EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-lv huggingface dataset:
Paldies. Kolēģi! Jāsaka, ka šim jautājumam ir ļoti gara vēsture. Regīna jau minēja tos lēmumus, ko pieņēma likumdevējs deviņdesmito gadu sākumā... un arī tanī laikā, apzinoties, ka šī problēma var attīstīties nelabvēlīgā gaisotnē, tika pieņemtas dažas likuma normas, kas regulēja šīs lietas. Jāsaka, ka tanī laikā, kad tas bija pieņemts, manā iespaidā, tas bija ļoti spilgts korupcijas piemērs likumdošanas varā, bet, nu, laiks ir pagājis, tie dalībnieki sen jau ir aizsaulē, par to runāt varbūt nav vērts. Bet problēma ir un paliek. 1994. gadā, ja es nemaldos, likumdevējs paredzēja, ka piespiedu noma... tās apmērs ir aprēķināms, vadoties no zemes nodokļa likmes zemēm zem mājām. Tā tanī laikā bija 1,5 procenti no kadastrālās vērtības, un likuma norma secināja, ka piespiedu noma šinī gadījumā nevar būt lielāka par divkāršotu zemes nodokļa likmi, proti, trim procentiem. Ap šo skaitli - trim procentiem - svārstījās visas darbības, kas bija saistītas ar piespiedu nomas izveidošanu, lietošanu. Bija trīs, bija seši, bija četri ar pus. Tas jautājums vairākkārt bija skatīts Satversmes tiesā. Pat tad, kad parādījās Satversmē sadaļa, kura saucas “Satversmes preambula”, kur skaidri un nepārprotami rakstīts, ka Latvija ir sociāli atbildīga valsts un tas nozīmē, ka sociālo grupu intereses jāievēro pilnā nozīmē un ar pilnu apziņas sajūtu... tas diemžēl netika darīts un arī netika ņemts vērā, ne tikai strādājot ar likumiem, bet arī komentējot šo likumu būtību. Šis likumprojekts nerisina praktiski nevienu jautājumu, jo arī šodien bez šā likuma ir visas iespējas pirkt un pārdot šo zemi. I dzīvokļu īpašnieki ir tiesīgi to darīt, i zemes īpašnieki ir tiesīgi pārdot, vienojoties par summām. Likums paredz kaut kādu atbalstu tam, lai šis process tiktu paātrināts, bet nebūt nerisina pašu problēmu. Es ļoti labi atceros, ka Bordāna kungs, būdams tieslietu ministrs savā pirmajā ministrēšanas laikā, arī bija ļoti aktīvi ķēries klāt pie šā likuma un ļoti daudz bija strādāts pie tā. Es ar pateicību a
Godātie kolēģi! Un atsevišķi vēršos pie jums, cienījamais Jansona kungs! Tiem, kas sēž tankā, es atkārtoju, ka es savā runā... ka uzstājoties es nerunāju par PSRS periodu, bet runāju par periodu, sākot no 1991.gada, kad šīs operācijas veica VESAD darbinieki; pēc tam VESAD tika pārveidots par Drošības policiju. Otrs. Kaimiņa kungs! (Dep. A.Kaimiņš: “Jā, Ādamsona kungs! Lūdzu!”) Ziniet, pirmkārt, ar jums es cūkas neesmu ganījis, tāpēc vismaz publiski esiet pieklājīgs. Otrkārt. Lai izglītotu vēlētājus, vajag no sākuma pašam izglītoties. Paldies. (Aplausi.)
Labvakar, cienījamie kolēģi! Vēlos uzsvērt šī priekšlikuma īpatnības. Nav īsti skaidrs, kāda līmeņa konsultācijas ir notikušas ar vēsturniekiem par Rīgas Svētā Pētera baznīcas izcelsmi, nav pieminēta nedz katoļu baznīca, nedz tirgotāju lielā ietekme uz baznīcas tapšanu un tās saturu. Ir būtiski uzsvērt, ka šajā, komisijas veidotajā, priekšlikumā nav pieminēti visi baznīcas vēsturiskie īpašnieki, kuru mijiedarbība un sinerģija ir veidojusi Rīgas Svētā Pētera baznīcu par unikālu Rīgas un baznīcu institūciju sadarbības vietu. Nevaru nepamanīt un neanalizēt dīvaino, pasaku valodai līdzīgo priekšlikumu sadaļu. Citēšu: “Rīgas Svētā Pētera baznīcas ietekme ir formējusi Rīgas pilsētas iedzīvotāju reliģisko pašizpratni, politisko briedumu un vietas piederības apziņu [..].” Kas, lūdzu, ir reliģiskā pašizpratne? Tas būs kaut kāds jauns, līdz šim nezināms termins, par kuru teologi pasmaida... un juristi arī. Tad kāda ir bijusi doma iekļaut nopietna un valstiska likuma teksta sadaļā pat liriskus terminus, kas ir saprotami visdažādākajās un diametrāli pretējās nozīmēs? Es neatbalstīšu šo priekšlikumu. Paldies.
Labdien, kolēģi! Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisija savā sēdē nolēma turpināt skatīt 13. Saeimā likumprojektu “Grozījumi Alkoholisko dzērienu aprites likumā”. Likumprojekta mērķis ir nodrošināt administratīvo pārkāpumu kodifikāciju attiecībā uz pārkāpumiem alkoholisko dzērienu apritē. Principā grozījumi paredz papildinājumus trijos pantos. Tie saistīti gan ar terminu skaidrojumiem, gan arī ar administratīvo atbildību alkoholisko dzērienu aprites jomā. Termiņš - 2019. gada 1. marts.
Godātie deputāti un sabiedrības pārstāvji! Es biju viena no deputātiem, kas piedalījās Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijas sēdē, jo esmu šīs komisijas locekle. Sēdes balsojuma rezultātu jūs jau pašā sākumā dzirdējāt. Mūsu uzdevums tajā sēdē bija saprast, vai šinī gadījumā tiešām nav politiskas izrēķināšanās motīva - kāpēc tiek lūgts noņemt šo kriminālprocesuālo imunitāti deputātam. Mēs arī redzējām, ka šis mehānisms nedarbojas. Mums arī ir jautājums, uz kuru būs jāatbild turpmāk, ne šodien, - vai šajā kārtībā kaut kas nav grozāms un vai tiešām šī imunitāte ir saglabājama? Bet, kā jau Feldmana kungs teica, daudz ir dzirdēts par to, ka deputāti un Saeima nespriež tiesu. Bet kaut ko mēs spriežam gan. Jo mūsu balsojuma rezultātā... Šodien mēs lemsim, vai tautas ievēlētam deputātam uz laiku atņemt iespējas, tiesības pildīt savus pienākumus Saeimā. Es arī aprunājos ar cilvēkiem šodien no rīta, un viņi uzsvēra, ka mūsu pienākums ir iedziļināties arī šajā jautājumā. Gatavojoties komisijas sēdēm, es to tiešām darīju pēc labākās sirdsapziņas arī tāpēc, ka runa ir par Jaunās konservatīvās partijas biedru, manu kolēģi, un es arī pati pārstāvu šo politisko spēku. Es apzinos, kādi ir mūsu uzstādījumi, ko mēs esam solījuši vēlētājiem, un mūsu atbildību sabiedrības priekšā. Sēdes laikā izskanēja daudzi un dažādi centieni norādīt, kuros jautājumos vajadzētu iedziļināties, kuros nevajadzētu iedziļināties. Tomēr es uzskatīju, ka ļoti atbildīgi ir jāstrādā visiem deputātiem. Mans mērķis bija izgaismot pretrunas starp to, ko saka Juris Jurašs, un to, ko saka prokurors, starp to, ko secināja viens prokurors kriminālprocesa pirmajā posmā, kurš tika izbeigts, un to, ko mums lika priekšā cits prokurors. Un kāpēc vispār ir cits prokurors? Kāpēc bija šīs divas daļas? Kriminālprocess tika pārtraukts. Juris Jurašs arī rakstīja sūdzību. Viņš lūdza izvērtēt atbildīgo KNAB darbinieku atbildību vai bezdarbību. Vakardien es dzirdēju, ka ģenerālprokurors Ēriks Kalnmeiers sacīja, ka šajā starpposm
Augsti godātais Prezidij! Cienījamie kolēģi! Par šī likumprojekta būtību un jēgu mēs acīmredzot vairāk debatēsim tad, kad nonāksim pie 3. un 4.priekšlikuma. Bet, runājot par šo konkrēto priekšlikumu, manis iesniegto, - ko tas pasaka? “Biroja priekšnieku pēc Ministru prezidenta ieteikuma uz pieciem gadiem amatā ieceļ Saeima.” Kāpēc ir šāds priekšlikums? Līdzšinējā redakcija paredz, ka ieceļ pēc Ministru kabineta ieteikuma. Bet mūsu valsts lielākā problēma - tā ir kolosālā bezatbildība, valsts amatpersonu bezatbildība. Mēs bieži vien ieceļam amatos cilvēkus, kuri salaiž grīstē vienu vai otru jomu, bet nav neviena atbildīgā. Līdz šim brīdim neviens sabiedrībā, vismaz lielākā daļa sabiedrības, īsti nezina arī to, kāpēc Jaroslavs Streļčenoks izrādījās nederīgs un netika izvirzīts uz otru termiņu. Vai kaut kur ir bijis kāds skaidrojums? Šajā gadījumā mēs vismaz no Ministru prezidenta varam sagaidīt skaidrojumu, ka Streļčenoks nav attaisnojis viņa cerības vai zaudējis viņa uzticību korupcijas apkarošanas jomā. Vismaz tas būtu. Es jau varu minēt desmitiem piemēru. Mums par izglītības un zinātnes ministru savulaik tika iecelts cilvēks bez augstākās izglītības, un tagad mēs brīnāmies: kāpēc izglītība mums ir dziļā grāvī? Par aizsardzības ministru mums ir bijuši gan dakteri, gan vetārsti, un katrs plānoja - viens tur vienu lietu attīstīt, otrs tur kavalēriju attīstīt... Viss ir baigi forši! Par iekšlietu ministru mēs ieceļam žurnālisti un tagad brīnāmies: kāpēc policisti mums ir neizglītoti? Tāpēc, ka ir likvidēta Policijas akadēmija un visa drošības sistēma mums ir nolaista uz grunti. Un šo uzskaitījumu mēs varam turpināt un turpināt! Es aicinu beidzot noteikt kaut kādu atbildību. Ja mēs runājam par to, ko minēja Baloža kungs... par Valsts prezidentu. Man jau nebūtu iebildumu, ka to dara Valsts prezidents. Vismaz tad būtu viens cilvēks, no kura kaut kādas atbildes var sagaidīt. Šobrīd, ja to dara Ministru kabinets, - no kā prasīt atbildību, atbildi? Šodien ir situācija: piemē
Ļoti cienījamā priekšsēdētājas kundze! Kolēģi! Kā jau iepriekš minēju, šis ir jautājums nevis par to, būt vai nebūt šim likumam, bet gan – būt vai nebūt rūpniecībai Latvijā. (Dep. I.Zariņš: “Kādas muļķības tu runā?”) Un šeit mēs varam, protams, vilcināties, bet šobrīd ražotāji gaida, skatās uz mums, ko mēs darīsim, un, ja mēs pieņemsim negatīvu lēmumu, nu, tad acīmredzot rūpniecībai Latvijā nebūt. Un par to ļoti precīzi liecina visi apstrādes rūpniecības skaitļi (Dep. I.Zariņš: “Ko tu runā…?!”), kuri neiet uz augšu, bet – gluži pretēji – iet uz leju. Un tas ir lielākoties šo elektrības cenu dēļ. Un, Zariņa kungs, varbūt jūs neesat pamanījis – jau vairākus gadus mēs skatām arī trīs gadu budžetu. Un, ja šis likums stājas spēkā ar 2018.gada 1.janvāri, tas ietekmē trīs gadu budžeta otro un trešo gadu. (Dep. I.Zariņa starpsaucieni.) Tā ka, ja jūs nevarat pamanīt tur saistību ar budžetu, tad paskatieties, lūdzu, vēlreiz!
Cienījamās deputātes un godājamie deputāti! Es esmu pret šo likumprojektu, jo uzskatu, ka īpašuma tiesības uz Rīgas Svētā Pētera baznīcu ir jānosaka Rīgas pilsētas pašvaldībai, nevis Latvijas evaņģēliski luteriskajai Baznīcai. Es uzskatu, ka skatāmajā likumprojektā ietvertais risinājums nav juridiski un ekonomiski pamatots un nav taisnīgs. Tas ir pretrunā ar mērķi, kuru nosaka pats likumprojekts, proti, “nodrošināt Rīgas Svētā Pētera baznīcu un tās kultūrvēsturiskās vērtības saglabāšanu un aizsardzību”. Pieļauju, ka vēl dzirdēsim sofistiku, ka baznīcai ir jāpieder Baznīcai, ka baznīca tika uzbūvēta dievkalpojumiem un, ja tā, lai tur dievkalpojumi arī notiek, un tamlīdzīgi. Tomēr atgādinu, ka Latvijas Republikas Augstākās padomes 1992.gada 12.maija lēmums noteic, ka likums par īpašumu atdošanu reliģiskajām organizācijām neattiecas uz valstij īpaši nozīmīgiem kultūras pieminekļiem, to skaitā arī uz Rīgas Svētā Pētera baznīcu, kuras statuss ir jānosaka ar īpašu likumu. Tāpēc Rīgas Svētā Pētera baznīca šajā likumprojektā ir skatāma arī kā kultūras piemineklis, jo tāds ir bijis Augstākās padomes lēmuma norādījums. Uzskatu arī, ka šis likumprojekts nav taisnīgs attiecībā uz lielu skaitu Latvijas iedzīvotāju, jo baznīcas atjaunošana no drupām un tās restaurācija notika uz tautas ekonomisko resursu rēķina un nav svarīgi, kāda valsts organizēja resursus tās atjaunošanai, restaurācijai un turpmākai uzturēšanai, - vai tā bija padomju valsts, vai Rīgas pilsētas pašvaldība Latvijas neatkarīgajā valstī. Restaurācijā un rekonstrukcijā ir ieguldīti milzīgi naudas līdzekļi: no 1954.gada līdz 1990.gadam - aptuveni 3 miljoni 863 tūkstoši padomju rubļu, bet no 1991.gada līdz 2010.gadam - 728 646 lati. Tāpēc uzskatu, ka Rīgas Svētā Pētera baznīcas nodošana Latvijas evaņģēliski luteriskajai Baznīcai nozīmē šo naudas summu izšķērdēšanu. Kopš 1973.gada Rīgas Svētā Pētera baznīca kā iestāde strādā pēc pašfinansēšanās principa, tā ir rentabla. Rīgas Svētā Pētera baznīcas kā kultūrvēsturiska
Lūdzu apvienot debašu laikus. Jā, paldies. <PARTY> partija 2019. gadā apspriedes laikā par 2020. gada budžetu ļoti operatīvi un pat ārpus plānotā laika pieteica palielināt finansējumu partijām, kaut attiecīgā iepriekšējā plānošanas dokumentā bija krietni ilgāks laika periods domāts diskusijām un arī aprēķiniem partiju papildu finansējuma piešķiršanai. Diemžēl krīzes situācijā, kad tūkstošiem cilvēku nesaņem dīkstāves pabalstu, kad vairāki tūkstoši uzņēmumu atrodas uz bankrota sliekšņa, kad maznodrošinātas ģimenes netiek papildus atbalstītas un kad valsts finansējums tiek izšķērdēts nepārdomāti, airBaltic un arī attiecīgajām “Rīgas satiksmes”... ne tikai “Rīgas satiksmes”, bet arī Rīgas lidostas un gaisa satiksmes korporācijām, manuprāt, tikai pareizi būtu, ka <PARTY> partija arī nāktu papildus ar priekšlikumu un ieviestu moratoriju uz papildus piešķirtā finansējuma izmantošanu politisko partiju reklāmām un izdevumiem, un tēriņiem. Man liekas, ka iedzīvotāji un vēlētāji ir pelnījuši arī attiecīgo jostu savilkšanu no politiķiem un politiskajiem spēkiem šajā jautājumā. Līdz ar to mana priekšlikuma būtība ir ieviest moratoriju un nepalielināt partiju finansējumu tikmēr, kamēr neuzlabosies ekonomiskā situācija valstī. Par aprēķiniem es ņēmu ekonomistu un ekspertu vērtējumu, kurā gadā Latvijas ekonomika varēs atkopties pēc krīzes. Latvijas ekonomika varētu atkopties tikai 2022. gadā – tikt pie līmeņa, kāds bija ienākumiem Latvijas valsts budžetā 2019. gadā. Līdz ar to, manuprāt, arī politiķiem un partijām vajadzētu būt līdzatbildīgiem par šo ekonomisko krīzi un tās sekām. Uzņemties to atbildību un samazināt savu apetīti un savas vēlmes, nodrošināt līdzsvarotu sabiedrības interešu aizstāvību un savas apetītes samazināšanu, atgriežot to uz 2019. gada partiju finansējuma līmeņa. Paldies. Lūdzu atbalstīt manu priekšlikumu.
Labdien, godātie kolēģi! Strādājam ar likumprojektu “Pedvāles mākslas parka likums”. Trešajam, galīgajam, lasījumam atbildīgā komisija ir saņēmusi astoņus priekšlikumus. 1. - Juridiskā biroja priekšlikums. Atbalstīts. 2. - Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas priekšlikums. Atbalstīts. 3. - Juridiskā biroja priekšlikums. Atbalstīts. 4. - Juridiskā biroja priekšlikums. Ir atbalstīts. 5. - Juridiskā biroja priekšlikums. Ir atbalstīts. 6. - Juridiskā biroja priekšlikums. Ir atbalstīts. 7. - Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas priekšlikums. Ir atbalstīts. Un 8. - Juridiskā biroja priekšlikums. Ir atbalstīts. Līdz ar to visus priekšlikumus esam izskatījuši. Aicinu atbalstīt likumprojektu trešajā, galīgajā, lasījumā.
Kolēģi, citējot jau šodien pieminētos “Mērnieku laikus”: “[..] runas vīriem ir spēks rokā!” Un šis priekšlikums kontekstā ar visiem pārējiem, kas paredz, ka viss deleģējums robežu noteikšanā, centra un statusa noteikšanā tiek atdots Ministru kabinetam, faktiski jātulko, ka vienīgie runasvīri un tie, kam spēks rokās, ir Brīvības ielā 36 - Ministru kabinetā. Varētu jau arī uzticēt Ministru kabinetam šo funkciju, ja tiešām būtu pārliecība, ka esošajai valdībai ir labi nodomi, ka tā tiešām grib stiprus reģionus, attīstītas pašvaldības un iedzīvotājus reģionos. Bet pēc visa tā, kas šodien dzirdēts, kas iepriekš dzirdēts, manuprāt, tā nebūt nav. Bondars atļaujas kritizēt to, ka pašvaldību attīstībai pirms diviem gadiem tika novirzīti 150 miljoni, Pavļuts no tribīnes saka - jāizbeidz tās feodālās sistēmas un kņazistes, kas šobrīd valstī ir, faktiski pasakot, ka viņš nav ieinteresēts spēcīgu pašvaldību eksistēšanā. Daudzas pašvaldības un lielākā daļa pašvaldību, kaut arī mazas, bet ļoti labi tiek galā ar savām funkcijām, un nemaz nav nepieciešams tās robežas pārbīdīt, lai it kā tās kļūtu spēcīgākas. Pati valdība šobrīd, pārbīdot robežas, nav piedāvājusi nevienu reģionālās attīstības programmu. Kaut vai mājokļu nodrošināšanai. Ja tiešām jūs visi esat šeit Rungaiņa teorijas piekritēji, kurš saka, ka visiem, kas vēl nav pārcēlušies uz Rīgu, ir pēdējais brīdis kravāt čemodānus un to darīt, tad vismaz padomājiet par to, kur tad tie iedzīvotāji dzīvos, kad no novada aizbrauks uz to vietējo reģionālo centru? Kur tur būs dzīvokļi? Kur būs mājokļi? Vien šorīt mēs dzirdējām “Altum” statistiku, ka 80 procenti no visiem darījumiem mājokļu atbalsta programmā notiek Rīgā, Kurzemē - astoņi procenti, Latgalē - divi procenti. Kur tad būs tās spēcīgās pašvaldības, ja jūs ne pirkstiņu nepakustināt, lai dotu kādu instrumentu, lai tās varētu kļūt spēcīgākas, bet katru dienu nākat šeit, tribīnē, un zākājat pašvaldību vadītājus, neieklausāties iedzīvotājos, kuri brauc ne tikai ar traktoriem, bet
Labrīt, godātie kolēģi! Godātā Saeimas priekšsēdētāja! Es gribētu paturpināt to, ko iepriekšējais runātājs teica, - ka jāļauj uzņēmējiem strādāt. Tik tiešām - ir jāļauj! Es nevaru saprast, kāpēc jūs tagad nebalsojat un neatceļat tos ierobežojumus. Jūs teicāt, ka ir iespēja visu organizēt. Tad kāpēc jūs to neorganizējat? Drīzumā - drīzumā! - mēs iesniegsim priekšlikumus. Man gan liekas, ka tas “drīzumā” - tas jau ir par vēlu, jo cilvēki jau ir pārdeguši un noguruši. Es gribētu pastāstīt nedaudz par to, kuriem veicas. Veicas tiem uzņēmējiem, kas... Šodien mēs varam redzēt, ka tieši Gulbja laboratorija ļoti labi pelna: gandrīz 26 miljonus eiro liels apgrozījums bija 2019. gadā, bet 2020. gadā bija jauns rekords - 40 miljoni. Es domāju, cilvēkiem ir jāsaprot, jādomā kritiski un jāizdara pašiem secinājumi - kas tagad pelna un kam tā ārkārtējā situācija ir izdevīga. Mēs sodām par pagarinātāju iegādi, par dziedāšanu pie Brīvības pieminekļa. Ministru kabinets aicināja neizmantot sabiedrisko transportu, bet nekādu alternatīvu nepiedāvā. Es par to domāju... Riteņus mēs nevaram iegādāties klātienē. Un ko mēs dzirdējām tikko? Vakar Valsts kancelejā... atrada kaut kādu ierobežotu informācijas kanālu un piedāvā iztērēt 330 tūkstošus uz akciju “Gribu pavasari”. Es atvainojos, tas būs kaut kāds plakāts, kur būs sazīmēta laimīga ģimene, kas sauļojas? Man liekas, ka jābeidz ņirgāties par cilvēkiem. Notiek cilvēku prātu manipulēšana. Piešķīra 3,26 miljonus Mediju atbalsta fondam. Tāpēc nevajag brīnīties, ka mūs no rīta līdz vakaram biedē ar sodiem un ierobežo cilvēku tiesības. Es gribētu atgādināt, ka mēs esam 9. vietā pasaulē pašnāvību skaita ziņā. Un ko mēs brīnāmies? Mēs šogad... mēs pilnīgi iznīcinājām mikrouzņēmumus, cilvēkiem ir pārdegšana - ne tikai uzņēmējiem, bet arī vecākiem. Gan vecākiem, gan arī bērniem. Bet ierēdņi saņem piemaksas par darbu pandēmijas laikā. Un vienalga, vai strādājuši labi vai slikti, - viņiem ir pārdegšana, un viņi saņem, bet ko lai dara parastie cilvēk
Komisijas vārdā aicinu atbalstīt minēto lēmuma projektu. Saeimas Juridiskās komisijas šā gada 14.novembra sēdē tika skatīts lēmuma projekts “Par Natālijas Zavadskas apstiprināšanu par rajona (pilsētas) tiesas tiesnesi”. 2015.gada 15.janvārī Latvijas Republikas Saeima iecēla Natāliju Zavadsku par rajona (pilsētas) tiesas tiesnesi. Tieslietu padome, pamatojoties uz likumu “Par tiesu varu”, noteica Natālijai Zavadskai pildīt tiesneša pienākumus Rīgas rajona tiesā. Savas kvalifikācijas celšanai Natālija Zavadska ir piedalījusies 16 Latvijas tiesnešu mācību centra semināros. Tiesnese skata visu veidu civillietas. Par tiesneses darbu ir saņemtas pozitīvas atsauksmes no Rīgas rajona tiesas, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas. Tiesnešu kvalifikācijas kolēģija ir pozitīvi novērtējusi Rīgas rajona tiesas tiesneses Natālijas Zavadskas profesionālo darbību un devusi pozitīvu atzinumu viņas apstiprināšanai amatā bez pilnvaru termiņa ierobežojuma. Ņemot vērā minēto, komisijas locekļi ir vienbalsīgi atbalstījuši šo lēmuma projektu. Saeimas Juridiskās komisijas vārdā aicinu apstiprināt Natāliju Zavadsku par rajona (pilsētas) tiesas tiesnesi bez pilnvaru termiņa ierobežojuma. Komisijas vārdā aicinu atbalstīt minēto lēmuma projektu. Saeimas Juridiskās komisijas šā gada 14.novembra sēdē tika skatīts lēmuma projekts “Par Andra Škutāna apstiprināšanu par rajona (pilsētas) tiesas tiesnesi”. 2014.gada 4.decembrī Latvijas Republikas Saeima iecēla Andri Škutānu par rajona (pilsētas) tiesas tiesnesi. Tieslietu padome, pamatojoties uz likumu “Par tiesu varu”, noteica Andrim Škutānam pildīt tiesneša pienākumus Dobeles rajona tiesā. 2016.gada 6.septembrī Tieslietu padome, pamatojoties uz likumu “Par tiesu varu”, uzdeva Andrim Škutānam pildīt Jelgavas tiesas tiesneša pienākumus tiesneša pagaidu prombūtnes laikā. Savas kvalifikācijas celšanai Andris Škutāns ir piedalījies 14 Latvijas Tiesnešu mācību centra semināros. Tiesnesis skata krimināllietas un administratīvo pārkāpumu materiāl
Jā, paldies. Es biju plānojis sniegt grozījumus uz otro lasījumu, kas dotu iespēju daudz lielāku daļu no uzkrātā pensiju kapitāla ieguldīt Latvijas ekonomikā, bet, nu, ņemot vērā šodienas darba apstākļus, es to nedarīšu. Bet es izskaidrošu, kas ir problēma ar šo likumu kopumā. Tātad mēs šodien Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā jau dzirdējām, ka lielākā daļa pensiju fondu šogad strādās ar lieliem zaudējumiem – no 2 līdz pat 20 procentiem. Tas nozīmē, ka jau tagad Latvijas pensiju kapitāls ir zaudējis vairākus simtus miljonu eiro, teiksim, no lielajām svārstībām biržā, ja... pasaules biržās. Tā ir būtībā pensionāru, nu, mūsu kopējā zaudētā nauda. Tie mani grozījumi paredzēja to, ka arvien lielāku daļu no pensiju kapitāla varētu ieguldīt Latvijas tātad... aktīvos – vai tie ir Latvijas meži, lauksaimniecības zeme, nekustamie īpašumi un tā tālāk, līdzīgi kā tas ir Skandināvijā. Tāpēc es aicinātu tiešām Labklājības ministriju, Finanšu ministriju, Finanšu un kapitāla tirgus komisiju ļoti steidzami strādāt pie šādiem grozījumiem, lai mēs redzam, ka šī pensiju nauda nevis aizplūst uz kaut kādām ārvalstu biržām, kur tā tiek zaudēta, bet lai tā tiešām tiek ieguldīta Latvijas ekonomikā. Paldies.
Godātie kolēģi un frakcija “<PARTY>”! Jums ir lieliska ministre, kura tur savu vārdu, savā uzrunā viņa teica, ka viņa atbalstīs un risinās problēmu ar patvēruma meklētājiem un imigrantiem. Un ministre teica - ministre dara, jo iniciatīva iet no Iekšlietu ministrijas. Un ko mēs redzam? Pagājušajā nedēļā ekonomikas ministrs iestājās pret investīcijām, Nacionālā apvienība savu ideoloģiju pasniedza, ka viņi rūpējas par īpašumiem, par pamestām muižām, ka tie ārzemnieki apsaimnieko ļoti slikti savus īpašumus, un tagad mēs gribam šķirties no viņiem. Un ko mēs šodien darām? Mēs piešķirsim ārzemnieka personas apliecību. Un tikai uz vēlmēm. Ja šī persona vienkārši vēlas saņemt ārzemnieka personas apliecību, lai veicinātu ekonomikas, zinātnes, izglītības vai kultūras sakaru attīstību... zem šiem vārdiem es neredzu nekādus kritērijus, ko nozīmē “vēlas”. Mēs... entos gadus mums pārmeta, ka mēs esam tilts kaut kādu naudu atmazgāšanai. Nedod dievs, tā nedrīkst, mēs varam tikt iekļauti pelēkajā zonā, un visa mūsu banku sistēma... nekas nestrādās. Un visas Eiropas dalībvalstis atteiksies no mums. Bet visi jau atteicās no mums. Un pat vietējiem mēs nevaram nodrošināt pakalpojumus. Bet mēs varam nodrošināt pakalpojumus ārzemniekiem un patvēruma meklētājiem. Un par ko mēs pārvēršamies? Par tiltu? Šiem cilvēkiem - par tiltu Eiropā? Tā ir Nacionālās apvienības ideoloģija? Tā jūs rūpējaties par valsts drošību, par valsts stabilitāti? Es aicinu kolēģus balsot pret šo likumu. Paldies.
Cienījamais Prezidij! Godātie kolēģi deputāti! 2018.gada 22.janvārī Saeima saņēma 12 053 Latvijas pilsoņu kolektīvo iesniegumu “Par bilingvālās izglītības saglabāšanu”. 14.februārī Saeimas Mandātu, ētikas un iesniegumu komisija uzklausīja iesniedzēju pilnvaroto pārstāvi, kurš pamatoja iesniegumā izteiktos ierosinājumus ar mērķi apturēt Izglītības un zinātnes ministrijas 2017.gadā ieplānoto mazākumtautību skolu reformu. Tika pausts viedoklis, ka šāda reforma ierobežo Satversmes 112.pantā noteiktās tiesības uz izglītību un ka Izglītības un zinātnes ministrija ignorē pilsoniskās sabiedrības pieprasījumus veikt atklātu un profesionālu diskusiju. (Sēdes vadītājs noklaudzina ar āmuru.) Atsaucoties uz Eiropas Parlamenta ekspertu atzinumu, tika izteikts viedoklis, ka Izglītības un zinātnes ministrijas izstrādātie likumprojekti “Grozījumi Izglītības likumā” un “Grozījumi Vispārējās izglītības likumā” ierobežo arī Satversmes 91.pantā noteiktās tiesības (attiecībā uz tiesiskās vienlīdzības principa ievērošanu kā samērīguma principa ievērošanu). Vienlaikus tika norādīts, ka dati par ietekmi uz izglītības procesa kvalitāti nav sniegti nedz likumprojektu anotācijās, nedz informatīvajā ziņojumā par pāreju uz mācībām valsts valodā vispārējās izglītības iestādēs. No iesniedzēju puses tika minēts, ka likumprojekts jāatgriež atpakaļ Izglītības un zinātnes ministrijai, kā arī Eiropas Padomes Venēcijas komisijai un ka šādā redakcijā to pieņemt nedrīkst. Iesniedzēji izteica Saeimai ierosinājumu - nodot Latvijas pilsoņu kolektīvo iesniegumu Saeimas Izglītības, kultūras un zinātnes komisijai un skatīt to atsevišķi no likumprojektiem. Uzklausījusi visas iesniedzēju prasības un iepazinusies ar saņemto iesniegumu, komisija 2018.gada 14.februāra sēdē ar balsu vairākumu nolēma neturpināt kolektīvā iesnieguma sākotnējo izvērtēšanu Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā. Līdz ar to, pamatojoties uz Saeimas kārtības ruļļa 131.5 panta ceturto un piekto daļu, komisija sagatavoja lēmuma projektu par