EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-et huggingface dataset:
Palun kaheksa minutit! Aitäh! Head kolleegid! Väga palju on erinevaid mõtteid välja öeldud ja küllap need mõtted on kõik olnud õiged ja vajalikud. Eelkõneleja tunnustas siin eelnõu algatajaid selle väitluse järjekordse tõstatamise eest. Mina ka tunnustan ja võin kinnitada, et <PARTY> fraktsioon on samuti avatud aruteludeks, mis puudutavad presidendivalimisi. Aga siiski ma arvan, et see ei ole kantud praegu päris siirast ja heast soovist jõuda mingisuguse lõpptulemuseni, vaid pigem nauditakse seda protsessi ja loodetakse sellest poliitilist kasu lõigata. Kui ma mõtlen sellele, et algatajad minuga küll ühe lühikese telefonikõne tegid, kuid mingisugust sisulist katset, et erakondadeüleselt või kõiki erakondi ja fraktsioone kaasates – ja see on ainus võimalus jõuda selles küsimuses mingisuguse lõpliku tulemuseni – püüda saavutada ühisosa ja siis tulla selle algatusega välja –midagi sellist ei ole olnud. Vahetult enne kohalikke valimisi anti see eelnõu üle, et oleks ka valijatele signaal, et me soovime arutada seda teemat. Ja nüüd me oleme siin ja arutame juba, ma ei tea, 12. või 13. korda eelnõu, teades, et poliitikutel ja poliitilistel erakondadel on väga erinevad seisukohad. Nii et ma ei ole üldse veendunud selles siiras soovis jõuda lõpptulemuseni, vaid pigem on see tõesti soov nautida seda protsessi. Nüüd, mis puudutab otsevalimisi, siis seda on siin kohati idealiseeritud ja vähemalt ühe asja ma tahaksin siin ümber lükata, mida on mitmete kõnelejate poolt varem ja ka küsimustes välja öeldud, et kui rahvas valib presidenti, siis see ühendab, see on rahva ühine president. Mõtleme natukene! Kas Ameerikas Biden ühendas vabariiklased ja demokraadid? Vabandust, kas Trump ühendas vabariiklased ja demokraadid? Kas ühendas? Kas ikka ühendas ühiskonda?! Kas Biden ühendas vabariiklased ja demokraadid ja [nad] on ühiselt rahva taga? Ei ole teine teema. Ma lükkan praegu ümber seda, mis puudutab [väidet], et otse valitud president iseenesest ühendab kogu rahva. Juba see protsess
Aitäh! See on samuti väga hea küsimus. Me analüüsisime selle variandi ka läbi ja see jäi kõrvale järgmistel põhjustel. Esiteks tooks see kaasa suhteliselt suure halduskoormuse, kuna tuleks hakata analüüsima, kas eralasteaia esitatud arved on põhjendatud või mitte. Kui seadusesse oleks lausaliselt sisse kirjutatud, et omavalitsus peab juhul, kui ta ei paku munitsipaalsüsteemis lasteaiakohta, kõnealuse vahe hüvitama, siis tõenäoliselt tekiksid üsna kiirelt eralasteaedade või eralastehoidude 1000-eurosed kuuarved. Lastehoidu võib teatavasti võtta ka ühe lapse ja ei ole sugugi välistatud, et mõni ettevõtlik inimene loob sellise 1000-eurose koha. Vanemahüvitise seadusse on aga algselt sisse kirjutatud mõte, et see on vajalik selleks, et hüvitada see raha, mis vanemal jääb saamata lapse pärast töölt eemal olles. Nii tundus see pakutu kõige selgem ja kindlam lahendus. Toonitan ka, et selle lahenduse väljamõtlemise au ei saa me kuidagi endale võtta. See sündis sotsiaalmeedia arutelus ja tundus seal osalenud inimestele alguses nagu üllatav – et ahah, siis selline lahendus! Aga seda läbi kaaludes hakkas tunduma, et see on kõige väiksema halduskoormusega ja kõige rohkem eesmärgipärane lahendus. Veel kord alla kriipsutades toonitan, et esmane eesmärk on see, et omavalitsus pakuks lasteaia- või lastehoiukohta, mille maksumus on ju koolieelise lasteasutuse seadusega reguleeritud ja mis peaks igale perele jõukohane olema. Kui näiteks üksikvanem ei jõua maksta ka sellise koha eest, siis peaks omavalitsus pakkuma talle seda teenust väiksema summa eest. Ja kõik omavalitsused seda nõuet tegelikult täidavad. Aitäh selle väga hea küsimuse eest! Me ei pane kohalikule omavalitsusele mitte ühtegi mitte hiiresabapikkustki uut ülesannet. Kohalikul omavalitsusel on juba praegu kõigutamatu kohustus pakkuda absoluutselt igale lapsele, kes on saanud 1,5 aastat vanaks, kuni tema kooliminekuni järgmisel tööpäeval pärast lapsevanema avalduse esitamist lasteaiakohta või kuni kolmeaastasele lapsele l
Lugupeetud Riigikogu! Tuletan kõigepealt väga lühidalt meelde, millega on eelnõu nr 657 puhul tegemist. See eelnõu algatati 11. juunil 2018 ja esimene lugemine siin saalis oli 18. ja 19. septembril. Eelnõu sisu on laias laastus öelduna see, et lihtsustatakse inimeste võimalust saada erihoolekandeteenust, mis seni on möödanikust tulenevalt toimunud nii, et psühhiaatrid on pidanud välja andma tõendeid, mille sisukus on tänapäeval seatud kahtluse alla, kuna psühhiaatrid ei ole kõige õigemad inimesed otsustama selle üle, missugust sotsiaalteenust psüühikahäirega või vaimupuudega inimene vajab. Teine moment, mis tingis selle eelnõu algatamise, oli see, et erihoolekande ümberkorraldamise käigus on tekkinud kontingent inimesi, kes on olnud juba pikki-pikki aastaid erihooldekodude elanikud, nad on suunatud sinna enne aastat 2001, aga nüüd, kui nad on jõudnud vanaduspensioniikka või selle lähedale, on erihoolekande ümberkorraldamise käigus selgunud, et nad ei peaks elama erihooldekodus või saama erihoolekandeteenust, mis on tavalisest hoolekandest ju teatavasti kallim. Kuna need inimesed enne 2001. aastat, kui nad suunati erihooldekodudesse, said ka sissekirjutuse vastavasse hoolekandeasutusse või tänapäevaselt öelduna vähemalt kohaliku omavalitsuse piirkonda, siis nüüd tekib olukord, kus ümberkorralduste käigus need inimesed nagu hinnatakse ümber ja suunatakse tavalisse hoolekandesse. Siis tekib kohalikul omavalitsusel sotsiaalhoolekande seaduse järgi kohustus korraldada nende hooldamist ja selle eest ka tasuda, kuid siiani on need inimesed saanud erihoolekandeteenust ja olnud riiklikul rahastusel. Selle eelnõuga reguleeritakse olukorda nii, et nende inimeste eest tasub jätkuvalt riik Sotsiaalkindlustusameti kaudu, isegi kui nad jätkavad oma elu tavalises hooldekodus. Kahe lugemise vahel olid meil seoses muudatusettepanekutega ja läbirääkimistega asjaosaliste ühingute ja muude esindajatega päris põhjalikud ja pikad arutelud, mida ma väga lühidalt enne tähtsamat teemat ehk r
Aitäh, härra juhataja! Hea kolleeg! Tule mulle palun appi ja aita selgitada! Sa räägid ühtepidi, et teine lugemine on käsil ja et esimesel lugemisel me rääkisime printsiipidest. Tegelikult alustasid sa oma juttu sellest, et komisjonis räägiti põhiprintsiipidest, kuidas on vaja seda eelnõu muuta, nüüd aga on meil ikkagi vana variant ees. Miks komisjon ei suutnud või ei tahtnud teha konkreetseid ettepanekuid, kuidas see sisu teisel lugemisel välja näeb? Miks te ei teinud konkreetseid ettepanekuid ja räägite mingisugustest printsiipidest? Teisel lugemisel peaksid need olema kirja pandud ja peaksid olema eelnõus sees. Miks ei ole?
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Puidu kasutuselevõtt loob tõepoolest hulgaliselt töökohti, toob maksutulu ja sellega kaasneb veel mitmeid häid asju. Ma arvan, et tänapäeva ühiskonnas on tähtis taastuvenergia tootmine taastuvatest allikatest, sh puidust, seetõttu on vaja teada, kui palju meie metsades on seda, mida raiuda, ja kui palju me võime raiuda. Paraku on meil aga palju seadusi muudetud ja pärast iga seadusmuudatust on tehtud erinevad arvutused. Erisugune metoodika annab erinevusi raiemahus ja kui boniteediklass muutub, siis saab rohkem metsa raiuda. Küsimus on aga selline: kui palju meil metsa on ja mis eesmärkidel võib seda raiuda? Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud minister! Ma viitasin sellele, et muudatusi on tehtud pärast seadusmuudatusi. Pindalad on suuresti muutunud, raiemahud on erinevad, metoodikast sõltuvalt umbes 1,5-kordselt. Aga see selleks. Minu küsimus on see, kas meil ei teki kahtlusi, et tulevikus hakkavad kõik raiemahud vähenema, sest vajadused kasvavad. Kas me jääme tulevikus ilma metsata, sellepärast et praegu muudame tingimusi ja hakkame raiuma juba nooremat metsa? Mul tekivad sellised mõtted ja ma arvan, et ka ühiskonnas on samasugused hirmud.
Aitäh, proua juhataja! Austatud proua minister! Räägiks veel natuke sellest õnnetust Otepää kruusakarjäärist. Minu arvates olete teie, ma ei tea, kas teenitult või teenimata, sattunud ministrina natuke täbarasse olukorda. Nagu mina asjast aru saan, laekus kõigepealt Reformierakonna arvele annetus 42 000 eurot ja mõne aja möödudes said härrased Metsatervenduse OÜ-st teie juhitava ministeeriumi allasutusest kaevandamisloa. Kas te olete minuga nõus, et kõige õigem nii teie ja erakonna suhtes kui ka õigluse huvides üldse oleks see, kui te pöörduksite prokuratuuri ja laseksite prokuratuuril uurida annetuse ja selle kaevandusloa vahelist võimalikku seost? Kui seda seost ei ole, siis on kõik väga tore, aga minu arvates tuleks see kahtlus ümber lükata.
Lugupeetud proua esimees! Head kolleegid! Mul on üle anda arupärimine, mis puudutab Eesti elektrisüsteemi varustuskindlust. Arupärimine on esitatud Keskerakonna fraktsiooni poolt, nagu seal tabloo peal näha on. Ja puudutab see seda, et kõik me mäletame, aasta lõpus oli tugev torm, mis räsis Eestit. Kahjustada said väga paljud elektriliinid. Teadaolevalt oli 175 000 majapidamist ilma elektrita, osa neist pidi ka aastavahetuse võtma vastu pimeduses, sest avariibrigaadid ei jõudnud vajalikus tempos elektriliine parandada. Ajakirjanduses on väga palju juttu olnud, et me peame täiendavalt investeerima, peame peitma kõik kaablid maa sisse, aga keegi ei rääkinud sellest, kuidas need avariibrigaadid on varustatud nii teabe kui tehniliste vahenditega, milline on Eesti Energia avariidele reageerimise süsteem, kuidas avariibrigaade juhitakse. Selle kohta me tahaksime majandusministri käest aru pärida ja meil on talle esitatud mitu küsimust. Aitäh!
Hea Riigikogu juhataja! Head kolleegid! Sotsiaalkomisjon arutas Vabariigi Valitsuse algatatud riikliku matusetoetuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 726 enne esimesele lugemisele saatmist oma 9. oktoobri istungil. Seaduseelnõust andis ülevaate ja vastas küsimustele sotsiaalkaitseminister Helmen Kütt. Eelnõu sisu minister siin juba tutvustas, ma ei hakka seda üle rääkima. Matusetoetuse suurus on nüüd 250 eurot. Komisjoni istungil esitati küsimusi toetuse suuruse kohta ja selle kohta, milliseid kulutusi see katab. Selle rääkis Helmen Kütt just praegu üle. Küsimus oli ka andmevahetuse kohta. Andmeid toimetulekutoetuse saamise kohta saab sotsiaalteenuste ja -toetuste andmeregistrist STAR. Sotsiaalkindlustusametile antakse sellele juurdepääs matusetoetuse administreerimiseks. Sotsiaalkomisjon otsustas riikliku matusetoetuse seaduse muutmise seaduse eelnõu saata esimesele lugemisele 15. oktoobriks ettepanekuga esimene lugemine lõpetada. Komisjon teeb ettepaneku määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks kümme tööpäeva. Komisjoni ettekandjaks määrati siinkõneleja. Aitäh!
Jah, lihtne vastus on see, et loomulikult olen nõus. Vastasel juhul ei oleks ma selle seisukoha poolt hääletanud või oleksin teinud selle kohta mõne muudatusettepaneku. Oleksin öelnud, nagu ma siin enne välja tõin, et tahan muuta seda konkreetset punkti või lisada veel mingi punkti või mingi pooltargumendi või mõne vastuargumendi. Aga see loomulikult ei tähenda, et see seisukoht ei kaitseks inimväärset elu või inimväärikust või ei kaitseks diskrimineerimise eest. Ma rõhutan, et selle seaduse uuesti arutamisel ja jõustumisel ei vähene ei inimväärsus ega inimväärikus ja kindlasti ei suurene diskrimineerimine. Sina oskad ilmselt minust täpsemini öelda, mitu protsenti moodustavad kohustusliku kogumispensioni ehk teise samba väljamaksed võrreldes esimese samba väljamaksetega, aga me mõlemad ilmselt nõustume, et see arv on suhteliselt marginaalne võrreldes esimese sambaga. Põhikoormus jääb ikka esimesele sambale – ka sel juhul, kui see seadus ei jõustu. Mõlemal juhul on põhikoormus esimesel sambal. Ja lisaks, kui mõnel inimesel on pensioni väljamaksed väga väiksed – selleks võib olla erinevaid põhjusi, näiteks pole mingil põhjusel tööl käidud või muud –, siis me teame, et sel juhul tuleb appi toimetulekutoetus, mida saab maksta lisaks, et inimene toime tuleks. Kõigepealt vastan sellele märkusele, et ettekantav materjal peaks olema tasakaalus. Ma püüdsin küll põhjalikult välja tuua nii presidendi põhjendused ja need lahti seletada – läks küll natuke ettevuristamiseks, aega oli vähe, 20 minutit osutus niivõrd põhjaliku ettekande tegemiseks väga piiratuks – kui ka Rahandusministeeriumi põhjendused. Iga Riigikogu liige saab neid võrrelda. Rõhutan veel kord, et presidendi põhjendused on siin saalis kirjalikul kujul olemas, erinevalt Rahandusministeeriumi kirjeldustest, mis, ma loodan, saavad kättesaadavaks õige pea, kui kõik komisjoni liikmed on nõustunud selle sõnastusega, mis neis protokollides kirjas on. Mis puudutab 2% ja 4%, siis te ütlesite, et 2% on inimese enda panus j
Austatud juhataja, ma võin minna hoogu, seetõttu palun ka lisaaega! Head kolleegid! Nagu te olete tähele pannud, võib juhtuda nii, et kui mingit teemat on rohkesti omavahel arutatud, siis on ka vähem küsimusi. Vaadates seda laialdast vastukaja, mis see eelnõu on tekitanud, on minu meelest kõige lihtsam nende inimestega, kelle kohta oleks vist õigem öelda – siin on vanemaid mehi, minusuguseid küll –, et see on selline Nõukogude armee seersandi sündroom. Ma palun vabandust, ilmselt võib ka teistes armeedes selliseid seersante olla! Nende puhul oli iseloomulik, et ei olnud mingit vahet, mis neile öeldi. Kas öeldi lill, liblikas, päike, meri, tuul, poiss, tüdruk, naine, mees, armastus, Eesti Vabariik või inimõigused – mitte mingit vahet, igal juhul oli neil üks reaktsioon, nad nimelt hakkasid räuskama ja ropendama. Te olete seda kahjuks ka selle arutelu ajal näinud. Õnneks on nendes kirjades, mis meile on tulnud, seda olnud väga vähe. Jäägugi kõik see nendesse portaalidesse, mis nende inimeste mõtete kogumisest elatuvad. Nendega on kõik selge. Tegelikult ei ole nende räuskajate puhul tegemist mitte rumalate inimestega, vaid tühiste ja argade inimestega, kes pidevalt püüavad ennast tõestada, tehes seda nende arvel, kes on teistsugused kui nemad, igasuguse vähemuse arvel, on need siis ühed, teised või kolmandad, kas nahavärvi või mõne muu tunnuse järgi, aga igal juhul peavad nad ennast tõestama. Sellest toituvad kaks ideoloogiat, need on fašism ja kommunism, millel mina, vabandage, vahet ei oska teha. Palju rohkem panid mind mõtlema need meile tulnud kirjad, mis olid arutlevad ja valdavalt viisakad. Ei ole põhjust pahandada, kui inimesed näiteks ei tea, kuidas Riigikogu töötab, ning nimetavad eelnõu arutelu komisjonis ja suures saalis selle läbisurumiseks. Ütleme siis nii, et nad eksisid. Neid kirju lugedes saad aru, et valdavalt on tegemist sügava veendumusega, mis on seotud usuga. Mina olen ateist, läbi ja lõhki, aga ma austan inimesi, kes on usklikud. Ma austan nende õ
Härra eesistuja! Kui olukorra arengut jälgida, siis kõigepealt lubati vastu võtta 150 pagulast, nüüd on see arv muutunud 500-ks. Kui vaadata, kuidas on asjad arenenud Lõuna-Euroopas, siis algul olid need pagulased Itaalias ja Kreekas, nüüd on nad jõudnud Saksamaale. Midagi hirmsat toimub Soome piiri peal, rünnatakse üle piiri. Siit ka minu küsimus. Kas valitsus on mõelnud meilgi kriisiolukorra väljakuulutamisele, mõelnud nendele ressurssidele, millega panna piir kinni, kui kõik see peaks jõudma ülespoole? Ma olen kindel, et see jõuab ülespoole. Kas valitsus on valmis välja kuulutama erakorralise seisukorra?
Aitäh! Hea ettekandja! Täna on küll keeruline küsida nagu natukene tühjalt kohalt, aga eile ma tahtsin küsida seda, et me vahel võib-olla tähtsustame neid IT-spetsialiste natukene üle. Teatud sektorites on just nimelt lihtsamate tööde tegijaid vaja. Meil on päris palju vihjeid juba praegu, et meie enda ettevõtjad vahetavad tööjõudu välja odavama vastu, seda on ka töötukassa näiteks öelnud. Tõsi, mitte kõik, aga siiski. Ma küsiksin niimoodi: kas selles seaduseelnõus on mõni koht, kus ettevõtjate üle ka järelevalvet tehakse? Nii nagu näiteks selles ligipääsetavuse seaduses oli pikk ja põhjalik selgitus, kuidas on võimalik minna ettevõttesse ja nii edasi ja nii edasi.
Härra juhataja! Head kolleegid! Arutuse all oleva riigikaitsekomisjoni algatatud eelnõu esimene lugemine lõpetati s.a 4. novembril. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks, s.a 11. novembri kella 12-ks ühtegi muudatusettepanekut ei esitatud. Täpsustuseks esimese lugemise ettekandele märgin, et Vabariigi Valitsus arutas eelnõu oma 16. oktoobri 2014 istungil ja otsustas ühel häälel seda toetada. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne teisele lugemisele esitamist 11. novembri istungil ja kiitis konsensusega heaks eelnõu teise lugemise teksti. 17. novembri istungil kiitis riigikaitsekomisjon ühel häälel heaks eelnõu teise lugemise seletuskirja. Riigikaitsekomisjon otsustas 11. novembri 2014 istungil konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepanek lülitada eelnõu teiseks lugemiseks Riigikogu täiskogu s.a 20. novembri istungi päevakorda. Ühtlasi otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogule ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Austatud minister! Kobarseadusega plaanitakse muuta tagastamisele kuuluvat tulumaksusummat. Nimelt, täiskasvanute sõiduõppe ning hinnanguliselt osa spordi-, tantsu-, muusika- ja teiste seesuguste huvikoolide tasu enam tulumaksu arvestamisel maha ei lähe. Neid kulusid ei saa füüsiline isik enam oma tuludest maha arvata. Eriti kahetsusväärne on see otsus olukorras, kus inimeste tööturul ümberpaigutamise ja ümberõppe vajadus kasvab. Miks riik otsustas karistada just neid inimesi, kellel on soov või lausa vajadus ennast harida?
Lugupeetud eesistuja! Austet kolleegid! Kõigepealt tutvustuseks, milles on asi. Antud eelnõu, mis puudutab liiklusseaduse muutmist, algatamine lähtub soovist võimaldada kasutusele võtta teisaldatavad liikluskaamerad. Riigikogu õiguskomisjonile esitas vastavasisulise ettepaneku Siseministeerium, soovides nimetatud muudatusega täiendada politsei ja piirivalve seaduse muutmise seaduse eelnõu 673. Kuna eelnõu 673 reguleerimisala ei ole seotud liiklusseaduse muudatustega, arutas õiguskomisjon 12. novembri istungil liiklusseaduse § 199 muutmise seaduse eelnõu algatamist. Eelnõu algatati konsensuslikult, eelnõu ja seletuskirja koostamisel on kasutatud Siseministeeriumi ettepaneku juurde lisatud selgitusi. Kehtiva liikluskaamerate regulatsiooni terminid ei ole senini võimaldanud kasutusele võtta teisaldatavaid kiiruskaameraid. Kuigi ma isiklikult leian, et siin võib-olla tekib mingi juriidiline või terminoloogiline vastuolu, sest nendest kahest kiiruskaamerate variandist, mis meil praegu kasutusel on, on üks ju nn käsikaamera, mida me kõik teede ääres oleme näinud. Neid hoiab üldjuhul politseimundris spetsialist endal näo ees ja rahvasuus nimetatakse neid hellitlevalt föönideks. Oma olemuselt on ju ka need teisaldatavad ehk portatiivsed ehk mobiilsed. Aga see selleks. Sama paragrahvi lõiked 2–5 sätestavad automaatse liiklusjärelevalve süsteemi ehk kiiruskaamerate regulatsiooni puhul võimaluse kasutada üksnes statsionaarseid vahendeid. Täna on see nii eelkõige sellepärast, et kiiruskaamerate süsteem ja seda puudutavad sätted loodi, arvestades tollaseid tehnoloogilisi vahendeid. Praegu on aga võimalus liidendada teisaldatavad kiiruskaamerad juba olemasoleva statsionaarsete kiiruskaamerate süsteemiga. Eelnõu seadusena vastuvõtmiseks on nõutav poolthäälte enamus. Seaduse eesmärk. Hetkel on Eestis võimalik kasutada kahte kiirusemõõtmise lahendust kolmest: käsikaameraga mõõtmist ja statsionaarse kaameraga mõõtmist. Mobiilse kiiruskaamera kasutamise võimalus ei muuda kehtivat õigu
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Mul on hoopis kitsam ja praktilisem küsimus. Vastuses minu eelmisele küsimusele ütlesite, et sanktsioonina on ette nähtud arest. Mul on siit jätkuküsimus. Ma ei tea muidugi, kas karistus peaks olema KarS-is või väärteomenetluse seadustikus. Aga oletame, et on näiteks selline olukord, kus inimesele on tõesti ette nähtud arest ja ta on kuskil kambris. Kuidas on siis korraldatud see, et inimene arestikambrist ilma burkata välja tuleb? Kas on ette nähtud mingisugused inimesed, kes hakkavad talle kuskilt teisi riideid muretsema, või missugune see protseduur on? Kuidas on tagatud, et ta pärast arestikambrist väljatulekut uuesti tänavale ei lähe ja siis uuesti arestikambrisse ei satu? Kuidas see tehniline pool välja näeb?
Aitäh, härra juhataja! Härra komisjoni esimees! Meil ei ole teilt saadud ühtegi kirjalikku teksti, ei raportit ega konkreetseid ettepanekuid. Seetõttu minu küsimus ongi see, millal võiksid tulla õiguskomisjonilt selged ettepanekud. Siis oleks arutelu ka selgepiirilisem. Kuna siin on läinud jutt juba isikliku poliitilise vastutuse pääle, siis ma küsin, kas on teada, milliste poliitikute ja erakondade kätte nii Eestis kui ka väljaspool Eestit on kuritegelik raha kas Danske panga või mõne muu Eestis tegutsenud panga kaudu jõudnud. Minu teada on rahapesusüüdistusega tuldud välja üksnes Edgar Savisaare puhul ja see ei puuduta küll Danske panga juhtumit. Aga kas teil on need konkreetsed süüdistuse kohad teada?
Just sellepärast on nende päringute tegemised võimalikud väga kitsendatud moel. Seda on ka Siseministeeriumi esindaja korduvalt rõhutanud, millega piirneb see andmete töötlemine ja kuidas neid andmeid kasutatakse. Nii et see mure, millest te rääkisite, on ka korduvalt jutuks olnud. Küsimused korduvad ja korduvad ka vastused. Te vist ei olnud eelnõu esimese lugemise juures ega olnud kohal ka siis, kui ma teise lugemise ettevalmistamist tutvustasin. Te siis ei tea, kui suur on tegelikult olnud telefonumbri 1247 koormus tipphetkedel. Me oleme täna olukorras, kus situatsioon on rahunenud. Aga me nägime, mis oli tipphetkedel. Ja me ei saa öelda, et tulevikus see tipp ei võiks olla veel kõrgemal. Siin sai korduvalt välja toodud, kui kitsendatult, kui reglementeeritult, kui täpselt on paika pandud tööstandardid Siseministeeriumil koostöös Sotsiaalministeeriumiga ja ka Andmekaitse Inspektsiooniga. Sellepärast me olemegi volitanud need asutused tegutsema, et nad need filtrid võimalikult pädevalt tekitaksid. Ma ei saa kuidagi nõustuda sellega, et sisuline vastus oleks ainult see, kui ma nõustuksin selle probleemiasetusega ja ütleksin, et ettepanek number 1 tuleks heaks kiita. See oleks nagu sisuline vastus. Ütleme, et me oleme ära kaalunud erinevad plussid ja miinused ja teinud selle valiku.
Suur tänu, austatud Riigikogu esimees! Ma hakatuseks – äkki ma kukun lobisema – küsin kohe kolm minutit lisaaega. Aga äkki ei hakka ka. Alati on sellist teoreetilist keskustelu hea isiklike näidetega rikastada. Ma tooksin teile paar isiklikku näidet. Kõigepealt, Martin Helme mainis George Orwelli raamatu kangelast Winstonit. Head koalitsioonikaaslased enamasti teavad, enamus neist teab, et minu koera nimi on Winston. Ja miks ma Winstonist räägin? Minu Winston on andmekogus, see andmekogu puudutab tema terviseandmeid. Seda saavad vaadata meedikud, st veterinaarid, kui midagi peaks juhtuma. Sinna andmekogule on juurdepääs ka Winstoni kindlustusseltsil. Kuna ta on kindlustatud, siis osaliselt ma saan mingid summad tagasi, kui on vaja raviks raha. Härra Korobeiniku innustaval eestvõttel me seadustasime üleriigilise andmebaasi. Mis muutub minu ja Winstoni elus paremaks, kui tema andmed on selles üleriigilises andmebaasis? Mitte midagi. Winstoni elukvaliteet sellest paremaks ei lähe, minu elu lihtsamaks samuti mitte. Aga kellel läks? Andmebaasi loojal. Hunnik raha. Teine isiklik tähelepanek. Mind pidas kunagi aastaid tagasi politseinik väga väikese kiiruseületamise eest kinni ja küsis, kas mul on varasemaid kiiruseületamisi. Mina ütlesin, et ei ole, ma tavaliselt kulgen põhjamaiselt. Ta ütles, et aga lähme vaatame. Ta kutsus mind politseiautosse. Mina istusin sinna taha pingile ja nägin displeid või kuvarit, kuhu minu isikuandmed sisse söödeti. Esimene asi, mis minu pildiga koos sinna tekkis, oli punane märge, et ma olen relvastatud. Miks on tavalisel liikluspolitseinikul vaja teada, et ma oman tulirelvi ja need on legaalsed? Mis see siia puutub? Minu meelest täiesti irrelevantne teadmine tavalises liiklusolukorras. See selleks. Aga andmebaasid on meil ju tegelikult juba tükk aega. Pronksimässu ajal, mäletate, kaitsepolitsei ütles: "Märatsejad, tulge ja andke ennast üles, muidu me teeme teid kindlaks!" See arvutitarkvara oli toona juba kaitsepolitseil olemas. Nad said võr
Aitäh, austatud esimees! Hea ettekandja! Eelnõu seletuskirja punkti nr 7 "Seaduse rakendamisega seotud riigi ja kohaliku omavalitsuse tegevused, eeldatavad kulud ja tulud" all on kirjutatud: "Eelnõu rakendamiseks on vajalik huvide deklaratsioonide registri arendus, mille kulud katab registri vastutav töötleja Justiitsministeeriumi olemasolevate vahendite arvel. Lisaks on vajalik juhendmaterjalide täpsustamine ja võimalikud koolitused." Siit on mul küsimus teile kui endisele justiitsministrile, Justiitsministeeriumi juhile: mis see ikkagi lõppkokkuvõttes eurodes teeb ja mille arvel see tuleb? Kas midagi jääb edaspidi Justiitsministeeriumis seetõttu tegemata? Mis see ikkagi lõppkokkuvõttes eurodes maksab?
See teema oli siin juba kõneks. Minu arust mahetootmisfarmid oleks kindlasti hoopis tänapäevasem ala ja Eestil on selles suur potentsiaal, sest meil on puhas loodus ja kompetentne põllumajanduse töötajaskond. Ka sealsamas AS-is Balti Karusnahk teeksid inimesed kindlasti hea meelega midagi ilusamat kui see, mida nad praegu teevad. Eelnõu eesmärk on karusloomafarmide keelustamine, mitte karusnahakaupluste sulgemine. Minu teada karusnahaäri Eestis väga õitsev ei ole. Kui vaadata tänavapilti, siis me enam ei näe pikki kasukaid ja karvamütse, mis paar-kolmkümmend aastat tagasi tavalised olid. Mulle tundub, et nõudluse pool võib karusnahatööstust iseenesest reguleerima hakata. Nii on see läinud kogu maailmas, teadlikkus tööstuse eetilistest aspektidest kasvab. Me räägime õiglasest kaubandusest. Kes oleks varem mõelnud, et me uurime kohviube ostes, kus need on toodetud ja ega ei ole ometi lapstööjõudu kasutatud. Selline tarbimise pool iseenesest on karusnahatööstust kokku tõmbamas. Hiina turg on seni andnud toitu ka Põhjamaade karusnahatööstusele, aga ka Hiina muutub väga kiiresti. Nagu ma ütlesin, ühe filmi andmetel, millesse võib muidugi kriitiliselt suhtuda, oli nii, et kui Hiinas hakati põhjalikumalt tegelema korruptsiooniprobleemidega, siis kukkus nende karusnahamull kokku, kuna ametnikke ei saanud enam karusnahkadega ära osta.
Hea Riigikogu esimees! Head kolleegid! Püüan teha kiiresti, et ka kellelegi teisele jääks kõnelemiseks aega. Ühinen nende heade sõnadega, et tänast riiklikult tähtsat küsimust on ette valmistatud heas koostöös ja kindlasti mitte eriarvamusi esitades. Mul ei ole ühtegi luuletust ette lugeda, aga pean samuti ütlema, et olen hariduselt õpetaja, olen koolis töötanud ja loodan kunagi veel kooli tagasi pääseda. Juhin kiiruga tähelepanu viiele minu meelest olulisele asjale, mida peaks silmas pidama, ning väga kahju, et haridus- ja teadusministrit hetkel meiega ei ole. Kui me räägime täna palgast, siis me räägime õpetajate ja õppejõudude – head kolleegid: ka õppejõudude – palgast. Kui õppejõud saab vähem raha kui õpetaja, pole ta just väga motiveeritud õpetajat ette valmistama. Ma tuletan meelde, et õpetajal on magistrikraad. Kui praegu on õpetaja alampalk 1315 eurot ja keskmine palk 1430 eurot, siis see 100-eurone tsükkel, millest täna on räägitud, peabki tagatud olema. See peab samamoodi jätkuma. Nii et loodame, et järgmises riigi eelarvestrateegias on õpetajate palk kirjas. Ma teen lühikese matemaatikatehte. Täna on mitu korda öeldud, et õpetaja töötab 35 tunni asemel 50–60 tundi. Kui me jagame 1315 eurot nelja nädala töötundidega, saame vastuseks, et õpetaja töötasu on viis eurot neto. Viis eurot neto! Nii palju saavad lapsed suvel põllul töötades, kui nad peale põhikooli lisa teenivad. Ja ei saa unustada, et me ei tohi rääkida ainult alampalgast, vaid rääkida tuleb palgafondist. Tõstes poliitiliselt alampalka, on vähenenud see rahahulk, mida koolidirektor valdab. Näiteks klassijuhataja ei saa tihtipeale enam lisatasu, sest koolidirektoril ei ole enam jagada 20%, vaid 17,5%. Oluline on arutada õpetaja töökoormuse üle. Olles ise õpetajana töötanud – küll muu töö kõrvalt, viis-kuus aastat –, tean, et ühe ainetunni ettevalmistamiseks kulub üks tund. Kui me nii võtame, siis õpetaja tunnikoormus peaks olema väiksem kui praegused 17–18 tundi. Nüüd ülikoolidest. Head kolleegid
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Me räägime siiski hääbuvast majandusharust. Kui enamik farme juba hakkab lõpetama ja nii ehk naa mõlgutavad mõtteid saneerimisest, siis miks me peame sinna sekkuma? Sest kui me sekkume, siis see tähendab riigile kohustust. Kas teil on aimu, kui palju riik ikkagi peab nendele farmeritele hüvitama, kui me läheme seda teed, et me keelustame karusloomafarmid? See on esiteks. Ja teiseks, oma ettekande alguses te rääkisite ka sellest, et see puudutab ainult karusloomafarmisid. Mis te ise arvate: kui me need karusloomafarmid nüüd ära keelame, mille kallale me järgmisena lähme? On see veisekasvatus, puurikanad, loomaaed või Ossi krõpsud, mis on tehtud ju seakamarast?
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Ma tahtsin küsida, kas on ka mõeldud selle võimaliku MTÜ-de turismi peale, mis tähendab, et võib-olla hea seltskond Tallinnas taotleb seda, et saaks pintsakule nööbi külge õmmelda, aga sarnane MTÜ on seal kuskil meie lõunaosariikides, kus nemad soovivad jälle nööbile pintsakut juurde õmmelda. Sellest, kui palju see võiks mõjutada otsustusprotsessi, me saame aru. Aga kas te olete arvestanud ka sellise võimalusega, et üsna mitmedki MTÜ-d loovad endale nn partner-MTÜ?
Suur aitäh! Austatud esineja! Selles küsimuses, mida ma esitan, ei väljendu minu isiklik arvamus. Küsin lihtsalt, et edendada intellektuaalset debatti. Kas te seda eelnõu kokku seades ei ole mõelnud ka sellele, et võib-olla oleks õigem ja ka rahvale arusaadavam, kui vastupidi, riiklik toetus erakondadele oleks ainus rahaline toetus. Et edaspidi ei saaks erakondi üldse enam toetada rahajõmmid, sest praktika on näidanud, et nende nii parteilised kui ka ilmavaatelised suundumused on väga laia spektriga. Nad ei ole valinud ühte teed, vaid nad toetavad igaks juhuks kõiki, tont teab, mille pärast küll. Kas teil sellist mõtet ei ole olnud?
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Teie jutust sain ma aru, et Eesti riik teeb juba väga suuri samme vesiniku arengu suunas. Küsimus on selline: kas siis see, mida Eesti riik teeb, on põhimõtteliselt see, et ta laseb vesinikuga tegelevatel ettevõtetel rahulikult tegutseda, ei viska neile pulkasid kodarasse, et las muudkui teevad, aga Eesti riik põhimõtteliselt otseselt, kuidas öelda, rahaliselt ei toeta, vaid me lihtsalt nagu räägime sellest? Üks küsimus on mul teile veel ja ma tahan teie isiklikku arvamust teada. Kas Eestil on vaja vesinikustrateegia väljatöötamist? Teie isiklik arvamus – on vaja või ei ole?
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid siin- ja sealpool ekraani! Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu 444 enne esimesele lugemisele esitamist oma k.a 11. oktoobri istungil, kus eelnõu esitaja esindajatena osalesid kaitseminister Kalle Laanet ja Kaitseministeeriumi poliitika planeerimise osakonna juhataja Tuuli Duneton. Käesoleva aasta 12. oktoobril toimus riigikaitse- ja väliskomisjoni ühine väljasõiduistung Kaitseväe peastaapi, kus Kaitseväe peastaabi operatiivosakonna ülem kolonel Märt Plakk ja Kaitseministeeriumi poliitika planeerimise osakonna juhataja Tuuli Duneton käsitlesid muude missioonide kõrval ka Eesti Kaitseväe plaane Ühendkuningriigi juhitavasse ekspeditsiooniväkke panustamisel 2022. aastal. Veelgi põhjalikuma ülevaate julgeolekuolukorrast Eesti Kaitseväe osalusega missioonipiirkondades said komisjoni liikmed riigikaitsekomisjoni k.a 26. oktoobri istungil Kaitseministeeriumi valitsemisala asutuste esindajatelt. Eelnõuga kinnitab Eesti valmisolekut panustada 2022. aastal sarnaselt käesoleva aastaga vajaduse korral kuni 24 kaitseväelasega Ühendkuningriigi ühendekspeditsiooniväe koosseisu. Koostöö JEF-i raames on Eestile oluline, sest JEF-i strateegiline fookus on julgeoleku tagamisel ning kaitse- ja heidutushoiaku tugevdamisel Läänemere piirkonnas, Põhja-Euroopas ja Kaug-Põhjas. Samuti on osalemine JEF-is Eesti jaoks loomulik jätk väga heale, lähedasele ja pikaajalisele kahepoolsele poliitilisele ja sõjalisele koostööle Ühendkuningriigiga. Lisaks tähendab see Eesti Kaitseväele ka olulist operatsiooni- ja väljaõppealast väljundit. Menetluslikest otsustest. Riigikaitsekomisjon määras siinkõneleja k.a 11. oktoobri istungil juhtivkomisjoni esindajaks ning teeb Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada. Komisjon teeb Riigikogu esimehele ettepaneku määrata eelnõu muudatusettepanekute esitamise tähtajaks k.a 22. novembri kell 10.30. Tänan!
Lugupeetud välisminister Marina Kaljurand! Ma arvutasin välja, et paari nädala pärast möödub 35 000 päeva Tartu rahulepingu ratifitseerimisest sellessamas ruumis siin. Tol hetkel oli kasutusel siiski vist teine ruum, aga, jah, see toimus ikkagi Riigikogus, Asutavas Kogus. Mis te arvate, mispärast mõned inimesed, mõned riigid, mõned ringkonnad häbenevad Tartu rahu selles kontekstis, et Eesti Vabariik oli esimene, kes Nõukogude Venemaad tunnustas, ja Nõukogude Venemaa oli esimene, kes Eesti Vabariiki tunnustas?
Austatud istungi juhataja! Austatud esineja! Ma eelmine kord lahkelt pakkusin, et võin teile seletada, mida tähendavad tervisega seotud isikuandmed ja miks neid kaitstakse, aga teil ei olnud aega. Nojah, see selleks. Täna ma kahjuks näen, et teil põhineb kõik usul ja armastusel ja sellel, et need inimesed, kes sinna lähevad, teavad kõike. Mul on kaks küsimust. Mis andmeid tahetakse saada, kui neid andmeid sellest süsteemist ei saa, sest mitte mingisuguseid andmeid digiloos ei ole, seni kuni inimene pole haiglast välja kirjutatud või ära surnud? Vabatahtlik ei saa sealt neid andmeid. Aga kui ta sinna süsteemi juba sisse saab, siis sealt saab ta kätte kõik muud andmed. Ma ütlen teile, et näiteks mina arstina ei tohi minna selle inimese digilukku, kes ei ole minu vastuvõtule registreerunud ja kes ei ole minu juures käinud. Mina ei tohi minna. Aga vabatahtlik, kes juhuslikult valitakse telefonile – temale antakse seadusega see õigus. Ma ütleks, et see on tegelikult praegu meie inimeste väga suur petmine.
Kui nüüd öeldut täpselt jälgida, siis otseselt abielu vastu teravalt sõna ei võetud. Küll aga rõhutati kogu aeg, et abielu peab olema sooneutraalne. Seda ei teinud kõik. Aga just sotsiaaldemokraatide jutust käis läbi see, et mingil juhul ei tohi inimeste eraelu käsitleda, sama rääkis ka Kaja Kallas. Ei tohi seda panna rahvahääletusele, ei tohi piirata nende erasfääri. Ta nimetas seda korduvalt väga julmaks – et selliste asjade panemine rahvahääletusele on väga julm tegevus. Põhisõnum oli see, et abielu mõistet peaks laiendama, see peaks olema võimalik ka samasooliste vahel. Või siis oli teine versioon: aeg-ajalt märgiti ka kooselu võimaluse tekitamist. Arutelusid oli küllalt ka perekonnaseaduse § 1 üle, aga rohkem möödaminnes, see ei olnud fookuses. Aitäh küsimuse eest! Ma olen väga nõus. Ma jagan teie muret, et need probleemid võivad jääda ja ka süveneda, et meil on avatud teatud kultuurituse tee, mida mina kogesin ja mida kõik teised pealt nägid. Meie parlamendikultuur on saanud minu arust raske löögi ja kuidas paranemise teed minna, ma ei tea. Eks elu näitab. Ma ei ole mitte ühtegi vabandust kuulnud, kaasa arvatud Venemaaga liitumise ettepaneku pärast. Kui inimesed mõistavad oma eksimust – vahel ikka eksitakse –, siis on võimalik alustada asja parandamist vabandamisega. Aga mitte keegi ei ole seda teinud ja paistab, et seda ei tehtagi. Mina isiklikult pean seda häbiväärseks. Ja hetkel mul veel lootust ei ole. Eks elu näitab. Eetikakoodeks visati minu meelest prügikasti nendel päevadel.
Tänan! Hea ettekandja! Te mainisite ühes oma hiljutises vastuses, et helisalvestised on mõistlik hävitada või, juriidiliselt öeldes, limiteerida nende säilitamise aega ühe Riigikogu koosseisu tööajaga, sellel põhjusel, et neid on digiajastul võimalik manipuleerida. Minu teada on mitmed komisjonid siiamaani helisalvestisi säilitanud ja teinud ka korralikke protokolle. Kas teile on teada juhtumeid, kui neid helisalvestisi on manipuleeritud? Kui teile on see teada, siis kes on seda teinud? Kui seda tehtud ei ole, siis kes teie hinnangul selle spekulatsiooni kohaselt võiks tulevikus olla see manipuleerija, kui helisalvestised säilitatakse, nagu seda on seni tehtud?
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea minister! Põnev-põnev. Mul on sihuke küsimus, et miks siin eelnõus on 30 päeva, selline ebamõistlik aeg, märgitud karantiininõudeks ja seda ka pelgalt haiguse kahtluse korral. Te väidate, et see seaduseelnõu on koostatud praeguse COVID-i kogemuse põhjal. Meil oli COVID-i puhul kümme päeva karantiin, mille kohta ka Terviseamet, kui ma ei eksi, augusti või septembri alguses tõi välja, et tegelikult piisab seitsmest päevast. Valitsus ei pidanud seda võimalikuks küll kehtestada. Aga nüüd on siin 30 päeva ja pelgalt haiguse kahtluse korral. Palun selgitage seda!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Rahanduskomisjon arutas eelnõu oma 8. mai istungil ja algatajate esindajana tutvustas meile seda kolleeg Aivar Sõerd, nagu täna siin. Istungil osalesid ka Rahandusministeeriumi maksupoliitika osakonna peaspetsialistid Helena Kullamaa ja Kairi Ani. Kohe alguses ütlen ka ära, missugused menetluslikud otsused rahanduskomisjon tegi. Otsustati võtta eelnõu Riigikogu täiskogu päevakorda teisipäevaks, 16. maiks (see oli konsensusega), aga pärast seda algataja palus lükata menetluse 30. maiks ehk siis tänaseks. Otsustati lükata eelnõu esimesel lugemisel tagasi – selle poolt hääletas 6 komisjoni liiget, vastu 5 ja erapooletuid oli 0. Natukene ka debatist, mis komisjonis oli. Peab ütlema, et see teema on tõesti väga oluline, puudutab paljusid peresid. Komisjonis küsiti, kui paljud ühisdeklaratsiooni esitajatest pole üldse tulu deklareerinud. Rahandusministeeriumi inimesed vastasid, et umbes 8500. Oli küsimus, mis saab, kui üks abikaasa töötab kahe koha peal ja teine on kodus. Peab ütlema, et selle pere puhul on tegu rahalise kaotusega. Nii et tõesti ka rahanduskomisjoni istungil mööndi, et nende teemade puhul on küsimusi ja probleeme. Samuti arutleti sellesama Vabariigi Valitsuse arvamuse üle, mida Aivar siin tsiteeris, nimetades seda rahandusministri arvamuseks. Jah, see on rahandusministri ette valmistatud Vabariigi Valitsuse arvamus. Nii palju siis lühidalt komisjonis toimunud arutelust. Aitäh! Aitäh, hea kolleeg! Ma ütlesin oma arust küll, mis otsuse komisjon tegi. Otsus oli lükata eelnõu esimesel lugemisel tagasi – poolt 6, vastu 5, erapooletuid 0. Nii palju kui ma mäletan, siis sina olid selle vastu, et eelnõu tagasi lükata. Aga tõesti, vett jookseb merre, nagu sa ütlesid, ja eks teatud erakondade esimehed nüüd aeg-ajalt koos istuvad ja asju arutavad. Ju eks nad mõtlevad ka ühisdeklaratsioonide peale. Nii nagu Aivar märkis, ühe koalitsioonierakonna esimees on ütelnud, et ühisdeklaratsioonide lubamine oleks mõistlik. Nagu ma
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea justiitsminister! Eks laste hooldus ja nende turvatunne on seda suurem, mida paremini on nende vanematele tagatud töökohad. Mina küsin nüüd Ida-Virumaa vaatevinklist. Sellesse maakonda on erasektor viimasel ajal päris korralikult investeerinud ja loomulikult teeb ka riik seal pingutusi. Millised on aga tegelikult need võimalused, mida riigi haldusstruktuurid võiksid regionaalselt Ida-Virumaa arengu toetamiseks sinna kohale toimetada? Ma tean, et oled kabinetiistungil teatud algatusi toetanud, aga ometigi vääriks see võib-olla natukene lähemalt tutvustamist.
Aitäh! Ma tahan kommenteerida ühelt poolt seda, et tõepoolest üürisuhtes omanik ja üürnik ei ole loomulikult võrdsed. Ühel on õigus kodule ja teisel on võimalus oma omandilt kasumit teenida. Need ei ole võrdsed olukorrad ja selles mõttes on väga-väga oluline, et riik kaitseks nõrgemat poolt ja tooks inimesed sisuliselt võrdsele tasandile, jälgides, et üürnikule liiga ei tehtaks. Aga minu küsimus on natuke laiemal teemal. Eestis on väga selgelt näha probleemi, et suured kinnisvarafirmad millegipärast ei arenda soodsaid üürimaju. Tegelikult üüripindade kättesaadavus on väike. Samuti on väga keeruline hinnata, kui palju inimesi elab üüripinnal, kui palju selle pealt riigimakse makstakse ja kui palju ei maksta. Kui teil olid seal kohal kinnisvarafirmade esindajad, kas siis arutati ka seda, miks Eestis on tekkinud niisugune olukord, kus tegelikult üürimajade arendamine millegipärast ei ole kasumlik?
Palun lisaaega! Austatud istungi juhataja! Lugupeetud Eesti Panga president! Head Riigikogu liikmed! Oma kõnes sooviksin peatuda nendel punktidel, mis teevad Eesti <PARTY>a väga murelikuks, ja need punktid on seotud eluasemelaenude kättesaadavusega. Oleme seisukohal, et noortel inimestel peab olema võimalus oma kodu või korteri soetamiseks. See on ajendiks sellele, et inimesed sooviksid luua pere ja lapsi kasvatada. Peaksime mõtestama küsimuse, kas Eestis on loodud selleks kõik tingimused. Eesti Pank on seisukohal, et kinnisvaraturg on ülekuumenemise ohus. Vaatamata pandeemiale ja kriisile on praegune kinnisvaraturg väga aktiivne, kuna ostuhuvi toetab enamikus majandussektorites toimuv palgakasv. Lisaks sellele on järk-järgult kadumas ka piirangud, tänu millele on inimeste kindlustunne ja ostlemishuvi kasvanud. On oodata ka seda, et sügisel on inimeste käes üle miljardi euro, mis on võetud teisest pensionisambast. Ühelt poolt annavad need prognoosid lootust elu normaliseerumiseks, teiselt poolt aga peaksime arvestama sellega, et kui kinnisvarahinnad ja majapidamiste võlakoormus peaksid väga kiiresti kasvama hakkama, on keskpank valmis karmistama eluasemelaenude andmise nõudeid. Eesti Pank hoiatab, et tulevast situatsiooni kinnisvaraturu ülekuumenemisega on võimalik võrrelda kinnisvarabuumiga, mis leidis aset 15 aastat tagasi. Toonane olukord viis selleni, et inimesed ei suutnud selgelt hinnata oma reaalseid võimalusi ja võtsid laenu kinnisvara soetamiseks, mis tegelikult oli nende jaoks üle jõu käiv. Pangad aga 15 aastat tagasi meelsasti laenasid ilma selleta, et hoolikalt kontrollida, kas inimesed on võimelised igakuiselt oma kodulaenuarveid kinni maksma. Eriti murelikuks teevad Eesti <PARTY>a kavandatavad muudatused KredExi käendussüsteemis. KredExi eluasemelaenude käenduse sihtrühmad tuleb üle vaadata, kuid noortelt peredelt ei tohi esimese kodu loomise võimalust ära võtta. Oleme nõus, et käendusega tuleks liikuda selles suunas, et seda oleks võimalik kasutada va
Austatud juhataja! Head kolleegid! Lugupeetud muistsete vanemate mantlipärijad, kui Uluotsa lepinguteooriat ja seda järjepidevust meelde tuletada. Vastutus meil on ja see vastutus ei tähenda mitte praeguses hetkes elamist, vaid ka perspektiivi, horisondi nägemist. Ja ma möönan, et seda me võime näha erinevalt. Minu jaoks on selles seaduseelnõus kaks põhiteemat, nii nagu neid ongi. Siia on sisse programmeeritud kaks iseenesest ka lahus hoitavat teemat ja ma ei saa vaadata seda temaatikat, mis praegu meie ees on, ainult üksikjuhtumina. Selle tõttu ma kõneleksingi nendest kahest tahust. Üks on rahanduslik loogika ja selles plaanis on kahtlemata väga õige garanteerida seda valuutat, garanteerida oma raha. See on väga loogiline, teistmoodi me ei saaks teha ka siis, kui meil oleks rahvusvaluuta, ükskõik millega me seda siis seoksime, ja kindlasti on loomulik, et me otsime võimalust garanteerida meie praegust oma raha, eurot. Nii et sellel eelnõul on sügav sisu olemas. Ja peab ütlema, et rahanduskomisjonis on tehtud suur, tõsine töö, mille tulemusel on see eelnõu muutunud arusaadavamaks, ja ma loodan, et arusaadavamaks ka kogu rahvale. Minu süda on selle eelnõuga seoses nüüd rahulikum, kui ta oli kuu aega tagasi. Vähemalt arutada lubatakse asju ka tulevikus. Nii et tunnustus rahanduskomisjonile! Samas ei ole tegemist ainult üksikteemaga, üksikjuhtumiga ja me peame ka selle konkreetse arutelu jooksul vaatama asju laiemalt. Mul on hea meel, et täna ei ole olnud rõhuasetus selline, nagu oli esimesel lugemisel, kus me saime kuulda, et kõik, kes arvavad teisiti, propageerivad rehepaplust. Ma olen eelkõnelejaga nõus: see, kui küsimuste esitajaid nimetatakse a priori rehepappideks, kes ise tahavad saada ja vastu ei taha anda, on amoraalne. Tegemist on ka eri organisatsioonidega, kuigi neil on kokkupuutepunkte. Loomulikult oli organisatsioonina võimalik Euroopa Liidu loogika kokku leppida kõigi liitujate puhul, ja kui me muutume jõukamaks, siis meie osamaksed suurenevad. Kui tuleb
Austatud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Seaduseelnõu 146 ehk karistusseadustiku muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus, millega suurendatakse trahviühikut, on jõudnud teisele lugemisele. Seaduseelnõu algatas Vabariigi Valitsus 23. novembril läinud aastal ja esimene lugemine toimus tänavu 20. jaanuaril. Esimese ja teise lugemise vahepeal oli muudatusettepanekute esitamise tähtaeg 27. jaanuar. Selleks ajaks esitasid Riigikogu liikmed Külliki Kübarsepp, Andres Ammas ja Jüri Adams neli muudatusettepanekut. Muudatusettepanekuga nr 1 sooviti muuta eelnõu § 1 punkti 1 ja sätestada trahviühiku suuruseks kaheksa euro asemel viis eurot. Ettepaneku tegijad olid nõus, et aeg-ajalt on võimalik trahviühiku suurust üle vaadata, kuid pidasid eelnõus ettenähtud kahekordset tõstmist liiga kiireks. Komisjon jättis ettepaneku arvestamata ja põhjendas seda asjaoluga, et 1. jaanuaril 2015. aastal jõustunud karistusseadustiku muudatustega tõsteti kuritegude eest ettenähtud rahalise karistuse miinimumpäevamäära 3,2 eurolt 10 eurole ja praegu menetluses oleva eelnõuga viiakse miinimumpäevamäära ja trahviühiku suurused omavahel kooskõlla. Muudatusettepanekuga nr 2 tehti ettepanek eelnõu § 1 punkt 2 eelnõust välja jätta. Selgituseks niipalju, et selle punkti järgi tuleb isikule, kes on noorem kui 18-aastane, toimepandud teo eest trahvi arvestamisel võtta aluseks pool trahvi maksimummäärast, st poole võrra vähendada maksimummäära ja sealt alustada karistuse määramist, välja arvatud juhud, kui sellise isiku karistamine on mingis konkreetses seaduses juba eraldi sätestatud. Komisjon jättis ka selle ettepaneku arvestamata. Muudatusettepanekuga nr 3 tehti ettepanek eelnõu § 2 eelnõust üldse välja jätta, et toimivat süsteemi mitte ümber korraldada. Ettepaneku sisu oli järgmine. Paragrahviga 2 muudetakse liiklusseadust. Liiklusseaduse § 262 näeb ette kirjalikus hoiatamismenetluses liiklusnõuete rikkumise eest kohaldatavad hoiatustrahvid. Nimetatud paragrahvi punkti 1 koha
Lugupeetud eesistuja! Lugupeetud kolleegid! Tahaks uuesti kuulda Tapa Erikooli olukorra kohta, mis kahjuks ei ole paremaks läinud, vaid vastupidi, on läinud hullemaks. Viimase statistika järgi, mis on isegi lehtedest läbi käinud, on Tapa Erikooli õpilased olnud jooksus 1200 korda aastas. Kui me võtame arvesse, et seal oli kõigest 25 õpilast, siis edasi võib igaüks ise arvutada. Konkreetselt arupärimisest. Tapa Erikooli õpilaste mässust on nüüd üle kuu aja ja natuke rohkemgi mööda läinud. Kuid probleemid, mis siis olid – akende sissepeksmine, pedagoogide ründamine jne –, ei ole lahenenud ja olukord on möödunud kuu aja jooksul vaid hullemaks muutunud. Koolist on lastud lahti järelevalvetöötajaid, lahkunud on järelevalvetöötajate juht ja tänase seisuga on koolis veel ainult kolm meessoost järelevalvetöötajat. Need andmed võivad küll valed olla, sest kooli personaliga ei ole võimalik suhelda, haridusministeerium on selle ära keelanud. Õpetajatel puuduvad endiselt reaalsed mõjutusvahendid ning õigused probleemsete noortega tegeleda. Probleeme ei lahenda ka Tapale saadetud haridus- ja teadusministri kooliturvalisuse ekspert, kes poistega ei tegele ning viibib koolis vaid vahetevahel. Nii politsei kui ka prokuratuur on maininud, et erikooli situatsiooni lahendamiseks peaks ministeerium astuma selgemaid samme. Ühe meetmena on mainitud järelevalvetöötajate palga tõstmist, mida osaliselt on vist ka tehtud, aga see ei ole kogu seda olukorda parandanud. Sellega seoses oleme esitanud ministrile neli küsimust, millele loodame saada selged vastused. Vahest loeb minister need küsimused ka ette. Aitäh! Aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud minister! Te nimetate seda poliitiliseks põhjuseks, miks see teema on päevakorrale tõusnud, aga samas ütlesite ka ise ju väga selgelt välja, et probleem ei ole tekkinud viimasel ajal, vaid on kestnud pikka aega. Kui me võtame arvesse, et aasta jooksul on õpilased Tapa koolist ära jooksnud 1800 korda, kui me arvestame, et nad ei ole ära mitte üks