EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-et huggingface dataset:
Lugupeetud minister! Lugupeetud istungi juhataja ja Riigikogu liikmed! 28. mail me kultuurikomisjonis arutasime seda küsimust. Kultuuriministeeriumi kantsler Tarvi Sits ja õigusnõunik Siiri Pelisaar andsid ülevaate Vabariigi Valitsuse algatatud jalgpallivõistluste ja teiste spordiürituste pealtvaatajate vägivalda ning muid korrarikkumisi käsitleva Euroopa konventsiooni denonsseerimise seaduse eelnõust. Küsitluse ja arutelu käigus said komisjoni liikmed teada, et eelnõu puudutab eelkõige suuri jalgpallivõistlusi. Meie põhiküsimus oli, milliseid kohustusi toob see kaasa Eesti riigile. Saime teada, et riigieelarvelisi kohustusi konventsiooniga liitumine kaasa ei too, kuid tuleb arvestada, et rahvusvaheliste võistluste läbiviimisel on väga kindlad reeglid ja kohustused, mida korraldaja peab täitma. Eelnõu esitati arvamuse andmiseks ka Eesti Olümpiakomiteele ja tema 106-le juriidilisest isikust liikmele. Spordiorganisatsioonidest kooskõlastasid eelnõu Eesti Poksiliit, Eesti Sumoliit ja Eesti Veeremängude Liit. Teised spordiorganisatsioonid eelnõu kohta tagasisidet ei andnud. Seega loetakse, et eelnõu on kooskõlastatud. Ükski organisatsioon täiendavaid teemasid üles ei tõstnud. Kultuurikomisjoni põhiline murekoht oli, mida ikkagi jalgpalliliit arvab. Koostöös Eesti Jalgpalli Liiduga on nüüd koostatud eelnõu seletuskiri, seega Eesti Jalgpalli Liit on eelnõuga kursis. Me pöördusime veel täiendavalt Eesti Jalgpalli Liidu poole, et küsida uue konventsiooniga kaasnevate kulude kohta. Liidu peasekretäri vastuse kohaselt on nad denonsseerimise eelnõuga kursis, uue konventsiooni väljatöötamisse kaasatud ning järgivad juba praegu uue konventsiooni põhimõtteid. Meid huvitas ka väga, mis siis saab, kui Eesti ei astu mitte ühtegi sammu, vaid jätab asjad nii, nagu on. Saime teada, et kui vana konventsiooni ei denonsseerita, siis jääb Eesti rahvusvaheliselt seotuks vana konventsiooniga, mis hakkab järjest rohkem hääbuma. Vajalikku koostööd ei toimu. Kui Eesti denonsseerib vana, aga ei
Lugupeetud Riigikogu esimees! Head kolleegid! Õiguskomisjon arutas seda seaduseelnõu oma 4. juuni istungil, kus osalesid ka justiitsminister Kristen Michal, ministri nõunik Madis Timpson ja Justiitsministeeriumi õigusloome ja arenduse talituse nõunik Piret Saartee. Komisjoni liikmetele anti ülevaade eelnõu 219 menetluse seisust ning seejärel vastati komisjoni liikmete küsimustele. Kuna justiitsminister juba tutvustas eelnõu väga korralikult, siis ma selle sisu kordama ei hakka. Õiguskomisjon otsustas teha ettepaneku saata eelnõu täiskogu istungi päevakorda 13. juunil, esimene lugemine lõpetada ja määrata muudatusettepanekute tähtajaks 27. juuni kell 16. Ettekandjaks otsustati määrata Siim Kabrits. Kõik need otsused langetati konsensusega. Aitäh!
Ma usun, et Holland on väga paljudes ühiskonnaelu reguleerivates küsimustes liberaalne ja praktiline, samas eesrindlik. Eesti võiks Hollandist siinkohal ainult eeskuju võtta. Eesti üleminekuaeg on küll pikem, aga ma usun, et me võiksime kiiresti järele jõuda. Veel kord: maal võib teha mitmesuguseid töid, see ei pea olema just karusloomakasvatus. Ma kujutan ette, et selle eelnõu menetlemise käigus võib teha muudatusettepanekuid, mis oleksid realistlikud ning arvestaksid huviliste vajadusi. Ent eelnõu praegune eesmärk on karusloomakasvatus keelustada nende riikide eeskujul, kes seda on teinud. Aga üleminekuperioodil võivad tõesti olla mingisugused variandid. Ma jään aga selle juurde, et lõppeesmärk võiks olla ikkagi Eestis selle tegevusala kaotamine.
Lugupeetud minister! Kihnu vald sai kunagi, nüüd juba kaugelt üle kümne aasta tagasi, Tiigrihüppe Sihtasutuse auhinna virtuaalõppe arendamise eest. Meil oli õpetaja Tartus ja füüsikat õpetati ekraanil. Aga me nägime kiiresti, et õpetajat klassi ees ei asenda mitte miski, ja õige pea hakkasid tunnid jälle toimuma traditsioonilisel moel. Minu küsimus on see, et kas näiteks matemaatikaõpetajate koostöö on ka tekkinud niimoodi, et keegi teeb tunni ruutvõrrandist või protsendi arvutamisest ja teised siis saavad selle võrra rohkem aega selgitada õpilastele seda teemat vastavalt igaühe arengule ja vajadustele.
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Te ütlesite, et 600 õpilase kohta peaks nõustamiskeskuses olema üks kompetentne inimene, et siis on tema olemasolu põhjendatud. Kui me rehkendame, et neljandik õpilastest ehk 150 on haridusliku erivajadusega lapsed ja nendest, ütleme, kolmandiku puhul läheb vaja spetsialisti abi, siis saame umbes 50 juhtumit selle ühe inimese kohta. Maapiirkondades on vahemaa nõustamiskeskuse ja asula vahel 20–40 kilomeetrit. Kas te olete mõelnud, kuidas see süsteem tegelikult tööle hakkab? Kas nõustajad sõidavad kiirabi korras keskusest kohapeale või õpetaja võtab koolis lapsed käekõrvale ja sõidab keskusse? Kumb on teie arust efektiivsem ja mõistlikum variant?
Aitäh, austatud istungi juhataja! Auväärt peaminister! Mõned päevad tagasi kuulsime, et Jevgeni Ossinovski on väsinud ja astub valitsuse ministrikohalt tagasi. <PARTY> oli see erakond, kes tegi valitsuses otsa lahti: ministreid vahetus päris tihti. Ministriks olek on üks kõrgemaid rahva teenimise missioone, vastutusrikkamaid ülesandeid. Öelge palun, miks on nii juhtunud, et praegusest valitsusest, kes võitleb justkui seisakuvalitsuse vastu, on saanud valitsus, kus ministrid käivad uksest sisse ja välja. Ehk ma mõistan, mida tähendab see, et teile ei meeldi seisakuvalitsus. Kuna lähimal ajal ei ole valitsuses enam kahte erakonnajuhti, kes on öelnud, et neile on partei tähtsam kui rahva teenimine, siis ma küsin otse: kui kauaks on veel teid valitsuses?
Hea istungi juhataja! Head kolleegid! Meie fraktsioon tunnustab päris tõsiselt seda tegevust, mida Vabariigi Valitsus on alustanud Riigikogu eelmise koosseisu viimastel päevadel vastu võetud programmdokumendi "Õiguspoliitika arengusuunad aastani 2018" elluviimiseks. Täna juba mainiti siin, et meie kunagine hea kolleeg, akadeemik Uno Mereste, kes on nüüdseks manalamees, viitas aastaid tagasi sellele, et seadustest arusaamine ei tohi olla ainult kõrgesti haritud juristide pärusmaa, vaid seadus peab olema lihtne ja selge. Needsamad põhimõtted on ju ka õiguspoliitika arengusuundadesse sisse kirjutatud. Õigusaktide niisugusel moel koostamise ja rakendamise kaudu tuleb välja see poliitiline tahe või suund, mida koalitsioon on otsustanud ellu viia või millesse soovib oma jõu panustada opositsioon või kogu Riigikogu, 101 liiget peaaegu et korraga, ka selliseid asju on olnud. Aga näete, aabitsatõdesid on tarvis korrata. Seetõttu on väga hea, et me sellesse otsusesse sättisime selle, et igal aastal sügise paiku tuleb siia justiitsminister ja räägib meile, kuidas just nimelt valitsus on neid arengusuundi täitnud. Me ju ei kahtle keegi, et valitsusel on keskne roll õigusaktide väljatöötamisel ja nende mõjude hindamisel. Enamik õigusakte algatataksegi ju Vabariigi Valitsuses. Aga ka nende õigusaktide kohta, mida esitavad Riigikogu liikmed, komisjonid ja fraktsioonid, me küsime alati Vabariigi Valitsuse arvamust. Mina ega meie fraktsioon ei ole samamoodi nõus sellega, nagu meie siin teerullina sõidaksime üle kõikidest seisukohtadest, mis ei tule mitte siit Riigikogust, vaid tulevad kolmandast sektorist, kodanikuühendustelt, asjast huvitatud isikutelt, kes on mingil moel seotud eelnõuga või tulevikus seadusega. Aga selge on ka see, et kõiki neid arvamusi ei saa üheselt arvestada. See ei oleks siis seadus. Lõpliku vastutuse peab ikkagi võtma Riigikogu, tegelikult vähemalt Riigikogu 51 liiget, kes saavad selle seaduse vastu võtta. Väikestest asjadest saavad alguse suured teod. Meile
Lugupeetud eesistuja! Head kolleegid! Annan <PARTY> fraktsiooni nimel välisminister Jürgen Ligile üle arupärimise, mis puudutab meie laevakaitsjaid. Täna möödub täpselt kolm aastat sellest, kui meie laevakaitsjad Indias alusetult vahistati ning neile esitati süüdistus ebaseaduslikus kütuse tankimises, relvade käitlemises ja territoriaalvetesse sisenemises. Ei pea eraldi rõhutamagi, et tegemist on alusetu süüdistusega ja süütute inimestega, kes tegid oma tööd. Meie Välisministeerium toonase välisministri isikus ... ... leidis, et tegemist ei ole riikliku küsimusega, millesse peaks sekkuma, sest need inimesed teadsid riske. Õnneks on sellest seisukohast loobutud. Nüüd ongi meil mõned küsimused välisministrile. Milline on praegu asjade seis? Mida Välisministeerium on viimasel ajal ette võtnud? Valitsus kiitis heaks kriminaalkurjategijate vahetamise ja vangide üleandmise leppe. Kas see lepe Indiaga on ka allkirjastatud? Kas see, kui laevakaitsjad kriminaalkurjategijatena Eestisse toodaks ja nad kannaksid oma karistust, oleks välisministri meelest lahendus? Kuidas oleks võimalik neid vabastada sellest alusetust kriminaalsüüdistusest ja mil määral on tehtud koostööd teiste riikidega, kelle kodanikud on samas kaasuses süüdi mõistetud? Millist abi on küsitud või saadud Euroopa Liidult? Aitäh!
Aitäh! Ma mõistan endiste maavanemate muret, sest see oli üks asi, mille eest maavanemad ka lisatasu said, kui mu mälu ei peta. Aga minu küsimus selle seaduse kohta on, et hädaolukorra seaduses on tsiviilhädaolukorrad ja päris selle seaduse alguses on välistatud riigikaitselised olukorrad. Meil on tööplaanis ja koalitsioonileppes kindel plaan alustada rahu- ja sõjaaja riigikaitse seaduste muutmist. Tahaks küsida ministri seisukohta, et kas koos selle pakiga tuleks võtta vaatluse alla ka hädaolukord kui selline tema kõige laiemas mõttes ja hädaolukorra seadus samamoodi integreerida uute riigikaitse baasseaduste tekstidega, mis on tulemas. Kas te suudate seostada hädaolukorda ja sõjaseisukorda, kas siin on olemas seos?
Aitäh juhatajale! Hea ettekandja! Tegemist on kindlasti väikese, aga siiski olulise sammuga. Aga järsku peaks selle eelnõu algatust vaatama nagu laiemas mastaabis. Kaua aega on räägitud sellest, et parlamentaarne debatt on piiratud. Me saame väga vähe küsida ministrite käest – aeg on piiratud, oleme väga kitsastes raamides. Tänapäeva demokraatiates on aga väga levinud, et parlamendi ette saab kutsuda meediaväljaannete omanikke. Briti alamkojas kuulatakse meedia esindajaid neli kuni viis tundi, esitades neile mitmesuguseid küsimusi, sest nad mõjutavad suurt osa ühiskonnast, kujundades otsuseid ja inimeste arvamust. Lisaks me võiksime ka ministreid rohkem saada küsitleda ja survestada. Kas te olete valmis ka neid muudatusettepanekuid siia lisama? Mis te arvate sellest?
Aitäh, juhataja! Lugupeetud komisjoni esimees! Kahtlemata on riigieelarve protsessis kaks võtmepersooni rahandusminister ja rahanduskomisjoni esimees. Minu küsimus mõnevõrra kordab eelmist, aga ma siiski küsin. Rahandusminister on lubanud kaaluda alkoholiaktsiisi tõusu ärajätmist. See oli alles eile. Te olete samuti äsja avalikult öelnud, et aktsiisitõusust loobumine on võimalik. Eestis on selline vanasõna: "Meest sõnast, härga sarvest!" Tänaste vastuste põhjal ma järeldan, et te olete üks kategooriline mees. Sellepärast ma küsin üsna konkreetselt ja kategooriliselt: millal need sõnad vormuvad tegudeks ja aktsiisitõus jääb ära?
Ma ütlen kolmas kord: ma soovitan lugeda välismaalaste seadust, mille on vastu võtnud <PARTY> ja <PARTY> ja kus vene keel on väga selgelt sisse toodud. Aga kui räägitakse mingist rünnakust eesti keele vastu, siis ma arvan, et see on pahatahtlik poliitiline käitumine. Rünnakut eesti keele vastu ei saa ka hea tahtmise korral siit kindlasti mitte kuskilt leida. See, mida siit saab leida, on lugupidamine kõigi inimeste vastu, kes siin Eestis elavad. Me reaalselt aitame inimesi. See on praktiline eelnõu, millega me siinseid inimesi aitame. Ma arvan, et sa pead selle eelnõu sisu vaatama poliitilisest retoorikast ja loosungitest natuke väljaspool. Kui inimene läheb õigusabiteenuse punkti ja ta ei oska eesti keelt, siis teda aidatakse. Taotlus pannakse eesti keelde, sest kohtumenetluse keel on eesti keel. Seda ei kaota mitte keegi ära. Eespool mainiti, et seda eelnõu on eri ettekandjad erineval viisil palju kordi menetlenud. Kahtlemata saab mingeid menetlustoiminguid alati paremini teha. Võib-olla oleks pidanud koalitsiooni vahetuse tegema tunduvalt varem, siis oleks saanud mitmeid eelnõusid palju rahulikumalt planeerida ega oleks peal sellist ajalist survet, sest mõned eelnõud ja rahaeraldised on ka riigieelarvega seotud. Jah, kaasamist ja arvestamist võiks alati rohkem olla. Ma ei näe, et selles eelnõus oleks olnud väga palju sisulisi muudatusi. Aga seda kõike saab veel teha, kui kellelgi on ettepanekuid, kuidas seda seadust võiks tulevikus muuta.
Jaa, tõesti, selle jalakäijast mööduva liikurijuhi kiiruse definitsiooni üle me mõtlesime pikalt ja ka ministeerium mõtles pikalt. Kui nüüd juhtub mingi õnnetus, eks siis ikkagi Politsei- ja Piirivalveamet, aga võib-olla ka kohus ütleb täpsemalt, kui kiire see liikumine oli ja kui kiiresti tohib seal mööda sõita – kas paar kilomeetrit tunnis on mõistlik või mitte. Aga meie, nii komisjonis kui ka töögrupis, ei suutnud leida paremat sõnastust, andsime endast parima. Aitäh! Komisjonis ja töögrupis oli väga palju juttu liikluskultuurist. Eks see ongi liikluskultuuri üks osa, mille kohta sa, Urve, äsja küsisid.
Lugupeetud istungi juhataja! Head kolleegid! Eelnõu esitas Vabariigi Valitsus k.a 6. novembril ja esimene lugemine toimus 21. novembril. Muudatusettepanekute esitamise tähtaeg oli 5. detsember kell 17.15, selleks ajaks aga ühtegi ettepanekut ei tulnud. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu enne teisele lugemisele esitamist oma k.a 7. detsembri istungil ja tegi keeletoimetaja soovitusel eelnõu tekstis keelelise täpsustuse ning kiitis (konsensusega) heaks eelnõu teise lugemise teksti ja ka seletuskirja. Täpsustus on tekstis alla joonitud ja eelnõu esitaja toetas seda. Eelnõu esimese punkti sõnastust ühtlustati ja kõrvaldati kordus, selleks jäeti esimesest punktist välja sõnad "koosseisus Iraagis". Meeldetuletuseks veel, et selle välismissiooni olulisim eesmärk on Iraagi julgeolekujõudude koolitamine, milleks antakse eelnõu järgi mandaat kuni viiele tegevväelasele. Eelnõu alusel jätkaks Kaitsevägi panustamist sõjalise meditsiini ja improviseeritud lõhkeseadmete vastase võitluse valdkonnas, kus Iraak on palunud NATO liitlaste toetust. Missioonil osalemisega täidab Eesti oma NATO-liikmesusest tulenevaid liitlaskohustusi. Oma 7. detsembri istungil otsustas riigikaitsekomisjon (konsensusega) esitada eelnõu teiseks lugemiseks Riigikogu täiskogu päevakorda k.a 13. detsembriks. Lisaks otsustas riigikaitsekomisjon (konsensusega) teha Riigikogule ettepaneku eelnõu teine lugemine lõpetada ning tuginedes Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse §-le 109 panna eelnõu lõpphääletusele ja Riigikogu otsusena vastu võtta. Aitäh!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud minister, tänan selle kõne ja ülevaate eest! Ma arvan, et iga riik, kes on ühinenud Euroopa Liiduga, on kindlasti võtnud need põhimõtted, millest te rääkisite, endale igapäevaseks täitmiseks. Kindlasti on täitmiseks ka kokkulepped, mis on Euroopa Liidu sees sõlmitud. Aga aeg-ajalt kogeme teatud ebakõlasid ja probleemidele teistmoodi vaatamist, näiteks kliima- või üldse keskkonnaküsimustes, samuti energiajulgeoleku ja eelarveküsimustes. Ebakõlasid on Euroopa Liidus olnud ka kaitseküsimustes. Kõik riigid ei täida kokkuleppeid. Kas võite öelda, mis on need põhilised põhjused, et me ei suuda Euroopas nendes valdkondades ühte jalga käia, ja kuidas saaks seda muuta?
Aitäh, härra esimees! Ken-Marti, hea kolleeg, ma ei esita seda küsimust sulle kui majanduskomisjoni esindajale, vaid tahan kuulda sinu isiklikku arvamust. Kas see praegune teema ei paigutu mitte niisuguse üldisema revisionistliku poliitika alla, mida me praegu täheldame? Me revideerime suhtumist okupatsiooni, okupatsioonikahjudesse, me lõdvendame kukesammude haaval kodakondsuse taotlemist, me vaatame leebemalt immigratsioonipoliitika peale. Need on kõik niisugused kaitseliinid, mis 1990. aastate algul olid riigis iseenesestmõistetavad, ja see tegelikult tekitas ka suure poliitilise lõhe. Nüüd me oleme siis jõudnud keelenõuete lõdvendamiseni. Kas seegi on niisugune üldine revisionistlik poliitiline suund?
Aitäh! Ma juhin tähelepanu, et oluline on teha esimene samm. Tuleb saata sõnum, et alkohol ja autojuhtimine ei käi koos. Konkreetsed meetrid, kui kaugel võiks tankimiskohast asuda alkoholimüügikoht, on võimalik kehtestada täiendavalt. Ma arvan, et ühiskonnale tervikuna on kahjulik see, kui inimesed ei suuda oma pahesid ohjeldada. Ka paljud filosoofid, näiteks Sokrates, on öelnud, et kui inimene ei suuda ohjeldada oma pahesid, siis on see üks põhiriske, mis viib nii inimese kui lõppkokkuvõttes ka ühiskonna allakäigule. Ma usun, et iga pahe on kahjulik. Kui inimene ise ei suuda pahede ohjeldamisega hakkama saada, eks siis tuleb seadusandjal aidata.
Seadusandja poolt ei ole soovi väljendamine ja seadusesse panemine esmakordne, et valitsusele antakse kohustus analüüsida teatud ajaperioodi tagant mingisuguse seaduse või mingisuguse reformi, mis on läbi viidud, tulemusi, et siis teha need parandused ja parendused, mis vajalikud on. Selles mõttes praktika, et Riigikogu annab ülesande valitsusele kas läbi seaduse või antud juhul läbi selle otsuse-eelnõu, ei ole midagi uut ega enneolematut. Selline kriis ja eriolukord on meil loomulikult esmakordne ja ma arvan, et on ülimalt tark ära kasutada seda olukorda, seda võimalust, ka seda teadmiste hulka, mis meil väga lühikese ajaperioodi jooksul on kogunenud, selleks et olla tulevikus targemad. Ma kordan, tõepoolest, Eesti tegi asju ka hästi. Küsimus ei ole absoluutses hukkamõistus valitsuse tegevusele või ametkondade tegevusele. Aga me kõik teame, et oli asju, mida oleks saanud paremini teha. Ja selleks, et me järgmine kord teeksime paremini, selleks seda analüüsi ja neid tulemusi ... Ega analüüs ise ei anna midagi. Analüüs peab ikkagi lõppema nende soovitustega, et see määrus, seadus, need tegevused, rollid on korraldatud teisel viisil. Kõik ei ole seaduste küsimus. Väga palju selles kriisis oli sellist, mis on inimkäitumine, mis on tingitud inimlikest hirmudest. Aga ka neid inimlikke hirme on võimalik ohjeldada ja hirmu ohjeldamise esimene reegel on teadmine, informatsioon. Aitäh küsimuse eest! Selline küsimus mind sügavalt rõõmustab, sest ma saan tulla oma varasema elukogemuse juurde. 26 aastat olen olnud riigiametnik ja olen olnud selle sees, mida te just kirjeldasite, kus riigiasutused analüüsivad, teevad tagasivaateid. Teevadki ja teevad seda väga pisikeste tükkide kaupa. See olukord, millest me täna räägime, on kogu riiki hõlmav. Me räägime väga erinevatest sektoritest ja väga erinevatest ministeeriumidest. Sellist analüüsi, kuidas tulla toime eriolukorra ja kriisiga, tegelikult ei tehta. Mida on küll tehtud sellesama HOS-i või hädaolukorra seaduse nii väljatöötami
Aitäh, esimees! Hea kolleeg, tore sind näha seal puldis! Esimene küsimus, kas sulle ei tundu, et kui me reguleerime regionaalseid toetusi ühes eelnõus koos tuulekaera leviku tõrjumise reguleerimisega, siis on see järjekordne n-ö kobareelnõu? Teine asi, kas sa tõesti usud sellesse, et seaduse abil kaob tuulekaer põldudelt ära? Ma saan aru küll sellest positiivsest poolest, et halduskoormus väheneb ja ei pea enam mingisuguseid totraid ja tihtipeale n-ö pliiatsist imetud aruandeid tegema. Aga kas seadust rangemaks tehes tõesti tuulekaer meie põldudelt kaob? Kas ei piisaks lihtsalt põllumehe teadlikkusest?
Austatud juhataja! Lugupeetud kolleegid! Kolm kuud tagasi lõppes valimiskampaania ning poliitikute pead peaks täna olema täis värskeid mõtteid, mida realiseerida. Valimiskampaania ajal üritati leida midagi uut ja seninägematut, mis aitaks Eestil ja Eestis paremini toime tulla. Siiski on nüüd valimised läbi. Eesti-sisestest viimastest uuenduslikest ideedest on preemiakoha vääriline vaid tasuta ühistransport. Nii tundubki, et ideede puudumise tõttu saavad paljud inspiratsiooni möödunud epohhidest. Üks valitsuserakondade suurtoetajast ettevõtja väljendas kunagi Äripäevale antud intervjuus mõtet, et vaestel ei tohiks poliitikasse asja olla. See idee pärineb revolutsioonilistest aegadest, Prantsuse Esimese vabariigi ajast. Toona oli valimisõiguse olemasolu eelduseks maksumaksjaks olemine. Maksude maksmise ning esindusõiguse sidumise filosoofia erinevad variatsioonid on pärit juba keskajast. Tollal võis valitseja oma suva järgi tõsta või langetada minimaalset maksumäära, tagamaks enda suhtes lojaalsema, st rikkama toetajaskonna võimul oleku. Vaesema elanikkonna otsustamisest kõrvalehoidmise mõte on ikka olnud vaid selles, et rikkad saaksid endistviisi teha vaid endale ning oma äridele soodsaid seadusi. Viis, kuidas rikkad rikaste jaoks seadusi kirjutavad, ei võimalda riigil normaalselt areneda. Tuleme tagasi meie objektiivsesse reaalsusesse. Eesti suurimaks ekspordiartikliks on muutunud meie enda noored inimesed, kes lahkuvad massiliselt paremal elujärjel olevatesse riikidesse. Siia jäänutele tehakse aga elu veelgi raskemaks sellega, et tõstetakse aktsiise, mis osakesena sisalduvad peaaegu iga Eestis toodetava kauba hinnas. Aktsiiside tõstmise tõttu ei tõuse mitte ainult kütuse hind, vaid toimub üleüldine hinnatõus, millega otseselt muudetakse vaesemaks nii Eesti elanikkond kui ka kohalikud ettevõtjad, kellest enamik on väikeettevõtjad. Ma mõistan, et riik vajab raha – luksusautod on ju kallid. Maksude tõstmise negatiivset külge on keeruline mõista inimestel, kes teenivad
Härra esimees! Auväärt Riigikogu! Helmen Kütt ja siinkõneleja said USA Kongressi liikmetelt Robert Aderholtilt ja Juan Vargaselt kutse võtta osa Ameerika Ühendriikide 64. rahvuslikust palvushommikusöögist. Selle põhiüritus toimus 4. veebruaril Washington Hiltonis. Helmen ja mina võtsime sellest osa. Palvushommikusöögi vorm on tuntud üle ilma, see on levinud rohkem kui 160 riiki ning ka Euroopa Parlamenti. Suurimaks on aastast 1953 kujunenud USA Kongressi ja Senati korraldatud rahvuslikud palvushommikusöögid veebruari esimesel neljapäeval. Rahvuslikud palvushommikusöögid hõlmavad peamiselt riigi poliitilist juhtkonda, pakkudes võimalust ületada formaalseid barjääre, leida pinda paremaks vastastikuseks mõistmiseks ja inimlike kontaktide kujundamiseks kristlike püsiväärtuste ja vastutuse alusel. Üritusel on alati hulgaliselt rahvusvahelisi külalisi, neid on rohkem kui 100 riigist. 64 aasta vältel on palvushommikusöögil alati olnud kaks põhikõnelejat: Ameerika Ühendriikide president ning kõneleja, kelle isik on kuni hommikusöögini teadmata. Nende seas on aastate vältel olnud sellised arvamusliidrid nagu Tony Blair, Bono, Eric Metaxas, ema Teresa jt. Seekord oli selleks abielupaar Mark Burnett ja Roma Downey, filmi- ja teletöösturid. Järgnes president Barack Obama kõne. Selle alguses luges ta ette sõnad apostel Pauluse teisest kirjast Timoteosele: "Jumal ei ole meile andnud ju arguse vaimu, vaid väe ja armastuse ja mõistlikkuse vaimu." Ta rõhutas, et me elame erakordsel ajal, mil toimuvad fundamentaalsed muutused tehnoloogias, suured loodusõnnetused ja inimestevahelised konfliktid, sestap ilmneb ka kartust. Samas on usk jumalasse oluline jõud kartuse vastu. Jumal on andnud usklikule armastuse jõu, mis võidab kartuse. Hommikusöögi alguse- ja lõpulaulu esitas Andrea Bocelli. Laudade taga istus üle 3000 inimese, nende hulgas külalisi rohkem kui 130 maalt. Enne ja pärast põhiüritust oli meil pool tosinat teist kohtumist ja mõttevahetust Kongressi liikmete, saadikute ja külal
Aitäh! Lugupeetud proua minister! Tänane eelarve on koostatud nn põhistsenaariumi järgi, mis [näeb ette kasvu] 4%. Eelarvenõukogu on ka välja pakkunud, et võimalik päriselu võib olla nii, et see põhistsenaarium ei täitu ja tegelikkuses käivitub seesama riskistsenaarium, mille puhul me räägime 2% kasvust. See on päris suur eelarvelaekumiste vahe eeldatavasti. Millised on teie ettepanekud ja plaanid, kui riskistsenaarium käivitub? Kas sellisel juhul käivituvad ka näiteks need kärpeplaanid, mis enne suvist prognoosi olid Rahandusministeeriumis välja pakutud?
Suur tänu eelmistele ettekandjatele, sest te olete avanud juba nii palju külgi, mis paneb mõtlema, et kas see eelnõu on ikkagi lõpuni valmis praetud või peaks veel edasi praadima. Aga Paul Puustusmaa võttis härjal sarvist ja küsis, kas tõesti peame me jälle tegema mingi eurokäsu põhjal midagi, mingisuguse Riigikohtust veel kõrgemal oleva institutsiooni käsul, nagu meil endal mõistuseraasuke puuduks. Vaat see on see suur küsimus: kas meile peab mõistuseraasukese sisse panema keegi kõrgem persoon hästi kaugel, kes peab meie mõistuseraasukesi ka LGBT teemal edendama ja kõiki imelisi võõramaiseid tarkusi peab meile sisse peksma nagu kunagi mõisatallis töökust? Kas see tõesti peab nii olema? Aga see muidugi ei tähenda, et meil ei ole probleeme prokuratuuriga. Kes vähegi viitsib ajalehte lugeda ja oma peaga mõtiskleda, satub vägisi olukorda, nii nagu selle aasta jaanuaris, kus kaaperdati rahvalt kõige tähtsam põhiseaduslik õigus: õigus hääletada referendumitel. Ja ka siis tulid muretu näoga kaitsepolitseinikud ja peaprokurör, kes ütlesid, et oo jaa, see oli hädavajalik päev, meil ei olnud ühtegi päeva, ei kuu aega enne ega kuu aega pärast, ainult-ainult sellel päeval, mitte midagi teha ei andnud. Ma ei tea, kui paljud neid uskuma jäid. Igal juhul Keskerakonna aseesimees Siret Kotka neid ei uskunud ja kinnitas intervjuus Virumaa Teatajale, et ei, sõbrad, nii see nüüd küll ei olnud, vaid ikka sellepärast tehti kõik see, et referendum ära jääks. Ma ütleksin, et Keskerakonna aseesinaine on üks informeeritumaid isikuid Eesti Vabariigis, võib-olla isegi informeeritum kohati kui kaitsepolitsei peadirektor, sest tegu on valitsuspartei – siis ja praegu – aseesimehega. Keda ma peaksin uskuma? Nii et see on mõtlemise koht, kuidas meil siis seda va pööret tehakse. Loomulikult üdini sõltumatute organite, üdini sõltumatute organite töö tulemusena. Nii et me peaksime muretsema ka igasuguse järelevalve teemal prokuratuuri üle. Kui ajalukku süveneda, siis ei ole see esimest korda. Oli kun
Aitäh väga hea ja olulise küsimuse eest! Seda võiks tõesti pikalt vaagida, aga ma püüan olla võimalikult konkreetne. Nagu ma ettekandes rõhutasin – ka raportis on see välja toodud –, erakordselt oluline on see sisuline julgeolekudebatt, mis on toimunud Rootsis ja Soomes, seda eriti viimasel paaril aastal ka poliitilisel tasandil. See on oluline just nimelt selleks, et tugevdada kogu regiooni, kogu Läänemere piirkonna julgeolekut. On täiesti ilmne, et kui Soome ja Rootsi saavutaksid mingil hetkel poliitilise konsensuse – me teame, et küllaltki arvestatav osa erakondadest on avalikult välja öelnud nende soovi liituda NATO-ga –, siis see vaieldamatult muudab põhimõtteliselt julgeolekuolukorda kogu Põhjala ja Balti regioonis. Nendel kohtumistel, mis meil on olnud Rootsi ja Soome kolleegidega ka selle raporti kirjutamise ajal, keskendusime eeskätt sellele, mida kolleegid Soomes ja Rootsis teevad praegu, et laiendada omavahelist koostööd Põhjalas ja samuti koostööd NATO riikidega. Ei saa jätta märkimata ajaloolist õppust Baltops, mis leiab aset ka Soome rannikul. Nii et see koostöö on silmanähtavalt laienenud ja minu meelest on see kõigi huvides. Aitäh väga olulise küsimuse eest! Ma arvan, et nii parlamentaarsel kui ka valitsuse tasandil toimunud kohtumistel NATO teemal on just kaitsekulutuste suurus olnud üheks kesksemaks küsimuseks läbi viimaste aastate. Ma võin täna rääkida ka hiljutise NATO Parlamentaarse Assamblee kogemuse põhjal, et kui me paar nädalat tagasi Albaanias kevadistungjärgul kohtusime, siis seal see teema järjekordselt tõstatus. Kui mõni aasta tagasi oli keeruline eeldada, et kaitsekulutuste vähenemine pidurduks, siis ma usun, et põhi on nüüd saavutatud. Mitmed riigid on teinud juba väga selged otsused eelolevatel aastatel kaitsekulutuste suurendamise kohta. Näiteks on meie väga head naabrid Läti ja Leedu, kellel veel mõni aasta tagasi oli kaitsekulutuste määr alla 1% SKT-st, teinud otsuse, et hiljemalt aastaks 2018 või 2020 on ka nende kaitsekulutuste m
Aitäh! Püüaks natuke selgust tuua, miks meie peaministri enda kaitsetahe nii pika vinnaga on. Teie erakonnaga liitunud Johannes Kert leiab, et need noormehed, kes pole ajateenistust läbinud, on lontrused. Need on tema sõnad. Igal meessoost Eesti kodanikul on kohustus läbida kaitseväeteenistus, välja arvatud juhul, kui tema tervislik seisund ei vasta tervisenõuetele, kui ta ei ole läbinud vähemalt põhikooli või kannab vabaduskaotuslikku karistust. Te olete olnud täisealine 17 aastat. Ometi ei ole te selle aja jooksul jõudnud Kaitseväkke aega teenima minna. Kiiruga peaministri töö kõrvalt ohvitserikursuste läbimine, nagu te nüüd kampaania korras plaanite teha, ei ole paraku võrreldav ajateenistusega. See on kõigile arusaadavalt Potjomkini tegemine ning naeruvääristab ohvitseride kursuseid. Miks te ei läbinud kaitseväeteenistust siis, kui selleks oli õige aeg ning Kaitsevägi teid ootas? Ka juhul, kui teie aastakäiku mingil põhjusel teenistusse ei kutsutud, kas teile ei tulnud siis mõttesse vabatahtlikult Kaitseväkke aega teenima minna?
Aitäh teile küsimuse eest! Tõesti, Eestis on praegu ainult pooltes kortermajades moodustatud korteriühistud. Teine pool ja isegi rohkem kui pool on korteriühisused. See on olnud majaelanike otsus korteriühistut mitte moodustada ja kasutada haldusfirmat, kes teenindab korteriühisust. Lähiajal tuleb tõesti kõigis nendes majades moodustada korteriühistu, mis tähendab seda, et sõltumata sellest, kas majas elab kaks või neli või 60 peret, tuleb asutada juriidiline ühendus. Ma arvan, et selles küsimuses korteriühistu vaidluste lahendamise komisjon aidata ei saaks. Aga selle eelnõu mõtte kohaselt ei ole vahet, kas tegu on korteriühistu või korteriühisusega. Komisjon peab üritama leida lahenduse kõigile vaidlustele. Jah, te olete õigesti aru saanud, et see ei ole kohustus, vaid võimalus. Aga kui see praktika osutub heaks ja õigustab ennast, siis kindlasti poliitilised jõud, kes osalevad valimistel ja tahavad rohkem inimestele teenuseid pakkuda, lubavad ellu viia ka selle muudatuse ja loomulikult nad hiljem selle komisjoni ka moodustavad. Ma arvan, et mingi aja pärast, kui see praktika on ennast õigustanud, tekivad sellised komisjonid üle Eesti.
Lugupeetud proua esimees! Tahan öelda, et kõik asjad, mis hästi algavad ja hästi kulgevad, ei pruugi hästi lõppeda, eriti kui ei taheta midagi kuulda võtta ega midagi näha. Ma arvan, et probleemid õpetajatega on muutumas dramaatilisemaks, kui need kunagi on olnud. Kui varem läksid meilt massiliselt ära ehitajad, siis nüüd on hakanud tekkima ka õpetajate äravool. Kindlasti ei lähe ära mitte need, kes on kohe-kohe pensionile jäämas, vaid ära lähevad nooremad. Lihtne on muidugi ideaali ette kujutada, aga kõige suurem häda on alati selles, et me ei suuda sageli ideaali reaalsusest eristada. Teine asi: me ei suuda näha, kuidas eesmärki saavutada. See oli põhjus, miks ebaõnnestus näiteks põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse see lahendus, mille valitsus oli planeerinud. Rääkida praegu 54 gümnaasiumist, kui see arv on saadud niimoodi, et on jagatud Eesti gümnasistide arv Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpilaste arvuga, ei ole tõsiselt võetav lähenemine. Koolivõrku ei määra mitte selline üksik jagamistehe. See sõltub väga paljudest asjaoludest: asustustihedusest, traditsioonidest ja paljudest muudest asjadest. Samas julgen väita, et sisemiste reservide jutt ei ole õpetajaprobleemi lahendamisel enam veenev. Me räägime, et meil läheb 7% SKT-st haridusele. Mina väidan, et õige on 5,8% ja see jääb alla OECD riikide keskmisele. Aga hoopis tähtsam on see, et väikese riigi pidamine ja väikese haridussüsteemi pidamine on alati palju kallim kui suurte riikide puhul. Kui me tahame anda välja õpikuid, mille tiraaž on 2000–3000, mitte 2–3 miljonit nagu mõnes riigis, siis peame arvestama, et iga õpik läheb kallimaks. Eesti riik on oluliselt kallim ja riiki saame pidada siis, kui haridus on kallim. Meie üks õnnetus on see, et Soomes on õpetaja keskmine palk 3250 eurot, aga meil 770. Võib-olla on see suhe enam-vähem sama, nagu üldiselt keskmiste palkade võrdluses. Häda on ainult selles, et meie õpetajad, eriti õpetajaskonna noorem osa, on suhteliselt hästi ette valmistatud, nende tase on küllalt he
Ma kõigepealt tänan muidugi Helmenit heade sõnade eest, ma tänan kõiki, kes siin arutelus on osalenud, ma tänan veel kord kultuurikomisjoni, ma tänan veel kord sotsiaalkomisjoni, ma tänan Riigikogu Kantseleid otsetõlkeks loodud võimaluse eest! Tõepoolest, Helmen kasutas lõpus päris õigeid sõnu meie kirjandusklassikast, et kui me ikka kõike teha ei jõua, tehkem pool. Nende väikeste sammudega me saamegi vähehaaval liikuda soovitud lõpptulemuse poole. See on hästi oluline. Oluline on ka positiivsete signaalide saatmine sihtrühmadele. See on oluline neile, on oluline tavaühiskonnale, see on oluline just sidususe mõttes. Kui ma nüüd räägin natuke kuulmisest, siis kuulmine on meie infoühiskonnas siiski oluline tegur, mille kaudu me ju tegelikult vahetame absoluutselt suurimat osa infost, on see siis koolis, tööl, ükskõik kus. Kui see on läbi lõigatud, siis infovahetus ei toimi, ükskõik kui uhked muud muutujad ka on. Nii et kuulmise rehabilitatsioon ja usk sellesse on hästi oluline. Selle eelnõu suur mõte ongi just see, et tuua seadusesse juurde see väike grupp, kes on kahetsusväärsel kombel jäänud seni Eesti Rahvusringhäälingu seaduses tähelepanuta. Veel kord rõhutan, ta ei ole tähelepanuta jäänud tegelikus elus, aga ta on seaduses tähelepanuta jäänud. Sellega ma lõpetan. Suur tänu teile! Suur tänu kõigile, kes selle eelnõu esimesele lugemisele kaasa elasid veebikaamera abil! Loodan, et peatselt – vaatan just kultuurikomisjoni poole – arutame seda seadust edasi siin teisel lugemisel. Aitäh!
Jah, ebavõrdsus säiliks, sellepärast et omavalitsused ei ole ühesuguse jõukusega ja neil ei ole ka ühesuguseid eesmärke, kuidas õpilasi või lastevanemaid toetada. Ma arvan, et kui riiklik ranitsatoetus taastatakse, siis nagu ma juba enne vihjasin, ei loobu kohalikud omavalitsused oma laste toetamisest just sellepärast, et nad ei taha, et õpilased nende koolidest ära lähevad. Ja see on üks põhjus, mille pärast riigieelarvet või koalitsioonilepet koostades hakatakse loomulikult kohe rääkima, et kuulge, ei ole ju ometi mõtet ühte ja sama toetust topelt maksta. Nii et jah, siin on probleem. Jah, ma ütlesingi, et üks eelnõu 89 plussidest on, et selles ei käsitleta toetuse andmist ainult esimesse klassi minekul. Tegelikult on kulutused lapsele esimeses klassis, enne kooli minekut veel kõige väiksemad. Kulud kasvavad iga aastaga ja seepärast oleks iga-aastane toetus suurepärane. Muide, Maltal, mis on väike riik ja kus kardetakse oma inimesi kaotada, makstakse õpilastele alates kuuendast klassist palka, ja mida edasi, seda suuremat palka. Ütleme, et see on stipendium. See on hästi kaval tegu selles mõttes, et kuuenda klassi lapsel on siis stiimul minna edasi seitsmendasse, kaheksandasse ja üheksandasse klassi. Muide, keskkoolis saavad nad meie mõistes juba täiesti korralikku keskmise tööinimese palka. See tähendab, et õpilased on motiveeritud koolis püsima, saama targemaks. Sellega riik muidugi võidab, sest kui sul on rahvast vähe, siis mida targem ta on, seda jätkusuutlikum on riik. Nii et see esimese klassi ranitsatoetus on ainult tilk meres.
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Inspireerituna tänasest eelmisest teemast ja teie sissejuhatusest küsin ma natuke teoreetilise küsimuse. Kuivõrd mõjutab see eelnõu olukorda, kus merelt kandub Eesti randadesse üsna palju jäätmeid ja prügi? Kas see eelnõu aitab kuidagi kaasa sellele, et randlased hakkaksid seda prügi kuidagi tõhusamalt või parema meelega ära koristama? Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud komisjoni ettekandja! Mõnevõrra te haarasite mul juba sõnad suust, öeldes, et katusorganisatsioonid maaomavalitsuste liit ja linnade liit, kes esindavad kohalikke omavalitsusi, toetavad seda eelnõu. Kas ma saan õigesti aru, et kohalikud omavalitsused on nende katusorganisatsioonide arvamuse põhjal otsustades tõepoolest rahul sellega, mis tuleb? Või on ka selliseid kohti Eestis, kus see eelnõu võib-olla ei rahulda kõiki ootusi?
Ma tänan, härra eesistuja! Austatud peaminister! Europarlamendi valimisteni on jäänud alla kahe kuu. Europarlamenti pürgivad teie juhitavast valitsusest kultuuriminister, majandus- ja kommunikatsiooniminister, välisminister, haridus- ja teadusminister, põllumajandusminister ning ka rahandusminister. Iseenesest on see levinud praktika, aga selle valitsuse puhul tundub kuidagi kummaline – teil on väga ambitsioonikad plaanid, aga aega nende täitmiseks vaid 11 kuud. Kas teie peaministrina ei tunne muret, et pooled teie valitsuse ministrid ei keskendu lähima kahe kuu jooksul ehk mitte nende lubaduste täitmisele, vaid hoopis valimiskampaaniale? Ma tänan, härra eesistuja! Austatud peaminister! Pean ütlema, et mina nende teie inimeste poolt ei hääleta kohe kindlasti mitte. Aga see selleks. Minu küsimuse sisu oli teistsugune, te kas saite valesti aru või ei osanud mina küsida. Kas on alust arvata, et kõik need tublid kuus valitsusliiget, kes kandideerivad europarlamenti, ei tegelegi lähima kahe kuu jooksul oma valimiskampaaniaga? Väga palju aega teil oma plaanide elluviimiseks ei ole ja kui nad hakkavad tegelema valimiskampaaniaga, siis see tähendab seda, et isegi kui nad ei osutu valituks – ja mõistagi nad ei saa kõiki kuut kohta, see on selge –, jääb neil valitsuslubaduste täitmiseks mitte 11 kuud, vaid ainult üheksa kuud. Tänan, härra eesistuja! Kui jutt juba lindudele läks, siis ma tuletan meelde, et valitsus ei toetanud härra Andres Herkeli eelnõu, mille kohaselt üks mandaat kustutanuks teise. Nii et linnud oleme kõik nii või naa. Aga see selleks. Pärast teie peaministriks saamist ilmus meediasse ja tänavapilti suur plakat loosungiga "Suurem heaolu, parem julgeolek". Palun selgitage selle loosungi sisu ja täpsustage, kas plakat on mõeldud Euroopa Parlamenti pürgivate reformierakondlaste valimiskampaania toetuseks!
Suur tänu, hea juhataja! Austatud ettekandja! Te ütlesite väga õigesti, et Riigikogul on võimalus arutelusid algatada. Ma täiendaksin, et Riigikogul on võimalus arutelusid jätkata. Meil on viimane istungite nädal. Te olete öelnud, et sellesama teema juurde tuleme tagasi sügisel. Eile sotsiaalkomisjonis otsustasime, et psühhiaatrilise abi seaduse juurde tuleme tagasi sügisel. Mu küsimus on: miks me tuleme nende teemade juurde tagasi sügisel, kui me võiksime rahulikult nende teemade üle arutada ka suvel?
Aitäh küsimuse eest! Minu arvates need asjad ei haaku omavahel. Üks asi on riigipüha ja võimalus püha tähistada puhkepäeval. Teine asi on koolivaheaeg. Noorte hulgas kahjuks nii palju usklikke ei ole kui minu põlvkonna ja vanemate inimeste hulgas. See ei kõrvalda probleemi, see on mingi lühiajaline lahendus konkreetseks aastaks. Kusjuures härra minister võib muidugi seda lubada, aga tõenäosus, et ta on haridusminister ka ajal, kui keegi peab alla kirjutama määruse, mille alusel pikendatakse koolivaheaega – noh, mina pakuks, et see on 25 : 75 vastu. Umbes nii suur on see võimalus. Ma ei ole politoloog, ma ei oska täpsemalt vastata. Kas valitsuses on lahkhelid või ei ole, seda ei oska öelda. Valitsuse istungil ma ju käinud pole ja kuulnud, mida nad seal räägivad, ka pole. Aga igal juhul oli kõnealune valitsuse arvamus ühine, sinna ei olnud juurde kirjutatud midagi selletaolist, et haridusminister on eriarvamusel vms. Kuidas see siin saalis ikka niiviisi juhtub, et omad inimesed küsivad midagi sellist, millele vastata ei oska? Ma jään selle vastuse võlgu, seda enam, et me saame sinuga kas fraktsioonis või suitsuruumis rääkida. Ehk sa selgitad mulle paremini, milles oli küsimuse sisu, siis ma võib-olla oskan sulle sisuliselt vastata.
Aitäh, lugupeetud spiiker! Hea ettekandja! Mina olen selle deklaratsiooniga ja kogu selle temaatikaga olnud ausalt öeldes väga hädas. Mul on võib-olla natukene isiklikku laadi küsimus, aga ma usun, et selle vastus võib olla abiks ka paljudele teistele. Ma olen seda küll siit ja sealt uurinud, aga mulle on seda seletatud väga kiiresti, pliuh ja pläuh. Äkki sa nüüd võtad ühe hetke ja räägid sellest mulle. Mida ikkagi peaksin mina kui uus Riigikogu liige, kes on esimest korda selles ametis, huvide deklaratsiooni täitmisel eriti silmas pidama?
Jah, see istungi venitamise töö ei ole lihtne töö, ma olen nõus. Aga tõepoolest, ma olen ka väga nõus, et Ida-Virumaale peaks suurem hulk neid erinevaid tasusid minema, mis on seal toodetud saaste pealt saadud. Aga mis puudutab konkreetselt seda, siis ma toon konkreetse näite Ida-Virumaaga seonduvalt. Meil praegu on küsimus tulenevalt sellest, et CO2 hind on tõusnud rekordtasemele. Vaat kus üllatus, järsku juhtus, eks! Tegelikult eksperdid teadsid seda juba 5–10 aastat ette. Ainsad, kes klappe püüdsid ette panna, on needsamad Eesti Energia tüübid, kes rääkisid, et ärge muretsege, küll kõik saab korda. Selle tulemusena on adekvaatsed otsused näiteks Narva kütmise kohta tegemata jäänud. Nüüd me oleme olukorras, kus põlevkivi kütmiseks kasutada on väga kallis ja lisaks sellele, et siin kiirkorras veel läbi ratsutada puidu masspõletamise subsideerimist valitsuse poolt, mis on järgmiseks nädalaks planeeritud, hakkab Konkurentsiameti poole teele minema ka taotlus, et tõsta kütte hinda. Aga tegelikult sellestsamast heitmekaubanduse rahast oleks olnud võimalik ammu käivitada ja oleks pidanud käivitama Narva kütteks innovaatilise tänapäevase katlamaja ehitamise projekti ja sellest rahast oleks olnud võimalik seda teha. Aga see raha, näed, kuna on ainult 50%, on läinud kuskile asfaldiaugu lappimiseks. Ka kahtlemata vajalik, kas kahtlemata, aga tõenäoliselt vajalik. Aga need olulised investeeringud on jäänud tegemata ja nüüd laiutame käsi: oi, mis me teeme, Narvas sooja hind tõuseb, midagi muud üle ei jää. Ei tohi riik ennast panna sellisesse olukorda! Tuleb ikka osata ette näha asju, mis on ettenähtavad ja ekspertide poolt prognoositavad. Ja nii ka edasivaatavalt. Kliimakriisi akuutsust arvestades meil 2030. aasta eesmärke karmistatakse. 14. juulil tuleb Euroopa Komisjon välja uute ettepanekutega, mis puudutavad nende 2030. aasta eesmärkide karmistamist. Meil peab olema see valmisolek ja ka rahaline puhver loomulikult, et seal kiiremini liikuda, mitte nii, et me ühel hetkel a
Lugupeetud eesistuja! Hea õiguskantsler! Me oleme tänasel kohtumisel käsitlenud kriisiaega riigi vaates – ka valitsuse ja Riigikogu vaates –, aga te kindlasti puutusite oma töös tihedalt kokku ka kohalike omavalitsuste kriisiaegsete probleemide ja väljakutsetega. Kas teil on võimalik teha mingisuguseid üldistusi selle kohta, kuidas meie kohalikud omavalitsused hakkama said või millised olid nende peamised väljakutsed? Kuidas saaksid kohalikud omavalitsused edaspidi võimalikeks kriisiolukordadeks paremini valmistuda? Pean silmas eelkõige seda, et iga inimese jaoks algab kodu, Eesti, eelkõige sellest omavalitsusest, kus ta elab. Tallinn, Riigikogu ja valitsus on sellised kaugemad asjad.
Aitäh, austatud juhataja! Austatud Eesti Panga president! Nagu kiuste oli sellel nädalavahetusel selline juhtum, et Mustvees sularahaautomaat ei töötanud ja tagatipuks ei töötanud Konsumis, kus see automaat asus, ka makseterminal. Nii et inimesed korjasid küll oma korvi toidukraami täis, aga pidid selle jätma lihtsalt kauplusesse ja minema kõndima. Tagatipuks oli veel selline juhtum, et üks vanamemm, kellele tuli nädalavahetusel hopsti korstnapühkija, et korstnat pühkida, sai naabrimehe auto peale, sõitis 30 kilomeetrit pangaautomaadini, aga pidi tühjade kätega tagasi minema. Üldised lahendused võivad olla sellised ja teistsugused, aga kas te oskate öelda, mida sellel konkreetsel juhul tegema oleks pidanud? Milline on paindlik lahendus sellistel juhtudel?
Austatud proua juhataja! Austatud peaminister! Head kolleegid ja külalised! Mul on Keskerakonna fraktsiooni nimel üle anda arupärimine põllumajandusminister Helir-Valdor Seederile. Teema on põllumajandusministri valitsemisalas toimuv. Maailm on täis ebaõiglust. Kahjuks on seda ka Eestimaal. Häbiväärne oli lugeda 4. oktoobri Postimehest, kuidas meie demokraatlikus ja euroopalikus riigis karistatakse palga vähendamisega naisi, kes naasevad lapsehoolduspuhkuselt tööle. Mees on alati tark ja tubli ning kindlasti tubli tööinimene, aga tuleb välja, et naiste tööd Eestis veel piisavalt ei väärtustata, ka nende lisarolli mitte. Jah, see kõik juhtus <PARTY> ja Res Publica Liitu kuuluva ning perepoliitikat vähemalt sõnades väärtustava põllumajandusministri haldusalas. Piinlik oli lugeda ka pressiteadet, kus ta külmalt ja kalgilt ütles, et tagantjärele ei ole mõtet enam targutada. Ei mingit vabandust, ei mingit kahetsust. Me saame aru, et igaüks võib eksida, aga selline käitumine tekitab igal juhul väga palju küsimusi. Küll on hea, et soovolinik ehk soolise võrdõiguslikkuse ja võrdse kohtlemise volinik selle asja üles võttis. Meil on seitse küsimust, millele on alla kirjutanud 13 Keskerakonna fraktsiooni liiget. Loodame väga, et selles haldusalas edaspidi koheldakse naisi meestega võrdsemalt. Aitäh!
Austatud istungi juhataja! Hea ettekandja! Sundvaktsineerimine on selgelt põhiõiguste rikkumine, kuna sellega sekkutakse otseselt inimese õigusesse otsustada oma keha ja tervise üle. Selliste meetmete rakendamine väljaspool sõjaseisukorda, rahuajal, tavaolukorras peaks olema lubamatu, seetõttu on see eelnõuga väga asjakohane ja vajalik. Nüüd ma küsin, mis oleks viimase aasta jooksul sellised kõige jõhkramad näited sundvaktsineerimisest, kus inimesi on survestatud, sunnitud selles n-ö katses osalema, mis näitaks väga selgelt, et seda eelnõu on vaja?
Aitäh! Sissejuhatuseks niipalju, et ma kuulen lugupeetud ministri jutus suhteliselt vastuolulisi seisukohti. Näiteks Andres Sutile vastates kutsus ta Sutti koostööd tegema, selleks et eelarve läbipaistvamaks muuta, minister nõustus, et meie eelarve ei ole piisavalt läbipaistev, aga mulle vastates leidis minister, et ei ole mingit põhjust CO2 kvoodi alusel tehtavaid investeeringuid lahti kirjutada. Siin on väike vastuolu. Aga minu küsimus tuleb hoopis teisest valdkonnast. Ma leian siit väga ilusa rea "Haapsalu raudtee II etapp", aga kahjuks näen ma siin taga ainult 2 miljonit. Arvestades seda, et Haapsalu raudtee maksumus on vähemalt 90 miljonit, teeb mind väga murelikuks see, et järgmistel aastatel on siin selged nullid. Minu mure on selles, et sellisel juhul võib ka see 2 miljonit osutuda raisatud rahaks. Kuidas ja missuguste vahendite arvel kavatsete te Haapsalu raudtee valmis ehitada?
Jah, ma arvan, et see on igati asjakohane, et see kõne muutuks ka selliseks üleskutseplatvormiks valitsusele sellekohase üleskutsega. Eriti just sarnaselt mõtlevate riikide grupi poolt võiks tulla üleeuroopaline õigusinitsiatiiv, seesama Schengeni või rändepakett või rände-, mis ta on, compact. Euroopa migratsiooniraamistik on tegelikult, Ursula von der Leyen on ühe prioriteedina välja toonud... Kas see n-ö kirg taltub, võrreldes neid sündmusi, mis see aasta või eelmisel aastal on aset leidnud, eks me näe. Rohepöörde ja muud küsimused on tulnud fookusesse, ammugi veel julgeoleku küsimused. Kindlasti me neid ettepanekuid peaksime tegema. Nüüd, ma arvan, et see rahvusvahelise õiguse mõttes on meile suurepärane näide sellest naivismist, mis valitses ka ÜRO ränderaamistiku puhul. Tegelikult ränderaamistikus oli kümnete lehekülgede kaupa õigusi, mida igasugustele migrantidele, olgu nad seaduslikud või ebaseaduslikud, tuleb omistada. Täies mahus selle poliitilise ränderaamistiku rakendamine õiguslikult või ka ränderaamistikuga sisuliselt ennast ühinejana deklareerides tuleb ausalt tunnistada, et siis selle eelnõu koht oleks prügikastis. Me rikuksime endale võetud rahvusvahelist, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni kohustust. Aitäh! Aitäh! Kindlasti meil peab olema see võime olemas. Ilmselgelt seda suuremahulist aktsiooni ette kujutades täna, ma kujutan reaalselt – ja see oli ka meie sügisese, hilissügisese õppuse, eks ole, mudel –, ega siin alternatiiv ... Tänase võime loogika puhul kindlasti oleks pidanud laiemas mõttes Kaitseväe abi paluma sellise aktsiooni puhul ja ennekõike Kaitseliidu abi paluma. Nii et ma arvan, et see reserv, ütleme, ennekõike see, niisugust võimet me vajame, loomulikult, seda tüüpi rünnete tagasilöömiseks. Ennekõike ma kujutan ette vabatahtliku riigikaitseorganisatsiooni pinnalt, kus on inimestel teatud reeglid ja kohustused välja tulla teatud ajalise viibega, asuda ülesandeid täitma.
Aitäh! Ma põhimõtteliselt toetan selle seaduseelnõu lähenemist, aga mul on siiski üks küsimus. Kas ei ole mõistlik jääda suurema paindlikkuse juurde ja lubada, et kokkuleppel algatajaga on siiski võimalik tähtaega ületada? Mõningatel juhtudel võiks see arukas olla. Oleks väga ebamõistlik, kui seadusandja ise lepib nende eranditega nii, et jätame siis kokkuleppel eelnõu lihtsalt seisma ja rikume nõnda seadust. Ehk jätta seadusesse paindlik võimalus? Täna, kui ma õigesti aru sain, Valdo Randpere oma eelnõu ette kandes ütles, et seitse nädalat ületati, aga seda tehti kokkuleppel algatajaga. Nii et ta oli sellest teadlik. Sellised reaalsed vajadused võivad elus tekkida.