P. Vergilius Maro, Aeneid:
Audentis Fortuna iuvat, haec ait et secum versat, quos ducere contra vel quibus obsessos possit concredere muros. Interea Aeneas socios de puppibus altis pontibus exponit. Multi servare recursus languentis pelagi et brevibus se credere saltu, per remos alii. Speculatus litora Tarchon, qua vada non sperat nec fracta remurmurat unda, sed mare inoffensum crescenti adlabitur aestu, advertit subito proram sociosque precatur: Nunc, o lecta manus, validis incumbite remis;

Swedish allusion in Dahlen_1:
Wackra barn, som ropa Pappa Ack! hwad fägnad innerlig, Kyßa, ta i famn och klappa, Iag tror wäl iag gifter mig. Men ännu et Ord i laget, tänk om iag och råkar på en, som är af förra slaget, huru wille det då gå; får iag och af sista stycket, och om iag skull' Änkling bli, mån tro då mig hulpe mycket giftermål och frijeri. Så står iag bland twenne lågar, dock, iag tror, iag låter bli, neij stor sak, iag tror iag wågar lyckan står dem dierfwom bij. Flickor kom, neij, blifwer ute, ack! hwart skall man wända sig, sist iag stannar i det slutet, Gud wet om iag gifter mig.