Homer, Ἰλιάς:
πολέες δʼ ἀμφʼ αὐτὸν ἑταῖροι πρηνέες ἐν κονίῃσιν ὀδὰξ λαζοίατο γαῖαν. ὣς ἔφατʼ, οὐδʼ ἄρα πώ οἱ ἐπεκραίαινε Κρονίων, ἀλλʼ ὅ γε δέκτο μὲν ἱρά, πόνον δʼ ἀμέγαρτον ὄφελλεν. αὐτὰρ ἐπεί ῥʼ εὔξαντο καὶ οὐλοχύτας προβάλοντο, αὐέρυσαν μὲν πρῶτα καὶ ἔσφαξαν καὶ ἔδειραν, μηρούς τʼ ἐξέταμον κατά τε κνίσῃ ἐκάλυψαν δίπτυχα ποιήσαντες, ἐπʼ αὐτῶν δʼ ὠμοθέτησαν. καὶ τὰ μὲν ἂρ σχίζῃσιν ἀφύλλοισιν κατέκαιον, σπλάγχνα δʼ ἄρʼ ἀμπείραντες ὑπείρεχον Ἡφαίστοιο. αὐτὰρ ἐπεὶ κατὰ μῆρε κάη καὶ σπλάγχνα πάσαντο, μίστυλλόν τʼ ἄρα τἆλλα καὶ ἀμφʼ ὀβελοῖσιν ἔπειραν, ὤπτησάν τε περιφραδέως, ἐρύσαντό τε πάντα.

Swedish allusion in Wargen:
Djuret till marken damp och bet med tändren i jorden. Stolt öfver segern Ynglingen då med bitande stämma gäckade det och log och sade de vingade orden: Spring än om du förmår att härja de frodiga hjordar oförskämde men knapt jag tror du skall resa dig mera; ty skönt ligger du der och pustar med blodiga käftar. Sade och tog från marken en sten mångpundig till vigten höjde med begge händren den upp och krossade med den Ulfvens hufvud, hans lif flög ut ur de gapande hålen. Skyndsamt hängde han se'n med remmen sin bössa på axeln fattade hulpen af brodren i Ulfvens ben och att släpa den öfver stockar och stenar hem med ilande snabbhet.