EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-et huggingface dataset:
Tere, hea Siret! Ma olen väga teaduse usku ja mõnikord tehakse teadust ka teaduse nimel, kunsti kunsti nimel, ja ma olen selle poolt. Aga ma ei saa praegu aru sellest: moodustatakse probleemkomisjon, et arvesse võtta teaduse ettepanekuid selle kriisi ületamiseks. Asi on aga nimelt selles, kas valitsus teadlasi või üldse viisakaid ja tarku inimesi kuulab. Praegu arutatakse Rail Balticut. Ernst &amp;Youngi arvud on olemas, aga võetakse kuulda poolkriminaalse struktuuriga konsultatsioonifirmat AECOM. Ühesõnaga, mis mõte on teaduse tegemisel, kui valitsus teadlasi niikuinii ei kuula? Ja see komisjon ei ole ju võimeline tootma teadmist, mida praegu ei ole. Kas teile ei tundu, et sellisel juhul on see komisjon lihtsalt mõttetu?
Austatud juhataja! Head kolleegid! Kõnealuse eelnõu algatasid 14 Riigikogu liiget 23. veebruaril aastal 2017. Riigikogu keskkonnakomisjon arutas eelnõu 18. aprillil. Enne seda sai keskkonnakomisjon karusloomafarmide keelustamise toetajatelt 10 000 toetusallkirja. Ka keskkonnakomisjon tõdes, et ühelt poolt on tegu majandushuvidega, teiselt poolt aga loomakaitse ja eetika probleemide põrkumisega. Ette ruttavalt ütlen, et igal juhul on tegemist ajaloolise hetkega: seda teemat on küll püsitatud ka varasematel aastatel, aga täna on meil kõigil siin saalis võimalik ja ka kohustus oma seisukoht konkreetselt välja öelda. Pean kiitma oma kolleege siin suures saalis. Vaatasin keskkonnakomisjoni protokolli üksipulgi korduvalt läbi – mida küsiti ja mida komisjon arutas – ning saan öelda, et leidsin ainult ühe küsimuse, mida küsiti keskkonnakomisjonis ja mida ei küsitud siin suures saalis. Selle ma ka kohe ette loen. Selle küsimuse esitas hea kolleeg Meelis Mälberg, kes küsis mõlemalt osapoolelt ehk siis ühelt poolt karusloomakasvatuse esindajatelt ja teiselt poolt nende vastastelt, kelle huve nad esindavad ja kes neid rahastab. Leander Pragi, kes esindab karusloomakasvatajate huve, vastas, et eelkõige esindab ta iseenda ja kõigi Eesti karusloomakasvatajate huve, samuti Nuckö Farm OÜ juhatuse liikme huve. Rahastab ta seda tegevust koos kõigi teiste ettevõtjatega. Teiselt poolt Kadri Taperson selgitas, et ta esindab loomade huve ja tema organisatsiooni majandusaasta aruandega saavad kõik tutvuda kodulehel, aga rahastajad on neil eraisikud. Komisjoni arutelule olid kutsutud kõik osapooled, alates loomulikult eelnõu algataja esindajast Barbi Pilvrest. Kohal olid MTÜ Eesti Karusloomakasvatajate Aretusühing juhatuse esimees Leander Pragi, MTÜ Eesti Karusloomakasvatajate Aretusühing juhatuse liige Aado Oherd, MTÜ Eesti Karusnahaliit juhatuse liige Tarmo Kattago, loomade eestkoste organisatsiooni Loomus esindaja Kadri Taperson ja samast organisatsioonist ka Anita Jürson. Maaeluministee
Aitäh, austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu! Me komisjonis arutlesime väga pikalt selle eelnõu üle. Ma ei hakka siin praegu käsitlema seda nn märgatava nähtavuse ja elustiili teemat – sellest võiks tõesti lõputult rääkida. Küll oli üsna oluline teema teatud arvul ruutmeetritel põhinev piirang, mis läks lõpuks kompromissina eelnõust välja. Ja välja läks see seetõttu, et leiti sõnastus, mille puhul seda tehnilist normi ruutmeetrites ei ole, aga sisse jäi selline väheke umbmäärasem, kuid sama mõtet kandev sõnastus. Ja selle sõnastuseni jõudmisel me käisime komisjonis läbi mitu konkreetset stsenaariumi. Kõigile majanduskomisjoni liikmetele on ju selge, et väikestele maapoodidele ei tohi selle seadusega esitada mingisuguseid ülemääraseid nõudeid, mis võiks neid kuidagi rohkem ohustada, kui nad seda praegu on. Lisaks sellele on kaupmeeste liit koostöös Tarbijakaitseametiga nõus kokku panema parima praktika käsiraamatu, kuidas erinevates poodides võiks alkoholi müüa. Nüüd konkreetsed stsenaariumid. Üks konkreetne stsenaarium oli see, kus alkoholi müüakse leti taga. Leidsime ühiselt, et selline müügiviis on kõige parem. See piirab kõige enam emotsioonioste, kuna konkreetset alkoholi tuleb küsida. Selline müük käib niimoodi, et alkoholipudelid on müüja selja taga letil. Teiseks olid meil jutuks külmkapid. Arutasime, et kui meil on üldiselt poodides kuskil seina ääres külmkapid, mis on õlut, siidrit või mingit muud lahjat alkoholi täis, siis kas need võivad ka väikses poes olla. Me jõudsime arusaamani, et võivad küll olla. Need uksed võivad olla läbipaistvad, aga parem oleks, kui need ei oleks läbipaistvad, vaid sellised neutraalsed. Samas jõudsime järeldusele, et ei ole ka suurt probleemi, kui uksed läbi paistavad, aga samas külmkapis ei tohi alkohoolsete jookide kõrval olla limonaadi ja muid mittealkohoolseid jooke. Kolmas teema oli, kas sellises väikses poes võib näiteks euroalusega tõsta õlled kusagile poenurka või kui nurgas ei ole ruumi, siis poe keskele. Me leidsime
Austatud Riigikogu esimees! Head Riigikogu liikmed siin- ja sealpool teleekraani! Kannan ette, mis toimus Riigikogu õiguskomisjonis võlaõigusseaduse ja tarbijakaitseseaduse muutmise seaduse eelnõu 786 menetlemisel. Arutelu toimus esmaspäeval, 1. detsembril. Selgitusi andsid lugupeetud justiitsminister Andres Anvelt ja Justiitsministeeriumi eraõiguse talituse nõunik Kristiina Koll. Selgitused olid põhjalikud, samuti nagu ministri ettekanne täna siin. Minul komisjoni ettekandjana midagi lisada ei ole. Komisjon tegi menetluslikud otsused. Eelnõu otsustati saata täiskogu päevakorda 10. detsembriks (see otsus oli konsensuslik), tehti ettepanekud esimene lugemine lõpetada ja muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrata 29. detsember (samuti konsensuslikult) ning ettekandjaks määrati Jüri Morozov (samuti konsensuslikult). Aitäh!
Tänan, proua juhataja! Austatud minister! Viimastel aastatel on riigieelarves ridu üha vähem lahti kirjutatud, hiljem aga selgub aasta jooksul, et nendelt ridadelt eraldatakse mitmelegi MTÜ-le teatud summad. Näiteks on kujunenud selline olukord – toon kaks näidet –, et omanike ühendus saab miljoneid, aga liikumine Kodukant ei tea kunagi kindlalt, kas talle raha eraldatakse või mitte. Te ise ka viitasite ühes vastuses, et on olemas peidetud kujul eraldised. Kuidas seda olukorda edaspidi parandada?
Aitäh, austatud esimees! Lugupeetud justiitsminister! Eelmise aasta sügisel jõudis juristkonnani teade, et Justiitsministeeriumi initsiatiivil hakatakse looma riigiõiguse instituuti. See tekitas juristkonnas sügavat huvi ja ilmselt ka ootusi. Minu küsimus ongi selline: mis on saanud sellest mõttest, ideest tänaseks päevaks? Kuidas see on edenenud? Aitäh! Ma küsin täpsustuseks veel. Algne plaan oli luua mittetulundusühing. Kas sellel instituudil, nagu praegu kavas on, Tartu Ülikooliga ei ole mingit pistmist?
Lugupeetud eesistuja! Väga austatud minister! Õpetajate palk ja järelkasv on arusaadavalt üliolulised ja väga tähtsad, kindlasti ei ole vähem tähtsad meie õppurite head tulemused ja näitajad rahvusvahelistes tabelites. Aga ma küsin siiski teema kohta, mis aastate tagant ikka üles kerkib. See puudutab eeskätt lapsi, nende vaimset tervist ja väidetavalt võrdlemisi varakult algavaid õppetunde ehk õppetööd. Kas arengukava koostamise käigus tuli ka see teema päevakorda? Kas selline õppekorraldus, nagu meil on tavaks olnud – algus kell 8 või 8.15 või sinna kanti –, on tänasele päevale kohane või peaks midagi muutma?
Lugupeetud juhataja! Head rahvasaadikud ning kõik, kes te jälgite meid rõdul, interneti ja televisiooni vahendusel! Kõnealuse seaduseelnõu pealkiri on "Sotsiaalmaksuseaduse, tulumaksuseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus". Sõnade "ja teiste seaduste" alla on väga peenelt põimitud ka karistusseadustiku muutmine. Peale selle seaduse vastuvõtmist karistatakse kõiki Eesti kodanikke, Eestis viibivaid külalisi, kohalikke omavalitsusi ning isegi Politsei- ja Piirivalveametit suuremate kulude ja kõrgemate hindadega. Ma ei tea, et Eesti ajaloos oleks valitsus varem nii karmilt pöördunud oma rahva vastu. Ja ma tõesti ei mõista neid rahvasaadikuid, kes valitsust sel teel toetavad ja kiidavad teda rahva karistamise eest. Milles siis seisnevad need karistused? Ja mille eest kõiki siin väikesel maal viibijaid karistatakse ning kellele on see kasulik? Alustame sotsiaalmaksu langetamisest. Tundub nagu positiivne uudis – mingi maks langeb! Kuid ettevõtjad, kes peaksid sellest maksumuudatusest kasu saama, on öelnud, et hind, millega see saavutatakse, on liiga kõrge. Tegelikult firmade ja asutuste kulud suurenevad. Täna on meil 15. juuni. Laupäeval käis meediast läbi uudis, et üks lapsevanem pidi maksma 6-aastase lapse vältimatu hambaravi eest, kuna haigekassa teise kvartali raha oli otsa saanud. Kaks nädalat enne kvartali lõppu ei saa lapsed enam hädavajalikku arstiabi! Tegemist ei ole üksiku juhtumiga, neid juhtumeid on üle Eesti väga palju. Nüüd väidetakse, et kui sotsiaalmaksu ühe protsendi võrra vähendada ja seeläbi ka haigekassa kasutuses olevad vahendid vähenevad, siis see arstiabi kvaliteeti ja kättesaadavust ei halvenda. Ei usu seda juttu! Haigekassa ei saa juba praegu oma asjadega hakkama. Kuidas on see võimalik peale eelarve kärpimist? Selle muudatusega me karistame kõige haavatavamaid – neid, kes on haiged ja vajavad arstiabi. Jah, räägitakse, et see protsent leitakse kusagilt mujalt, kuid riigiasutused, sh haigekassa on saanud käsu kulusid vähendada ning seda rohkem
Esimeses versioonis oli sõnaselgelt kirjutatud "kooskõlastuskohustus", tänases on kirjutatud "teavitamis- ja loamenetlus". Vastavalt vabariigi määrusele, mis välja töötatakse, määratakse eri ettevõtetele kas teavitamis- või loamenetlus vastavalt sellele, missugust tehnoloogiat on nad siiani kasutanud või planeerivad oma 5G arendamisel kasutada. Majanduskomisjoni seisukohast ma saan öelda seda, et ma ei eksinud. See eelnõu ei käsitle seda teemat. See eelnõu käsitleb Vabariigi Valitsusele loa andmist, et ta saaks välja töötada vastava sisuga määruse. Küll aga oli rahalise mõju analüüsidest juttu meie komisjoni erikoosolekul, kus olid kohal kõik osapooled, kaasa arvatud Huawei Technologies, Elisa ja Telia. Seal olid arutelu all ka nende tehtud investeeringud. Me mõistame, et investeeringud on tehtud ja lootus on olnud arendada seda 5G-d edasi. See on võimalus, mitte kohustus. Ja see on juba vastavalt määrusele Vabariigi Valitsuse ja kõigi teiste osapoolte omavaheline kokkulepe, mismoodi nad need asjad lahendavad, kas ka rahaline pool lahendatakse ja kui, siis mil määral.
Aitäh hea küsimuse eest! Eelkõige näen ma siin positiivset kogu ühiskonnale. Kuid kahtlemata on siin ka teistsuguseid asju. Ma ei nimetaks neid just nõrkadeks külgedeks, aga toon näiteks omavalitsuste rahastamise. Omavalitsused saavad nende ülesannetega hakkama. Ma ei ole nõus eelkõnelejatega, et nad ei saa. Aga ühiskonnas on probleeme ja kõiki probleeme ei ole võimalik lahendada. Kuid omavalitsuste inimesed annavad endast parima. Eks siin ole võib-olla ka veel teisi probleeme, kõike ei ole võimalik ette näha. Siiski näen ma seda eelnõu positiivsena. Jah, ma saan sellega leppida.
Härra juhataja! Auväärt Riigikogu! Ennist ma oma küsimusele, mille ma esitasin arupärimisele vastanud maaeluministrile, kahjuks vastust ei saanud. Aga see selleks. Ma kuulsin selles nn vastuses hoopis midagi muud. Kuulsin seda, et suured sea- ja veisekarjad ning paneme sinna juurde ka suured külvi- ja lõikuspinnad on väga head ja väga efektiivsed ja sellega tuleb arvestada. Ma mäletan hästi seda aega ja võib-olla nii mõnigi teist mäletab või vähemalt on lugenud, et kolhoosi tee pidi olema ainuõige tee Eesti põllumajanduses. Suurmajandid on efektiivsed, viivad elu edasi. Väiketalunikud oma suhteliselt või ka absoluutselt väikeste taludega ei kõlba mitte kusagile. Sellepärast olgu ainult ühismajandid, suured majandid. Nii ka nüüd. Meil on, nagu ma ka oma küsimuses mainisin, Euroopa suurimad piimakarjad. Aga millegipärast viivad eriti Lõuna-Eesti piirkonnast Leedu tsisternautod meie suurkarjade piima usinasti Leetu, kus on piimakarjad hoopis väiksed. Samuti on Lätis. Härra Kruuse selgitas, et Läti pääses seataudi tagajärgedest lihtsamalt sellepärast, et neil on väiksed seakarjad ja seapidamistalusid on hästi palju, palju rohkem kui meil. Meil on suured ja vägevad ja efektiivsed. Minu küsimuse sisu oli selles, kas suured sea- ja piimakarjad ei ole ühelt poolt ahendanud meie maaelu. Läti ja Leedu maaelu on tänu nendele mitteefektiivsetele väikekarjadele paremini püsinud. Kas nüüd sellele lisaks ei ole ilmnenud tõsiasi, et mida suurem kari, seda suurem on ka taudioht, seda suurem on ka taudikahju? Tagantjärele tarkus on hea tarkus, väga hea tarkus. Seda suudavad ainult targad inimesed rakendada kõigil tasanditel. Olen rääkinud.
Aitäh, härra eesistuja! Hea minister, aitäh väga hea ettekande eest! Mõnus oli kuulata ideaalmaastiku kirjeldust. Tähendab, kõik need tegevused on väga vajalikud, aga te nagu umbisikulises tegumoes käsitlesite neid teemasid ega nimetanud minule kui reaalainete inimesele väga huvitavat asja – nimelt katteallikat, kust kohast see raha võetakse. Ühest taskust teise tõstmine nagu ei ole eriti mõttekas tegevus. Te jätsite rääkimata, millistest kasumlikest riigiettevõtetest te võtate selle raha, millega te kõik selle ellu viite. See on väga kihvt – kodanikupalgad ja kõik muu, aga kust see raha võetakse?
Head kolleegid! Õiguskomisjon valmistas eelnõu esimeseks lugemiseks ette 6. veebruaril. Külalistena osalesid arutelus justiitsminister Urmas Reinsalu ning Justiitsministeeriumi karistusõiguse ja menetluse talituse nõunik Mare Tannberg. Justiitsminister Urmas Reinsalu tutvustas komisjonile Eesti Vabariigi ja India Vabariigi kohtulikult karistatud isikute üleandmise kokkuleppe ratifitseerimise seaduse eelnõu. Justiitsministri sõnul ratifitseeritakse eelnõu 375 kohaselt Eesti ja India vaheline kohtulikult karistatud inimeste üleandmise kokkulepe. Selle kokkuleppe eesmärk on anda inimestele võimalus kanda karistust oma koduriigis. Kokkulepet saab rakendada vaid juhul, kui üleandmise tingimustega on nõustunud nii karistatud inimene kui ka mõlemad riigid. Eesti või India saavad üle anda kodaniku, keda pole karistatud surmanuhtlusega ja kes pole süüdi mõistetud sõjakuriteos. Inimese suhtes tehtud kohtuotsus peab olema lõplik. Üks üleandmise tingimusi on see, et tegu, mille eest karistus määrati, peab olema kuriteona karistatav ka vastuvõtvas riigis. Üleandmine on lubatud, kui karistust on jäänud kanda rohkem kui kuus kuud. Pärast üleandmist peab inimene jätkama mõistetud karistuse kandmist. Riikidel on õigus anda armu, amnestia või kergendada karistust kooskõlas oma riigi põhiseadusega. Õiguskomisjon tegeles eelnõuga väga operatiivselt. Tehti ettepanek saata eelnõu päevakorda tänaseks, 14. veebruariks 2017. Ettepanek oli esimene lugemine lõpetada. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 16. veebruar 2017 kell 10. Otsustati saata eelnõu teisele lugemisele, kui esimene lõpetatakse, 22. veebruariks 2017 ja tehti ettepanek panna eelnõu siis lõpphääletusele. Kõik otsused tehti konsensuslikult. Aitäh! Erinevaid arvamusi väga palju polnud, sest komisjon oli siin konsensuslik ja kõigi kuue erakonna liikmed soovivad, et laevakaitsjad võimalikult kiiresti kodumaale jõuaksid. Eks küsimused olidki kantud sellest, kuidas see võimalik oleks ja kas see ratifitseerimisprotsess an
Aitäh, istungi juhataja! Lugupeetud komisjoni esimees! Te just praegu ütlesite, et ei ole tulnud kritiseerivat arvamust. Huvitav-huvitav, mina täna hommikul rääkisin ettevõtjatega ja nad olid selle asja pärast ikka väga pahased ja osutasid suurtele vastuoludele. Ma lühidalt ütlen niimoodi, et probleem ei pruugi alati olla allhankijatele mittetasumises. Vahel juhtub nii, et kohalik allhankija võtab omavalitsusega paari ja nad lähevad peatöövõtja vastu. On ka selliseid juhtumeid. Niisuguste olukordade lahendamiseks oleks olnud tark aeg maha võtta, seda asja arutada ja leida kõiki osapooli rahuldav lahendus, mitte eelnõu läbi suruda. Miks te ikkagi tahate kangesti läbi suruda regulatsiooni, mis ilmselgelt tööle ei hakka? Miks?
Head kolleegid! Austatud minister! Tõesti, 10. mail 2016 esitasid allakirjutanud arupärimise, mis puudutab parvlaevade valmimist suursaarte liinidele ning poliitilist vastutust. 10. mail me selle esitasime, aga majandus- ja taristuminister Kristen Michal käis ka 15. veebruaril siin analoogsele arupärimisele vastamas. Ta eitas siis probleeme ja väitis, et neli uut parvlaeva jõuavad õigeks ajaks, 1. oktoobriks, ilusasti liinile. Aeg läks edasi, tuli 10. mai. Opositsioonile, üldse erinevatele poliitilistele jõududele oli hakanud tunduma – seda oli ka materjalidest nähtud ja juba 2013. aastal asekantsler Merike Saks väitis seda –, et tegelikult ei jõuta nelja uut parvlaeva õigeks ajaks valmis. Aga ka 10. mail tundus, et seda probleemi veel eitatakse. Kui opositsioon oli viis-kuus kuud järjest korranud, et peab tegelema plaaniga B, sest kui õigel ajal sellega ei tegelda, siis läheb see maksumaksjale rohkem maksma, toimus kas juulis või augusti alguses Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi juhtkonnas vaimne ärkamine. Siis oldi valmis avalikkusele tunnistama, et tõesti, ükski uus parvlaev 1. oktoobriks valmis ei saa. Aga 10. mail esitasime me kümme detailsemat küsimust, millele ootame täpseid vastuseid. Loodetavasti ei anna majandus- ja taristuminister mitte poliitkorrektseid vastuseid, vaid läheb sügavuti ja selgitab, miks asjad ikkagi lonkavad. Kindlasti on parlamendiliikmetel täpsustavaid küsimusi ja hiljem kasutan mina ka sõnavõtuvõimalust. Aitäh! Aitäh juhatajale! Hea minister, aitäh üllatavalt põhjalike vastuste eest! Teie küll hankelepingut ei allkirjastanud, aga selles lepingus on väga põnevaid asju. Näiteks saab sealt teada, et kuigi Türgis ehitatava parvlaeva hind on 22,8 miljonit eurot, on hankelepingusse pandud selline klausel, et riik võib 12 aastat hiljem need kaks Türgis ehitatud parvlaeva välja osta kokku 8 miljonit eurot kallimalt. 12 aastat hiljem 8 miljonit eurot kallimalt! Kuidas sai selline hüpe sinna sisse tekkida?
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea ettekandja, aitäh inspireeriva ettekande eest! Ma soovin pisut täpsustada 1990-ndatel meie väärtushinnangutes ja mentaalsuses toimunut. Ma võib-olla provotseerin pisut, aga kas polnud nii, et kui Eesti iseseisvus, siis me lähtusime peamiselt rahvuskonservatiivsetest väärtustest ja siis hakkas toimuma rahvusriigi ülesehitamine? Me hakkasime õppima euroopalikke, liberaaldemokraatlikke väärtusi tasapisi 1990-ndatel, kui me tahtsime hakata lähenema Euroopa Liidule. Me tasapisi tsiviliseerusime. Tulid sellised teemad nagu inimõigused, sooline võrdõiguslikkus, rahvuste ja seksuaalvähemuste õigused. See oli suhteliselt valuline protsess.
Kallis härra spiiker! Armsad kolleegid! Head külalised! Täna on räägitud, kuidas, mida ja kui palju on Eesti hariduses vaja rahastada. On räägitud väga laiapõhjaliselt, argumenteeritult, on räägitud täpselt ja on räägitud detailselt. Lubage mul sellest mustrist, küll igati vajalikust mustrist hetkeks eemalduda ning püüda ehk isegi laialivalguvalt ning kujundlikultki rääkida sellest, miks on vaja haridust rahastada, miks on vaja lisaks hariduse rahastamisest rääkimisele haridust ka tegelikult rahastada. Niipalju kui minu napp parlamendikogemus ennustada lubab, juhtub lähimate nädalate ja kuude jooksul umbes midagi järgmist. Me nõustume siin saalis ja Riigikogu komisjoni ruumides üksteisega jäägitult. Me vannume vankumatut truudust hariduse rahastamise radikaalse reformimise plaanile. Me tunneme end tänase sisuka arutelu järel korraks millegi suurema ja tähtsamana kui see kummitempel, milleks meid üldiselt peetakse. Ent ühel hetkel saabub Rahandusministeeriumi ametnik ja teatab: see kõik, millest te 2016. aasta 7. aprillil Riigikogu suures saalis kõnelesite, on õige ja tore, kuid raha ei ole ja ei tule. Ning meie, vähemalt osa meist, laiutame jõuetult käsi ning halame üksteise õla najal Riigikogu kohvikus või suitsuruumis, kuidas Rahandusministeeriumis ei saada absoluutselt mitte millestki aru. Võib-olla ei saadagi, aga võib-olla me räägime nendega lihtsalt vales keeles. Sest vaadake, armsad sõbrad, see retoorika, mida me täna siin saalis haridusest rääkides kasutame, on pehmode retoorika, see on salongisotsialistide ja tugitooliliberaalide, taskukonservatiivide ja tagavaratraditsionalistide retoorika. See retoorika on igav, ta on out, kui kasutada ingliskeelset sõna. Proovigem siis retoorikat, mis tänases karmis maailmas usutavamalt kõlab. Rääkigem jõulistes kategooriates, rääkigem surmast ja ellujäämisest, rääkigem kaitsekulutustest, millest mõeldes meie kõigi silmad tavaliselt ju unisoonis kalkvele lähevad. Tegelikult on see väga lihtne, haridusele tehtavad kulutus
Hea esimees! Head kolleegid! Austatud peaminister! Teema on iseenesest ju väga tõsine ja ma olen nõus Maris Lauriga, et meil peaks siin tõesti üksteise vastu austus olema. Mina – mitte peaministri isikus, kes on siin enamasti väga viisakas olnud – olen siin küll päris mitme kolleegi puhul seda "viisakust" nautinud ja mõned neist on tegelikult ka täna samal teemal sõna võtnud. Nii et olgem austavad ja viisakad üksteise vastu. Propaganda vastu ei saa võidelda propagandaga, aga täna on siin päris mitmed sõnavõtud tähendanud ehtsa propaganda väljatulekut. Mul on eriti tore olla erakonnas, mille puhul kõik teised teavad, mismoodi peaks see erakond toimima, mismoodi see erakond ühte, teist ja kolmandat asja teeb. Aga vaadakem ikka ajas ka tagasi (põhjus, miks ma ka enne küsisin ajaloo kohta ühe küsimuse) – see telekanal ei tekkinud täna ega hakanud saateid edastama eile, ta on väga pikalt olnud ja probleeme pole ju olnud. Kui nüüd rääkida ETV+-ist ja ETV2-st, siis kõlasid siin saalis päris huvitavad väited. Üks valitsust juhtinud erakond on muukeelset kanalit kaks korda rahvusringhäälingus käivitanud ja teise opositsioonierakonna arvates pole seda telekanalit üldse vaja. Tegelikult on vaja ka selles teises keeles informatsiooni edastada ja seetõttu mulle väga meeldis peaministri vastus ETV+ kohta. Ka mina olen seda meelt, et sellele kanalile tuleb kindlasti tuge pakkuda, seda tuleb toetada. Jumala pärast, ei tohi kõike nüüd uuesti katkestada, et hakata paari aasta pärast taas nullist asju üles ehitama. Mul on aga päris suur mure kohalike omavalitsuste teema pärast, mida ei käsitleta siin täna esimest korda vääralt. Kahjuks on ka kõrged riigiteenijad oma päris mitmes viimases sõnavõtus eksinud põhiseaduse vaimu ja ka põhiseaduse sisu vastu. Omavalitsused ehk linnad ja vallad on Eestis põhiseaduslik institutsioon ja teevad oma otsuseid siiski ise. Seetõttu ei ole meil tegelikult mingit õigust siit neile ette öelda, mida tuleb või ei tule teha, olgu jutt Tallinnast, Viljandi
Aitäh! Härra ettekandja! Mina usaldan rahanduskomisjoni, aga ma kontrollin siiski. Tõepoolest, eelmine teisipäev oli olukord, kus ma pidin olema korraga nii Teamsi koosolekul rahanduskomisjonis kui ka Webexi koosolekul Eesti Pangas ja mul ei õnnestunud neid ühendada, ma pidingi Eesti Panga koosolekule lülituma. Ja sellepärast ma küsisingi oma esimese küsimuse. Aga ma ei saanud rahuldavat vastust, ma pean tunnistama. Ei saanud. Suur saal ka ei saanud millestki praegu aru. Öelge, mis ikkagi tingis selle, et teil tekkis selline konsensus. Kas opositsioon kuidagi suruti maha, saadeti minema, võeti neilt hääletusõigus ära või lülitati välja? Kuidas see nii oli, nagu te kirjeldate, et mingisugust vaidlust ei toimunud ja kõik olid poolt? No välja arvatud siis see Ligi, kes pidi olema kahel koosolekul korraga ja võib seda häbi kannatada. Aga just see: mis toimus rahanduskomisjonis? Kuidas Aivar Kokk, Rene Kokk ja Urmas Reitelmann niimodi leebusid tol hetkel?
Aitäh, austatud juhataja! Hea ettekandja! Härra minister väitis oma ettekandes korduvalt, et praegune süsteem ei ole piisavalt läbipaistev. Siinkohal küsingi teilt, kuidas teie arvates võiks selle süsteemi läbipaistvamaks muuta. Aitäh, hea istungi juhataja! Hea ettekandja! Härra ministri jutust sain ma aru, et selle nõukogu tööga on seotud üpris suured administreerimiskulud ehk halduskulud. Teie jutus kõlas vastupidine arvamus. Kuidas need lood tegelikkuses on ja kas annab selle reorganiseerimisega midagi tõsiselt kokku hoida?
Austatud härra juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Ma võib-olla käsitlen seda teemat rohkem filosoofiliselt kui praktilise õigusemõistmise ja õigusinstitutsioonide seisukohalt ning mõneti jätkan teemal, millega alustas kolleeg Jüri Adams. Ma pealkirjastaksin oma käsitluse järgmiselt: "Kohtuvõimust ja selle suhtest rahvavõimuga". Seega räägiksin rohkem põhiseaduslikust kohtuvõimu ja rahvavõimu suhte tasandist ja pisut läheksin ka Eestist välja, vaataksin rahvusvahelist tasandit samuti. Esiteks, Eesti kohtusüsteem lähtub Mandri-Euroopa tavadest, vastab demokraatliku riigi põhimõtetele ja on üldjoontes õnnestunud. Selle kohta ei ole minu arvates nagu midagi öelda. Teiseks, meie kohtusüsteem on sõltumatu teistest võimuharudest. See ei ole ka, ma arvan, Eestis mingi probleem, aga küsimus võib tekkida hoopis vastupidisest. Ma ei ütle, kui sõltumatud meie kohtud on või ei ole, vaid küsin: kui sõltumatud peaksid olema teised võimuharud, eeskätt seadusandlik, täidesaatev võim kohtuvõimust? Kuidas seda küsimust mõista? Mina sõnastaksin selle niimoodi: kas kohtuvõimul peab olema õigus võtta kas või osaliselt üle seadusandliku ja täidesaatva võimu funktsioone? Kui jah, siis kas me saame rääkida võimude lahususest? Kolmeastmeline kohtusüsteem, nii nagu see kehtib Eestis ja nii nagu see kehtib üldjoontes vist kõikides demokraatlikes riikides, tagab üldjoontes õiglase kohtupidamise. Samas ei ole lahendust leidnud debatt, kuidas peaks toimuma madalamate astmete kohtute haldamine. Kohtuvõimu sõltumatus eeldab ka eri kohtuastmete sõltumatust üksteisest. Kui seda ei ole, muutub apellatsiooniõigus fiktsiooniks. Kui aga madalamate kohtuastmete haldamine on Riigikohtu ülesanne, siis tekib küsimus, kas madalamad kohtuastmed on sõltumatud või on need Riigikohtu ripatsid. Kas täidesaatev võim on sobiv haldama madalama astme kohtuid, on ka muidugi küsitav, kuigi kohtuvõimu sõltumatus tähendab siiski eeskätt sõltumatust otsuste tegemisel. Võimalik, et sõltumatu institutsioon oleks selleks o
Aitäh, austatud juhataja! Austatud Mihhail! Ma tahan tegelikult tänada eelkõige oma kolleegi Martin Kukke, sellepärast et ma tõesti nautisin, kui kuulsin, mis ta räägib. Enne ma ei kujutanud ette, et võib niimoodi olla, et Riigikogu saalis Riigikogu liige seletab inimestele, kuidas võib seadusest mööda minna ja mis skeeme on vaja kasutada, et oma soov ellu viia. Et on vaja firma vormistada, sest selle nimele saab juba soetada kinnisvara, mida eraisik seaduse kohaselt osta ei saa. Ma ei tea, Mihhail, võib-olla see on tõesti lahendus, aga tegelikult ei ole ju normaalne, kui inimesed hakkavad selleks firmasid looma. Sellega kaasneb ju pärast raamatupidamine ja igasugused teised asjad, mis ei ole loogiline ja normaalne. Minu meelest on see lausa kuritegu, kui inimesed niimoodi käituvad.
Härra esimees! Auväärt Riigikogu liikmed! Eesti on jõudnud oma arengus olulise verstapostini, mis kannab nime "Stenbocki maja tunnistab ühel meelel ja ühel häälel, et Maarjamaa haldusreform on üpris vajalik". Selle Soome graniidist väljaraiutud ja Eesti meistrite lihvitud teetähise sisuline suurus aastate möödudes aina kasvab ja ajavool tema sära üha enam kirgastab. Selle samba juurde on ehitatud mitmetasandiline kultuspüüne, kuhu on juba ohverdatud usinasti eurokukruid. Tõsi, esialgu küll soliidsete lubadustena, mis on kreposteeritud Stenbocki maja suurpitsatiga. Neist eurokukrutest tunnevad siirast rõõmu tublid valla- ja linnaisad ning -emad, kes näevad oma senise valitsejatee peatset lõppu. See rõõm annab neile tõsist jõudu minna praegu hoopis teist teed, kui seda oli nende alamate kärajal tehtud rahva otsus. Nüüd on siia saali jõudnud veerandvisand haldusreformi projektist ehk seadusest, seda sisuliselt võetuna haldusterritoriaalse reformi eelnõu 200 kujul. Haldusreformi seaduse eelnõust on seesinane käsitletav visand veel vägagi kaugel. Keskerakonna Riigikogu fraktsioon on pikka aega oma korduvatel debattidel praegu arutlusel olevat seaduseelnõu 200 arutanud. Olen kindel, et neil aruteludel on tugevasti kõlanud meie fraktsiooni tahe olla selles küsimuses igati konstruktiivses opositsioonis valitsuskoalitsiooniga. Meile sellist võimalust aga ei antud. Mul on sellest väga kahju, sest pean sisulist haldusreformi väga vajalikuks. Seda ei saa asendada siin oleva surrogaateelnõuga. Eelnõust on hoopis kadunud omaaegne <PARTY>-i oluline argument seoses haldusreformiga – tõmbekeskus. Meie ajaloolise haldusüksuse kihelkonna tõmbekeskuseks oli küla keskel paikneva kirikuga asula. Haldusreformi seaduses on vaja näidata ära omavalitsusüksuste ühinemise sisulised eeldused, mis tulenevad looduslikest, majanduslikest ja demograafilistest oludest ja tingimustest ning küllaltki arvestatavalt ka ajaloo- ja kultuuripärandist. Riik peab siinjuures lubama oma tugevat toetust regiona
Aitäh küsimuse eest! Tuleb tunnistada, et ma ei mäleta. Samalaadne küsimus, et miks siis nüüd äkki nii kiire hakkas, oleks võinud tõstatuda ka ju majanduskomisjonis, kus me seda eelnõu esitlesime. Aga ütleme nii, et see Siseministeeriumi initsiatiiv pärineb poolteise aasta tagant, nagu ma mäletan. Ma ei julge pead anda, aga ega ta üleöö ei ole tulnud. See oli huvitav küsimus, kas on teada lähiriikidest, nii lõuna kui ka põhja suunalt, kellega on hea ennast kõrvutada, kas seal on juba analoogseid kaameraid kasutuses. See oli ka vist hüpoteetiline vastus, et küllap on, väga täpselt ei teata, aga nad on vähemalt olemas. See on ka tehnoloogiliselt pisut arenenum variant ja ei ole kallis. Nii et esialgu neid kaameraid ostetakse kõigest kaheksa.
Hea istungi juhataja! Austatud kolleegid! Arutuse all olev eelnõu on varasemast teile kõigile vähemal või suuremal määral tuttav, sest valdavalt on tegemist juba eelmises Riigikogu koosseisus 20. veebruaril 2019. aastal vastu võetud Kaitseväe korralduse seaduse muutmise seadusega, mis toona kandis numbrit 783 SE. Sedasama jõustumata seadust numbriga 783 arutas praegune Riigikogu ja võttis selle muutmata kujul vastu uuesti 29. mail 2019 aastal. Ma ei hakka üle enam kordama hea kolleegi räägitut. Te kõik ilmselt vähemal või suuremal määral mäletate, kuidas see otsus leidis käsitlemist Riigikohtus, sest president kasutas toona oma võimalust teostada põhiseaduslikku järelevalvet selle seaduse üle. Ja tõepoolest, kogu see seadus läks tookord täies ulatuses arutelu alla. Selle kohta on kokkuvõttes öeldud, et see protsess oli õige ja tänu sellele on õigusvaldkonna asjatundjad saanud teema tõsiselt pulkadeks lahti võtta, et ta uuesti siin parlamendisaalis kokku panna. Hea meel on tõdeda, et suures osas vastuolu ei leitud. Põhiline argumentatsioon seisnes selles, kuidas teavitada isikuid, kelle suhtes tehakse jälitustoiminguid julgeoleku alal, ja kas on õigustatud jätta isikut teavitamata. Kui see on õigustatud, siis on siin omakorda toodud sisse kohtumenetluslik viis. Me oleme nüüd sellel aastal ka riigikaitsekomisjonis mitmeid kordi seda teemat arutanud. Alustasime Riigikogu julgeolekuasutuste järelevalve erikomisjoni esimehe Alar Lanemani eestvõttel, sest nii sai kokku lepitud, et Riigikogu on taas ise selle seaduseelnõu algataja. Ja kõik osapooled on kenasti tulnud eelnõuga kaasa. Me oleme teinud ametkondade esindajatega kohtumisi ja pidanud ka kirjavahetust, kuni sinnamaani välja, et arutada, kas tegemist on kiireloomulise eelnõuga või mitte. Väga selgelt on ühiselt sõnastatud, et maja justkui ei põle, aga kui parlament peab võimalikuks, siis tuleks sellega võimalikult kiiresti edasi liikuda. Just seda me nüüd siin teeme. Mainin veel ära, et Kaitseministeeriumi õigusosa
Aitäh, juhataja! Lugupeetud peaminister! Ma kuulasin, kuidas te žongleerisite arvudega, kui te võrdlesite Eestit, Lätit ja Leedut. Jah, me palgakasvus oleme küll ees, aga palk ei ole see, mis inimesele toidu lauale toob. Põhinäitaja on ostujõud. Ma tuletan teile meelde, et 2009. aastal oli SKT inimese kohta Eestis 62% ja Leedus 57% Euroopa Liidu keskmisest. Aastal 2014 oli see näitaja Eestis 73% ja Leedus 74%. 74% peaks olema kõrgem kui 73%. Kardan, et järgmisel aastal see lõhe on veel suurem. Aga ma küsin, mis kasu on teadusest, kui Vabariigi Valitsus ei taga ettevõtete konkurentsivõimet. Ma toon järjekordselt näiteks piimatootmise, kus me oleme maailma absoluutses tipus, rääkimata Euroopa Liidust. Eesti valitsus on aga ainuke, kes ei toeta oma põllumeest sama palju, kui toetatakse põllumeest ülejäänud Euroopas. Palun ärge hakake järjekordselt ette lugema neid toetusi: kriisitoetus, üleminekutoetus, vabandust, Euroopa Liidu otsetoetus. Ma räägin oma riigi toetusest, kus järgmisel aastal on 4,6 miljonit ...
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Tähendab, direktori kompetentsi me saime enam-vähem selgeks, aga milline kompetents peab olema sellel hindamiskomisjonil? Mis haridus peab olema, milline praktiline kogemus, milline taust, milline know-how või milline kapatsiteet? See on esimene pool küsimusest. Ja nüüd teine pool küsimusest. Üldkehtiva töö definitsiooni järgi on töö nihe algus- ja lõpp-punkti vahel. Minu kogemuste põhjal on viielist viielisena hoida suhteliselt kergem kui kaheline kolmeliseks teha. Kuidas sa hindad suhtarvu kasutades omavalitsuse ja riigi abi koolile tema arengus? Tähendab, direktor ei ole oma otsustes päris vaba, talle on tehtud väga palju ettekirjutusi. Küsin nüüd selle komisjoni kohta: kes ikkagi saab hinnata direktorit? Vahest see komisjon ei tea konkreetsest juhtimistööst mitte midagi.
Lugupeetud esimees! Hea Riigikogu! Maaelukomisjon vaatas eelnõu üle oma korralisel istungil 30. mail ja tegi ettevalmistusi teiseks lugemiseks. Ühtegi sisulist muudatusettepanekut ei tulnud. Ainult Riigikogu Kantselei tegi kaks keelelist muudatusettepanekut, millest ühte arvestati ja teist ei arvestatud, kuna oli mõte, et Eesti seaduses peab olema samasugune tõlgendus või mõiste peab olema samal kujul, kui on Euroopa Liidu määruses. Siis tehti otsus teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda 7. juunil, kuid see eelnõu on päevakorras täna. Teine otsus: teha ettepanek teine lugemine lõpetada. Kolmas ettepanek: kui teine lugemine lõpetatakse, teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda ja viia läbi lõpphääletus 14. juunil. Kõik otsused tehti konsensuslikult. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea minister! Kui möödunud sajandi lõpus ja käesoleva alguses tundus, et riikide imperialistlik poliitika on demokraatia teel astudes enam-vähem lõppemas, siis nüüd tundub, et me oleme eksinud. On olemas riik, kes püüab möödunud sajandist pärit käitumismalle sellel sajandil rakendada, ja ta ongi asunud seda tegema. Kas see tähendab, et sisuliselt on tegu selle riigi demokraatia läbikukkumisega ja me peamegi ütlema, et seda riiki ei saa üldse mõistusega võtta? Mida peavad demokraatlikud riigid tegema?
Aitäh, austatud juhataja! Austatud minister! Mul on küsimus, mis on seotud põllumajandusega. Me teame kõik, et praegu on põllumeestel järjekordne väga tõsine kriis, milles ei ole süüdi põllumehed, vaid pigem geopoliitiline olukord. Kas te ei leia, et sellises seisus me peaksime neile ikka mingeid soodustusi tegema, kas või nende kasutatava kütuse aktsiisi määra osas? Miks tõsta seda just praegu, kui on selline raske olukord? Me käitume just nii, et näitame põllumeestele, et nad ei ole üldse tähtsad meie riigi jaoks. Kas te olete sellega nõus?
Aitäh, hea ettekandja! Mida sina arvad sellest mõttest, mis oli tänase peaministripartei jaoks lausa kinnisidee või punane joon? Väidetavalt see oli isegi üks põhjus, miks neil jäi esimese hooga pärast valimisvõitu valitsus moodustamata. Küll olid nad kaks aastat hiljem valmis valitsusse saamise nimel sellest punasest joonest loobuma, aga see idee kindlasti põleb ereda leegiga selle maailmavaate pooldajate seas edasi. Mida sina arvad, kui mõttekas oleks äkki see küür minema visata ja teha kõigile 500 eurot, nii et ka Riigikogu liikmed saaksid lõpuks taas nautida tulumaksuvaba miinimumi? Ja mitte ainult Riigikogu liikmed, paljud muudki inimesed, kellel on hea sissetulek, oleksid kindlasti rõõmsad.
Austatud kolleegid! Iga riigi aastaeelarve koostamine on kuid kestev protsess ning dokument loomulikult ise muutustes elav ja arenev. On teada, et Eesti majandusel pole kaugeltki parimad ajad. Statistikaameti andmetel aeglustus meie riigi majanduskasv kolmandas kvartalis 0,4%-ni, mis võimalikku viga arvestades võib tähendada koguni väikest miinust. Tahan siinkohal meelde tuletada, et majanduskasv on kahe ja poole aastaga kahanenud 10%-lt peaaegu et nullini. Võrreldes Soomega pole meie näitaja ka praegu kuigi nigel. Lätiga võrreldes aga tekib küsimus, miks neil on õnnestunud samades tingimustes saavutada ligi 5%-line majanduskasv. Eesti majanduskasvu on pidurdanud nii ehitus- kui ka põllumajandus- ja kinnisvarasektor. Olukorra teeb keeruliseks see, et meie majandus on headel aegadel kasvanud kiiremini kui teistel, halbadel aegadel aga kahjuks samas proportsioonis kahanenud. Sama kehtib jooksevkonto kohta: mitmesaja miljoni suurune pluss moondus aastaga niisama suureks miinuseks, mis ilmselt kasvab veelgi. Samas on Eesti olnud tõhus eksportija, ületades meie saatusekaaslastest Läti ja Leedu näitajaid. Õnnetuseks aga läheb peale Soome majanduses nigelalt ka meie teisel ekspordi sihtriigil Venemaal. Ärevaks teeb seegi, et tegelikult pole peaaegu üldse neid, kes oskaks tulevasi majandustrende ennustada. Ärme unustame, et Euroopa Liidu järgmise aasta eelarve väheneb võrreldes tänavusega ligi kümnendiku võrra, mis rahalises ekvivalendis küünib hiigelsummani. Paratamatult tekib küsimus, kas Eesti järgmise aasta riigieelarve eelnõu, mis on koostatud hoopis optimistlikumate prognooside põhjal, ikka vastab muutunud olukorrale ja on adekvaatne. Kas Eesti suudab riigisektoris tagada palgatõusu keskmiselt pisut üle 5% ja kui suudab, siis mis on selle palgatõusu hind – kas mitte liiga paljude töökohtade kaotamine ja inimeste koondamine? Riigikontrolli aastaaruandes on välja öeldud kibe tõde: Eesti ei saa olulisi valikuid ja otsustavaid otsuseid enam edasi lükata. Riigikontroll on
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Ma püüan teha lühidalt, väga palju õigeid asju on ära öeldud. Ma püüan lihtsalt analüüsida seda poliitilist sõnumit, mille me parlamendis peaksime Eesti ühiskonnale andma. Ja sõnum, mille me täna anname, on see, et me oleme jälle valmis vastu võtma midagi, mis meie elu kuidagi paremaks ei tee. Ometi on lihtne püstitada endale selline küsimus ja mõelda, kas sa saad sellele vastata jah või ei. Kui me selle eelnõu puhul püstitame küsimuse, kas see ettepanek, mis meil laual on, suurendab või vähendab motivatsiooni legaalset palka saada, siis vastus on, et vähendab. Kui ma küsin järgmise küsimuse, kas meie ees olev ettepanek suurendab või vähendab motivatsiooni kauem tööturul olla, siis ... (Keegi saalist ütleb: "Vähendab.") vastus on: vähendab. Õige! (Keegi hüüab: "Õige!") Ja isegi nendest kahest küsimusest tegelikult piisab, et aru saada, et me ei tohiks seda eelnõu vastu võtta ja täna teist lugemist lõpetada. Meil ei ole puht normitehniliselt võimalust muud selle eelnõuga täna teha kui selle lugemine katkestada. Sisuliselt rääkida siin, et sai enam-vähem normaalne lahendus, sai kirik keset küla lahendus – no kuulge, see ei ole see, mida Eesti parlament peaks ütlema! Proovisime, no enam-vähem tuli välja, võtame vastu! See ei tohiks meie tee olla. Me saame täna öelda, et kui ei ole valmis lahendus, siis me seda siin saalis vastu ei võta. Ja see lahendus ei ole valmis. Kui aga sellest eelnõust jääb alles ainult see osa, mis puudutab paindlikku pensionile mineku iga, siis see on täiesti vastuvõetav lahendus. Teeme ära midagi, mille puhul on kompromiss ja kokkulepe olemas! Aga ärme viskame üles midagi väga õudset, ärme läheme kuskile poolele teele ja ütleme: "Nüüd on kõik midagi saanud." Niimoodi õigusloomet ei tohiks teha, tegelikult ka. Rohkem midagi ma ei tahagi öelda. Siiski, üks mõte veel. See skeem 50 : 50. Miks just 50 : 50? Äkki 70 : 30? Või 40 : 60? Tehtud analüüs on pehmelt öeldes nõrgakene. Naljaga pooleks: vahest 50 :
Aitäh! Me oleme siin juba üle tunni aja arutanud seda, ma ütleksin, põhiseaduslikku kriisi, mis on tekitatud valitsuse tahtliku tegevuse tagajärjel, kui on grupiviisiliselt tõkestatud ja takistatud Riigikogu tööd. Selles suhtes ma imestan nende mõnede koalitsioonisaadikute sõnavõttude üle ja kõige selle üle, mis me siin koridoris oleme enda kaela saanud, kuidas seda püütakse pisendada ja olematuks teha ja süüdistada hoopistükkis meid. Aga ma olen nõus oma kolleegi Mart Helmega, kes just hetk tagasi ütles, et kuna on valitsuse tekitatud põhiseaduslik kriis, kus valitsus keeldub parlamendiga koostööd tegemast, peaks selles asjas viivitamatult pöörduma Riigikohtusse või vastavalt seadusele muudesse institutsioonidesse, sest see on meie parlamentaarse demokraatia ja riigi aluste õõnestamine.
Austatud juhataja! Austatud Riigikogu! See eelnõu on ju sündinud seetõttu, et kunagine võib-olla sinisilmne idee tervishoiuparlamendist kukkus läbi. Ja kukkus läbi poliitikute süül. Kukkus läbi seetõttu, et need erinevad huvid, mis selle miljardi euro ja suuremagi summa kasutamisel on, leidsid ikkagi kuidagi tee sinna nõukogusse. Kõigil valitsustel, kes sinna valesid inimesi määrama hakkasid, oli tegelikult võimalus seda mitte teha. Ja seda võimalust kasutas ainult üks valitsus: Mart Laari valitsus, kes ei nimetanud sinna nõukogusse oma esindajat seetõttu, et kõne alla tuli huvide konflikt. Oodata nüüd, et tulevikus on see kuidagi teistmoodi, pole ilmselt alust. Ja selles mõttes on mulle eelnõu mõte minna tervishoiuparlamendilt üle kindlustusseltsi nõukogu peale mõistetav. Aga sellisel kujul, nagu ta täna nüüd meie ees on, on tal üks viga. Ma siiralt kiidan <PARTY>a ja Monika Haukanõmme, kes on ilmselt selle muudatuse autor. Mul on väga kahju, et me ei saa seda siin saalis hääletada, kuna see on väga mõistlik kompromiss, mille Vabaerakonna fraktsioon teile ette pani, aga mis kahjuks komisjonis toetust ei leidnud. Muud ei ole hullu midagi. Täna me näeme, et tervishoiu teemadel, mis on väga tundlikud, pekstakse – vabandust otsekohese väljendi eest! – ministrit asjade eest, mille eest ta kuidagi vastutada ei saa ja mida ta ka teinud pole. Tulevikus on ka selle kindlustusseltsi nõukogu poliitiliste rünnakute objekt. Senine haigekassa nõukogu seda polnud ja see tagas tervishoiule mitmeteks aastateks sellise, ütleme, poliitrahu. Tulevikus ilmselt seda poliitrahu enam ei ole.
Jah, minu küsimus on valitsusliidu koostöö kohta ettevõtjatega. Küsimus on tingitud siirast murest, mida on väljendanud ettevõtjad ja nende organisatsioonide esindajad. Nimelt, valitsus on Riigikokku saatnud mitmeid eelnõusid, mis ettevõtjate maksukoormust ja kohustusi oluliselt suurendavad. Ka esindusorganisatsioonid on saatnud mitmeid pöördumisi ja kirju, milles nad väljendavad niisama õilsaid soove nagu valitsus: maksuauku tuleb vähendada ja on vaja luua õiglane ettevõtluskeskkond. Kuid nagu nad väidavad, nende ettepanekutega tegelikult sisuliselt ei arvestata, kui jätta välja mõned tehnilised küsimused. Mis kõige kurvem, nad tunnistavad, et dialoog valitsusega sisuliselt puudub. On korraldatud mõningaid koosolekuid, kuid ettevõtjate hinnangul on need olnud pigem ühepoolsed, kahepoolset suhtlemist ei ole olnud. Kas lähiajal on valitsusel kavas tulla välja mõne sellise eelnõuga, mis ei pane ettevõtlikele inimestele ebaproportsionaalselt suuri kohustusi, vaid, vastupidi, seal on kirjas ettevõtlust toetavad ettepanekud? Aitäh! Ma tsiteerin kaubandus-tööstuskoja peadirektori sõnu: "Oma kümne aasta pikkuse praktika jooksul ei mäleta ma ühtegi sellist eelnõu, mis oleks nii laia mõjuga ja põhjustanud kogu sihtgrupi vastuseisu. Ma ei tea ühtegi ettevõtjaid esindavat organisatsiooni, kes ütleks, et see eelnõu on hea ja põhjendatud." Ta räägib konkreetselt eelnõust 493, mis täna siin saalis ilmselt jõupositsioonilt ka seadusena vastu võetakse. Kuidas siis ikkagi maksukoormus ei suurene, kui ettevõtjad on väitnud, et 1000 euro suuruste arvete deklareerimine läheb ikkagi päris kulukaks (hinnangud, kui suured need summad on, on erinevad), ja ka sõiduautode käibemaksuga seotu, mis siin saalis arutlusel on, suurendab ju maksukoormust? Teie märkus ei olnud kohane. Ma olen igati ausa maksukeskkonna poolt. Teie jutt selle kohta, et kõik võiksid ausalt deklareerida, on täiesti õige. Kuid mina pidasin silmas neid kulusid, mis ettevõtjatele selle kõigega kaasnevad. Kasvavad ju kulutu
Aitäh! Ma lööksin need kohtumised kaheks. Esimene kohtumine, mis toimus autotranspordiettevõtete, õliühingu ja muude katusorganisatsioonide esindajatega – ma neid kõiki peast ei oska nimetada, aga laua taga oli julgelt üle 15 inimese –, puudutas kütuseaktsiisi tõusu. See kohtumine toimus juba kuu aega tagasi. Sellele viitas ka rahandusminister Sven Sester, kes selle kohtumise kokku kutsus juba valitsuse eelnõu ettevalmistamise faasis. Tegu oli ümarlauaga. Ka hotellide käibemaksu soodusmäära muutmise teemal toimus rahandusministri kohtumine huvigruppidega. Esindatud olid turismiettevõtjate liit ja hotellide liit ning laua taga oli kohal 10–15 inimest. Eri vormis kirju on selle eelnõu menetlemise käigus saadetud nii rahandusministrile kui ka rahanduskomisjonile. Need on minu teada praeguseks toimunud kohtumised. Vahest ka Riigikogu liikmed on kellegagi eraldi kohtunud, aga sellest mul ülevaadet ei ole. Tean ka seda, et majutusasutuste käibemaksu teemat on huvigrupid arutanud vähemalt nelja Riigikogu fraktsiooniga. Võib-olla on kohtutud kõigi fraktsioonidega, mina tean, et vähemalt nelja fraktsiooniga on kohtumised toimunud.
Austatud esimees! Head kolleegid! Lugupeetud minister ja külalised! Vabariigi Valitsuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 662 algatas Vabariigi Valitsus 11. juunil ja põhiseaduskomisjonis oli see arutlusel 17. septembril. Lisaks komisjoni liikmetele ja nõunikele olid kutsutud ja osalesid riigihalduse minister Janek Mäggi ja Rahandusministeeriumi regionaalhalduspoliitika osakonna õigusnõunikud Olivia Taluste ja Martin Kulp. Minister esines põhjaliku ettekandega ja tõi ka praegu siin oma ettekandes välja needsamad teemad, mida me komisjonis teemat arendades käsitlesime. Lisaks temale võtsid sõna Olivia Taluste ja Martin Kulp. Tegelikult esitatigi küsimusi ja peeti arutelu kahes suunas: üks oli seesama ministri õigus delegeerida allkirjastamist ja teine riigisekretäri haridusnõue või laiemalt riigisekretärile esitatavad nõuded. Nagu minister lõpuks kokku võttis, tõenäoliselt jäigi kahe silma vahele, et selle seaduse esimesele lugemisele esitatud versioon võimaldab tõesti lugeda välja niimoodi, et riigisekretäril ei hakka justkui olema kõrghariduse nõuet. Seda käsitlesid komisjonis komisjoni esimees Marko Pomerants ning liikmed Hanno Pevkur, Mart Nutt ja Helmut Hallemaa. Me leidsime ühiselt, et tegelikult peaks see kõrghariduse nõue olema vähemalt magistrikraadi tasemel. Kõik sõnavõtjad olid seda meelt, et ei pea olema juriidilise hariduse nõuet, välja arvatud Hanno Pevkur, kes pidas seda vajalikuks. Mart Nutt juhtis tähelepanu või osutas sellele, et ministri ülesannete ametlikul delegeerimisel peaks väga täpselt ja tähelepanelikult jälgima, et poliitilist kaalutlust nõudvaid asju ei delegeeritaks. Tegelikult minister ikkagi vastutab oma valdkonna eest. Ei tohiks tulla välja niimoodi, et tehakse otsused ära, aga keegi kõrgtasemel selle eest ei vastuta. Me tegime ka menetluslikud otsused, kolm neist konsensuslikult. Konsensust kandsid Hanno Pevkur, Helmut Hallemaa, Jevgeni Ossinovski, Marko Pomerants, Mart Nutt, Mihhail Korb, Peep Aru ja Tiit Terik. Otsu