P. Vergilius Maro, Aeneid:
Anchisa generate, deum certissima proles, Cocyti stagna alta vides Stygiamque paludem, di cuius iurare timent et fallere numen. Haec omnis, quam cernis, inops inhumataque turba est; portitor ille Charon; hi, quos vehit unda, sepulti. Nec ripas datur horrendas et rauca fluenta transportare prius quam sedibus ossa quierunt. Centum errant annos volitantque haec litora circum; tum demum admissi stagna exoptata revisunt.

Swedish allusion in Stiernhielm_Hercules:
Är ifrå Stygia putt, hin Stygges dotter och alster. Lusta geer hon sigh namn; Fru Lasta med rätta mon heta. Doch om laster och skam äre lust; om lust står i odygd; Billiga med alt foog, mon hon sig kalla Fru Lusta. Hwad gifwer hon för råd? Gud tröste den där opå lijter, Hon; Hon leder en wäg både jämn och breed utan omak, Geent, rätt fram, i fördärf; han glijder all makelig ut-åt Lutande; lätt til gångs; men bratt, och brattar' åt ändan, In til dess där är intet meer håld: den reesande måste, Ränn' och ränna til des han störter och stadnar i afgrundn.