EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Daleč od tega, da bi jaz mislil, da je ta amandma škandalozen. Mislim, da je dobronameren, da predlagatelji želijo s tem amandmajem izboljšati, bi rekel neko problematično stanje, kar se tiče mladoletnih oseb, vendar kljub temu sem sam v veliki dilemi, kako se opredeliti do tega amandmaja. To dilemo smo že od prvega predloga, ki je bil predlagan neformalno, bi rekel, ki je bil še bolj trd, strog, restriktiven, bi temu rekel, do tega, ki ga imamo danes na mizi. Razumem predlagatelje, saj imamo vsi otroke in vsi bi radi za te otroke naredili vse, da bi bilo za njih najbolje. Vendar pa kljub temu mislim, da ni to ravno pravi način, da bi tako rešili probleme, katerih vzroki tičijo nekje drugje. Mogoče tudi zaradi tega, ker sam v svoji mladosti nisem imel teh problemov, niti niso imeli tega problema moji otroci. Problem, ki ga sam vidim, je v družini, je v vzgoji. Je pa nevarnost okolja. Se pravi, na eni strani družina, na drugi strani okolje. Pristop je lahko na eni strani zelo liberalen in na drugi strani zelo konservativen. In v teh dveh spektrih je vzgoja. Obe strani sta dobri, ampak v tem spektru nastopi vzgoja, ki pa se začne v družini, pri starših, in je ključna vzgoja od otrokovega prvega leta pa do polnoletnosti, pa tudi še naprej rabijo kakšen dober starševski nasvet odrasli otroci. Poleg vzgoje pa nastopa potem tudi okolje, v katerem mladoletnik živi, ki se začne v vrtcu, šoli, športnih društvih, kulturnih društvih, kjer se udejstvuje. Povsod tu se oblikuje karakter in vzgoja otroka. Prepričan sem, da tega ne moreš nadomestiti z nikakršnim zakonom. Z zakonom lahko vplivaš na okolje. In tu že imamo en zakon, kar se tiče mladoletnikov - prepoved točenja alkoholnih pijač mladoletnim osebam. Naslednji problem je, kako se izvaja ta zakon v praksi, in tretjič, kakšna je kontrola izvajanja tega zakona. In tu nastopi inšpekcija. Mislim, da bi morali usmeriti, ne z nekimi amandmaji v tem zakonu o prekrških, ampak da bi morali usmeriti
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Samo nekaj besed o tem, zakaj bom podprl ta amandma za črtanje člena. Najprej bom povedal eno osebno izkušnjo iz prvega letnika na Ekonomski fakulteti v Ljubljani, kjer je vpisanih nekje 500, 600 študentk in študentov v prvi letnik, naredi pa jih nekje polovica, vsaj tako so nam na začetku rekli. Po tem je pa nekje 95-odstotna uspešnost v naslednjih letnikih. To je na eni strani. Na drugi strani bi pa rad povedal nekaj dejstev. Problem je dostikrat v tem, da določena razpisana mesta niso zasedena. Druga stvar, ki izhaja tudi iz tega, je, da fakultete dobijo plačano tudi za mesta, ki niso zasedena. Razlika v tem za javne in za koncesionarje je 3 %. Zdaj me pa zanima, zakaj je za neko razpisno mesto, kjer je recimo razpisanih 100 mest pa se jih že leta prijavi po 30, 40, vedno znova po 100 mest? Kajti mi plačamo 100 mest, ne pa 40 ali pa 30, kolikor se jih je dejansko vpisalo in kolikor se jih potem dejansko tudi izobrazi skozi določen proces. Pa še na to je potem treba gledati, kdo pride od prve faze pa do konca procesa določenega izobraževanja, torej da zaključi posamezno izobraževanje. Na drugi strani imamo pa določene poklice, in kar nekaj je takih poklicev, tudi poklic za medicinske sestre, ko ni dovolj razpisnih mest pa si morajo potem ta študij plačevati sami. Toliko. Jaz bom podprl ta amandma, da se ta člen črta.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Državnega zbora! Ta debata se je malo zvodenela, kakšnih novih argumentov ni bilo slišati s strani Slovenske demokratske stranke, razen večkratnega ponavljanja na enih in istih vprašanj. Vmes se je pa za osvežitev pojavljalo še nekaj tez. Že nekajkrat do zdaj sem slišal v parlamentu razlage zgodovine s strani ljudi, ki se očitno imajo za poznavalce. Gospod Breznik, gospod Grims, ki tudi prej niso razumeli – po moje namenoma ali zaradi kakšnih drugih razlogov – gospoda Brgleza, ko je razlagal. Ta teza, da so vsi totalitarizmi enaki, in tudi ta teza, da sta nacionalsocializem in komunizem enaka, ker izvirata iz socializma, oprostite, gospoda, to je nesmisel. Nacionalsocializem izvira iz nacistične teorije, iz rasne teorije o tem, da je ena rasa übermensch, nadljudje; druga rasa pa sploh niso ljudje. To so pa Židi in tisti morajo izginiti. In v nacionalsocializmu se Žid ni mogel spreobrniti, postati nacist in preživeti; ampak bilo namenjeno, da ga bodo poslali v Auschwitz ali v kakšno drugo taborišče ter da bo končal na onem svetu. To je bil ta sistem. Komunistični totalitarni sistem pa se je razvil iz teorije o brezrazredni družbi, kjer ne bo izkoriščanja človeka po človeku. Potem pa se je iz raznih razlogov pervertiral v totalitarni sistem, ki ga lahko po rezultatih gorja primerjamo z onim prvim; po množini mrtvih in tako naprej. Ampak oba dva v osnovi nista isto. Gospod Logar, prosim. Gospod predsedujoči, dajte gospoda Logarja malo umiriti, ker ima očitno željo, da bi nekaj povedal, pa ne more počakati. Podobno je tudi s krščansko religijo, tudi krščanska religija je nekaj zelo pozitivnega, ljubezen do bližnjega, sočutje; pa vemo, kako je v zgodovini pervertirala skozi križarske vojne, verske vojne, lov na čarovnice, inkvizicije. Spet množica mrtvih, množica gorja; ampak v osnovi to ni zlo. In to je tisto, kar je govoril gospod Brglez, pa ga niste razumeli. Imamo izvorno zlo,
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za zunanjo politiko je na svoji 16. izredni zaprti seji, ki je bila danes, obravnaval predlog deklaracije o skupnem boju proti terorizmu. Predsednik državnega zbora Borut Pahor, ki je tudi predlagatelj prvotnega besedila deklaracije, je uvodoma menil, da je dobro da državni zbor sprejme predlog deklaracije, saj z amandmaji, ki jih je vložila vlada Republike Slovenije, vsebuje vsa sporočila, ki bi jih Republika Slovenija morala sporočiti mednarodni javnosti in domači skupnosti. Državni sekretar v ministrstvu za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar pa je dejal, da so amandmaji, ki jih je k omenjeni deklaraciji vložila Republika Slovenija, predvsem redakcijske narave, sicer pa je sprejem deklaracije podprl. Člani odbora so se v razpravi strinjali, da je potrebno čimprej sprejeti deklaracijo o skupnem boju proti terorizmu. Izrazili pa so zaskrbljenost nad dejstvom, da nekateri slovenski mediji interpretirajo pripravljenost Republike Slovenije pri sodelovanju v mednarodni skupnosti proti terorizmu na nesprejemljiv način. Odbor je potem v nadaljevanju sprejel naslednje amandmaje. Amandma na amandma vlade k členu 2. V zadnjem stavku prenesene dikcije iz člena 7 se namesto pike postavi vejica in doda novo besedilo: Vlado Republike Slovenije pa popoziva, da še v letošnjem letu predloži državnemu zboru Republike Slovenije v postopek ratifikacijo rimskega statuta mednarodnega kazenskega sodišča. Obrazložitev: Mednarodno kazensko sodišče je po mnenju parlamentarne skupščine Sveta Evrope institucija, ki mora dobiti najširšo mednarodno podporo in odigrati ključno vlogo tudi pri obravnavi terorističnih dejanj. V Sloveniji, po zagotovilih strokovnjakov, ni več pravnih ovir za pristop oziroma ratifikacijo rimskega statuta, zato je prav, da vlada Republike Slovenije še v letošnjemletu predloži državnemu zboru Republike Slovenije v postopek ratifikacijo omenjenega statuta. V prvem stavku se za besedo "močeh" doda
Hvala lepa za besedo. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo podprla Predlog zakona o priznavanju poklicnih kvalifikacij zdravnik, zdravnik specialist, doktor dentalne medicine in doktor dentalne medicine specialist. Strinjamo se z obrazložitvijo Vlade, da je prišlo do pomanjkanja zdravnikov na nekaterih področjih, kot so anesteziologija, družinska medicina, radiologija in pediatrija. Prav tako zaznavamo potrebo po zdravnikih na podeželju in v manjših mestih. Potrebo, ki je nastala zaradi preobsežne privatizacije zdravstvenih domov. Zdravniki zasebniki so se v želji po večjih zaslužkih zgostili v večjih mestih Slovenije, podeželje in manjša mesta pa so ostala brez ustreznega števila zdravnikov. S tem zakonom lahko v kratkem časovnem obdobju odpravimo ozka grla, ki so nastala v zdravstvu zaradi neustrezne strukture zdravniškega kadra po področjih zdravstvene dejavnosti in zaradi prevelikega obsega privatizacije v osnovnem zdravstvu. S tem zakonom se tudi uresničuje direktiva Sveta EU z dne 25. maja 2009 o pogojih za vstop in prebivanje tistih državljanov tretjih držav z visokošolsko diplomo, ki imajo ponudbo za delo v državi članici EU. Tako bo Slovenija lahko hitreje prišla do visokokvalificiranega zdravstvenega kadra, ki ga potrebujemo. V zakonu so ustrezne varovalke glede kakovosti zdravstvenega kadra in znanja slovenskega jezika. Prav tako smo v postopku obravnave sprejeli amandma, s katerim so bili ministru za zdravje dane varovalke pred morebitnim dotokom nepotrebnega zdravstvenega kadra. Ni pa verjetno, da bi lahko s tem zakonom kratkoročno prispevalo k zagotoviti 24-urnega zdravstvenega varstva ali da bi se izognili ponovni destabilizaciji zdravstvenega sistema, ki bi nastale 1. januarja 2011 ob predvidenem ponovnem doslednem umiku soglasij za dodatno nadurno delo zdravnikov. Za slednje bi moralo ministrstvo in nadzorne institucije zagotoviti dosledno izvajanje zakonov, s katerimi bi morala država varovati javni interes na področju zdravstva. Zakon je kora
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V poslanski skupini <PARTY> je v zvezi z zakonom, o katerem bomo danes razpisali referendum, v kar ne dvomim, različno mnenje in imamo vsak svoje stališče. Ne bom se spuščal v samo vsebino zakona, ki po mojem mnenju ni sporno, vsaj omogočiti pravico - poudarjam, omogočiti - samskim ženskam do umetne oploditve, legitimno in ustavno. Hkrati zakon po mojem mnenju v tem segmentu ničesar ne zapoveduje, ampak omogoča. In to je po mojem mnenju bistvo: omogočiti po vnaprej predpisanem postopku in zavedanju posledic. Današnja razprava pač kaže, po mojem mnenju, različne svetovnonazorske poglede. Spoštujem voljo in mnenje podpisnikov pobude za referendum, ki bi se mu z rednim postopkom verjetno izognili ali pa tudi ne, hkrati pa moram priznati, da mi je žal, da sredstva, ki jih bomo zapravili za referendum, nismo namenili za izgradnjo, na primer pediatrične klinike, razpravo pa bi nadaljevali v teh prostorih. Hvala.
Hvala lepa. Seveda se strinjam, da je današnja tema pomembna, se pa tudi strinjam, da je te stvari zelo težko poslušati; verjetno zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tu sedijo samo štirje poslanci. Začela bom s citatom gospoda Dežmana, in sicer: »Po sprejetju zakona se je zgodba začela intenzivno razvijati. Posebna zasluga za to gre Ministrstvu za gospodarstvo in tehnologijo. Vzrok za vzpostavitev normalnega stanja na področju urejanja prikritih vojnih grobišč vidi v lanskoletnem sprejetju Zakona o prikritih grobiščih in pokopu žrtev, ki nadgrajuje programska načela komisije iz leta 2010.« Zakon je bil sprejet v letu 2015 in njegov namen je bil, da se postopek zelo jasno opredeli, torej, da se zagotovi večja učinkovitost pri izvajanju vseh postopkov. In obstoječi zakon v 9. členu v drugem odstavku pravi: »Če se med postopkom ugotavljanja obstoja domnevnega vojnega grobišča ugotovijo dejstva, ki dopuščajo izvedbo ekshumacije po zakonu, ki ureja kazenski postopek, vodenje in usmerjanje preiskovalnih dejanj policije prevzame državno tožilstvo oziroma preiskovalni sodnik.« Komisija Vlade za reševanje vprašanj prikritih vojnih grobišč je zelo natančno zastavila tudi svoj program dela. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je komisiji v letu 2016 namenilo pol milijona sredstev, v letu 2017 450 tisoč. Največ sredstev komisija namenja prekopu žrtev in ureditvi grobišč ter vpisu v register. Seveda gre tukaj v prvi vrsti za tista grobišča, kjer ležijo slovenske žrtve, kjer pa se ugotovi, da so žrtve tujci, so potem nadaljnji postopki predmet meddržavnih pogodb. In če pogledamo, kaj si je komisija za leto 2016 vpisala v svoj program: ureditev 60 prikritih vojnih grobišč do faze, ki bo omogočala pripravo predloga za vpis grobišča v register vojnih grobišč na Ministrstvu za delo in posledično v register nepremične kulturne dediščine na Ministrstvu za kulturo; izkop in pokop žrtev iz 18 prikritih vojnih grobišč; potrditev oziroma sondiranje pri 45 pr
Lep dober dan! Hodim malo bolj tako robotsko, ker me je včeraj bolelo vse, danes me boli pa čisto vse. Ja. Predlog, da zakon ni primeren za obravnavo, je popolnoma smiseln. 5 tisoč ljudi je pokazalo, da ne razume in ne verjame zdravstveni stroki, kar je slabo in žalostno. Dezinformacije, ki se širijo na tem področju, kako je cepljenje škodljivo, so škodljive. Dejstvo je, da ni res, da so necepljeni otroci bolj zdravi. Ni res. Res pa je to, da tisti, ki niso bili cepljeni, so zopet začeli širiti ošpice. In ošpice v starejši dobi, če ni bil otrok cepljen, so končna zadeva, skratka umreš zaradi te bolezni. Ravno tako se dogaja z mumpsom, ki že sam po sebi povzroča tudi sterilnost pri moških. In zdaj, če nismo cepljeni protitemu – kaj bomo naredili? Potem, ko je za vse prepozno, ko je vsega konec, je prepozno. Rečeno je bilo prej, ko je gospod Kos razlagal, da je bilo 800 tisoč državljanov rojenih, preden so bila ta cepljenja. Ni res. Jaz vam lahko povem, jaz sem eden od tistih, ki je bil rojen prej, preden naj bi se uvedla cepljenja. Mi smo imeli cepljenje v šoli, vse je bilo narejeno, vse ja zabeleženo. Mi smo imeli še cepljenje proti tuberkulozi, tako imenovano besežiranje. In zanimivo je, da tam, kjer so bila ta cepljenja izvedena, je bil ta udarec koronavirusa bistveno manjši. Portugalska in Slovenija sta se bolje izvlekli iz tega, medtem ko v Italiji in Španiji, kjer obveznega cepljenja v veliki meri ni, je bila zadeva katastrofalna. Zato mislim, da je nesmiselno širiti take informacije in govoriti o neenotnosti stroke. Žal se med to stroko uvrščajo tudi nekateri kvazi zdravilci, potem razni new age gospodje, ki nekaj meditirajo, pa scientisti in podobne stvari. To ni stroka. Ampak ti so najbolj glasni. In ti so tisti, ki razbijajo zdravniško stroko in delujejo proti njej. Ne vem, kaj bi rekli potem starši, ko bi, recimo, otrok, ki ni bil cepljen, zbolel za določeno boleznijo. Prvič, kdo bi plačal zdravljenje, kajti starši so tisti, ki so se odločili, da otroka ne
Hvala. Jaz sem razmišljal v tej zvezi o predlogu, ki so ga nekateri zastopali, da bi ugotavljali to zadevo z javno anketo oziroma z javnomnenjsko anketo. Poglejte, gospe in gospodje! Bodo vprašanja kaj drugačna, kar se podatkov tiče, ali boste našli neke druge spraševalci, ki bodo pa anketo delali in ti bodo pa inteligentni in sposobni? Torej, temu vprašanju, ki jih eni postavljate, se ne odrečemo in ne odpadejo in nobena anketa ne more nadomestiti enega popisa. To je nemogoče, zlasti pri tem vprašanju, ker mislim, da standardna pravila za standardne vzorce verjetno ne veljajo tako, kot za kakšno drugo javnomnenjsko raziskavo. Jaz bom podprl vlado in bom glasoval proti amandmaju, tudi zato, ker zaupam ljudem, da so sposobni odgovoriti na to vprašanje, in da so tudi ljudje sposobni vprašati v skladu s strokovnim navodilom.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan vsem skupaj! Zakon o zdravniški službi, ki ga danes sprejemamo po skrajšanem postopku, najprej nomotehnično. Nobenega utemeljenega razloga ni, da tako pomemben zakon sprejemamo, v bistvu ga dopolnjujemo na odborih, sestavljamo skupaj in ga sprejemamo po skrajšanem postopku. Zakon, ki ureja delo in poslanstvo zdravnikov, je eden pomembnejših elementov zdravstvene reforme v narekovajih in bi ga morali sprejemati, obravnavati zagotovo po rednem postopku. Kdo deli še takšno mnenje? Ne boste verjeli, stanovska organizacija Mladi zdravniki, ki pa jih ministrica že skoraj pogovorno ne vključuje v dialog. Nasploh je dialog in iskanje kompromisnih rešitev šibka točka ministrice in njenega resorja. In postaja vedno težji argument in posledično tudi vedno glasnejši poziv k njenemu odstopu. Mladi zdravniki. Draga ministrica in koalicija, povejte, kaj so se vam ti Mladi zdravniki tako zamerili, da bijete tako bitko proti njim, vedno znova, iz zakona v zakon. Tudi tokrat, pri sprejemanju te zakonodaje so Mladi zdravniki nas, poslance, pozvali, naj ne hitimo z nujnim postopkom v polovične spremembe, ki ne zagotavljajo ustreznih rešitev. Seveda so spremembe zdravstvenega sistema in podiplomskega usposabljanja potrebne, vendar Mladi zdravniki pozivajo, da se oblikuje celostno in z rednim postopkom. Nezadovoljstvo nad pogoji dela, neenakopraven položaj z ostalimi zaposlenimi v javnem zdravstvu, vmešavanje politike v stroko so le nekateri razlogi, ki Mlade zdravnike skrbijo. In Mladi zdravniki tudi menijo, da ta zakon postaja del problema zdravstvenega sistema in ne del rešitve, kar bi sicer pričakovali v Novi Sloveniji. Za nas, krščanske demokrate, je pri obravnavi tega zakona zgolj in samo eno temeljno vprašanje, in sicer: Ali bomo zaradi spremembe zakona imeli pri nas več zdravnikov in posledično boljšo dostopnost do zdravstvenih storitev in manjše čakalne vrste? To je ključno vprašanje za nas, ko spremljamo ta zakon. In kako se zdravnik
Vsi prisotni lepo pozdravljeni! Moje stališče ni tako pesimistično. Jaz sem po naravi bolj optimistična in vedno rečem, da ni tako visoke ovire, da je ne bi mogli preseči, če nekako zastavimo pozitivno. Kandidat gospod mag. Zoran Poznič se že celo življenje ukvarja s kulturo in mu je jasna slika, da je kultura vedno v nekem podrejenem položaju, podhranjena, vedno je treba nekako delati napol zastonj, tako se pričakuje. Zato imajo filmarji težave, zato imajo raznorazne gledališke ustanove težave, ampak preživeti je treba na en način. In k temu pristopiti in pomagati je verjetno zelo težko. Jaz sem gospoda kandidata ocenila, da ima dobre operativne sposobnosti, ker je sodobno naravnan, ima sposobnosti današnje tehnologije, kot rečemo, 21. stoletja, je opremljen z digitalizacijo in so mu vsa ta aparatura in sredstva, s katerimi v današnjem času operiramo, zelo dobro poznana. Jaz sem iz njegove predstavitve njegovega programa zasledila, da je počrpal veliko sredstev za društva, s katerimi je deloval; in zame predstavlja ta kandidat dobrega kandidata za ministra za kulturo. Iz vseh današnjih naštetih predlogih oziroma programih, katere je začrtal in že obelodanil, sem mu tudi sama zastavila vprašanja, in sicer vprašanja iz ohranjanja kulturne dediščine. <PARTY> sem se opredelila na območje Krope, kjer se s kroparskim muzejem, ki razpada, ohranja kulturna dediščina in tudi dediščina rokodelstva, dediščina obrti, skratka delovanja Slovencev v tistem območju, ki so delali. In je prav, da tudi današnji zanamci vedo, kaj so delali tam. Potem sem mu zastavila vprašanje, kako pristopiti k reševanju problematike pred zamrtjem Festivala Brežice, ki predstavlja vrh slovenske kulture na glasbenem področju; pa ne samo slovenske, izmenjavo slovenske in vse tuje kulture. Sama sem tudi glasbenica po osnovnem študiju in se mi zdi prav, da se temu nameni malo več sredstev in da se to ohrani, ker to predstavlja vrh slovenske kulture. Poleg tega sem bila zelo žalostna, ko sem dobila vest l
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod Čepar, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prepričani, da je čas, da v skladu z uveljavljenimi standardi na ravni zakona ustrezno uredimo način uresničevanja verske svobode in vprašanja, povezana s svobodnim delovanjem verske skupnosti. Temelj našega demokratičnega sistema mora biti spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter ustvarjanje jamstva za njihovo uresničevanje. Med temi pravicami je tudi verska svoboda, ki temelje demokracije nadgrajuje na medsebojno strpnost in razumevanje ljudi z različnimi prepričanji, sistematična ureditev svobodne religije bo tako omogočila uresničevanje ustavno zagotovljene verske svobode. Ker pa so cerkve in verske skupnosti pomemben del civilne družbe in javnega življenja, je potrebno tudi zaradi širine njihovega delovanja to področje urediti z novim zakonom. Verske skupnosti naj bi imele v okviru današnje demokratične Slovenije priznano mesto, vlogo in dolžnosti, kakor jih imajo v večini držav Evropske skupnosti. 10. člen listine temeljnih pravic Evropske skupnosti pravi: vsakdo ima pravico do svobode misli, vesti in vere. Predlog zakona o verski svobodi, ki je bil pripravljen v sodelovanju z ministrstvi, vladnimi službami, verskimi skupnostmi in drugo zainteresirano javnostjo, naj bi bil torej izhodišče za določitev mesta cerkev in verskih skupnosti v naši državi, kjer se spoštuje verska svoboda in človekove pravice. Predlagani zakon se je pripravljal kar nekaj časa. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo se aktivno vključevali v vsebinsko oblikovanje zakona s ciljem odprave pomanjkljivosti dosedanjega zakona z upoštevanjem načel, rešitev in izkušenj večine držav Evropske skupnosti, zato menimo, da je tokratni predlagani zakon zastavljen na pravi interpretaciji načela verske svobode in z njim povezanega načela ločitve države od verskih skupnosti. Dosedanja zakonska ureditev, ki je bila sprejeta dav
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! S to spremembo predmetnega odloka, ki ga danes obravnavamo in ga imamo pred seboj, se ureja statusna opredelitev Univerze na Primorskem, saj je Znanstveno-raziskovalno središče ni več njen član. Ob ustanovitvi Univerze na Primorskem je Znanstveno-raziskovalno središče postalo temeljno jedro njene raziskovalne dejavnosti. V Poslanski skupini Stranke modernega centra verjamemo, da je bila odločitev o ustanovitvi Univerze na Primorskem potrebna in prava ter pomembna ne le za lokalno okolje, temveč tudi za razvoj našega celotnega visokošolskega prostora. Tudi raziskovalno središče je kot član Univerza na Primorskem pomembno vplival na učvrstitev njenega delovanja vse od ustanovitve naprej. Ob sprejemanju sprememb in dopolnitev predmetnega in vseh ostalih ustanovitvenih aktov javnih visokošolskih zavodov je potrebno upoštevati predvsem dve načeli. Prvič, članice univerze imajo pravice in obveznosti, določene z zakonom, aktom o ustanovitvi univerze in statutom univerze. In drugič, načelo avtonomije, ki v svoji zakonski dikciji pomeni, da je univerza avtonomni znanstveno-raziskovalni, umetniški in izobraževalni visokošolski zavod s posebnim položajem. Načelo avtonomije univerzam in samostojnim visokošolskih zavodom med drugim zagotavlja tudi samostojno urejanje notranje organizacije in delovanje s statutom v skladu z veljavno zakonodajo. Avtonomijo univerze je mogoče razumeti tudi kot avtonomijo zaposlenih, da neodvisno, svobodno ter brez omejitev in pritiskov raziskujejo in poučujejo. To moramo imeti v mislih, ko kot zakonodajno telo dopolnjujejo in spreminjamo takšne ustanovitvene akte, zato tudi v konkretnem primeru spoštujemo odločitev raziskovalno-znanstvenega središča ter pristojnih organov univerze, ki so sprejeli odločitev o prenehanju članstva Znanstveno-raziskovalnega središča znotraj Univerze na Primorskem. Hkrati pa pričakujemo, da bo novoustanovljeni zavod, javni raziskovalni zavod, še