EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Mi se s tem zakonom v bistvu postavljamo nad delodajalce in nad delojemalce. Enkrat smo imeli v Sloveniji socialni dialog, zdaj se pa mi odločamo, da tega socialnega dialoga več ne potrebujemo, ker smo očitno tukaj notri pojedli vso pamet sveta in sporočamo socialnim partnerjem tudi v prihodnje, če bodo kakršnikoli problemi, ki jih bo treba rešiti, da naj jih sploh ne rešujejo, ker itak bomo na nek način prišli s tem problemov tukaj notri pa bomo potem s tako ali pa drugačno večino sprejeli nek ukrep, neko rešitev, ki bo nekomu po godu, marsikomu pač ne bo, ampak bog pomagaj, nič hudega, več sreče prihodnjič. To je to naše današnje sporočilo. In to, da poslušam, da ravno <PARTY> je tista, pa še marsikdo z leve strani asistira temu, da povozimo socialni dialog kot neko vrednoto, ki se je skozi dolga desetletja gojila in razvijala, to me po svoje preseneča. Ampak to se zna tudi obrniti nasproti, da bo kdaj v tem socialnem dialogu, ki ga ni, šibkejša stran tudi na strani delavcev, potem bo pa cel halo in bo ogenj v strehi in bomo spet vsi pametni, kako je socialni dialog treba spoštovati. Jaz sem še vedno mnenja, da če se delodajalci in delojemalci lahko sami zmenijo, naj se zmenijo, naj se pogovarjajo pa naj sedijo eno uro, deset ur ali deset dni zaradi mene. To so v preteklosti že naredili, so sprejeli kolektivno pogodbo, ta kolektivna pogodba še vedno velja. Kolikor razumem, so delojemalci, torej sindikati odstopili od te kolektivne pogodbe in se niso želeli več pogovarjati. Kakšne vrste dialog je to, kakšne vrste sporočilo, ne vem, ampak mislim, da ni nekaj dobrega. Se pa zavedam tega, da je to vprašanje nekaj, kar rešujemo že 17 let, in še vedno nismo rešili. Ko smo ljudi spraševali o tem pred 17 leti, verjetno se je v tem času kaj spremenilo, jaz mislim, da marsikaj, bi morda lahko ljudi še enkrat vprašali, tudi pogoji, ko je bil tisti referendum izpeljan, pod današnjimi pogoji, pod pravili, ki danes veljajo, zagotovo ne bi
Še enkrat lep pozdrav vsem. Detektivska dejavnost je regulirana gospodarska dejavnost, ki mora dosledno spoštovati zakonitosti, človekove pravice in svoboščine ter načela pravne države. Ker se to občasno ni dogajalo, je bilo zoper detektivsko delo vloženih več tožb na različna sodišča. Tožbe so se včasih nanašale tako na izvajanje ukrepov detektivov, prekoračitev ukrepov po zakonu, delo brez licence, shranjevanje podatkov in kontrole bolniškega staleža. Prav na podlagi teh ali pa zaradi teh tožb se je Vlada odločila, da pripravi nov zakon o detektivski dejavnosti. V predlaganih rešitvah ter z amandmaji koalicije, v katerih so bile upoštevane pripombe Zakonodajno-pravne službe, se natančneje definira detektivsko dejavnost in določa status in naloge pristojnega organa, to je Detektivske zbornice, ki je oseba javnega prava, v kateri se obvezno združujejo detektivi, ki imajo veljavno licenco. Zbornica bo podeljevala in odvzemala licence za opravljanje detektivske dejavnosti in izdajanja detektivskih izkaznic, vodila predpisane evidence, izvajala strokovni nadzor nad delom detektivov in detektivskih družb ter izvajala obvezno obdobno usposabljanje detektivov. Varnostno preverjanje bo opravljalo pristojno ministrstvo na predlog pristojnega organa, se pravi Detektivske zbornice. Obsežno je poglavje, ki se nanaša na pravice in dolžnosti detektiva. Ob tem bi izpostavil predlog zbornice ter amandma <PARTY>, na podlagi katerega bi detektiv imel možnost, na primer za vpogled tudi v registre vrednostnih papirjev v lasti posamezne osebe ter v davčne in bančne evidence. Tega amandmaja v poslanski skupini seveda ne bomo podprli kot tudi drugih vloženih amandmajev ne. Detektivska zbornica je imela pred obravnavo na matičnem delovnem telesu pripombe tudi na zahtevano 5. stopnjo izobrazbe kot enega od pogojev za pridobitev detektivske licence. S sprejetjem amandmaja na Odboru za notranjo politiko mora prosilec sedaj pridobiti licenco in imeti pridobljeno najmanj 1. stopnjo izobrazbe p
Matjaž, mislim, da imajo dobrega borca, tako da zato so vsi ostali pač šli. Sedaj ta razprava, ki je bila sedajle bolj na koncu, zdaj sem že tudi jaz zmedena. Očitno se v koaliciji sploh ne pogovarjate – ali kaj? Že tako sem zmedena s temi ZOFVI, ki jih je toliko – predlogov –, da sedaj ne veš, kateri je v javni obravnavi, kateri je v Državnem zboru, zdaj vidim, da niti vi ne veste. Tu se boste morali vi v oči gledati. Mi se lahko, pa si povemo. Govora je bilo o socialni državi, ampak kako si lahko nekdo privošči – oziroma ne, bolj je bilo to ugibanje, da javna šola mora vsakega vzeti, zasebna šola pa lahko vrata zapre. Ne vem, če se je to zgodilo, ampak se mogoče je. Najdite mi enega, ki ni mogel iti v zasebno šolo, če je želel? Sedaj pa tako, če govorimo o socialni državi. Ravno to Ustavno sodišče želi narediti, da se tudi tistim, ki nimajo denarja, omogoči, da imajo tisti delež financiran 100-odstotno, da ni treba staršem dajati denarja dodatno zraven za program, ki ga obiskujejo. Da so na isti ravni kot tisti, ki so v osnovni šoli. Tistim pomagati, tudi. Ne! Pri nas je pa ta miselnost, da vsi moramo biti enaki. Pomembno je, v kateri familiji si se rodil. Na vaški šoli, vam povem, vedno je bilo, pa še danes je, v kateri familiji si se rodil. Če so imeli tole, ni bilo nobenega problema narediti osnovno šolo s petkam, srednjo pa pogrniti v trenutku. To je pri nas ta zadeva, ki je problematična. Pomembno je, kje si se rodil, tistim se lahko omogoča vse, nekaterim se pa vrata zaklenejo. In če govorimo o socialni državi, potem je treba prisluhniti Ustavnemu sodišču, ki pravi, da tudi tem, ki si potemtakem ne morejo privoščiti zasebne šole, ker je pač šolnina, naj se jim obiskovanje programov omogoči. Brez doplačila. Torej ne vemo, ali se zaprejo vrata ali se ne zaprejo vrata. V zasebno šolo lahko gredo vsi, mislim. Ali ne morejo priti vsi? V srednjo šolo – nihče ni vprašal. Za vpis v zasebno šolo nihče ni vprašal, čigav si, kje si, kaj si, uspeh je bil pomemben. Govor
Gospod predsedujoči, poslanke in poslanci! Odgovor na amandma glede pripravnikov in sekundarija smo že velikokrat pripravili in tudi posredovali na različnih koncih in krajih in ker moram to sedaj ponoviti: v bistvu en tak dopis od zavarovalnice ni prav realen, da ne uporabim kakšnega drugega izraza, ki bi bolj realno pokazal situacijo, zato bom samo povedal, da zaradi tega ne bo prav nič okrnjen noben program niti pravica. Tako ni zato nobenega strahu, za to pač odgovarjam in zato bom tudi v prihodnjem letu poskrbel, da se bodo čakalne dobe skrajšale še bolj, kot so se do sedaj, ali pa vsaj toliko, kot so se do sedaj. Na vsak način pa se ne bodo podaljševale, tako kot so se v prejšnjem mandatu. Mislim, da tega amandmaja ministrstvo ne more podpreti, ker ničesar ne razrešuje, ampak bi lahko pripeljal samo do nepotrebnih problemov. Še posebej zato, ker na ta način, kot je sedaj predvideno, bodo plače izplačane enako za sekundarje in pripravnike kot za vse ostale, ki dobijo plače preko zdravstvene zavarovalnice. Kar se tiče pa tega drugega dela glede drog, pa lahko rečem, da Ministrstvo za zdravje ne ukinja nobenih programov za preprečevanje zasvojenosti. Pravice porabe se zaradi temeljitega prestrukturiranja finančnega načrta celo povečujejo in so prenesene na izvajanje v druge podprograme, kot je tudi napisano v obrazložitvi.
Spoštovani predsednik, spoštovani dr. Božič, predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Državni zbor je na 16. seji dne 4. 3. 2016 sprejel novelo zakona o varstvu okolja, ki v večjem delu notificira okoljske direktive Evropske unije. Državni svet je nato sprejel zahtevo o ponovnem odločanju o tem zakonu z obrazložitvijo, da nekatere zakonske določbe pomenijo večje tveganje za obremenjevanje okolja. Mnenje Državnega sveta v glavnem sledi pripombam nevladnih organizacij, ki sprejetim zakonskim določbam nasprotujejo predvsem v delu, ki se nanaša na ukinitev roka veljavnosti okoljevarstvenega dovoljenja in dopuščanje odstopanja od upoštevanja najboljših razpoložljivih tehnologij, tako imenovanih zaključkov o BAT, v primerih, ko bi to za investitorja predstavljalo neprimerljivo višji strošek in hkrati ne bi imelo znatnih negativnih vplivov na okolje. Glede ukinitve roka veljavnosti okoljevarstvenega dovoljenja je treba poudariti, da nas k temu napeljuje tudi 21. člen direktive IED, ki pravi, da mora država članica sprejeti ukrepe, da pristojni organ v rednih časovnih presledkih preveri pogoje v dovoljenju. Že pred spremembo predmetnega zakona je namreč veljalo, da mora izvajalec dejavnosti ministrstvu javiti vsako nameravano spremembo, na podlagi česar se smiselno ažurira tudi okoljevarstveno dovoljenje. Prav tako Ministrstvo za okolje in prostor po uradni dolžnosti opravlja preverbe okoljevarstvenih dovoljenj na največ 10-letno obdobje. Hkrati je vsaka naprava ali obrat pod stalnim nadzorom pristojne inšpekcijske službe. Pri tem je še enkrat treba poudariti, da sprememba zakonodaje v ničemer ne posega in ne spreminja vloge in položaja javnosti v postopkih odločanja za spreminjanje okoljevarstvenega dovoljenja. Drugo določilo, ki je bilo s strani nevladnih organizacij označeno kot sporno, pa je možnost, da Vlada lahko določi manj stroge mejne vrednosti, ki so predvidene v zaključkih ovadb. Določanje nižjih standardov bo mogoče izključno v primerih, ko s tem ni ogrožen
Hvala, spoštovana podpredsednica. Spoštovani prisotni ministri, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministrica za izobraževanje, znanost in šport! Spodbuda o ustanovitvi študijskih središč kot nosilcev regionalnega razvoja terciarnega izobraževanja je izhajala iz nacionalnega programa visokega šolstva, sprejetega leta 2002. <PARTY>VŠ je poudarjal pomen ohranitve in krepitve mreže višje- in visokošolskih središč v nekaterih regijah, med drugim tudi v Savinjski, ki ga bo v vložku lokalnih skupnosti oziroma gospodarstva podprla tudi država. Podpora ustanavljanju in razvoju regionalnih visokošolskih in inovacijskih središč je bila vzpostavljena tudi v programu 2007–2010, in sicer z vlogo središč pri oblikovanju decentralizirane mreže visokega šolstva. Središča bi se tako ob ustreznem povezovanju z drugimi zavodi razvila v visokošolske zavode, katerih delovanje bi ob izpolnjevanju določenih pogojev financirala tudi država. Takšen primer je med drugim tudi Javni zavod Regijsko študijsko središče s sedežem v Celju, ki ga je leta 2002 ustanovilo vseh 32 občin savinjske statistične regije ter regijski gospodarski zbornici. Kljub smernicam, zastavljenim v <PARTY>VŠ, država nikoli ni sistemsko uredila področja regionalnega razvoja visokega šolstva tako z vidika pravnega statusa, samostojnih visokošolskih zavodov, ki imajo javnega ustanovitelja, kot tudi ne z vidika njihovega financiranja. V primeru Savinjske regije so občine svoj del naloge z ustanovitvijo in več kot desetletno podporo tudi opravile. Država je sicer podelila nekaj koncesij tovrstnim visokošolskim zavodom, a te so bile odvisne velikokrat od volje vladajoče politične opcije, ne pa tudi od kadrovskih potreb po diplomantih določenega študijskega področja ali uresničevanja javnega interesa posameznih lokalnih skupnosti in regije kot celote. V konceptu novega zakona je predvideno, da zasebne visokošolske zavode ustanavljajo pravne osebe zasebnega prava, javne visokošolske zavode pa Republika Slovenija. Zato
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdravljeni prisotni ministri, še posebej pa gospa ministrica, ki ji bom zastavil vprašanje vezano na našo slovensko manjšino na avstrijskem Koroškem in pa Štajerskem. Ob pomembnem ekonomsko razvojnem dejstvu, da je Avstrija ena najpomembnejših zunanjetrgovinskih partneric in tujih vlagateljic v Sloveniji, nas povezuje z našo neposredno sosedo tudi velik medčloveški oziroma narodnostni element, torej slovenska manjšina. Na eni od spletnih strani, ki se s to tematiko v vlogi države ukvarja, lahko zasledimo zapis, da Slovenija zastopa v vlogi zaščitnice interesov manjšine in se dosledno zavzema za uresničitev vseh njenih pravic, ki izhajajo iz 7. člena Avstrijske državne pogodbe. Ta je bila podpisana 15. maja 1955. V 7. členu so bile opredeljene vse pravice slovenske in hrvaške manjšine v Avstriji. Treba je povedati, da je slovenska manjšina na avstrijskem Koroškem le ena od šestih narodnih skupnosti v Avstriji, ki jo poleg predstavnikov manjšin Hrvatov, Čehov, Slovakov, Madžarov, Italijanov in Romov tvorijo tudi Slovenci. Veliko število slovenskih društev in ustanov združujeta osrednji kulturni organizaciji: Krščansko kulturna zveza in Slovenska posvetna zveza. Kljub vsemu povedanemu in tudi simboliki, ki je povezana z današnjim vprašanjem, saj je avstrijski parlament pred letom dni na ustavni ravni sprejel nov zakon o dvojezični topografiji, ki je avstrijski Koroški prenesel 164 dvojezičnih krajevnih napisov, ostajajo številna vprašanja odprta, zlasti pa potrebe slovenske manjšine na avstrijskem Koroškem in Štajerskem v zvezi s financami, ki jih namenja za njihovo delovanje tudi Republika Slovenija. In prav te finance so me zbodle oziroma pripravile do tega vprašanja, saj lahko v okviru rebalansa proračuna za leto 2012 ugotovimo, da so se sredstva na Uradu Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu znižala za 187 tisoč 597 evrov, predvsem v okviru podpore nevladnih organizacij in civilne družbe, točneje podpore Slov
Gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! V iztekajočem se mandatu smo v Državnem zboru obravnavali nemalo število zakonskih predlogov, ki so bili potrjeni s soglasjem vseh poslank in poslancev. Statistični pregled bi verjetno pokazal, da je bila takšnih celo večina. To so bili zakonodajni akti, ki niso imeli nekega čara politične atraktivnosti, njihovo sprejetje pa je imelo velik pomen za del državljank in državljanov Slovenije. V to skupino lahko uvrstimo tudi Predlog zakona o vrednotenju in priznavanju izobraževanja, ki je bil na sami seji matičnega delovnega telesa sprejet brez razprave in brez glasu proti. Četudi na videz politično manj zanimivo, je zakonsko besedilo zelo pomembno v novih okoliščinah velikih sprememb v globalnem visokošolskem prostoru. Posameznik, ki se je izobraževal v tujini, bo na podlagi zakona lahko lažje uveljavljal pravico do nadaljevanja izobraževanja oziroma enostavneje pridobil mnenje za potrebe kandidiranja za zaposlitev. Povečana mobilnost študentov in delovne sile, ki smo ji priča zadnjih nekaj let, namreč zahteva prilagoditev administrativno obremenjujočih in dolgotrajnih postopkov priznavanja izobraževanja, ki so ostalina 7 let starega zakona. <PARTY> pozdravljamo prehod od zastarelih, dolgotrajnih in dražjih konceptov priznavanja in ugotavljanja enakovrednosti programov k fleksibilnejšemu in bolj odprtemu konceptu sprejemanja v tujini pridobljenega izobraževanja. O priznavanju za namen nadaljevanja izobraževanja bodo odločale izobraževalne institucije, mnenje za namen zaposlovanja pa bo dal za to ustrezno usposobljen center ENIC-NARIC. Posameznik tako ne bo več odvisen od iskanja primerljivega programa v Sloveniji, ampak se bo njegova izobrazba za namen zaposlitve oziroma nadaljevanje izobraževanja presojala s stališča primerljivosti. Tako se zagotavlja doslednejše varovanje pravic, ki so bile pridobljene na tujih izobraževalnih institucijah. V zvezi z vrednotenjem in priznavanjem izobraževanja velja še opozoriti, da se je z odpr
Ja, hvala lepa. Jaz bi samo želela se odzvati na, v bistvu, te vse izpostavljene stvari, ki so bile tudi v stališčih. Jaz sem vesela, da, v bistvu, je prišlo še potem dodatno, po vložitvi tega predloga zakona toliko pobud in predlogov za to, kateri datum bi bil najbolj primeren. Zdelo se je nekako korektno, da se 1. oktober pusti dnevu starejših, tudi Sindikat upokojencev Slovenije se je obrnil na nas in predlagal nekatere druge datume. Dobro je, ker so vsi datumi, ki so bili predlagani, pa jih je cela vrsta, nekako podprti z nekimi empiričnimi podatki in z nekimi dogodki, ki zagotovo pomenijo same dobre stvari za slovenski šport in vsak datum, ki je bil predlagan, je imel za sabo eno trdno obrazložitev. Tisto, kar pa je Olimpijski komite kot pobudnik tega praznika nekako izpostavil, je to, da, glede na to, da bi to ostal delovni dan in da je sam namen in cilji promocija športa, torej promocija med vsemi generacijami, začenši z otroki v vrtcu, pa potem preko osnovnih in srednjih šol promocija zdravja tudi na delovnem mestu, s katerimi imamo kar nekaj težav in pa potem tudi šport invalidov in šport starejših, seveda na tisti dan posebne aktivnosti, prilagojene invalidom, prilagojene starejšim, da bi seveda ta dan praznovali, po eni strani ne med nekimi šolskimi počitnicami, pa najsibodo to poletne, zimske, krompirjeve, novoletne, katerekoli, in tudi v letnem času, ki bi bil primeren za neko izvedbo nekih zunanjih aktivnosti. In to je ta zdaj obrazložitev, zakaj smo, zakaj smo nekako zdaj pristali na ta, na to zadnjo pobudo Olimpijskega komiteja Slovenije, ki je, da se izognemo temu 1. oktobru seveda potem pa začetek evropskega tedna športa, torej 23. september, ki nekako ustreza vsem tem, da rečem kriterijem ali pa željam, ki bi pripomogle k temu, da bi ta praznik lahko na najprimernejši način tudi obeležili. Torej 23. september je bila zadnja pobuda in tu smo potem seveda sledili željam, kot sem rekla, Olimpijskega komiteja, torej željam športnikov in če tudi preber
Hvala za besedo. Kolegice, kolegi! Spoštovani! Slovenija se sooča z verjetno enim najhujših problemov v zadnjem času svoje zgodovine, to je hudo zdravstveno krizo, s krizo covida, ki se v naši državi kaže v zelo velikem številu umrlih. Danes se ustvarja vtis ob imenovanju novega ministra za zdravje, to je petega od začetka tega mandata državnega zbora, dve leti in pol imamo mandat in ministri za zdravje v času, ko je zdravstvena situacija zelo huda, so se izmenjevali kot po tekočem traku: minister Fakin, minister Šabeder, minister Gantar, minister Janša, zdaj imamo na vrsti imenovanje ministra Poklukarja. Danes se ustvarja vtis, da dobivamo ministra za zdravje, ki bo strokoven in samostojen v vodenju zdravstvene politike. Ampak, glejte, ta vtis je napačen. Napačen najprej zato, ker je strokovnost pri tej vladi v drugem planu. Napačen tudi zato, ker politiko določa vlada, predvsem pa njen predsednik. Nenazadnje pa je ta vtis napačen zato, ker so nastavki za spontano privatizacijo sistema javnega zdravstva oziroma zdravstva v Sloveniji že postavljeni. En vladni krizni menedžer ne more in ne bo odpravil krize, ki jo povzroča trenutna vlada sama, vlada Janeza Janše. Kandidat Poklukar je na zaslišanju izjavil, da virus ne izbira, ampak najde, in to predvsem najšibkejše. To drži. Ampak drži tudi, da prav najšibkejših ta vlada v epidemiji ni zaščitila. Govorim o 130 tisoč ljudeh v Sloveniji, ki nimajo izbranega osebnega zdravnika, in preko 3 tisoč 700 žrtvah epidemije. To sta zgolj dva podatka, ki ponazarjata bilanco dela te vlade in njeno uspešnost, vlade, v katero zavestno vstopa kandidat Janez Poklukar. Edino, kar nas lahko moti bolj ob dejstvu, da je Janez Poklukar nekritično in brezidejno vstopa v to vlado, so napovedi, ki smo jih slišali na njegovem zaslišanju na Odboru za zdravje, pristojnem odboru Državnega zbora. Slišali smo, da bo treba redefinirati košarico pravic, saj se naša populacija v Sloveniji stara. Ampak ta argument je enak tistemu, da smo imeli v domovi
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Lep pozdrav vsem spoštovanim v dvorani! Cilj predlaganega zakona je vzpostavitev instituta nadomestila neizplačanih plač. Z novelo zakona se želi rešiti ekonomski položaj delavcev, ki imajo še sklenjeno delovno razmerje pri insolventnem delodajalcu, a jim ta zaradi svojega slabega finančnega položaja ni izplačal treh zaporednih plač. Nadomestilo bi delavci pridobili s strani sklada, ki bi nato nastopil proti delodajalcu kot upnik, in sicer do višine izplačanih sredstev, ki jih je izplačal delavcu. Vsebino predlaganih določb zakona je treba temeljito pretehtati s pravnosistemskega stališča, hkrati pa presoditi, ali uvedba nadomestila plače zagotavlja ustrezno raven pravnega in materialnega varstva pravic delavcev, ki ga želi doseči predlagatelj. V predlogu zakona rešitev ni jasna in upravičenosti ne veže niti na prenehanje delovnega razmerja delavca niti na kasnejše prenehanje delovnega razmerja zaradi postopka insolventnosti delodajalca in dopušča situacijo, da bi lahko delavec uveljavljal pravico do izplačila neizplačanih plač za obdobje treh mesecev tudi za različna časovna obdobja. Ocena predlagateljev, da naj bi predlog zakona ne imel finančnih posledic za državni proračun, ne drži. Predlog zakona temeljito spreminja sedaj veljavni zakon, saj bistveno širi krog upravičencev in s tem tudi posega v namen jamstvene institucije. Ker v Državljanski listi razumemo stisko delavcev, predlagamo, da se najdejo boljše in trajnejše rešitve, kot so dane v predlaganem zakonu, saj predlagane spremembe pomenijo nesistemski poseg v veljavno zakonodajo. Predlagamo, da se naredi celovitejša prenova delovnopravne zakonodaje, saj si v teh težkih časih ne moremo privoščiti dodatnega črpanja sredstev iz državnega proračuna, kar se v noveli zakona predlaga. V Poslanski skupini Državljanske liste bomo zato podprli sklep matičnega delovnega telesa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Gospa Simšičeva je veliko govorila o pravicah, govorili so o tem tudi drugi in ko je gospod Jakič, ki sem mu tudi mislil replicirati oziroma izkoriščam to priliko za to, je dvakrat izrecno dejal, da je za pravico, da ima vsaka ženska pravico do te , to je zelo v nasprotju s tem, kar je govoril gospod minister ali kar je govoril kdo drug. Verjamem pa, da je to stališče iskreno in se pravi, imamo glede tega povsem pravilno in primerno interpretacijo. In očitno je ta nezakonito izpeljani hitri postopek proti 201. členu našega poslovnika, dobil zelo dolgo senco in je postal zelo dolg postopek. In gospodje, tisti, ki ste šli proti poslovniku, ste podaljšali to razpravo in pripeljali, seveda, z odločitvijo tudi do referenduma. Tisti, ki smo to formalno predlagali, smo samo posledica ravnanja, ki nima podlage v poslovniku, ker ne gre ne za interes obrambe, ne za naravno nesrečo, ne za izredne razmere. In jaz sem zelo pozno dobil v roke gradivo prof. dr. Karla Zupančiča s pravne fakultete, ki je zelo jasen in je strokoven in ga jaz zato citiram, ker sam pač nisem pravnik in specialist za te zadeve. In glede pravic, ki so tako visoke tukaj zapisane in zavajajoče obdelane že v ciljih in načelih zakona, kot sem nekoč že govoril, glede tega je pravno mnenje po tej liniji zelo jasno, ne gospod Zupančič pravi, da predsednik evropskega sodišča za človekovega pravice, Vildhaber, meni v zvezi z zagotavljanjem pravice do družinskega življenja - to je 8. člen evropske konvencije, mogoče številni ne vedo, da obstaja tudi pravica do družinskega življenja, da iz pravice do naravnega človekovega razmnoževanja ne izvira nujno tudi pravica do umetnega razmnoževanja. To je izšlo leta 1995 v International Kommentare Meusehenrechtskonvention, stran 75, točka 192. In potem je stvar, ki jo berem še z večjo pozornostjo: "...posebno", "citiram, pa je omenjeni spreminjevalni predlog nesprejemljiv s stališča varovanja koristi otroka, spočetega s , ki ga izre
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kot stališče stranke sem navedel, da se bo <PARTY> pri tem predlogu zakona vzdržala. Če pa sem odkrit, v mojem lastnem imenu povem, da me je predlagatelj prepričal z nekaj zelo utemeljenimi razlogi za predlog tega zakona in ga bom osebno podprl in glasoval zanj. Z eno pripombo, da bi bilo eventualno treba postaviti ločnice, kriterije, kaj je domača umetnostna obrt in kaj je, če govorimo o klasični umetnosti, da se ne bi tukaj začelo nekaj mešati. Res je, klasična umetnost se marsikdaj izrodi tudi v kič, pa ga država subvencionira in podpira. Se pravi, če gre tukaj dejansko za eno čuvanje domače slovenske narodne obrti, se pravi za spoštovanje kulturne dediščine in če so tukaj postavljeni točni, natančni kriteriji, če se tukaj izvaja nek sproten nadzor nad tem, potem bom v vsakem primeru osebno tak zakon podprl in dajem predlagatelju prav. Hvala.