorjih, direk
Hvala. Spoštovani! Spoštovani gospod minister Jernej Vrtovec! Z objavami v medijih in predstavitvami nameravanega sosežiga alternativnega goriva, to je odpadkov in nevarnih odpadkov, v bloku 6 Termoelektrarne Šoštanj poteka mehčanje odpora javnosti, predvsem neposredno okoljsko in zdravstveno prizadetega prebivalca iz Šoštanja in Velenja. Na spletnih straneh ministrstva, pristojnega tudi za energetiko, nismo zasledili, da bi Termoelektrarna Šoštanj zaprosila za dopolnitev ali spremembo energetskega dovoljenja, ki za sedaj za energent dovoljuje velenjski lignit z do 10 % primešanega indonezijskega premoga. Zato vas sprašujem, gospod Vrtovec: Ali sta Državni zbor in Vlada seznanjena s prizadevanji družbe Holdinga Slovenskih elektrarn, da bi se že v tako okoljsko degradirani Šaleški dolini sežigali odpadki? Poudariti je treba, da se degradiranih okolij po zakonodaji ne sme dodatno obremenjevati z okoljskimi bremeni, temveč je treba degradirano območje najprej razbremeniti prekomernih okoljskih vplivov, šele potem se lahko vanj primerno posega v skladu z zakonodajo po evropskih direktivah in Zakonu o varstvu okolja. Gre za 24. člen tega zakona in povezane člene. Naprej vprašanje: Ali je bil do tega trenutka Termoelektrarni Šoštanj, prvič, že izdan upravni akt na podlagi 52. člena Energetskega zakona za uporabo novega energenta, drugič, preverjena prostorska situacija obremenitve okolja z emisijami iz elektrarne, tretjič, ocenjena nova tveganja ob poročilu o vplivih na okolje in pridobljeno spremenjeno gradbeno dovoljenje za ta namen, vse usklajeno z opredelitvami iz celovite presoje vplivov na okolje postopka za lokacijo Termoelektrarne Šoštanj in celovite presoje vplivov na okolje postopka za občinski prostorski akt občine Šoštanj? Opozarjamo, da je za spremembe gradbenega dovoljenja za uporabo Termoelektrarne Šoštanj za sosežig treba voditi integralni postopek po EIA direktivi. Naprej, gospod minister Andrej Vizjak. Na nedavnem posvetu strokovnjakov za ravnanje z odpa
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, spoštovani kolegi in kolegi! Danes smo v sklepni fazi parlamentarne obravnave zakona o fiskalnem pravilu, ki je od januarja 2015, ko smo ga poslanci z 79 glasovi za in mislim da 5 proti ocenili kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Do danes je ta predlog zakona doživel nekaj tako vsebinskih kot tudi nomotehničnih dopolnil oziroma popravkov, ki smo jih v obliki koalicijskih amandmajev prelagali in tudi sprejeli na zadnji redni seji Odbora za finance in monetarno politiko. Kot je bilo danes že nekajkrat omenjeno, s predlogom oziroma s sprejetjem tega zakona zamujamo tako iz naslova spremenjene ustave, 148. člena Ustave v letu 2013, prenosa direktiv v zvezi z proračunskimi okvirji ter prenosi določb fiskalnega pakta. V naši poslanski skupini menimo, da smo v dosedanjem parlamentarnem postopku tega pol leta, odkar se s tem zakonom ukvarjamo, tako poslanske skupine koalicije, opozicije, obeh narodnih skupnosti sodelovali zelo konstruktivno. Besedilo zakona, ki ga imamo danes na mizah in o katerem bomo danes odločali, smo izboljšali predvsem v našo skupno korist, korist naših javnih financ ter prihodnosti naše države. Zgolj naključje je, da ta zakon sprejemamo ravno v času precej zaostrenih finančnih in drugih razmer, tukaj mislim tudi v luči dogodkov, ki se dogajajo v Grčiji, o katerih smo danes že slišali, že poslušali in ki seveda vplivajo tudi na Slovenijo in na celotno Evropo. In prav zato, da se nam ne zgodi oziroma da ne gremo po isti poti, kot jo danes lahko spremljamo, ali da ne končamo tako, kot pravi star pregovor: Najprej država vzame kredit, potem kredit vzame kredit in na koncu krediti vzamejo državo. Zato se mi zdi pomembno, da danes ta zakon sprejemom. Pa bom tukaj zaključila z debato o Grčiji in o drugih tematikah in se bom v nadaljevanju osredotočila predvsem na samo vsebino predlaganega zakona in amandmaje, ki so bili vloženi s strani <PARTY> in Združe
Spoštovani predsedujoči, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, predstavniki Vlade! V času od uveljavitve Zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, to je novembra leta 1996, je prišlo do številnih novih spoznanj o škodljivosti pasivnega kajenja in zagotavljanja pozitivnih učinkov odsotnosti tobačnega dima za nekadilce. Slednje je razlog, da je predlog novele zakona potreben. Svetovna zdravstvena organizacija v dokumentu Pravica do čistega zraka v zaprtih prostorih iz leta 2000 opozarja, da ima vsakdo v skladu s pravico do zdravja tudi pravico do čistega za zdravje neoporečnega zraka v zaprtih prostorih. K navedenim spremembam obstoječega zakona pa nas zavezuje tudi okvirna konvencija Svetovne zdravstvene organizacije za nadzor nad tobakom, ki sta jo ratificirali tudi Slovenija in Evropska unija, ter Sklepi konference ministrov Evropske unije Evropa brez tobaka, ki je bila junija 2005 v Parizu. Osnovni cilji novele zakona, ki jo danes obravnavamo, so naslednji: zmanjšanje izpostavljanja ljudi s škodljivim vplivom tobačnega dima, omejitev dostopa do tobačnih izdelkov mladoletnim osebam, kakor tudi popolna zaščita pred škodljivimi vplivi tobačnega dima zaposlenih iz vseh delovnih kategorij ter popolna zaščita vseh oseb pred izpostavljanjem za zdravje škodljivim vplivom tobačnega dima v javnih zaprtih prostorih. Prepoved kajenja na zaprtih javnih prostorih in delovnih mestih se šteje tako za najpomembnejši ukrep zaščite nekadilcev pred tobačnim dimom. Kajenje je po predlogu novele zakona prepovedano tudi v prostorih, ki se po tem zakonu ne štejejo za zaprte prostore, če so del pripadajočih funkcionalnih zemljišč prostorov, kjer se opravlja dejavnost vzgoje in izobraževanja. Navedena zaščita je prvenstveno namenjena zmanjšanju tveganja, ki ga za zdravje ljudi predstavlja pasivno kajenje. Zakon pa v določenem delu dopušča nekaj izjem, in sicer to so za kadilca določeni prostori v nastanitvenih obratih oziroma drugih ponudnikih, kjer se nudijo nočitve, v domov
Hvala za besedo, predsedujoči. Priznam, da se nismo mislili oglasiti, ampak se nekako moramo. Kaj je ključno vprašanje Slovenije, pa ne le Slovenije? Ključno vprašanje in ključni problem je vprašanje politične ekonomije. Politične ekonomije, ki jo imamo, ki bazira na tem – da bosta razumeli in moja hči in moja 87-letna babica, ki je sicer državljanka sosednje države – funkcionira na tem, ali bomo nekoga rezali na kose kot klobaso in ga ovijali ali pa bomo politično ekonomijo bazirali na tistem, s čimer ustvarjajo, da me bodo tud v <PARTY> in <PARTY> razumeli, dodano vrednost. Tega ta fiskalni svet ne bo rešil, ker je pač neka kupčija. Pa ne bom tu žalil krav. To je dejansko tako. Ti ljudje so strokovnjaki, ob tem pa je vprašanje politične ekonomije prepomembno vprašanje, da bi se z njim ukvarjali zgolj ekonomisti, takšni in drugačni. In tega se mi ne dotaknemo, niti se ne dotaknemo razprave o politični ekonomiji, ampak dejansko nekako – tu se strinjam z nekom, ki je prej govoril – razvrednotimo in sestavo tega sveta in Ustavno sodišče. Nekdo vmes dobi malo še pošto zraven, in če je to nova politika, potem jaz nisem Franc Trček in potem verjetno <PARTY>, ne vem, kaj je. In seveda temu in takšnim pristopom in načelom se bomo mi upirali in bomo proti njim. Sočasno smo tudi proti tako imenovanemu vašemu zlatemu fiskalnemu pravilu, pa če se ga je že uvajalo in vpisovalo, bi se lahko po kakšnih sosedih zgledovali, ki so bili bolj pametni in ga niso sprejemali kot ustavni zakon. Vsak, ki se malo spozna na politiko, ve, zakaj so bili bolj pametni od nas. Imeli pa smo Zakon o javnih financah, ki je v nekaterih od uvodnih členov urejal čisto primerno to problematiko. Imeli smo pa četrt stoletja nesposobne vlade, za katere smo sokrivi tudi vsi, ki smo šele zdaj prišli v parlament, ker ali nismo hodili na volitve ali pa smo volili napačne ljudi. Mi bomo seveda glasovali proti vsem trem. Ne zaradi tega, ker kdo od njih ne bi bil strokovnjak, kdo od njih ima tudi politično prtlja
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, predstavniki Vlade, študentje! Najprej naj izrazim zadovoljstvo, da danes prehajamo v sklepno fazo potrjevanja zakona, ki vsebuje nekatere najbolj osnovne rešitve za izboljšanje socialnega položaja študentov oziroma rešitve za nekatere tistih problemov, ki so najbolj v nebo vpijoči; še bolje pa bi jih označil kot tiste, s katerimi smo se pravzaprav lahko soočili oziroma so jih vsi deležniki v samem postopku – tako s strani Vlade, torej vseh ministrstev, še zlasti Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport in na drugi strani študentje in tudi poslanske skupine – nekako dogovorili. Dodatno bo današnje hitro sprejemanje zakona omogočilo nadaljnjo obravnavo zakonov, ki jih pričujoči predlog spreminja oziroma kjer gre za obravnavo istih zadev in preprečuje njihovo obravnavo. Z amandmaji v drugem branju na plenarni seji Državnega zbora so bili sprejeti tudi tisti popravki, s katerimi bodo rešitve postale lažje in jasno izvedljive tudi na vladni strani. Moram izraziti zadovoljstvo, da so predlagane rešitve dobile do sedaj soglasno podporo zakonodajalca in da so se bili vsi vpleteni deležniki sposobni dogovoriti o rešitvah. To, mislim, da je značilnost vsaj tega postopka, čeprav so nekatere kritične opazke vedno na voljo in jih seveda jemljem tudi na svoj rovaš, če je treba. Pet osnovnih sklopov rešitev, o katerih je bil dosežen dogovor : 1. nudenje zdravstvenega zavarovanja za vse študente do konca študijskega leta, v katerem dopolnijo 27 let; 2. kompromisno podaljšanje nudenja subvencionirane študentske prehrane do 21. ure; 3. uskladitev pogojev štipendiranja s pravom Evropske unije in sodno prakso ter pravična ureditev dodatka za bivanje; 4. ureditev uresničevanja posebnih pravic za študente s posebnimi potrebami in posebnim statusom ter 5. možnost ohranitve študentskega statusa do konca študijskega leta po končani drugi bolonjski stopnji. Seveda bi lahko rešitve bile še boljše; vsak od deležnikov v
Hvala za besedo. Pozdrav ministrici in državnemu sekretarju in ostalim prisotnim! Če dovolite, bom začel malo na širše, pa se bom potem opredelil glede amandmajev, ki so bili dani in o katerih razpravljamo. Mi Slovenci smo taki, da smo vedno nekako razdvojeni. Na eni strani ima policija zelo visok ugled, na drugi strani ji ne zaupamo, pridemo skoraj do hipotez, da prihajamo v neko policijsko državo, neko represijo, ki je nenadzorovana, in razne take teorije zarot, ki prihajajo od vseh strani, izgublja se pa bistven fokus. Tukaj imam print z dne 7. Februarja, poročilo STA, se pravi Slovenci so zadovoljni z delom policije. Statistika kaže, da 69,7 % sodelujočih v raziskavi potrjuje in je zadovoljna z delom policije. Dalje imam 10. februarja, ko so bili informativni dnevi, kjer piše, da med mladimi vlada veliko zanimanje za policijski poklic. Tukaj so dve, tri zadeve, ki so zelo pomembne za povedati, v kakšno smer bo potekala debata. Če se vrnem nazaj k zakonu. Kaj je cilj prenove policijske zakonodaje? Sodoben, pregleden zakon, ki na enem mestu sistematično in celovito ureja in določa policijske naloge, njuno delovanje, varnostna policijska pooblastila in prisilna sredstva. Kaj se s tem želi doseči? Doseči se želi, kot prvo, učinkovitost policijskega dela, seveda pri varovanju življenja, osebne varnosti in seveda premoženja. Kaj se bo pa s tem zakonom na novo spremenilo? Uporaba novih tehničnih pripomočkov od paralizatorjev, dronov in tako dalje in seveda novih prisilnih sredstev. To kategorično nezaupanje v delo policije ne sovpada z, tako kot sem že prej povedal, javnomnenjskim raziskavam in zaupanju ljudi. Ko govorimo o tem, o sami zakonodaji, je jasno, mislim da, tukaj vsem, da noben zakon, tudi ta ne bo omogočal, da ne pride do zlorab. In tukaj smo vsi na istem, da so potrebne ustrezne varovalke, okrepljen nadzor, tako interni kot zunanji – civilne družbe. Kar se tiče policije, je s to zakonodajo postavila okvire, katere se mora držati, ima notranjo kontrolo in o
Hvala lepa za besedo. Kot vemo, slovenska profesionalna filmska produkcija že od svojega leta 1946, ko je bil posnet film Na svoji zemlji Franceta Štiglica, beleži kar dobro število filmov, in sicer 130, od leta 1995 do 2009 je pa bilo sofinanciranih v obdobju mlade slovenske države 41 celovečernih filmov in 13 mednarodnih koprodukcij. Žal danes imamo ponovno na področju kulture razpravo o enem zakonu, ki govori o formalnopravnem statutu in vplivu formalnopravnega statusa na dejavnost in vsebino ene zelo pomembne kulturne dejavnosti, kot je film in avdiovizualna produkcija. Žal sem obremenjena z rebalansom proračuna, ki seveda zadeva tudi Ministrstvo za kulturo in ,žal, tudi to področje. Ugotoviti moram, kljub temu da so nekateri ugotovili, da je to področje tisto področje, ki bo oblikovalo 21. stoletje in tudi oblikovalo politično miselnost in poglede vseh tistih, ki na tem področju na nek način sokreirajo, vendarle skozi finančna sredstva, ki se temu področju pa še drugim – da ne govorim o knjigi – namenjajo, ni videti, da je dejansko temu področju namenjeno kaj več pozornosti, zlasti v finančnih krogih. To se pravi, da tukaj bomo zopet imeli problem s tem, kako in na kakšen način ustvariti možnosti za sodoben, za celovit pristop, za ustvarjalen pristop pri sokreiranju in omogočanju ustvarjalnosti slovenskih kreativnih filmskih delavcev. Bojim se, da bomo imeli zopet probleme, ravno zaradi financ, z izobraževanjem na tem področju, zlasti izobraževanjem mladih kadrov, ki bodo zaradi sodobne tehnologije morali imeti še mnogo več znanja, veliko več izobraževanja tudi v tujini in tudi vložkov pri nakupu opreme. Tako pozdravljam predlog znotraj naše skupine, da prepustimo tudi še javnosti, da o tem zelo zapletenem, bi človek rekel, vsebinskem problemu spregovorimo še 28., v ponedeljek, in vidimo pravzaprav, kaj se lahko naredi, ker brez stabilnih financ, brez financ, ki bodo omogočile dejansko prodor tudi na druge trge, ker to je tudi cilj naše slovenske produkcije, ne
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Odbor za infrastrukturo in okolje je na svoji seji 14. februarja obravnaval predlog sprememb in dopolnitev nacionalnega programa razvoja slovenske železniške infrastrukture. V razpravi smo ugotavljali, da bi lahko država namenila več sredstev za posodobitev železniške infrastrukture. Pričakujemo, da bo v naslednjih letih temu tudi sledila. Odbor se je opredelil do predlaganih amandmajev, in sicer najprej do amandmaja vlade za A1 spremembo, to je amandma k prvi spremembi in prvo spremembo, potem drugo spremembo in sedmo spremembo. Odbor je oblikoval svoje amandmaje, in sicer amandma na amandma za 2.b spremembo, potem amandma na amandma k tretji spremembi, amandma na amandma k četrti spremembi, amandma na amandma k četrti spremembi - drugič, in pa amandma k sedmi spremembi. Zatem je glede na razpravo o zagotavljanju potrebnih sredstev za razvoj železniške infrastrukture in izgradnjo drugega tira proge Divača-Koper sklenil državnemu zboru predlagati v sprejem naslednja dva dodatna sklepa: "1. Državni zbor Republike Slovenije od vlade Republike Slovenije pričakuje, da mu pred sprejetjem uredbe o lokacijskem načrtu za drugi tir proge Divača-Koper predstavi usklajenost rešitev z lokalnimi skupnostmi. Ob tem pripominja, da je treba pred odločitvijo o variantah tras proge upoštevati tudi določbe 45.j člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor. 2. Državni zbor predlaga vladi Republike Slovenije, da pri oblikovanju gospodarske in ob tem prometne ter transportne strategije države v večji meri upošteva dolgoročno naravnanost nacionalnega programa razvoja slovenske železniške infrastrukture in zagotovi ustrezen obseg finančnih sredstev, v skladu z opredeljeno vsebino. Pri tem naj poleg znanih finančnih virov prouči tudi možnost drugih virov oziroma zagotovitev dodatnih sredstev po posebnem zakonu. Tako dopolnjeno finančno konstrukcijo za uresničitev projektov iz nacionalnega programa s prilagojeno dinamiko porabe naj vlada
Hvala, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Ob tej pozni uri me veseli, da lahko z gospodom Čušem govorim o gospodarstvu. O temi, ki mi je v bistvu bila nekako položena v roke v tem državnem zboru. Ne nazadnje več kot dve desetletji sem delovala v gospodarstvu in tudi verjamem, da ga razumem. Preden začnem razpravo, ki sem jo pripravila, bi vendarle rekla, da danes pa resnično tu iz tega zakona, ki bi naj bil vendarle v dobro gospodarstva, pa bom kasneje povedala zakaj, uporabljamo izraze, ki niso primerni. Poglejte, ne zvišujemo davkov za gospodarstvo. Zvišujemo za tisto gospodarstvo, ki že danes ne odvaja davkov, in s tem bomo pomagali tistemu gospodarstvu, ki odvaja davke. Ne povečujemo bremenitev. Oprostite, kdo govori o povečevanju bremenitev? Lahko govorite, da bodo morali mali podjetniki, obrtniki nabaviti davčne blagajne, ampak danes govorimo o davčnih blagajnah kot o neznosno velikih škatlah, ki stanejo 2 tisoč evrov. Temu ni tako. To je virtualen svet. Danes smo v informacijskem sistemu. Preverila sva s kolegom, minimalen strošek – 67 evrov, naprava in dostop do interneta. Govorimo, kot da živimo v Afriki! Oprostite, Hrvaška je uvedla davčne blagajne s 40 % manjše pokritostjo interneta, z otoki in z ne vem čim vse – mi v Sloveniji danes tega nismo zmožni. Sprašujemo se, ali bomo povečali zaposlitve? Ja, bomo. Hrvaška je to dokazala. V kafičih je zrasel promet za 68 % in redne zaposlitve za 36. S tem preprečujemo prekarnost in preprečujemo delo na črno. Sama bi se pa rada v tej razpravi vendarle dotaknila celotnega trikotnika oziroma enega dela: FURS–podjetje–potrošnik. Ves čas poslušamo pripombe na 12. in 17. člen. Poglejte, ne gre za dodatne obremenitve, gre pa za to, da se davčno breme mora pravično razporediti med vsa podjetja. In res je, obrtniki in podjetniki, ki nas sprašujejo, kaj boste naredili, so tisti, ki že danes odvajajo davke. In govorili ste sami o neregistriranih podjetjih. Kdo lahko tu pomaga? Jaz sama trdim, da tisti konec trikotnika, k
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Ker sem zadnji, bo moje vprašanje kratko, namenjam pa ga ministru za delo, družino in socialne zadeve, in sicer v zvezi s privatizacijo učnih delavnic Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije. Sprašujem: Ali je Vlada Republike Slovenije v zvezi s privatizacijo učnih delavnic Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije na Vojkovi ulici v Ljubljani preklicala vse škodljive pogodbe in celotno zadeva vrnila v prvotnostanje pred 24.9.1992? In še: Ali sta ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ter ministrstvo za šolstvo in šport formirala strokovno skupino, ki bo raziskala celotno zadevo, in ji dala svoje napotke, kako nadaljevati z izobraževanjem, usposabljanjem in zaposlovanjem ter nadaljevanjem profesionalne rehabilitacije gluhih in težko naglušnih ljudi? Hvala za odgovor.