EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-sl huggingface dataset:
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana vlada, kolegice in kolegi! Tudi jaz bi rad, da bi v dvorani bili predstavniki opozicije, namreč svoja stališča bi rad soočil z njihovimi, pa se potem eventualno odločal. Ne moremo pa mimo preteklosti, saj na koncu razpravljamo o rebalansu proračuna, ki ga je pripravljala prejšnja vlada in se tega dejansko ne moremo izogniti. Obravnava rebalansov ni nuja. Pojavi se, ko nastanejo potrebe za to. V tem trenutku so nastale potrebe in vlada je pripravila predlog rebalansa. Kje so potrebe? Lahko so v tem, da proračun enostavni ni bil dobro pripravljen, lahko pa so dejstva, ki so se v postopku izvajanja tega proračuna pokazala taka, da narekujejo potrebe po spremembah. In če na prihodkovni strani pogledamo, da so prihodki pravzaprav višji, kot jih je proračun predvideval, če drugega očitka glede tega ne moremo dati, lahko podamo vsaj neoptimistično gledanje takrat pri pripravi tega proračuna, kateremu rebalans zdaj namenjamo. Na odhodkovni strani pa itak imamo veliko stvari, ki narekujejo potrebo po spremembah. Ko se je pojavilo tistih 70 milijard neplaniranih prihodkov oziroma odhodkov v proračunu, so predstavniki opozicije dobesedno "skakali v luft", češ zdaj pa je vlada našla nekaj, kar ne bo znala rešiti, kar ne bo znala razvozlati. To so tudi dejstva, ki zdaj narekujejo, da je potreba po spremembi takratnega proračuna, in to je ta rebalans, ki ga imamo na mizi. Seveda ne morem mimo postopkov sprejemanja tega rebalansa na matičnem delovnem telesu, kjer se je vrtelo vse okrog ene osebe. Jaz verjamem in vem, da imamo Slovenci vzdržljive ljudi, dva sta v tem trenutku spet na svetovni preizkušnji, Strel plava nekje na Slovaškem, Robič vozi po Ameriki, bi me veselilo, če bi gospod Cvikl povedal, da tudi on tekmuje za dosego nekega rekorda v Guinnessovi knjigi in bi potem to člani odbora verjetno drugače sprejeli in ga mogoče pri kakšni zadevi celo podprli, sicer pa zjutraj ob štirih, petih, ko poslušaš v bistvu celo noč eno in isto o
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Z zakonom o promociji kmetijskih in živilskih proizvodov naj bi se uredilo področje promocije kmetijskih in živilskih proizvodov in izpostavila in promovirala nacionalna shema kakovosti. Za tovrstno promocijo bo treba zagotoviti ustrezna finančna sredstva oziroma finančne vire iz posameznih sektorjev kmetijske in živilske proizvodnje, kot so sektor mleka, mesa, sadja, vrtnin, vina, oljčnega olja in krušnega žita. Predlagatelj predlaga, da se splošna promocija in promocija shem kakovosti financira cca polovica iz državnega proračuna, polovica pa naj se financira iz prispevkov živilskopredelovalnih industrij oziroma s prispevki iz sektorjev, torej tudi od kmetovalcev in predelovalnih podjetij, za katere je pripravljena shema kakovosti oziroma prostovoljna označba. Prispevki se bodo zbirali na namenski proračunski postavki za Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki bo izbralo tudi izvajalca strokovnih nalog promocije za obdobje šest let. Ustanovljen bo tudi svet za promocijo, ki bo sestavljen iz predstavnikov posameznih sektorjev. Žal pa se prav okoli prispevkov in njihovega obračunavanja odpira kar nekaj vprašanj in dilem. Minister sicer trdi, da so predlogi zakona in temeljne rešitve usklajene z nevladnimi organizacijami, kar je pa vprašljivo. Zadržke in nasprotovanja nekaterim rešitvam imajo še zmeraj Zadružna zveza Slovenije, Zbornica kmetijskih in živilskih podjetij Slovenije, Sindikat kmetov Slovenije, Združenje vinogradnikov in tako naprej. Sicer se je skušalo tukaj najti neko soglasje, ampak odprta vprašanja so še vedno ostala. V Slovenski nacionalni stranki se upravičeno bojimo, da bodo nekatere rešitve prej dodatna obremenitev za določene kategorije kmetovalcev, ki kot po navadi vedno potegnejo najkrajšo. Večina slovenskih kmetov težko shaja in živi na robu preživetja. Kakršnokoli dodatno obremenjevanje s prispevki, davki, kakorkoli že, bo samo še poslabšalo njihovo eksistenco, zato smatram
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Podpredsednik Vlade in ostali predstavniki Vlade, kolegice in kolegi poslanci, pozdravljeni! Danes razpravljamo o Sloveniji, o državi, ki je pravzaprav na mednarodnih lestvicah. Jaz bi se ustavil pri tem, ko sem pravzaprav razmišljal o tej situaciji, ki je nastala v Sloveniji, in se odločil, da bom šel v politiko. Spomnim se kolega, ki je bil že več kot 20 let v politiki, ki mi je rekel, da bom zdaj šel v politiko, ko je vse "zasrano" in se nič ne da več narediti. Ampak on je bil pa že več kot 20 let v politiki v različnih strankah. Jaz sem mu takrat rekel, da sem se ravno zato odločil, ker imam otroke, čeprav za otroke kaj dosti ne bomo mogli narediti, ker je to prekratek čas, bomo pa delali za vnuke. Prav gotovo je v tej dvorani, če se malo ozrem okoli po obrazih, kar nekaj vnukov tukaj, zato se boste strinjali z menoj, da moramo nekaj narediti za vnuke in da delamo za vnuke in seveda s tem tudi za državo. Toliko za začetek. Citiral oziroma ponovil bi za gospodom Horvatom iz Nove Slovenije, ki je prej rekel, da morajo ukrepi Vlade imeti cilje. Povsem se strinjam. Je bil pa pred tem tudi zelo zgovoren gospod Marko Pogačnik, ki je nekako govoril o svoji vladi, vladi Janeza Janše. Jaz sploh nimam nič proti in vem, da je bilo veliko dobrega narejenega v obdobju 2004–2008. Ampak v letu 2012 ste pa delali hude napake. Ena od zadev je sigurno, da ste šli združevali šole. To je pa tisto, kar sem prej rekel, da je rekel Horvat, da morajo ukrepi imeti cilje. Takrat ni bilo nobenega cilja. Na vso silo ste združevali šole brez izračunov, kaj pravzaprav to prinese. Ne bi šel v podrobnosti. Ker sem bil tudi v gospodarstvu, bi na začetku vendarle citiral besede gospoda ministra Zdravka Počivalška, ki je izrekel: "Biti konkurenčen pomeni sposobnost prodati izdelke in storitve izven Republike Slovenije". Mislim, da imamo kar dosti podjetnikov, pa ne bom rekel, da so nastali zdaj, v tej vladi, ampak vsi ukrepi, ki se pripravljajo zdaj, so nara
Hvala lepa. Proračun - pa naj bo to državni, občinski ali pa tudi domači ima tri stvari. Ena je prihodek, ena je odhodek, ena pa so želje kot take. Mislim, da je treba na vseh teh nivojih te stvari tudi nekako prilagajati. Danes moram ugotoviti predvsem to, da smo lahko priča norčevanju posameznikov: iz sebe, nas in pa cele Slovenije. Nekateri pozabljajo, da so štiri leta imeli vse v rokah, da bi lahko, kar zdaj očitajo Vladi, tudi sami naredili. Imaš občutek, da so nekje v drugem svetu živeli. Bili so vojaki stranke. Tukaj očitek, da smo mi zdaj vojaki stranke, mislim, da je daleč prehud. Govoriti o 10% gospodarski rasti. Mislim, da je prav, da se pove, da je v Sloveniji bilo v tem obdobju resnično veliko, ampak delalo se je predvsem na cestah in pa na stanovanjih. Pozabljamo, da je v tem obdobju Slovenija zelo, zelo zadolžena. Pred tremi meseci smo nekateri poslanci opozarjali na krizo in pa na stvari, ki se dogajajo, ampak smo bili zasmehovani s strani kolegov iz opozicije, da tega ni. Zdaj pa se vsi gnojnici in pa vse očitki valijo na Vlado, ki je dejansko vstopila v to svetovno krizo in je treba to stvar reševati. Mislim, da se pozablja, da je ta zadolženost, ki sem jo prej omenil, in pa veliko okostnjakov, ki so bili predvsem v tistem volilnem obdobju, te obljube volilne so ostale novi vladi. Čista demagogija. Obnašate se točno na fokusirano populacijo ljudi, to je danes upokojenci. prehajam na to zgodbo, o kateri se pogovarjamo. To stvar bom spoštoval, bom zaključil. Rekel bi predvsem to, da bi nekako pričakoval nekako od nas vseh poslancev, da nekako strnemo te vrste in da iščemo v dobro Slovenije rešitve, ki so resnično rešitve. Jaz sem prepričan, da ima Slovenija veliko stvari in veliko priložnosti, ima delovni narod, ki je potrpežljiv, logistična umeščenost države kot taka pa predvsem na transport in pa turizem. Jaz mislim, da so to stvari, ki jih je treba sprostiti, in bi resnično prosil, da se pogovarjamo o teh stvareh. Predloga ne bom podprl, bi pa se
Pravzaprav sem se želel že k repliki javiti, pa vseeno bo to kot neke vrste del razprave. Glede varovalke, ki je bila tudi danes navedena, določila, da je edini lastnik država. Ta amandma smo tudi vložili mi trije poslanci s kolegico Julijano Bizjak Mlakar in gospodom Francijem Žnidaršičem in hvala bogu je bil ta amandma sprejet, ki je zelo pomemben. Vendar pri podrobnem branju in interpretacijah sem še vedno prepričan, da bo prišlo v določeni meri do komercializacije in tudi privatizacije, sicer po delih, na omejen način, ampak dolgoročno tudi do privatizacije RTV-ja in posledično tudi drugih javnih zavodov. Pravzaprav sem se želel oglasiti okoli statusa javnih uslužbencev. Zelo pomenljivo se mi zdi mnenje predsednika pogajalske skupine sindikatov javnega sektorja gospoda Janeza Posedija, ki je povedal stališče, da, kdo je in kdo ni javni uslužbenec, ne more biti predmet tega zakona. Pravzaprav bi morali to urediti z nekim krovnim zakonom. O takem statusu ne more določati nek področni zakon. In potem bi bil ta področni zakon potem vodilo za vse ostale druge zavode. Mi bi morali imeti najprej krovni zakon, kjer bi se te statusne dileme okoli tega, kdo je lahko javni uslužbenec in kdo ne, tam reševale. To je zelo pomembno. Pri statusu pa smo nekako kar obšli same novinarje. Večina novinarjev je proti temu. Večina novinarjev se zavzema za to, da RTV Slovenija še naprej ohrani status javnega zavoda, zaposleni v njem pa ohranijo status javnih uslužbencev. To kaže tudi izid ankete, ki jo je med novinarji zavoda med 8. in 10. junijem izvedla koordinacija novinarskih sindikatov. Ta združuje 8 reprezentativnih sindikatov. Anketa je pokazala, da preoblikovanje RTV Slovenije v samostojno pravno osebo javnega prava posebnega kulturnega in nacionalnega pomena, kot je določeno v predlogu, podpira 22,9 %, nasprotuje pa mu 77,71 % vprašanih novinarjev. Predlog, po katerem zaposleni na zavodu ne bi bili več javni uslužbenci, je podprlo 33,12 % anketiranih, proti pa jih je bilo 66,8
Hvala za besedo, podpredsednica. Prav lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi! Nisem se mislila oglasiti k razpravi, ampak ker sem poslušala, kako je ta razprava tekla, bi mogoče naredila primerjavo, ker se je spraševalo glede te kontrole nad prijavo prebivališča, zakaj je sploh potrebno. Vzporednice pa bom potegnila med tem, ko je pred leti, če se mogoče spomnite, pri registraciji podjetij prihajalo do istih zlorab, kot poslušamo danes ob prijavi prebivališča fizičnih oseb. Dokler se ni spremenilo v Zakonu o gospodarskih družbah tako, da se je v predlog zakona, se pravi v sam zakon, zapisalo, da mora poleg vse ostale dokumentacije tisti, ki registrira neko pravno osebo, tudi predložiti overjeno izjavo lastnika, s katero lastnik dovoljuje registracijo podjetja na tem naslovu, do takrat so bile množične zlorabe in nihče tega ni mogel preprečiti. Furs je vedel za zlorabe, masovno so se vpisovala podjetja na naslove in lastniki niti niso bili seznanjeni, da bo nekdo vpisal, kaj šele da bi sploh vedeli, dokler niso začeli odgovarjati za neplačane račune in je prihajalo do izvršb. Takrat se je potem začelo razmišljati, kako sploh lahko pride do teh zlorab, in se je zakonodajo spremenilo. Od takrat naprej je potem takih prijav bilo zelo malo, ker so imeli lastniki nadzor nad prijavami. Z isto težavo se soočamo danes, sicer z drugimi posledicami. Zakaj pa je sploh dobro, da se ta sprememba danes sprejema v Državnem zboru? Zaradi tega, ker ne gre tukaj za to, kar je bilo želeno prikazati s strani opozicije, ampak gre tukaj na eni strani predvsem za to, da zaščitimo človekove pravice, ki pripadajo tudi tistim, ki se v Slovenijo priseljujejo, zato da niso tukaj izkoriščeni. Danes smo poslušali, na kakšen način so izkoriščani in v kakšnih pogojih potem živijo in delajo. Se pravi, zato jih na ta način tudi zaščitimo. Na drugi strani pa moramo kot poslanci in predstavniki ljudstva ščititi tudi, da ne prihaja do zlorab slovenske zakonodaje. Zlorabe pa so posledično iz tega, kar nas
Hvala za besedo. Bi se odzval na nekaj zadev, ker upam, da bo to tudi pripomoglo k razpravi, pa mislim, da je tudi pomembno. Pa bi začel od konca nekako. Prva reč je bilo rečeno, kar se tiče pobude, ki jo tudi dajete, je dvig splošne olajšave, ki ni, recimo, pretirano visok v tem – vsaj v tem razmerju, kot so bile nekatere pobude že v tej hiši. Ravno splošna olajšava je pa tista, ki ima zelo velik učinek v tem smislu, da že za nekaj evrov se merijo učinki v milijonih in desetinah milijonov evrov izpada v državnem proračunu. Zdaj reči, da se mi tega nismo lotili, ali pa, recimo, da ni bilo nič narejenega, se s tem ne bi strinjal, pa bi tudi povedal, zakaj. Kar se tiče splošne olajšave, smo šli na tak način, da smo iskali, kako z nekimi ukrepi, ki so čim bolj, recimo, pametno ali pa ciljno zastavljeni, rešujemo tiste težave, ki so se začele pojavljati in smo jih tudi zaznali pri ljudeh, tudi pri gospodarstvu. Prva reč, ki smo jo s tem v zvezi delali, je bil določen premik, takrat ko se je tudi enkrat dvigovala minimalna plača oziroma ko smo tiste dodatke k plači spremenili, kako se to obračunava – se pravi, da ne smejo iti v osnovno plačo –, je takrat potem prišlo do enega preloma, ki so tisti, ki so imeli povečano splošno olajšavo, začeli padati ven. Dejansko so imeli na koncu neto manj dohodka, kot bi ga sicer imeli, in se je takrat potegnila ena poteza, da se je tam dvignilo, koliko je, se pravi, do kje se upošteva povečana splošna olajšava. Druga reč, ki je bila pa na tem mestu pomembna, je bilo pa tisto, kar tudi velja z letošnjim letom, se pravi, da se odpravlja stopničavost. Kaj ta stopničavost pomeni? Ker ste prej omenjali evre, bi povedal, da mi imamo povečano splošno olajšavo, najvišja je 6 tisoč 500 evrov, eno stopnja nižja je 4 tisoč 400 evrov. Za en evro razlike, ko padeš med stopnicama, lahko izgubiš preko 300 evrov na letni ravni dohodnine; in to ravno tisti, ki imajo najnižje dohodke oziroma še nižji od teh, to so tisti, ki imajo najnižje. Nekoliko viš
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani sekretar, kolegice in kolegi poslanci. Pred nami je zakon iz paketa evropske zakonodaje, ki je ključen pri zagotavljanju izvajanja štirih temeljnih svoboščin, ki so steber Evropske unije: to je pretok kapitala, blaga, ljudi in storitev. Predlagane spremembe zakona omogočajo prost pretok kapitala, kar je eden od ključnih predpogojev za uvedbo skupne valute v državah članicah Evropske unije. Zakonske določbe je potrebno z novelo zakona o deviznem poslovanju pred vstopom v Evropsko unijo, prilagoditi in tako preprečiti reverzibilnost procesa liberalizacije pretoka kapitala in preprečiti, da bi se le-ta lahko poslabševala. Kljub temu obstoja varovalka, s katero Banka Slovenije ohranja možnost ukrepanja, v primeru nevarnosti za normalno delovanje monetarne in tečajne politike, do katere bi pripeljali kapitalski tokovi. Poleg tega se Republika Slovenija med pogajanji za pristop k Evropski uniji v dodatnih pojasnilih k pogajalskemu izhodišču za področje prostega pretoka kapitala z dne 7.9.2000 zavezala, da bodo nekatere vrste kapitalskih transakcij sprostila hitreje, kot je bilo predvideno v predhodnih določbah obstoječega zakona o deviznem poslovanju. V predlaganem zakonu se predlaga omilitev absolutne prepovedi neposrednih naložb nerezidentov v gospodarskih družbah ali drugih oblikah organiziranja, ki opravljajo dejavnost proizvodnje in prometa z oborožitvenimi sredstvi ter obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki se financira iz proračunskih sredstev. Predlagana sprememba 22. člena je logična, saj sta oba nosilca obveznega pokojninskega in zdravstvenega zavarovanja javnopravne osebe, v katere niso možni vložki zasebnega, bodisi domačega ali tujega kapitala. Tukaj je potrebno poudariti, da bo po vstopu v Evropsko unijo trg za Slovenijo postal notranji trg, po uvedbi evra pa ne bo več deviznega poslovanja z državami Evropske unije, saj bo vso poslovanje potekalo v, pod narekovajem "domači valuti", torej v evru. Z
Hvala za besedo. Sam bom omenjeni amandma oziroma zakon podprl. Vsak ceh ima svojo konkurenčno klavzulo oziroma vsak poklic, pa če hočemo od pleskarja, avtomehanika, kuharja, povsod kjer se kdo zaposli, piše koliko let ne sme delati v konkurenčni družbi oziroma opravljati konkurenčne dejavnosti. Kakšna izjema so pa sodniki oziroma tožilci? Tukaj pa ne velja za njih nič. Za njih ni veljalo ne v prejšnjem sistemu ne v sedanjem sistemu. Če so že bolj papeški od papeža bi rekel, potem vsak sodnik porotnik, koliko je notri klavzul kaj ne sme govoriti, kaj ne sme izvajati in za kakšno majhno plačo, za tisto simbolično, bi rekel, priboljšek, 5 evrov za obravnavo na sodišču, sedi sodnik porotnik tam. Pa noben od sodnikov, ki danes govorijo, kako slabe plače imajo, se ne potegne za tistega svojega stanovskega kolega sodnika porotnika, da bi mu zvišali plačo. Za sebe znajo poskrbeti, za svoje sodelavce pa ne znajo. Za sebe so znali poskrbeti, da lahko prestopajo iz ene službe v drugo, za konkretne sodelavce, ki pa hodijo na sodišče in so ravno tako pomembni kot sodniki, tudi za cel dan. Če pripelje avto v parkirno hišo parkirati nima za parkirnino v parkirni hiši. Po drugi strani se mi pa smilijo ti sodniki, ki prehajajo v odvetnike, da morajo dostikrat lagati v imenu obtoženca, smilijo se mi, da prestopijo iz tistega, kar prej delajo, potem pa zagovarjajo svoje obtožence. In zato bom ta amandma z veseljem sprejel.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Kolegice, kolegi, spoštovani minister! Kolesarjenje je ena bolj zdravih oblik transporta, ne gre samo za transport, gre tudi za neke vrste rekreacije. Če se osredotočim samo na transport pa na kolo kot sredstvo prevoza, pa spada tudi v tako imenovano trajnostno mobilnost. Gre za mobilnost, ki ne obremenjuje okolja s kakršnimikoli emisijami. Kot sem pa že omenil prej, gre pa tudi za mobilnost, ki nekako prispeva k našemu zdravju. Trend v vseh razvitih državah pa tudi v manj razvitih je, da se kolesarjenje spodbuja na vseh ravneh, da se zagotavlja kar se da visoka stopnja varnosti kolesarjev in da se ob vsem tem zagotavlja kar se da dobra infrastruktura za vožnjo s kolesi. V praksi je še vedno tako,, da je kolesarski promet v veliki meri pomešan z ostalimi vrstami prometa. V primeru prometnih nesreč smo priča še vedno hudim telesnim poškodbam, pa tudi trendi na tem področju niso takšni, da bi lahko kakorkoli pospravili rokavice v predal, torej je treba tudi na področju varnosti kolesarjev delati vedno znova in znova. V Evropi je poznan pojem kolesarke kulture. Nanaša se predvsem na obliko transporta, kolesarjenje kot oblika transporta. Zahodnoevropska mesta imajo zelo izdelano strategijo glede spodbujanja kolesarjenja, pa tudi države. Glede na to, da tudi pri nas obstaja nek trend naraščanja števila kolesarjev, težko opredelim, ali je več tistih, ki uporabljajo kolesarjenje za rekreativne namene ali pa za vožnjo v službo, pa vendarle obstaja ta trend, ki ga moramo spodbujati, me zanima: Kako ministrstvo pristopa k temu? Kakšna je strategija razvoja kolesarske infrastrukture v bodoče? Na kakšen način se obstoječe kolesarske povezave vključujejo v sodobno, uporabniku prijazno kolesarsko omrežje? S spletne strani ministrstva je razvidno, da je v aprilu predviden seminar na temo načrtovanja površin za pešce in kolesarje, pa me tudi zanima: Kakšen je namen tega seminarja oziroma kam ministrstvo konketno stopa v smeri prijaznega ko
Hvala lepa. Jaz podpiram rešitev, ki omogoča oziroma preprečuje to, da bi bili že začeti postopki volilnih opravil in v teh rokih pač ni možno formirati novih občin, logično. Vsako večje omejevanje tega je odstop od pravila, ki bi ga morali v kulturi demokracije in avtonomije podpirati, gospodje kolegi in kolegice. Namreč, da pustimo okoljem, da se formirajo, in zadeve ne omejujemo. Omejujemo jih s 5.000 prebivalci in z nekim logičnim nesmislom na 2.000 ali 1.000 prebivalcev, ne vemo pa, o čem pravzaprav govorimo. V Švici, Franciji, Ameriki imate občine, ki imajo 200 prebivalcev. Če se je neka skupnost odločila, da bo delovala kot občina, ima to svobodo in lahko deluje. Seveda je druga zgodba, kako mi občinam nalagamo razne naloge ter razne knjigovodsko-finančne in druge administrativne zadeve, da je pravzaprav človek res v dilemi, ali je smiselno ustanavljati res tiste najmanjše občine. Toda drugje po svetu so to normalno delujoči sistemi, v tistih okoljih, v tistih kulturah, kjer pač demokracijo in avtonomijo tudi tako razumejo. Imamo seveda tudi odstopanja od tega. Švedi so združevali občine z nekim drugim ciljem in iz nekih drugih razlogov, da bi reševali neke druge probleme. Sploh pa, če danes spoštovani gospod kolega Pavel Gantar, razmišlja tudi v informacijskem smislu. Danes vsi govorimo o globalni vasi in o tem, da se zavzemamo za to, da se približamo občanu, državljanu. Dajmo to tudi narediti v dejanskem smislu. Zakaj uvajamo razne zanke in omejitve in skušamo iz nekih strahov ali pa političnih ciljev stvari omejevati. Mislim, da smo tu zelo dvoumni in dvolični. Trdim, da je danes možno veliko stvari prenesti do občana in bolje prenesti, če je občina manjša, seveda, če ta manjša občina deluje kot neka celota, neka celovita skupnost, ki v sociološkem smislu zna delovati. In vemo, da veliko takih manjših okolij zelo dobro deluje in zna denar obračati zelo dobro. Seveda bo pa treba potem s strani države in tudi drugih poskrbeti, da bodo take manjše občine lahk
Hvala lepa za besedo. Čisto na kratko še enkrat. Jaz repliciram sicer mojemu spoštovanemu kolegu Rokavcu. Jaz bi resnično prosil, pa vse v državnem zboru, da naredimo neko mejo in da rečemo in da ne tlačimo vse v isti koš in da rečemo, čeprav je to v končni fazi res, da bo državni zbor odločil. Ampak lepo vas prosim, ne mene zraven tlačiti. Jaz nočem biti v tisti skupini državnega zbora, ki bo odločila v nasprotju z neko ustaljeno prakso in zdajle na hitro neko stvar vrgla pod preprogo in brez razprave poskušala neko zadevo čim prej spraviti z dnevnega reda. Ne, mene tam zraven ne dajati. Odgovornost za sprejetje ali nesprejetje, neke pozitivne odločitve prevzema samo vlada zaradi svojega predloga in pa večino odgovornosti prevzema koalicija, če bo pač glasovala v skladu z navodili, ki jih je dala vlada. Jaz bom glasoval tako, in to sem povedal, kot je bila do zdaj ustaljena praksa. Še enkrat poudarjam, zakaj niste v teh štirih letih predlagali spremembe zakonov, tistih treh, ki sem jih prej navedel, da bi danes odločali drugače. Zakaj niste tega predlagali? Danes nas postavljate popolnoma v isto situacijo, kot je bila pred štirimi leti in kot je bila mogoče pred osmimi leti. Ampak danes je še težja situacija, ker ste mogoče prišli do določenih spoznanj,do novih ugotovitev, ampak niste naredili nič, da bi to spremenili, da bi to spravili v neko formo, ki bi danes bila podlaga za korektno odločanje. To je dejstvo. Danes nima nihče dejansko niti moralne pravice, sicer si jo vi lahko vzamete, ampak nimate moralne pravice, da odločate drugače, kot ste odločali pred štirimi leti. To je dejstvo. Jaz recimo odločitve gospoda Jurija in še ostalih spoštujem, prav gotovo. Če ste se vi pred štirimi leti opredelili, da nasprotujete ustanavljanju novih občin, majhnih itn., to je vaša stvar. To sploh ni moj problem in ni problem celote. Vi ste se tako opredelili in če se opredelite javno do take svoje odločitve, je to zelo legitimno in tudi korektno in pošteno in pravično. Seveda