EuroBench/eurobench-parlamint-orientation-et huggingface dataset:
Aitäh, austatud juhataja! Lugupeetud minister! Minu meelest on päris loomulik, et see sinu sõnutsi praktiline pisiasi ESM-i kujul on toonud kaasa laiema debati. Paralleelselt näiteks ESM-i mehhanismi väljatöötamisega oli osa riike valmis, ma rõhutan, et osa riike oli valmis ka aluslepinguid muutma. Eesti esindaja talvel teatas, et väljatöötamine koos aluslepingute muutmisega meid eriti ei eruta, me oleme selleks valmis. Igasugune rahanduspoliitiline tsentraliseerimine toob tegelikult kaasa tsentraliseerimise muudes valdkondades. Kuna debatid käivad ka Euroopa ühendriikide moodustamise üle, siis ma küsin, kui kaugele rahanduspoliitiline tsentraliseerimine sinu meelest rahvusriikliku iseseisvuse käest andmisel võib viia.
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Austatud minister! Meie kolleegile te olete juba vastanud, et töötajate arv jääb enam-vähem samaks või väheneb. Aga ühes analüüsis on kirjutatud, et lubade menetlus läheb kordades lühemaks ja palju rohkem hakatakse olema kohapeal looduses ja rikkumisi ennetama, ma ei tea, kolme kuuga, kui enne oli 14 kuud või midagi. Mille alusel see efektiivsus tuleb? Võib-olla inimesed tahavad teada. Kas see alus on see, mis te siin mainisite, et tulevad abiinspektorid, või hakkavad tänased töötajad poole kiiremini tööle?
Head kolleegid! Kui hästi lühidalt vastata eelkõnelejale, siis loomulikult ei saa temaga absoluutselt nõustuda, aga ma räägin siiski natukene pikemalt. Töö selle nimel, et Eesti ja Venemaa vahel oleks rahvusvahelise lepinguga kokkulepitud riigipiir, on kestnud juba üle 20 aasta. 1990-ndatel ja ka 2000-ndate alguses tegid Eesti poliitikud siinsamas saalis ja valitsuses ning ka ametnikud suuri pingutusi, et piirilepingu teemaga saaks positiivselt edasi liikuda ja selle lepingu sõlmida. Alates 2005. aastast ehk tänase seisuga juba 12 aastat on Eesti-Vene piirilepinguga tegelnud peaaegu kõik taasiseseisvumisjärgsed Eesti valitsused ja ka Riigikogu koosseisud. Kaks korda on leping välisministrite tasandil allkirja saanud: esimest korda 18. mail 2005. aastal ja viimati 18. veebruaril 2014. aastal. Seega võime väita ja ma väidangi, et tegu on ülimalt põhjalikult läbi analüüsitud ja vaieldud välislepinguga. Ma kummutan siinkohal veel kord ka selle valeväite, mida üks erakond päevapoliitilise kasu nimel ikka ja jälle kipub esitama, see on väide, nagu see leping oleks põhiseadusega vastuolus. Piirileping ei kahjusta mingilgi moel meie õigusliku järjepidevuse põhimõtet. Eesti Vabariigi õiguslik järjepidevus ja Tartu rahuleping kehtivad, nii nagu nad kehtivad praegu, ka pärast selle lepingu ratifitseerimist. Igaks juhuks meenutan, et kõik õiguskantslerid on selle kirjalikult üle kinnitanud. Küll annab selle lepingu kinnitamine mõlema maa parlamendis rahvusvahelise õigusselguse. Ma usun, et see õigusselgus peaks olema kõigi ühine eesmärk nii riigis kui ka siin saalis. Kui vaadata rahvusvahelist pilti, siis on selge, et riikidevaheliste piirilepingute eksisteerimine on ikkagi normaalsus ja piirilepingu puudumine on selge erand, kui soovite, siis ebanormaalsus. Keegi ei tule selle peale, et küsida, miks on piirilepingud näiteks Skandinaavia ehk Põhjala riikide vahel või teiste Euroopa riikide vahel või Põhja-Ameerika riikide vahel. See on nii normaalne. Mul on tõesti isiklikult vä
Austatud esimees! Lugupeetud kolleegid! Eesti Keskerakonna fraktsioon algatab riigi õigusabi seaduse muutmise seaduse. Seda küsimust käsitleti täiskogu istungil eelmisel aastal 22. oktoobril. Kahjuks tol hetkel ei olnud meil õiguskantsleri arvamust selles küsimuses ning enamik toetas juhtivkomisjoni ettepanekut lükata eelnõu tagasi. Samas ei ole olukorra parandamiseks heaks kiidetud ühtegi abinõu. Põhiseaduse § 15 sätestab, et igaühel on õigus pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse. Põhiseaduse kohaselt peab olema tagatud igaühe võimalus kohtusse pöörduda ja ka kohtumenetluses osaleda. Värskelt saadud õiguskantsleri seisukohast loeme välja, et esimese astme kohtule juurdepääsu õiguse tagamise näol on tegemist absoluutse põhiõigusega, mille piiramine on lubatud üksnes väga kaalukal põhjusel. Ka Eesti Advokatuur on märkinud, et riigikeele kasutamise nõude täitmine riigi õigusabi taotluses ei saa olla olulisem kui õigusemõistmisele juurdepääsu tagamine. Kehtivas riigi õigusabi seaduses sätestatud keelenõude tingimused, mis kehtivad riigi õigusabi saamise taotluse esitamisel, takistavad osal inimestel kohtusse pöörduda. Eelnõu seadusena jõustumise korral on kõigil inimestel võrdne õigus ja võimalus pöörduda oma õiguste ja vabaduste rikkumise korral kohtusse. Eelnõuga tehakse ettepanek võtta kohtutelt ära võimalus muus keeles esitatud riigi õigusabi taotlus automaatselt tagastada. Seaduse muutmisega viiakse riigi õigusabi seadus kooskõlla Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 põhimõtetega. Eelnõu kohaselt jõustuks seadus 1. jaanuaril 2017.
Austatud juhataja! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Nimetatud eelnõu muudab kindlasti Eesti kodakondsuspoliitika põhialuseid. <PARTY> ja Res Publica Liidu fraktsioon ei ole selle lähenemisega päri. Selle eelnõuga tervikuna on päris suur hulk probleeme, mida osaliselt on siin välja toonud ka põhiseaduskomisjoni esindaja. Esiteks, eelnõu sisu ja seletuskiri räägivad tegelikult päris erinevatest teemadest. Alaealiste teema, mida hardunult käsitletakse seletuskirjas, ei ole kaugeltki mitte keskne, kui me loeme selle eelnõu teksti. Eelnõu tekst on oluliselt laiem ja püüab tegelikult muuta kodakondsuspoliitika põhimõtteid märkimisväärses ulatuses, ka tagasiulatuvalt, alates 1995. aasta 1. aprillist. Teiseks püüab see teha meid, nagu siin on ka küsimuste-vastuste voorus ilmselt välja tulnud, sisuliselt ühe teise riigi, Venemaa Föderatsiooni kodakondsuspoliitika pantvangiks, mis samuti ei ole mõistlik. Kui Venemaa muudab oma kodakondsuspoliitikat, siis ei ole see kindlasti aluseks, mille põhjal Eesti seadusandja peaks tegema muudatusi oma kodakondsuspoliitikas. See eelnõu tahab aga kahjuks niisuguse suundumuse seadusandlusesse tuua. Üks tõsiseid probleeme on asjaolu, et sisuliselt tahetakse seada – kui me räägime seletuskirjapõhiselt alaealistest ehk siis lastest – need lapsed, kelle vanemad on käitunud õiguskuulekalt, kehvemasse seisu kui need lapsed, kelle vanemad on käitunud õigusvastaselt ja on hankinud lisaks Eesti kodakondsusele ka näiteks Venemaa Föderatsiooni kodakondsuse. See on aga õigusriigis põhimõtteliselt absurdne lähenemisnurk. Eesti riik on astunud viimase 20 aasta jooksul märkimisväärseid samme, et vähendada Eestis määratlemata kodakondsusega isikute arvu, ja tänaseks on nende arv langenud 90 000-le. Alaealiste puhul ei ole sisuliselt mitte ühtegi tingimust peale selle, et lapsed peavad olema sündinud Eestis. Seega on astutud palju samme, Eesti kodakondsuse taotlemine nendele lastele on tehtud võimalikult paindlikuks. Viidata siinjuures asjaolule, et lapsevane
Aitäh hea küsimuse eest! See teema tõusis ka komisjonis üles ja me arutasime, mida sellistel juhtudel on võimalik teha. Seaduseelnõu võimaldab vabatahtlikult korterist loobuda. Küsimus on selles, et loobuda saab kohaliku omavalitsuse kasuks, kes peab need probleemid lahendama. Aga eri majades on erinevad probleemid. Väga paljudes majades on probleem, et kui kahes korteris elatakse ja väga paljud korterid on tühjad, sest inimesed on kas Soome või Rootsi kolinud, siis kuidas nõuda, et täidetaks nõudeid, mis tagavad kinnisasja säilimise, kuidas on neid võimalik täita ja kui neid ei täideta, mis siis teha. Komisjonis leidsid Justiitsministeeriumi esindajad, kes on eelnõu autorid, et on võimalik korterist loobuda ja kohalik omavalitsus saab need probleemid lahendada. Aitäh küsimuse eest! Kindlasti ei väidetud komisjonis, et töövaidluskomisjon ei tööta. Oli juttu sellest, et väga paljud juhtumid, mis on töövaidluskomisjonis saanud lõppotsuse, kaevatakse edasi. See on see probleem. Pigem tekitas diskussiooni see, kas see, kui me sellise alternatiivse komisjoni moodustaksime, lahendaks probleemid. Põhjus, miks õiguskomisjon jättis selle ettepaneku arvestamata, oli see, et sellise muudatuse saaks teha ainult siis, kui nimetatud vaidekomisjoni tegevust reguleeriv seadus oleks olemas või kui selle tekst oleks osa muudatusettepanekust. Teatavasti ei leidnud Riigikogus toetust ettepanek kohustada valitsust sellist eelnõu välja töötama. See oli peamine põhjus, miks seda ettepanekut seekord ei toetatud.
Aitäh, auväärt istungi juhataja! Lugupeetud ettekandja! Kui me vaatame riigi ja omavalitsuse suhet, siis ei ole meil praeguses praktikas ju midagi üleloomulikku. Riik eraldab teatud raha selleks, et kohalik omavalitsus midagi korraldaks. Minu jaoks ei ole argument see, et riik nagunii annab raha ja seetõttu ei oleks teil mõistlik ise midagi korraldada. Ilmselt oli rakettide lennutamise jutt mõeldud selleks, et panna teid puldis proovile ja vaadata, kas te närv ikka vastu peab. Kui see oluline algatus jääb realiseerimata, sest ta ei saa toetust – minu jaoks oleks see märgiline selles mõttes, et see annaks saarlastele võimaluse müüte murda ja öelda, et eestlased saavad kohapeal hakkama ka väga suurte asjadega –, siis mis võiks olla põhjus, et konkreetne eelnõu jääb ilma toetuseta?
Jaa. Oh sa Juudas, ütleks selle asja kohta. Ei teagi, kus otsast alustada. Kõigepealt, et kas siis luuakse mingi täiendav andmekogu? Te ütlete, et need kaebajad justkui on või teavitajad on anonüümsed. Ühel hetkel nad enam ei ole anonüümsed. Võtame kas või kohaliku omavalitsuse näite. Kohalikke omavalitsusi kontrollitakse läbi ka revisjonikomisjoni näiteks. Kas siis revisjonikomisjoni liikmed saavad automaatselt sealt andmekogust neid kaebusi kätte või kuidas on mõeldud? Kas siis sisekontroll hakkab menetlema, teavitades valdkonna juhti selles küsimuses? Miks on toodud sisse piirang 50 töötajat või 10 000 elanikku selle omavalitsuse territooriumil, kus on siis tööpere ja kohaliku omavalitsuse elanikkonna arvu suhte küsimus selles eelnõus? Ausalt öeldes see on nagu pudru ja kapsad, et mitte midagi ei saa aru. Kellele seda andmekogu luuakse ja kes seal andmekogus olevaid küsimusi siis hakkavad päeva lõpuks lahendama?
Austatud istungi juhataja! Austatud kolleegid! Eesti Rahvusraamatukogu seaduse § 8 lõike 2 kohaselt nimetab Riigikogu kultuurikomisjoni ettepanekul nõukogusse kolm Riigikogu liiget ja kaks Rahvusraamatukogu töövaldkondade tunnustatud asjatundjat volituste tähtajaga neli aastat. Rahvusraamatukogu nõukogusse seni kuulunud parlamendiliikmete volitused lõppesid seoses Riigikogu uue koosseisu tööleasumisega, töövaldkondade asjatundjate volitused lõppesid 17. mail 2015. aastal. Kultuurikomisjon valmistas otsuse eelnõu esimest lugemist täiskogus ette mitmel istungil: 28. aprillil ja 7. mail. 7. mail toimus kandidaatide hulgast nõukogu liikmete valimine. Riigikogu fraktsioonid olid esitanud Riigikogu kultuurikomisjonile oma kandidaadid ja komisjon kinnitas konsensuslikult nimekirja järgmiste Riigikogu liikmete nimedega: Igor Gräzin Reformierakonnast, Aadu Must Keskerakonnast ja Mark Soosaar Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast. Seejärel tutvustas siinkõneleja komisjonile esitatud Eesti Rahvusraamatukogu valdkondade tunnustatud asjatundjatest nõukogu liikmete kandidaate, kellest valituks osutusid Jüri Järs ja Priit Pirsko. 11. ja 12. mail toimunud kultuurikomisjoni istungitel tehti konsensuslikult järgmised menetluslikud otsused: saata eelnõu Riigikogu täiskogule arutamiseks s.a 26. maiks, määrata komisjoni ettekandjaks Laine Randjärv ning teha ettepanek panna eelnõu lõpphääletusele ja täna otsusena vastu võtta. Tänan tähelepanu eest! Milles see huvide konflikt täpsemalt seisneb? Et te loete raamatuid. Ahhaa! Ma ei saa väga hästi teie küsimusest aru. Kas need kolm isikut, kes on nimetatud Rahvusraamatukogu nõukogu liikmeteks, ei peaks saama enda poolt hääletada? Ma ei tea, võib-olla keegi teine saab täpsustada või saate teie esitada teise küsimuse. Teate, igal Riigikogu liikmel on õigus otsustada täpselt nii, nagu tema südametunnistus talle ütleb. Mina soovitan teil käituda vastavalt teie isiklikule südametunnistusele, kuidas tema teile ütleb.
Ma ei julge küll kinnitada, et see komisjoni praak on. Sellel lihtsal põhjusel, et eelnõu 480 lisades mina isiklikult seda teemat puudutavat määrust ei ole näinud. Selle määruse tekstiga tutvusin ma selle nädala esmaspäeval, kui lugesin rahandusministri kirja härra Kiislerile. Seda on minu meelest väga lihtne kommenteerida: valitsus ei tohi oma määrustega mitte mingil juhul ühegi seadusandliku aktiga vastuollu minna. Riigikogu kohus on jälgida, et määrused, mis Stenbocki majast välja tulevad, ei läheks seadustega vastuollu. See on meie ülesanne.
Aitäh, austatud istungi juhataja! Head kolleegid! <PARTY> Erakonna fraktsioon on esitanud Riigikogu menetlusse kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seaduse [eelnõu]. Kui te veel mäletate eelmisel aastal toimunud kohalike omavalitsuste volikogude valimisi, siis pärast seda, kui valimistulemused teatavaks said ja uued volikogude koosseisud kogunesid, me kuulsime üle Eesti rindeteateid. Esimene asi, mida arutama hakati, oli kohalike omavalitsuste enda palgad ja hüvitised. See kindlasti ei olnud kõige sobilikum sõnum inimestele. See jättis mulje, et kohalikud omavalitsused ja volikogud hakkavad tegelema kõigepealt valitud isikute endi teemadega, oma palkade teemadega, volikogu esimehe, aseesimeeste ja komisjonide ... Aitäh! Esimese asjana siis arutati palkasid ja hüvitisi volikogu esimehele, aseesimehele, komisjonide esimeestele – vastavalt sellele, kuidas üks või teine kohalik omavalitsus oma elu on korraldanud, milliseid erinevaid kompensatsioone-hüvitisi makstakse. See kindlasti ei suurenda usaldust kohaliku võimu vastu. Lisaks sellele tekitab see loomulikult väga palju küsimusi. Sisuline huvide konflikt on, kui üks koosseis hakkab iseendale määrama palkasid ja hüvitisi. Kui lühidalt meie esitatud eelnõu kokku võtta, siis on eesmärk välistada juhtumid, kus kohalikud volikogud hakkavad esimese asjana pärast valimisi arutama ja otsustama oma [juhtide] töötasu tõstmist ja ka valitavate linnapeade ja vallavanemate palkade suurendamist samas koosseisus. Eelnõu § 1 ütleb, et kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse § 22 täiendatakse lõigetega 11 ja 12 järgmises sõnastuses: "(11) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 19 sätestatud töötasu ja hüvitist saab suurendada vaid volikogu järgmise koosseisu poolt valitavale vallavanemale või linnapeale ja kinnitatavatele palgalistele valitsusliikmetele. (12) Käesoleva paragrahvi lõike 1 punktides 21 sätestatud töötasu ja hüvitust saab suurendada vaid volikogu järgmise koosseisu poolt valitavale volikogu esimehele ja as
Austatud esimees! Austatud ettekandja! Nagu arvata oli, on selle seaduse mõte muutunud. Varem olid härra Randperelgi silmad pisarais, kui ta rääkis, kuidas ta võitles nende perekondade eest, mida oli üle 170 000. Nüüd me räägime hoopis teise retoorikaga. Aga minu küsimus on § 1 ja § 20 kohta, kooselulepingu sõlmimise ja lõppemise kohta. Paragrahvi 1 punkt 1: "Kooselulepingu võivad sõlmida kaks füüsilist isikut, kellest vähemalt ühe elukoht on Eestis." Mitmes riigis on näiteid, et selle teemaga seoses on tekkinud inimkaubandus või elamislubade äri kolmandatest riikidest pärit inimeste jaoks. Mind huvitab aga see, kuidas kooselulepingut lõpetatakse. Kas piisab ühe inimese kohalolust või peavad mõlemad olema notariaallepingu lõpetamise juures?
Ma tänan, lugupeetud istungi juhataja! Austatud peaminister! Minu küsimus puudutab Eesti-Soome töörännet. Soome praegused piirangud on lahutanud peresid ja lõiganud ära suure osa inimeste sissetuleku. Tuhanded inimesed pole oma pereliikmeid näinud juba viis kuud. Riho Terras on koos teiste Eesti Euroopa Parlamendi liikmetega teinud arupärimise Euroopa Komisjonile vaba liikumise põhimõtte rikkumise kohta Soomes. Euroopa Komisjon juhtis samale probleemile tähelepanu juba veebruaris. Minu fraktsioonikaaslase Urmas Reinsalu algatusel tegime vastavasisulise avalduse ka Soome parlamendile. Teie kohtusite hiljaaegu Soome suursaadikuga. Kas teile ei tundu, et te oleksite pidanud võtma selle ummikseisu lahendamisel juhtrolli juba palju varem? Aitäh! Ma olen lugenud välisministrilt pealkirja, et Eesti on teinud kõik, et see tööränne taastuks. Kuidas te seda kommenteerite? Kas te saate kinnitada, et valitsus ja välisminister on tõesti teinud kõik?
Austatud juhataja! Ma igaks juhuks küsin ka lisaaega. Head kolleegid! See eelnõu on meie ette tekkinud seetõttu, et dialoog muutus monoloogiks. Siinkohal minu lugupidamine võimuliidu liikmete vastu, kes on saalis – see visuaalne pilt annab hästi tunnistust sellest, mismoodi asi käib. Tõesti, dialoogist võib mitut moodi aru saada. Mul on olnud au olla ühe valitsuse liige, kes tuli võimule peale Riigikogu valimisi, ja veel enne seda, kui ministrid jõudsid anda siit puldist vande, tegi see valitsus n-ö mitteametliku istungi. Üks teema oli. Nimelt see võimult lahkunud valitsuse sõlmitud kolmepoolne kokkulepe, mida uus, võimule tulev valitsus ei olnud täiesti selgelt võimeline täitma. Mitte ükski valitsus ei oleks olnud võimeline seda täitma. Eelmine valitsus sõlmis selle lootuses niimoodi Riigikokku jõuda, aga nad ei jõudnud kuskile, seda erakonda enam ei eksisteeri. Pange tähele: veel enne seda, kui vanne anti, arutati, et on sõlmitud üks lepe ja et mis sellest saab, sest seda ei ole võimalik täita. Otsus oli lihtne: tuleb uuesti läbi rääkida. Istutigi maha ja räägitigi läbi ja oligi ebameeldiv. Kõik said aru, et sellel valitsusel ei olnud leppega mingit pistmist, et isegi rahvasaadikud, kes siin saalis olid, hääletasid selle vastu. Aga see oli normaalne osa suhtlusest ja sellest said kõik aru. Esimese kirjatüki kõnealusel teemal (täna on muuseas 8. veebruar 2012) ma kirjutasin eelmise aasta mais. Rahandusminister kutsus mind siis vana tutvuse poolest enda juurde ja viis läbi briifingu töötuskindlustuse, ravikindlustuse ja reservide riigistamise küsimuses. Dialoogi meil ei tekkinud, ta ütles, et ta teab väga hästi, et ma olen selle vastu. Meil oli lühike vaidlus ja ma suutsin ka mingitpidi ennustada, kuhu see asi liigub. Muuseas, väga paljud inimesed Eestis tunnevad tõsist muret, mis see seis siis on. Nii imelik kui see ka ei ole, president oma üllatusvisiidiga kuidagi legaliseeris praegu töötukassa tegevuse. Nad täidavad seadust ja maksavad seaduse kohaselt välja inim
Austatud esimees! Lugupeetud ministrid! Algatuseks soovin teile jõudu-jaksu õigete otsuste tegemisel! Hea Tanel! Inimestega kohtudes on ikka ja jälle tulnud lauale küsimus Valga Haigla juhi käitumise kohta. Mul on hea meel, et Valga Haigla nõukogu on täna otsuse teinud ja kutsub juhi tagasi. See on väga õige otsus. Aga mis sinu hinnangul seal valesti läks? Kas haigla juht ei saanud juhistest aru või mis võis see põhjus olla, et ta sellise käigu tegi? Ja muidugi ma tunnustan ka neid, kellele see pakkumine tehti ja kes seda vastu ei võtnud. Igal juhul see pakkumine ei olnud õige. Mis võis juhtuda, et asi niimoodi läks? Aitäh! Küsin juurde, kas see konkreetne juhtum oli üksikjuhtum või on ministeeriumist läbi käinud, et on veel kuskil olnud selliseid probleeme.
Head saadikud! Seda ei juhtu iga päev, et Eesti õiguskorras tühistatakse midagi. Just sellepärast ma tahtsin oma mõnda minutit, et tähistada seda suurejoonelist sündmust, et tühistatakse mingi seadus. Tühistatakse mingi seadus, päriselt ka. Ma saan küll põhjusest aru, et see ei ole mingisugune suurejooneline eeskuju õigusloome mahu vähendamiseks, aga see on ikkagi jahmatav sündmus olukorras, kus meil Eesti seaduste kogu riiulis aina kasvab ja kasvab ja kasvab. Ma kujutan ette, et antikvariaatides tulevikus saab see väga populaarne olema, et lihtsalt sisekujunduslikus mõttes tubade seinu kaunistada. Ma tuletan meelde, et selliseid imekauneid loosungeid on hüütud küll ja küll. See oli juba üle kümne aasta tagasi, kui räägiti selliseid ilusaid lauseid, et hoidume ülereguleerimisest ja seaduste ületootmisest. Uue normatiivakti väljatöötamise tingimuseks on ultima ratio põhimõte ehk selle vajalikkuse veenev põhjendamine ja rakenduspraktika analüüs. Toetame selge ja lihtsa õigus- ja ametikeele kasutamist. Käivitame laiapõhjalise parlamentaarse protsessi eesmärgiga kujundada bürokraatia vähendamisele suunatud õiguskultuuri. Jaa, ma pärast küsin teie käest, kas te olete midagi sellist näinud. Mina ei ole. Ei ole näinud parlamentaarset protsessi, mis vähendab bürokraatiat, ja õiguskultuuri, mis seda vähendab. No ei ole. Need on jäänud kõik paberile. Ega ka Brüssel ei jää nendele ilukõnedele sentigi võlgu. Nad ütlevad ilusti oma poliitika kujundamise lehekülgedel, et subsidiaarsus tähendab poliitika kujundamise ja selle rakendamise vahel ideaalse tasakaalu leidmist. Euroopa Liit peaks tegutsema ainult siis, kui see on vajalik ja kui see toob kaasa selget kasu riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil võetavate meetmetega võrreldes. Subsidiaarsuse põhimõtte eesmärk on tagada, et Euroopa Liidu otsused langetatakse kodanikule nii lähedal kui võimalik. Praegu oleks pidanud üks lindistatud naer kostma siin saalis nagu tänapäeva komöödiate puhul. Sest ma ei tea, kellele see o
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Vabariigi Valitsuse algatatud välisteenistuse seaduse ja avaliku teenistuse seaduse muutmise seaduse eelnõu 366 esimene lugemine lõpetati siin saalis 27. veebruaril. Muudatusettepanekute esitamise tähtajaks määrati 7. märts. Nimetatud tähtajaks Riigikogu liikmed, komisjonid ega fraktsioonid muudatusettepanekuid ei esitanud. Väliskomisjon arutas eelnõu oma 11. märtsi istungil, kus algataja esindajana osales Välisministeeriumi juriidilise osakonna rahvusvahelise õiguse büroo vanemjurist Mare Tropp. Komisjon otsustas algataja ettepanekul esitada eelnõu teiseks lugemiseks kaks muudatusettepanekut, millega täpsustatakse tekstis kasutatavat sõnastust. Eelnõu algtekstis kasutatud sõnastuse "vabastatakse teenistusest" ning "töölepingu ülesütlemine" asemel kasutatakse terminoloogiliselt sobivamat sõnastust "tööleping lõpeb". Komisjonis toodi põhjendusena välja asjaolu, et töösuhe võib lõppeda ka muudel juhtudel. Selle arutelu järel tegi komisjon järgmised menetluslikud otsused, mis sündisid konsensusega. Esiteks, teha Riigikogu täiskogule ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada ja määrata ettekandjaks teie ees seisja ning teiseks, kui eelnõu 366 teine lugemine lõpetatakse, teha Riigikogu juhatusele ettepanek võtta eelnõu kolmandale lugemisele täiskogu istungi päevakorda teisipäeval, 19. märtsil ja eelnõu seadusena vastu võtta. Aitäh!
Aitäh küsimuse eest! Ma vastan kõigepealt teisele küsimusele. Margus Hanson osales aktiivselt õiguskomisjoni töös, ta võttis teatud istungitest osa ning andis oma mõtetega seaduseelnõule sisu ja kaalu juurde. Sellest oli väga palju kasu. Mis puudutab esimest küsimust, kuidas riik korteriühistuid loob ja kuidas see reaalelus tööle hakkab, siis selles eelnõus on tehtud ettepanek, et igale kortermajale, kes juhatust ei vali või kus juhatust ei teki, määratakse valitseja. See on isik, kes hakkab igapäevaelus selle korteriühistu probleeme lahendama. Kas see on juriidiline või füüsiline isik, on korteriühistu otsustada. Kindlasti oleks riigil hea näha, kui igas majas tekiks aktiivne korteriühistu, millel oleks aktiivne juhatus, aga arvestama peab, et meil ei ole omanikuühiskond päris lõpuni välja arenenud. Teatud kohtades ühistud ilmselt tööle ei hakka, aga seaduseelnõu autorid on ette näinud, et valitseja määramise abil võiksid need probleemid lahenduse saada. Aitäh! Audiitorkontrolli kohta komisjonile ühtegi muudatusettepanekut ei tulnud. Mis puudutab selle seaduseelnõu sisupoolt ja seda, miks see eelnõu üldse esitati, siis tuleb kõigepealt öelda, et praegu reguleerib seda valdkonda põhiliselt kolm seadust. Selleks et tekiks suurem õigusselgus korteriühistute ja -ühisuste osas, on selle valdkonna seadused kodifitseeritud ja üheks koondatud. Kindlasti on see väga ambitsioonikas eesmärk – lahendada selle valdkonna probleemid ära ühes seaduses. Tuleb ju arvestada, et see seadus peab käsitlema paarismaju, aga samuti suuri korterelamuid, kus võib olla sada korterit, korterelamuid, mis asuvad Kohtla-Järvel, Abja-Paluojas või Mõisakülas, aga ka Tallinnas või Pärnus, kusjuures korterite turuväärtus võib erineda kümneid, isegi sadu kordi. Probleemid on väga erinevad ja väga keeruline on leida ühisosa. Selle tõttu on seaduseelnõuga püütud luua raamistik, mis võiks anda korteriühistutele esialgse võimaluse edasi minna ja oma probleemidele lahendus saada.
Härra juhataja! Lugupeetud kolleegid! Härra peaminister! Minu arvates toob see riigieelarve, mida me varsti arutama hakkame, meile kolm sõnumit. Aga enne, kui ma nendest räägin, tahaksin jätkata kolleeg Seederi juttu. Viimaste sõnadega pöördus ta opositsiooni poole. Kunagi lugesin ühest targast raamatust, et opositsioon võib teha kõike, absoluutselt kõike, aga ta ei tohi teha ühte asja: ta ei tohi mitte kunagi, mitte ealeski ühtegi eelarvet toetada. See on opositsiooni tunnus. Kui ta, jumal hoidku, eelarvet toetab, siis ta ei ole enam opositsioon, ja mis temaga teha, kui ta koalitsioon ka ei ole? Nii et siit tulevad need struktuurse tasakaalu jutud, siit tuleb see kommunistliku retoorika mainimine. Igaühel on omad kogemused, eks ju, Andres näiteks jagab struktuurset tasakaalu, Jürgen jagab vist rohkem kommunistlikku retoorikat, aga eks me liigu edasi. Kuid on kolm sõnumit. Esimene sõnum on väga optimistlik. Lugupeetud kolleegid! Kui ma töötasin kohalikus omavalitsuses kaheksandat aastat, nägin ma, milline kriis on üle maailma. Siis üks tubli peaminister ütles meile, et ah, mis kriis see ka on, et kui seda nimetatakse kriisiks, siis tema tahakski selle kriisi ajal elada. Pühas usus, et ta teadis, mida ta rääkis, me koostasime sellise eelarve, et kolme kuu pärast, kui suured tükid eelarvest ära lõigati, oli meil nii valus, et seda oli lihtsalt võimatu taluda. Me tuletasime aastast aastasse meelde, et te ju ütlesite, et kui kriis lõpeb, siis te annate selle tulubaasi tagasi. Kriis ongi lõppemas, see lõpeb 1. jaanuaril aastal 2020. See kindel plaan kriis lõpetada on sees praeguses eelarves, seda ei olnud nendes eelarvetes, mis koostati headel aegadel peale kriisi. Teine sõnum. Nii palju solidaarsust ühes riigieelarves pole ma kunagi näinud. See, et valitsus pööras tähelepanu neile, kes on kõige vaesemad, ajas kohe karva püsti ka Reformierakonnal. Ma poleks ealeski uskunud, et ma kunagi kuulen, kuidas kolleeg Ligi hakkab siin kõige vaesematest rääkima. See on lihtsalt us
Härra juhataja! Head kolleegid! Lugupeetud minister! Teema, mida me kohe käsitlema hakkame, mõjutab otseselt Eesti elu väga pikas perspektiivis. 20. jaanuaril 2016 esitasid Keskerakonna fraktsiooni liikmed arupärimise haldusreformi kohta meie riigihalduse ministrile Arto Aasale. Valitsuskoalitsioon on üheks oma peamiseks eesmärgiks nimetanud riigireformi, sh kohalikke omavalitsusi puudutava haldusreformi läbiviimise. 19. novembril eelmisel aastal kiideti valitsuskabinetis heaks haldusreformi kontseptsioon ja 18. detsembril saadeti see kooskõlastusringile. Nendest dokumentidest võib leida ka reformi ajakava. See on niisugune, et reformi ettevalmistamine kestab kuni juulini 2016, teine, omaalgatusliku ühinemise etapp kestab kuni jaanuarini 2017 ja kolmas, Vabariigi Valitsuse algatatud ühinemiste etapp algab veebruaris 2017 ja ühinemised jõustuvad 2017. aasta korraliste valimiste ajal. 19. novembril 2015 peetud kabinetinõupidamisel kiitis Vabariigi Valitsus heaks haldusreformi kriteeriumi, et kohalikus omavalitsusüksuses peaks elama minimaalselt 5000 elanikku. Viidates kohaliku omavalitsuse määratlusele kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses (KOKS-i § 2 "Kohaliku omavalitsuse mõiste") ja Euroopa kohaliku omavalitsuse harta artiklile 3 "Kohaliku omavalitsuse mõiste", küsime, kas see on õiguspärane. Haldusreformi kontseptsioonis ning haldusreformi seaduse eelnõus ja seletuskirjas ei ole esitatud veenvaid põhjendusi reformi läbiviimiseks. Pigem kahtlustame, et see on järjekordne haldusreformi läbiviimise katse. Seetõttu on meil mitu küsimust riigihalduse ministrile Arto Aasale. Aitäh!
Austatud aseesimees! Lugupeetud kolleegid Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast, kes te veel siin olete! Jutt ei käi teist. Jutt käib Marju Lauristinist, kes ei pidanud võimalikuks Eesti parlamendi arutelus osaleda ja lahkus kibekiiresti, nagu ka teised selle arutelu algatajad, kes lugesid oma missiooni täidetuks, kui olid siin mikrofoni ees ära etelnud. Niisiis, millest algab demokraatia lõpp? Ma loodan, et Marju Lauristin vähemalt kuskil kuulab. Demokraatia lõpp algab, nagu ma ütlesin talle ka 1989. aastal, sildistamisest. Ühesõnaga, ütled kellegi kohta "natsist", "fašist" või midagi taolist, lülitad aju välja ja poliitiline probleem tundub olevat lahendatud. See on metodoloogia, millest alustas Marju Lauristin, Rahvarinde eestseisja, ja seda pole Euroopas vähemaks jäänud. Tuletame meelde, kuidas me teretasime uusi erakondi, kes siia tulid. Kui <PARTY> siia tuli, siis kui palju oli neid inimesi, kes ütlesid, et poisid, tere tulemast, siin te saate nüüd päris poliitikat ajada, vaadake ja küsige, kui mingi mure peaks tekkima? Ma ei mäleta, et keegi oleks seda neile öelnud. Küll oli neid, sh mitte ainult sotside erakonnast, kes nägid neis oma verivaenlasi – mitte poliitilisi oponente, vaid vaenlasi. Küsime nüüd, mis tekitas selle hüsteerika. Kust tulevad need ajuvabad sildistamised? Siin oli juba täna Vaost juttu. Kas Vao tulekahju mäletate? Kas te mäletate, kuidas te ise sel ajal käitusite? Te kõik karjusite hosiannat sotsialistist presidendile Ilvesele, kes andis tol korral korralduse Eesti rahvale häbeneda ja alltekstina korralduse otsida valget noort meest, soovitatavalt <PARTY> sidemetega. Ja kui selgus, et teda ei ole, siis oli ka Ilvesel ja teil kõigil jumala ükskõik, mis seal tulekahjul toimus, kust põlema läks jne, sest asjaolud ei klappinud sildiga, mis seal olema pidi. <PARTY> ja paljud teised inimesed, kes jagavad paljusid <PARTY> seisukohti, ei tule taevast, vaid nad esindavad neidsamu vaateid, mida Austria, Poola, Ungari, Slovakkia, väga paljud soomlased (
Aitäh! Ma pidin kell 19 teatrisse minema, aga kuna selle arutelu varasemad punktid kestsid päris pikalt, siis ma ei saanud sinna Riigikogu töö tõttu minna. Õnneks tuli pulti Urmas Reinsalu ja kompenseeris kuhjaga selle kunstilise elamuse, mis mul teatris saamata jääb. Mart Helmega on lugu tõsisem. Urmas nimelt teab seda eelnõu, on seda tõesti lugenud ja saab nüanssidest aru, ta on lihtsalt selline propagandistliku stand-up"i viljeleja. Härra Helme paistis siis, kui ta siseminister oli, silma selle poolest, et ta polnud ühtegi oma valdkonna seaduseelnõu läbi lugenud ja kui ta neid siin esitles, siis ta suutis ainult esineda selliste üldiste, trafaretsete ideoloogiliste seisukohtadega, mis ei puudutanud eelnõu sisu. Te ehk mäletate, kuidas ta neid siin suure kaarega esitles. Nii ka sellel puhul. Aga eks ma stenogrammi huvides pean siis üht-teist ümber lükkama. See eelnõu ei puuduta tõepoolest rändeküsimusi. Ma saan aru, et see on <PARTY> liikmetel väga südamel. Ma saan sellest aru ja on täiesti legitiimne nende küsimustega tegeleda. See eelnõu ei puuduta rännet mitte kuidagi. Siin viidati, et näete, härra Putin tuleb aitama Venemaa Föderatsiooni kodanikke, kui ta äkki seda tahab, ja meie seda selle eelnõuga soodustame. Eestis on juba 100 000 Venemaa Föderatsiooni kodanikku ja selle eelnõuga ei anta ühelegi inimesele võimalust täiendavalt Venemaa Föderatsiooni kodanikuks hakata. See eelnõu puudutab neid lapsi, kes on Eestis sündinud, aga praegu juba Venemaa Föderatsiooni kodakondsusega. Küsimus on selles, kas nendel lastel võiks tekkida Eesti riigiga Eesti kodakondsusel põhinev suhe, mida neil praegu ei ole. Ja ma tõesti usun, selles olukorras ma olen küll nõus, et tõepoolest, üks meie kodakondsuspoliitika kitsaskohti on – tõenäoliselt see pole olnud ette planeeritud ja taotluslik –, aga siiski tagajärg on see, et Eestis on Venemaa Föderatsiooni kodanike arv 20 aastaga kasvanud 100 000-ni. See ei ole Eesti riigi huvides, sellega ma olen nõus. Ja tegelikult on need väik
Hea juhataja! Head kolleegid! Eesti välispoliitika on olnud konsensusepõhine ja järjepidev, vaatamata muutustele sisepoliitilistes jõuvahekordades. Nagu eelkõnelejad on juba väitnud, on meie välispoliitika suurem eesmärk 100-aastase Eesti riigi julgeolek ja iseseisvuse jätkuv tagamine – ja nii jääb see ka tulevikus – heade rahvusvaheliste suhete kaudu, tuginedes reeglitel põhinevale multilateraalsele maailmakorrale. Väikeriikide eksistents põhineb reeglitepõhisel multilateraalsel maailmakorral alates Vestfaali rahust ehk 17. sajandist, millega on taandunud printsiip "Kel jõud, sel õigus". Selline suhete süsteem seisab aga praegu silmitsi tõsiste väljakutsetega. Demokraatlik õiguskord pole enam nii iseenesestmõistetav, kui jälgida arenguid maailmas, isegi mõjukates demokraatlikes suurriikides. Esile kerkivad autoritaarsete kalduvustega ennustamatud juhid ning seda demokraatlike protsesside vahendusel. Kahtluse alla seatakse inimõigusi ja teisi väärtuspõhiseid printsiipe, mis näisid veel eelmise sajandi lõpul vaieldamatute ideaalidena, mille poole püüelda. Küberruum on avanud uusi võimalusi, ent toonud kaasa ka uusi ohte. Pagulaskriisi kontrolli alla saamiseks on tehtud olulisi edusamme, ent Euroopa on endiselt vähem arenenud piirkondadest tuleva rände surve all. Rännet mõjutavad sõjad ja vaesus, aga üha enam ka keskkonnaprobleemid. See kõik mõjutab ka sisepoliitilisi valikuid Euroopas, kus näib kohati kasvavat rahva poolehoid rahvusriikide suletusele. Avatud ja vaba maailm pole paljude jaoks enam ideaal ning näilise turvalisuse nimel aktsepteeritakse suuremaid piiranguid ja rahvuslikku suletust. Jälgime tähelepanelikult eurovastaseid arenguid – eriti meiega sarnase ajalooga Kesk- ja Ida-Euroopas, Euroopa Liitu kuuluvates Poolas ja Ungaris –, mida paraku tervitavad mõned poliitilised jõud ka Eestis. Ajal, kui majandus on rahvusvahelisem kui kunagi varem, seatakse küsimuse alla globaalse majandusmudeli jätkusuutlikkus. Paraku vähenevad järk-järgult lääne mõjuvõim ja ma
Austatud juhataja! Kolleegid! Aitäh minister Ligile! Aga tal olid seal natuke eksitavad variandid. 1983. aastal, kui ma kooli tööle läksin, olin ma nooremõpetaja. Palk oli 75 rubla. Vanemõpetajaks saamist võis taotleda siis, kui oli viis aastat staaži või kui olid andnud ära 12–16 lahtist tundi komisjonile ja teistele õpetajatele ning olid saanud selle eest rahuldava hinde. Tähendab, motivatsioon ja karjääriredel olid täiesti olemas. Ma olin 23, kui ma kooli tööle läksin, 25-selt olin ma Tallinnas üks nooremaid vanemõpetajaid. Palgavahe oli selline, et nooremõpetaja palk oli 75 rubla ja vanemõpetaja palk 120 rubla. Metoodikõpetaja sai üle 200 rubla. Tema sai palka riigieelarvest, vanemõpetaja kohalikust eelarvest ehk linnaeelarvest. Nii et ärge palun eksitage, et raha on peamine! Inimesele on peamine eneseteostus, inimesele on peamine siht, see, kuhu ta tahab jõuda. Kui ta teab sihti, siis ta teab ka teed, kuidas sinna jõuda. 1983. aastal oli ka õpetajaid, kelle karvamütsiga tahvlit puhastati ja kes liimiti tooli külge kinni. Need õpetajad ei saanudki kunagi nooremõpetaja ametijärgust kaugemale, nad olid kolme aasta pärast koolist läinud nii kui seesamune lehma ihust ja mitte kunagi enam kooli tagasi ei tulnud. Kuid need, kes jäid, need olid tõelised õpetajad. Ma ütlen, et külluslikumalt, raha mõttes, pole ma mitte kunagi elanud kui oma esimesed viis kooliaastat. Mul oli raha nagu ratsahobusel kakat, mis siis, et sellega midagi teha ei olnud. Aga kõik oli ausalt teenitud, antud tundide ja oma kvalifikatsiooni eest. See kõik toimus kolme ja poole aasta jooksul. Praegu te arvate, et õpetajaametit ei ole vaja defineerida, et õpetaja ei pea olema mingil tasemel, ta ei pea teadma diferentsiaalpsühholoogia põhitõdesid, ei pea oskama eetiliselt käituda, auditooriumi ees esineda ega ennast kehtestada. Las kool õpetab teda. Kõigile antakse ühe võrdse laksuga. Ja see 20%-line lõtk, millest härra Ligi praegu rääkis, on unelm. See on inimeste eksitamiseks. Tavaliselt see kooli
Härra eesistuja! Head kolleegid! Mul on väga hea meel, et see arutelu täna siin saalis toimub. Ma leian, et see on meie kõigi väike töövõit. Aga esimene, keda tuleks siin tänada, on tegelikult Eesti meedia. Meie ajakirjanikud olid need, kes noppisid välja minu kirjavahetuse, nüüd juba kurikuulsa kirjavahetuse Ken-Marti Vaheriga, kõigepealt Eesti Ekspress, siis Postimees, seejärel tulid järele Eesti Päevaleht ja Den za Dnjom ning kõik muud. Mul ei ole paraku vähimatki kahtlust, et kui meedia ei oleks seda üles tõstnud, siis poleks sellele teemale üldse nii ruttu lahendust otsitud. Nii et see on see koht, kus ma endise ajakirjanikuna tunnen lausa uhkust, et meie meedia ikka on demokraatia valvekoer, vähemalt vahel. Mind teeb väga kurvaks, et meie siseministri Ken-Marti Vaheri – kuidas nüüd viisakalt öelda – maailmapilt oli vähemalt esialgu väga must-valge. See kiri, mille ma sain vastuseks oma murelikule kirjale, kus seda situatsiooni oli kirjeldatud, oli väga resoluutne. Et dura lex, sed lex, pole midagi parata, jäävadki ilma ja mis siin ikka, aruteluks pole nagu mingit põhjustki. Ma ise arvan, et Eesti Vabariigi siseministril võiks olla keskmisest enam empaatiavõimet. Lihtsalt sellepärast, et tegemist on inimestega ja antud juhul on tegemist ka lastega. Väga kahju, et meie ametnikud, nagu siin märkisid härra Anvelt ja ka teised, ei ole õigel ajal juhtinud seadusandja tähelepanu sellele, et selline praktika üldse olemas on. Ja väga kahju on sellest, kuidas mingil hetkel andsid ametnikud oma käitumise õigustamiseks meediale teada, et tütarlapsel, kellest kogu asi algas, on ka Vene kodakondsus. See info oli ilmselt n-ö lekitatud selleks, et muuta meeleolu ühiskonnas, mida pole aga suudetud teha. See on väga tore, sest tegelikult, nagu me kõik teame, võib inimesel, kes on sünnijärgne Eesti kodanik, olla topeltkodakondsus, ükskõik kas Vene, Hiina või mingi muu riigi oma, kus see pole keelatud. Tuleb tunnustada president Ilvest, kes võttis sel teemal väga operatiivselt sõ
Austatud proua juhataja! Head kolleegid! See eelnõu, korruptsiooni kriminaalõigusliku reguleerimise konventsiooni lisaprotokolliga ühinemise seaduse eelnõu numbriga 833, oli õiguskomisjoni päevakorras esmaspäeval, 26. jaanuaril. Kohal olnud justiitsminister Andres Anvelt ja ministri nõunik Kristen Kanarik tutvustasid eelnõu. Ma tänan ka põllumajandusministrit, kes siin teile ette luges, mis selle eelnõu sisu on. Komisjonis suurt arutelu eelnõu üle ei toimunud. Eestis on need asjad reguleeritud ja selle konventsiooniga liitumisel probleeme ei ole. Seetõttu tegi komisjon järgmised menetluslikud otsused. Meil oli ettepanek saata eelnõu täiskogu päevakorda tänaseks, 11. veebruariks (selle poolt hääletas 5 komisjoni liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud). Teiseks on meil ettepanek esimene lugemine lõpetada (5 poolt, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud). Kolmandaks on meil ettepanek määrata muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 13. veebruar (poolt oli samuti 5 komisjoni liiget, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud). Neljandaks otsustati saata eelnõu teisele lugemisele, kui esimene lõpetatakse, 18. veebruariks (5 poolt, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud). Viiendaks teeme ettepaneku panna eelnõu lõpphääletusele (5 poolt, vastuolijaid ega erapooletuid ei olnud). Ettekandjaks otsustati määrata Jüri Morozov. Aitäh!
Aitäh! Seda küsimust komisjonis ei arutatud. Aga eelnõu eesmärk on eelkõige luua eeldused elektroonilisele abieluvararegistrile üleminekuks. Ma eeldan, et tegemist on piisavalt turvalise süsteemiga ja mingeid probleeme ei teki. Aitäh hea küsimuse eest! Seda eelnõu tutvustasid saalis esimesel lugemisel nii eelnõu algataja kui ka komisjoni esindaja. Teisel lugemisel on minu eesmärk anda ülevaade sellest, mida komisjonis arutati, kuna seda eelnõu tutvustati esimesel lugemisel juba piisavalt põhjalikult. Mis puudutab teist küsimust, mida te küsisite, siis seda komisjonis kindlasti ei arutatud.
Suur tänu sõna andmast! Austatud minister! Hiljuti saime taas OECD PISA analüüsist kinnitust, et Eesti haridussüsteem tagab võimalikult võrdsed võimalused hea hariduse saamiseks. Ja tõesti, ela sa Väätsal, Antslas, Lüllemäel, Tartus või Tallinnas – tõenäosus, et laps saab väga hea hariduse, on Eestis väga suur. Samas hoiatavad meid rahvusvahelised distantsõppe uuringud, et distantsõpe võib hariduslikku lõhet suurendada. Et need, kes on saanud koolis hästi hakkama, saavad ka distantsõppel üldiselt hästi hakkama, aga näiteks haridusliku erivajadusega lapsed võivad jääda rohkem maha. See on oht, millega peab arvestama. Haridus- ja Teadusministeerium ütles kooliaasta alguses minu meelest väga selgelt, et kui koolis toimub nakatumine, siis esimese hooga läheb distantsõppele klass, kus nakatumine toimus, ja kui 10% kooliperest on nakatunud, siis läheb distantsõppele kogu kool. Täna me näeme, et koolid lähevad distantsõppele ka siis, kui on vaid üks-kaks nakatunut koolimajas. Eelkõige just Tallinas on mitmed koolid ennetava meetmena läinud nn hübriidõppele, kus üks või kaks nädalat ollakse kontaktõppes ja siis distantsõppes. Kuidas teile haridusministrina tundub, kas riik on andnud koolidele ja koolipidajatele võimalikult selged ja arusaadavad juhised, kuidas tagada õpilastele võimalikult hea haridus, aga samas hoida ka koolipere tervist? Suur tänu! Aitäh vastuse eest, austatud minister! Täna saadetakse näiteks Tallinnas ennetuse eesmärgil distantsõppele ka väikeklasside lapsed ehk haridusliku erivajadusega lapsed, kes vajavad eriti õpetajate personaalset tähelepanu. Ma mõistan, et hübriidõppe eesmärk on koolimajas inimeste arvu vähendamine. Aga samas väikeklasside lapsed ongi väikeklasside lapsed, seal õpib kaks-kolm-neli-viis-kuus last. Minule tundub, et väikeklassi ennetavalt distantsõppele suunata ei tundu mõistlik. Minu küsimus on: kas Haridus- ja Teadusministeerium on andnud koolidele ja koolipidajatele konkreetsemaid suuniseid ka erivajadustega laste õpetamise kohta
Aitäh küsimuse eest! Kindlasti mitte ei ole mõeldud seda, et iga Kaitseväe Luurekeskuse ametnik ise saab otsustada, mis ta täna ette võtab: keda hakkab pealt kuulama, keda hakkab varjatult jälgima või midagi muud sellist tegema. Tegelikult sellist meedet nagu pealtkuulamine ei ole siin ette nähtud. On olemas loetelu, milliseid konspiratsioonimeetodeid on võimalik kasutada. Eeskätt on võimalik teha varjatult teatud riiklikesse ja avalik-õiguslikesse registritesse päringuid, nii et konkreetne isik seda ei tea. Isegi kui isik teeb süsteemi kasutades päringu, kes tema kohta on päringuid teinud, siis ta sealt vastust ei saa. Samamoodi on ka teiste julgeolekuasutuste puhul, Kaitsepolitseiameti ja välisluure puhul – midagi erinevat ei ole. Veel on võimalik teeselda variisikut, juriidilisi isikuid, juriidilisi struktuuriüksusi jne – see on terve loetelu. Aga see käib ikkagi asjaomase loamenetluse teel. Kõige rohkem riivab isikute põhiõigusi tõepoolest varjatud jälgimine. Ja varjatud jälgimise võimaldamise üle oligi meil kõige teravam debatt. Selle üle toimus ka tõsine arutelu Kaitseväe Luurekeskuse, Kaitseväe ja ka Kaitsepolitseiameti vahel. Kaitsepolitsei nägi selle puhul eeskätt ohtu, et huvid võivad kuskil ristuda: piltlikult öeldes kaks institutsiooni võivad töötada nn ühe ja sama isiku peal. Me ju teame, et seadusega on pandud kaitsepolitseile just Kaitseväe vastuluuretegevus. Aga antud juhul me ei räägi luurekeskusele Kaitseväe vastuluuretegevuse andmisest, me räägime sisekontrolli meetmete laiemast rakendamisest. Et välistada seda nn suuskade ristiminekut, on eelnõus ette nähtud, et kolm päeva enne seda, kui alustatakse näiteks varjatud jälgimist, tuleb sellest informeerida Kaitsepolitseiametit. Seda just selleks, et välistada kahe ametkonna võimalik töine konflikt. Samamoodi tuleb informeerida ka Kaitseväe juhatajat ja kaitseministrit, et n-ö poliitiline kontroll säiliks. Oluline on ka see, et ka varjatud jälgimist saab teostada ikkagi nende isikute suhtes, kellega
Hea juhataja! Kohe alustuseks ütlen ma nii nagu Andres Herkelgi, et meie erakond seda seaduseelnõu ei toeta. Ma räägin väga lühidalt ja konkreetselt. Me kõik teame, kui kiiresti tänapäeva maailmas asjad muutuvad. Kui ma küsisin, kui haavatav on Eesti oma keeleruumis, sest teatavasti teist Eestimaad ei ole, on ainult see üks, siis ma mõtlesin selle all just nimelt seda, et asjad, mis muutuvad maailmas väga kiiresti, võivad sääraste seaduste valguses viia selleni, et ükskord võib eesti keel olla Eestis üks paljudest räägitavatest keeltest, umbes nagu retoromaani keel Šveitsis, mis on mingisugune arheoloogiline nähtus. Aga kui rääkida väga lihtsalt, siis siin oli üks punkt, mis puudutas üle 65-aastasi inimesi. Küsimus on tegelikult selles, et me tahame, et Eestis elaksid inimesed, kes saavad aru, mis Eesti riigis toimub. Kui me neile selleks võtmeid kätte ei anna, siis vanemad kui 65-aastased (ja teatavasti eluiga kogu aeg pikeneb) moodustavad äärmiselt manipuleeritava massi. Ma toon teile ühe näite. Suurrahvastel on sootuks teistsugune selgroog, sootuks teistsugune identiteet kui väikestel rahvastel, siin ei ole mitte midagi teha. Väga hea näide on Belgia, mis on ajaloolistel põhjustel, sajandite jooksul tekkinud põhjuste tõttu kakskeelne. Seal elavad flaamid, kes räägivad flaami keelt, prantsuse keelt, saksa keelt ja inglise keelt, ning valloonid, kes räägivad ainult prantsuse keelt, vaatavad ainult Prantsuse televisiooni ja loevad ainult Prantsuse pressi. Vahe on ainult selles, et Prantsuse televisioon ei tee vastupropagandat Belgia riigi suhtes ehk need inimesed saavad adekvaatset informatsiooni selle kohta, mis Belgia riigis toimub. Lõpetuseks. Meie, kes me oleme selles ametis professionaalid, peaksime tajuma ka n-ö teist ja kolmandat käiku, mis on ühe või teise seadusega seotud. Kas sellesse seadusesse ei ole mitte sisse kodeeritud teatud fenomen kohalike valimiste taustal Keskerakonna jaoks, kelle toetus on hakanud vähenema? Tänan!
Igasugune õiguste riive, igasugune piiramine peab olema proportsionaalne. Praegu, kui võrdse rangusega – ma rõhutan: rangusega – koheldakse nii õiguskuulekaid isikuid kui ka seadusrikkujaid. Maksu- ja Tolliametil puudub võimalus vähendada õiguskuulekatel isikutel põhjendatud puhkudel tagatist enne 2013. aasta 1. jaanuari. See piirang ei ole kuidagi proportsionaalne selles mõttes, et ma ei oska öelda, kuidas see piirang takistab seaduse eesmärkide saavutamist. Seaduse eesmärk on ikkagi kohelda seadusrikkujaid rangemalt. Ei saa ju olla põhjendatud olukord, kus õiguskuulekaid ja seadust rikkuvaid isikuid koheldakse võrdse rangusega. See on minu arusaamise järgi sisuline õigusprobleem. Ma veel kord rõhutan, et selle eelnõuga ei püüta luua uut mastaapset regulatsiooni. Riigi poolt vaadatuna lihtsalt soovitakse vähendada riski, et asjaosalised hakkavad õiguslike argumentidega takistama seaduse rakendamist. Aitäh küsimuse eest! Miljoni euro suurune tagatisnõue on miinimumnõue, seda saab Maksu- ja Tolliamet suurendada ja vähendada, aga alles 1. jaanuarist 2013. 100 000 euro suurust nõuet, mis rakendub jaemüüjatele või tarbimismüüjatele, saab Maksu- ja Tolliamet põhjendatud juhtudel vähendada juba praegu. Selline on kehtiva seaduse regulatsioon ja tänane eelnõu tahab muuta korda selliselt, et ka 1-miljonilise tagatise alla kuuluvate isikute tagatisi saab Maksu- ja Tolliamet hakata vähendama, kui selleks on alus.
Aitäh, härra eesistuja! Hea ettekandja! Mul ei ole mitte mingisugust hirmu ega paanikat. See oli selle kohta, mida Mailis ütles, et ta rahustab mind maha. Ma olen täiesti rahulik. Aga kuidas riik sinu arvates tagab võrdse kohtlemise lasteaiatoidu mõttes, kui meie inimeste varanduslik seis on seinast seina? Mõne jaoks on, ütleme, kümme eurot tapvalt suur summa, teisele on arusaamatu, mispärast kellelgi kümne euro pärast mingi probleem tekib. Aga kuidas tagatakse võrdne kohtlemine ehk võrdne start koolidesse pärast lasteaeda, kui juba toidu mõttes ei saa inimesi võrdselt koheldud?