DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту своїх прав / інтересів, якщо позов про визнання недійсним аукціону у межах справи про банкрутство не спрямований на повторний продаж майна за більш високою ціною
Суд: Касаційний господарський суд

У цій справі реальним є спір щодо суміжного землекористування, який має бути спрямований на зменшення земельної ділянки боржника для визначення у майбутньому режиму та розміру користування позивачем земельною ділянкою (ділянками), що розташована (розташовані) під набутою позивачем нерухомістю і необхідна для її обслуговування. Тобто мета позивача докорінно відрізняється від отримання у межах процедури банкрутства найбільшої ціни під час продажу включеного до ліквідаційної маси майна боржника. Подання у цій справі позову про визнання недійсними результатів аукціону не матиме наслідком ефективний захист прав позивача, який може звернутися до суду за захистом своїх прав у сфері земельних відносин та вирішити земельний спір з поточним власником спірної земельної ділянки щодо землекористування земельною ділянкою поза межами справи про банкрутство, оскільки метою та сутністю процедури банкрутства не є вирішення питання землекористування.
Зобов'язання за векселем як безспірна підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Вексель як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство до боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов’язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем. Такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов’язком боржника як особи, якій пред’явлено вимогу за векселем.
Закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ
Суд: Касаційний господарський суд

КУзПБ не передбачає подальшого перебігу провадження у справі про банкрутство у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність відкриття провадження у справі з огляду на відсутність непогашених вимог кредитора (кредиторів) до боржника (зокрема, в разі з’ясування обставин їх безпідставності через погашення до відкриття провадження у справі). Тому є можливим закриття провадження у такій справі на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ за наслідками підсумкового засідання, а також за наслідками апеляційного перегляду відповідної постанови суду першої інстанції.
Ключові, вагомі і визначальні питання, що підлягають з’ясуванню для розгляду справ про заборону використання твору, зазначеними позивачем способами
Суд: Касаційний господарський суд

Для розгляду справ за позовом особи, якій на підставі ліцензійного договору належить виключне право на використання твору, про припинення дій, що порушують авторське право (зокрема, справ про заборону використання твору зазначеними позивачем способами), судові рішення повинні містити з’ясування ключових, вагомих і визначальних питань, а саме: 1) який саме об’єкт авторського права є предметом правовідносин, які виникли між сторонами; 2) чи належали автору твору майнові права на нього; 3) конкретні форми та способи використання такого об’єкта інтелектуальної власності, а також визначення класифікації об’єкту відповідно до законодавчих норм (не є достатнім загальне посилання суду на використання твору відповідачем); 4) у який конкретно спосіб відповідачем неправомірно використовувався об’єкт інтелектуальної власності у взаємозв’язку з питанням визначення підсудності справ у спорах про порушення майнових прав інтелектуальної власності, зокрема з використанням мережі "Інтернет"; 5) чи є об’єкт інтелектуальної власності, означений позивачем, саме тим об’єктом, який використовується (правомірно/неправомірно) відповідачем.
Обставини, які необхідно встановити для висновку про контрафактність твору
Суд: Касаційний господарський суд

Для того щоб виснувати про контрафактність твору необхідним є встановлення тієї обставини, що досліджуваний об’єкт інтелектуальної власності є саме примірником твору, який відтворений, опублікований та (або) розповсюджений.
Щодо строків тривалості розслідування у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції
Суд: Касаційний господарський суд

Проведення розслідування протягом такого строку (майже понад дев’ять років), ураховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має бути обґрунтовано об’єктивними та поважними причинами, які пов’язані безпосередньо з розглядом справи АМКУ, як-то: складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі АМКУ тощо.
Також з’ясуванню підлягає питання, чи вплинуло розслідування у такий строк та прийняття рішення АМКУ після дев’яти років з початку розслідування на права особи, дії якої визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема майнові, у тому числі в контексті реалізації зазначеною особою права на захист у межах антимонопольної справи, з урахуванням того, чи не була надмірним тягарем для неї реалізація такого права у такий строк (дев’ять років).
Недостатність посилань позивача (акціонера) в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсними рішень органів акціонерного товариства на порушення його корпоративних прав на участь в управлінні товариством, які мають абстрактний та загальний характер
Суд: Касаційний господарський суд

Рішення органів управління акціонерного товариства можуть бути визнані недійсними лише у разі, якщо вони прямо (а не опосередковано чи потенційно) впливають на права чи законні інтереси акціонера і порушують їх та за умови, що буде дотримано справедливий баланс між індивідуальними та загальними інтересами, що залежить від усіх обставин у кожному окремому випадку. При цьому позивач повинен довести, що існує безпосередній зв’язок між стверджуваним порушенням та прийнятими оскаржуваними ним рішеннями органів управління акціонерного товариства.
Щодо обов’язку обслуговуючого кооперативу повідомляти асоційованого члена кооперативу про проведення загальних зборів
Суд: Касаційний господарський суд

Те, що асоційовані члени кооперативу з правом дорадчого голосу не беруть участі у голосуванні, а їхній голос у результаті голосування не враховується, не означає, що кооператив не зобов’язаний їх повідомляти про дату, місце і час проведення та про порядок денний загальних зборів членів кооперативу. Належне повідомлення учасника кооперативу про проведення загальних зборів має на меті сприяння реалізації права дорадчого голосу. Інакше відбувається обмеження прав асоційованого члена на можливість щонайменше донести свою позицію, що не може і не повинно визнаватися формальним порушенням.
Щодо складу учасників спору про захист права на частку у складеному капіталі фермерського господарства
Суд: Касаційний господарський суд

Відповідачем за позовом щодо захисту права на частку у складеному капіталі фермерського господарства не може бути тільки фермерське господарство, оскільки внаслідок задоволення такого позову власник буде позбавлений своєї частки у складеному капіталі, а тому така особа має бути співвідповідачем, а не третьою особою без самостійних вимог.
Можливість залучення спадкоємця як правонаступника у разі відсутності у нього свідоцтва на спадщину
Суд: Касаційний господарський суд

Відсутність у спадкоємиці свідоцтва про право на спадщину не спростовує обставини прийняття спадщини після смерті її чоловіка та набуття нею статусу правонаступника у матеріальних правовідносинах, зокрема у договорі купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ, оскільки відповідно до приписів чинного законодавства право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу прийняття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Якщо у справі заявлено вимогу про стягнення (витребування з володіння) частки у статутному капіталі, то у цьому разі майнове право на частку в силу його спірності не вимагало видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідальність директора товариства за правильність нарахування та виплату собі заробітної плати
Суд: Касаційний господарський суд

Директор товариства на підставі частини п'ятої статті 65 ГК України, частин першої – третьої статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також положень статуту товариства несе відповідальність перед товариством за збитки, заподіяні товариству шляхом виплати собі заробітної плати в більшому розмірі, ніж це визначено штатним розписом.
Недоведеність передбаченого частиною другою статті 651 ЦК України істотного порушення договору оренди земельної ділянки як підстави для його розірвання
Суд: Касаційний господарський суд

З огляду на критерій "пропорційності", який відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає необхідність дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов’язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, недоведеність (поряд із виявленим порушенням орендарем умов договору) наявності завдання реальної шкоди іншій стороні договору, внаслідок чого орендодавця було б позбавлено можливості отримати очікуване при укладенні договору, свідчить про недоведеність істотності допущеного орендарем порушення умов договору оренди як підстави його розірвання згідно із частиною другою статті 651 ЦК України.
Визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним як спосіб захисту цивільних прав
Суд: Касаційний господарський суд

Позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом.
Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише у разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача.
Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
Водночас, у випадку звернення прокурора в інтересах держави з позовом про визнання недійсним виконаного/частково виконаного договору про закупівлю без заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, виключається як необхідність дослідження господарськими судами наслідків визнання договору недійсним для держави як позивача, так і необхідність з'ясування того, яким чином будуть відновлені права позивача, зокрема, обставин можливості проведення реституції, можливості проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, обов’язку відшкодування іншій стороні правочину вартості товару (робіт, послуг) чи збитків, оскільки обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Необхідність надання належної правової оцінки відповідності обставин, якими обґрунтовано позов, критеріям, визначеним частиною другою статті 652 ЦК України, для розірвання договору у зв’язку з істотною зміною обставин за рішенням суду
Суд: Касаційний господарський суд

Аналіз норм статті 652 ЦК України вказує на те, що закон пов’язує можливість внесення змін до договору та/або розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.
Підстави списання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу
Суд: Касаційний господарський суд

Системне тлумачення статті 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу – учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку" свідчить, що заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за природний газ, електричну та теплову енергію, водопостачання та водовідведення, яка виникла станом на 01 вересня 2012 року і не сплачена на дату набрання чинності цим Законом, а також нараховані на цю заборгованість за такий самий період пеня, штрафні та фінансові санкції (три відсотки річних та індекс інфляції) за вирахуванням судових витрат є списаними з дати підписання учасниками двостороннього акта звіряння та погодження його в разі потреби органом, уповноваженим управляти таким підприємством.
Розгляд судом кредиторських вимог у разі ухилення ліквідаційної комісії від виконання цього обов'язку
Суд: Касаційний господарський суд

Ухилення ліквідатора від розгляду кредиторських вимог та ліквідація юридичної особи за наявності незадоволених вимог кредитора є недотриманням процедури припинення такої особи, передбаченої статтями 110 та 111 ЦК України, що має наслідком порушення прав та законних інтересів кредитора, які мають бути захищені судом.
Варто розмежовувати юридичний факт ухилення від розгляду кредиторських вимог від факту відмови у їх визнанні, оскільки вони мають різні правові наслідки щодо можливості звернення кредитором до суду за захистом своїх прав.
Порядок вручення викликів, повідомлень та судових рішень іноземним юридичним особам, зокрема таким, які мають місцезнаходження у Польщі, наслідки невиконання позивачем вимог ухвали суду щодо перекладу документів
Суд: Касаційний господарський суд

У разі якщо у відносинах України з іноземною державою діють одночасно і двосторонній, і багатосторонній міжнародні договори (один чи декілька) і в жодному з них не встановлено пріоритету застосування одного з них щодо одних і тих самих питань, під час вручення документів суд може керуватися процедурою вручення, передбаченою у будь-якому із цих договорів.
Для перекладу документів, які підлягають врученню в порядку Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, суд з урахуванням обставин справи має право обрати один із варіантів: покласти на одну із сторін обов’язок з перекладу судових документів; самостійно залучити перекладача для перекладу судових документів відповідно до вимог цієї Конвенції.
Витрати на залучення перекладача покладаються зазвичай на позивача як на зацікавлену особу щодо вирішення справи по суті. Разом з тим, після ухвалення рішення у справі у разі задоволення позову вартість таких витрат стягується з відповідача в порядку ГПК України. Сторона, зокрема, не може покладатися виключно на статус міноритарного акціонера для зміни усталеного порядку несення судових витрат.
Невиконання позивачами вимог ухвали суду щодо перекладу документів унеможливлює дотримання судом процедури вручення судових документів у визначені законодавством строки та є підставою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України.
Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій у справі за позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису
Суд: Касаційний господарський суд

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків.
Захід забезпечення позову, який полягає у зупиненні стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в цьому випадку до вирішення спору по суті про відповідність/невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.
Допустимість вилучених під час проведення огляду місця події грошових купюр у кримінальному провадженні за ст. 186 "Грабіж". Відсутність підстав для проведення експертизи на підтвердження справжності грошових купюр
Суд: Касаційний кримінальний суд

Грошові купюри, вилучені під час проведення огляду місця події у кримінальному провадженні за ст. 186 "Грабіж" КК, номери яких не переписувалися в протокол цієї слідчої дії, однак простежуються відеозаписі огляду місця події, що було досліджено судами першої та апеляційної інстанцій, а самі грошові купюри зберігалися у спеціальному
пакеті, є допустимими доказами.
Проведення експертизи на підтвердження справжності грошових купюр, які були предметом грабежу, не вимагається законом, ураховуючи особливості складу кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, а також обставини цієї справи.
Про отримання згоди батьків, як передумову для отримання дитиною віком від 14 до 18 років адміністративної послуги з реєстрації її місця проживання
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, а також Закону No 1382-IV наділяють особу, яка досягла 14 років, правом вільно обирати місце проживання, надто коли батьки проживають окремо. Утім маємо пам`ятати також, що особа у віці від 14 до 18 років (неповнолітня особа) має неповну цивільну дієздатність, а також те, що батьки мають певні зобов`язання щодо виховання і утримання дитини до досягнення нею повноліття. Тому реєстрація місця проживання неповнолітньої особи, як і знаття з неї, зважаючи на юридичні наслідки цієї процедури, може передбачати певні умови, яких немає для повнолітніх осіб (як-то за згодою батьків чи одного з них), що втім потрібно трактувати не як обмеження права неповнолітніх вільно обирати місце проживання, а радше як спосіб забезпечення захисту їхніх прав та інтересів, відповідальність за які покладена головно на батьків або інших законних представників дитини.
У вирішенні спору, що виник у зв`язку з відмовою органу реєстрації у реєстрації місця проживання (перебування) неповнолітньої особи, варто пам’ятати, що Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (Закон No1871-IX) не містить вимоги щодо необхідності отримання/надання - у разі реєстрації дитини віком від 14 до 18 років місця свого проживання (перебування) під час особистого відвідування органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) - згоди обох батьків (або інших законних представників) для реєстрації свого місця проживання за адресою житла, в якому задекларований/зареєстрований один з батьків дитини віком від 14 до 18 років.
Про компетенцію органів місцевого самоврядування щодо створення притулків для постійного утримання усіх бродячих домашніх тварин
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відповідно до положень статті 15 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" (Закон No3447-IV) притулки для тварин можуть створюватися органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадськими і благодійними організаціями та фізичними особами. Місцеві бюджети можуть передбачати кошти на створення притулків для тварин та відшкодування витрат притулкам по утриманню тварин незалежно від форм власності.
Положення вказаної статті передбачають вилов безпритульних домашніх тварин для повернення їх власникам та/або регулювання їх чисельності, водночас не покладають на органи місцевого самоврядування безумовного обов`язку створювати притулки для постійного утримання усіх бродячих домашніх тварин.
Про засіб визначення належного відповідача у справах про поновлення на посаді державних службовців
Суд: Касаційний адміністративний суд

У справах про поновлення на посаді державних службовців належним відповідачем є саме державний орган, який зареєстрований у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, тобто та установа, з якої державного службовця було звільнено, а не посадова особа, яка прийняла наказ про звільнення.
Про можливість врахування висновку Державної санітарно-епідеміологічної служби України (теперішня Держпродспоживслужба) у складі тендерної пропозиції
Суд: Касаційний адміністративний суд

Кожен виданий висновок Державної санітарно-епідеміологічної служби України має свій строк придатності, який вказується на самому висновку. Тож, висновок, який видав компетентний орган, який у подальшому було реорганізовано, не втрачає своєї чинності  до закінчення строку, на який він був виданий. Реорганізаційні процеси контролюючого органу жодним чином не можуть вплинути на чинність відповідного висновку.
Отже, права та обов`язки Державної санітарно-епідеміологічної служби України, у тому числі щодо видачі експертних висновків, після реорганізації шляхом перетворення у Держпродспоживслужбу переходять до новоствореного державного органу з відповідними правовими наслідками та залишаються чинними до моменту закінчення строку їх дії чи скасування.
Застереження ж у тендерній документації Замовника про необхідність подання у складі тендерної пропозиції висновків Держпродспоживслужби пояснюється тим, що наразі саме цей орган уповноважений на видачу указаного документа. Одночасно, таке застереження не суперечить можливості подання висновків, чинних на момент їхньої подачі, які були видані попередником Держпродспоживслужби, у цьому випадку - Державною санітарно-епідеміологічною службою України.
Про характер виплати матеріальної допомоги поліцейським
Суд: Касаційний адміністративний суд

Текстуальний виклад пункту 13 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС від 6 квітня 2016 року No260 дає підстави вважати, що виплата матеріальної допомоги не є обов`язкова. Можливість отримати матеріальну допомогу залежить від обсягу бюджетних асигнувань на виплату грошового забезпечення поліцейським.
Про законодавство, яке варто застосовувати у питанні накладення на особу штрафу за повторне невиконання рішення в межах виконавчого провадження
Суд: Касаційний адміністративний суд

Нормами статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено які дії має вчинити державний виконавець при невиконанні рішення та при повторному невиконанні рішення суду.
Проте, приписи статті 9 розділу ІХ Інструкції No 512/5 фактично змінюють положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", дозволяючи при цьому державному виконавцю виносити необмежену кількість постанов про накладення на боржника штрафу при кожному наступному невиконанні боржником відповідного судового рішення.
У відповідності до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Отже, у вказаних правовідносинах (про скасування постанов про накладення штрафу у виконавчому провадженні) слід застосовувати положення статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки він має вищу юридичну силу по відношенню до Інструкції No 512/5.
Про процесуальну можливість оскарження правильності обчислення сум індексації грошових доходів окремим позовом
Суд: Касаційний адміністративний суд

Ураховуючи, що відповідно до пункту 13 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України No 1078 від 17 липня 2003 року, спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.