DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Вимоги до формулювання судом у резолютивній частині вироку рішення про призначення засудженому покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю
Суд: Касаційний кримінальний суд

Рішення суду про призначення засудженому покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має бути чітко та зрозуміло сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів під час його виконання.
Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Якщо покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якою він позбавляє засудженого. При цьому покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов’язане вчинення кримінального правопорушення.
Обставини, що свідчать про щирість каяття особи. Необґрунтованість врахування судом щирого каяття та визнання особою своєї вини як двох самостійних підстав, які пом’якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину
Суд: Касаційний кримінальний суд

Урахування судом під час призначення покарання щирого каяття не є формальною вказівкою судовому рішенні на визнання засудженим свої вини. Поведінка засудженого повинна оцінюватися як така, що передбачає належну критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання загладити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення ситуації, зумовленої кримінальним правопорушенням. Про щирість каяття особи свідчить, зокрема, поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об’єктивно підтверджують щире каяття особи.
З огляду на те, що щире каяття фактично включає повне визнання собою своєї вини, врахування судом щирого каяття та визнання особою своєї вини як двох самостійних підстав, які пом’якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до ст. 69 КК, є необґрунтованим.
Докази, що підтверджують факт добровільного відшкодування (компенсації) завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Врахування цих обставин судом при призначенні покарання.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди може враховуватися судом при призначенні покарання як обставина, що його пом’якшує (ст. 66 КК) або як обставина, що позитивно характеризує особу винуватого (ст. 65 КК). Для врахування цієї обставини слід зібрати докази, що підтверджують факт добровільного відшкодування (компенсації) завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (наприклад, заяви і розписки потерпілих, квитанції, інші фінансові документи), що долучаються до матеріалів кримінального провадження, а також у належній процесуальній формі зафіксувати як згоду винуватого на добровільне відшкодування такої шкоди, так і згоду потерпілого на відповідний спосіб її відшкодування. Такою процесуальною формою може бути: усна заява, оформлена відповідним протоколом або зафіксована в журналі судового засідання та засвідчена підписом винуватого та потерпілого; письмова заява, що подається потерпілим, винуватим до органів, які здійснюють кримінальне провадження. У кожному випадку повинні бути зібрані докази, що підтверджують факт добровільного відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, які долучаються до матеріалів кримінального провадження.
Урахування мети покарання при призначенні покарання та звільнення від його відбування 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання. У ст. 75 КК законодавець підкреслює важливість такої мети покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п’яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. При цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Випадки неможливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) та положень ч. 4 ст. 70 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) не може застосовуватися до осіб, які обвинувачуються у вчиненні значної кількості кримінальних правопорушень, які були заздалегідь сплановані та узгоджені з іншими співучасниками кримінального правопорушення.
Якщо попередній вирок місцевого суду залишився незмінним і прийняте у ньому рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а за вироком апеляційного суду було прийнято рішення про скасування наступного вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання та призначено покарання, яке він має відбувати реально, що погіршує становище обвинуваченого, то положення ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. Попередній вирок, за яким засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням, та цей вирок, за яким йому призначено покарання, що належить відбувати реально, слід виконувати самостійно.
Застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків розгляду кримінального провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків розгляду кримінального провадження не може автоматично розглядатися як підстава для звільнення засудженого від відбування покарання за ст. 75 КК, однак, у сукупності з іншими даними, що характеризують особистість засудженого, та враховуючи надмірну тривалість кримінального провадження, дозволяє застосувати інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки в такому випадку досягнення мети покарання та виправлення засудженого можливе і без ізоляції від суспільства.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності за грубе порушення правил рибальства та до кримінальної відповідальності за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Притягнення особи до адміністративної відповідальності за грубе порушення правил рибальства, а саме за рибальство із застосуванням промислових знарядь лову особою, яка не має дозволу на промисел, не виключає притягнення до кримінальної відповідальності цієї ж особи за незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.
Зберігання одного патрона, що є бойовим припасом. Малозначність діяння.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Носіння, зберігання, придбання, передача чи збут без передбаченого законом дозволу одного патрону, що є бойовим припасом, хоча формально і містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, однак за відсутності в особи зброї для відстрілу цього патрону, що унеможливлює його використання як бойового припасу за цільовим призначенням, є малозначним діянням (ч. 2 ст. 11 КК).
Кваліфікація дій щодо використання обвинуваченим вогнегасника в процесі вчинення хуліганських дій 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Використання обвинуваченим вогнегасника, який він взяв безпосередньо в процесі вчинення хуліганських дій на місці вчинення кримінального правопорушення, та фактично одразу наніс ним удари потерпілій особі, жодним чином для цього його не пристосовуючи, свідчить про те, що умисел на використання вогнегасника в обвинуваченого виник спонтанно та ситуативно, що свідчить про те, що вогнегасник не був предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень під час хуліганства.
Встановлення ознак предмета складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК. Виключення ч. 4 ст. 301 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Виключення ч. 4 ст. 301 КК, яка встановлювала кримінальну відповідальність за примушування неповнолітніх до участі у створенні творів, зображень або кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програм порнографічного характеру, й одночасне передбачення законодавцем кримінальної відповідальності за примушування неповнолітньої особи до участі у створенні дитячої порнографії (ч. 4 ст. 301-1 КК) не свідчить про декриміналізацію вказаних дій.
Установлення ознак предмета складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК, а саме наявність ознак дитячої порнографії у творах, зображеннях або кіно- та відеопродукції, комп'ютерних програмах є обов’язком суду, що здійснюється з урахуванням сукупності всіх доказів, які є у кримінальному провадженні. При цьому висновок експерта у цьому разі не є визначальним.
На встановлення ознак предмета складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 301 КК, впливає те, що судом поза розумним сумнівом доведено, що засуджений усвідомлював неповнолітній вік потерпілої, а отже, усвідомлював і те, що отримані безпосередньо від потерпілої (шляхом примушування її до того) відображення її статевих органів є дитячою порнографією.
Обставини, що свідчать про наявність прямого умислу на заподіяння поліцейському тілесних ушкоджень (ст. 345 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Переслідування працівниками поліції протягом тривалого часу обвинуваченого, який керував автомобілем у стані алкогольного сп’яніння, під час якого він неодноразово попереджався про необхідність зупинитися, а також невжиття обвинуваченим заходів для того, щоб об’їхати поліцейського, який почав наближатися до його автомобіля, а наїхав на нього, свідчить про наявність прямого умислу на заподіяння поліцейському тілесних ушкоджень (ст. 345 КК).
Ненадання слухового апарату обвинуваченому під час судового розгляду 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо згідно з медичною довідкою, наданою стороною захисту, обвинувачений через хворобу має поганий слух, а жестової мови він не розуміє, однак може читати по губах, у зв’язку з чим він відмовився від сурдоперекладача, то саме лише перепитування суддею в обвинуваченого через захисника, чи є у нього питання до допитаних осіб без забезпечення обвинуваченого слуховим апаратом та вжиття інших заходів, зокрема, щодо розташування осіб, яких допитували у судовому засіданні, обличчям до обвинуваченого, не є достатнім для забезпечення прав обвинуваченого під час судового розгляду.
Врахування знаряддя вчинення злочину при обґрунтуванні винуватості особи у вчиненні умисного вбивства. Заміна раніше повідомленої підозри або підстави для повідомлення нової. Вручення повідомлення про нову підозру на наступний день після його складання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Знаряддя вчинення злочину (ніж) саме по собі не може слугувати основою для обґрунтування винуватості особи у вчиненні умисного вбивства з огляду на те, що його наявність чи відсутність, як і похідні докази, отримані внаслідок вилучення ножа, не спростовують сукупності тих доказів, які вказують на винуватість засудженого в інкримінованому злочині.
Якщо результати подальшого здійснення досудового розслідування зумовлюють зміну попередньої кваліфікації дій особи на стадії після повідомлення про підозру (заміна раніше повідомленої підозри або підстави для повідомлення нової) згідно зі ст. 279 КПК слідчий, прокурор зобов’язаний виконати дії, передбачені ст. 278 КПК, а саме письмово повідомити про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Вручення повідомлення про нову підозру на наступний день після його складення не є істотним порушенням в розумінні ст. 412 КПК, яке перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення у цьому кримінальному провадженні.
Непроголошення судом виразу "іменем України", аркушів справи та номерів законів жодним чином не впливають на правовий зміст вироку та процесуальні підстави його ухвалення.
Добровільне надання певними особами наявних у них речей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не містить заборони щодо добровільного надання певними особами наявних у них речей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Якщо біологічні сліди, що наявні на таких речах, вилучено у передбачений законом спосіб, належним чином упаковано, визнано речовим доказом і передано до кімнати зберігання речових доказів, то підстави для визнання таких доказів недопустимими відсутні.
Відсутність вимоги у КПК щодо обов’язкового винесення постанови про залучення до участі в огляді спеціаліста. Залучення співробітників оперативних підрозділів для проведення процесуальних дій.
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не передбачає обов’язкового винесення постанови про залучення до участі в огляді спеціаліста. Залучення співробітників оперативних підрозділів для проведення процесуальних дій є формою взаємодії слідчих органів та органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, має організаційний характер і не потребує прийняття процесуального документа у виді письмового доручення.
Належне підтвердження отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху
Суд: Касаційний кримінальний суд

Належним підтвердженням отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення або розписка особи, яка подала апеляційну скаргу про отримання відповідного рішення суду. Направлення копій судових рішень засобами електронного зв’язку КПК не передбачає.
Затримання неповнолітнього та огляд його речей у зв’язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення
Суд: Касаційний кримінальний суд

Затримання неповнолітнього та огляд його речей не вважаються слідчою дією, якщо воно було проведено у зв’язку з учиненням ним адміністративного правопорушення, та не потребують обов’язкової участі захисника і законного представника під час складання протоколу про адміністративне затримання неповнолітнього.
Критерії допустимості та належності протоколу слідчого експерименту. Пред’явлення особи для впізнання у разі особистого знайомства із особою, яка впізнає
Суд: Касаційний кримінальний суд

Критерієм визнання належності та допустимості протоколу слідчого експерименту, перш за все, є проведення слідчої дії з дотриманням процедури, визначеної законом. Наявність незначних розбіжностей із попередньо наданими показаннями не може автоматично свідчити про недопустимість такого доказу.
Процесуальний закон не забороняє пред’явлення особи для впізнання у разі особистого знайомства із особою, яка впізнає. Сам собою факт знайомства потерпілого із особами, які були причетні до його викрадення та позбавлення волі, не може бути підставою для визнання протоколу пред’явлення особи для впізнання недопустимим доказом.
Визнання доказами фактичних даних, отриманих в результаті НСРД, у разі зміни кваліфікації злочинів на нетяжкий злочин або проступок
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо на момент проведення НСРД існували достатні підстави для обґрунтованого припущення щодо вчинення особою діяння, яке є тяжким або особливо тяжким злочином, однак у ході проведення подальшого досудового розслідування кваліфікацію було змінено на таку, що передбачає відповідальність за нетяжкий злочин або проступок, то фактичні дані, отримані в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, можуть бути доказами в цьому кримінальному провадженні.
Апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про роз’яснення судового рішення або відмову у його роз’ясненні
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала слідчого судді про роз’яснення судового рішення або відмову у його роз’ясненні підлягає апеляційному оскарженню відповідно до вимог ч. 4 ст. 380 КПК.
Обов’язкові передумови для здійснення судового розгляду кримінального провадження у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Обов’язковими передумовами для здійснення судового розгляду кримінального провадження у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК, є повне визнання вини обвинуваченим, незаперечення фактичних обставин кримінального провадження, його згода з правовою кваліфікацією вчинених ним дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Вимоги до змісту ухвали суду апеляційної інстанції
Суд: Касаційний кримінальний суд

Суд апеляційної інстанції зобов’язаний проаналізувати та порівняти з наявними у справі матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Якщо апеляційний суд одночасно погодився з висновками місцевого суду та з доводами апеляційної скарги сторони захисту, якими ставиться під сумнів законність цього вироку, то це є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Припинення трудового договору на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України внаслідок скорочення посади
Суд: Касаційний цивільний суд

Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо говорити тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою.
Відсутність у КПК положень щодо можливості повернення апеляційної скарги скаржнику на стадії перевірки ухвали слідчого судді апеляційним судом. Відсутність в апеляційній скарзі підпису особи, яка її подала.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повернення апеляційної скарги скаржнику на стадії перевірки ухвали слідчого судді апеляційним судом не передбачено КПК.
Відсутність в апеляційній скарзі підпису особи, яка її подала, не є підставою для повернення апеляційної скарги (п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК). При застосуванні п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК, яка передбачає можливість повернення апеляційної скарги, якщо її подано особою, яка не має права на подачу такої скарги, визначальним є вирішення питання про наявність у особи, яка подала апеляційну скаргу, передбаченого законом права на її подачу, а не авторство в її виготовленні.
Апеляційний розгляд кримінального провадження за участю засудженої особи дистанційно в режимі відеоконференції
Суд: Касаційний кримінальний суд

Апеляційний розгляд кримінального провадження за участю засудженої особи дистанційно в режимі відеоконференції не порушує її права на захист, якщо цьому передувало з’ясування судом думки учасників судового провадження, які проти проведення дистанційного судового провадження будь-яких заперечень не висловлювали, а засуджена особа брала активну участь в судовому засіданні, заявляла клопотання, надавала пояснення та висловлювала свою думку щодо всіх процесуальних питань під час апеляційного розгляду.
Обставини, що не можуть вважатися нововиявленими
Суд: Касаційний кримінальний суд

Порушення права засудженого на захист через неналежне виконання захисником своїх обов’язків під час розгляду справи не може вважатися нововиявленою обставиною. Для того, щоб обставина могла бути визнана нововиявленою, вона має стосуватися предмету доказування у справі, тобто обставин, що зумовили висновок про винуватість особи у вчиненні злочину. Можливі процесуальні порушення, допущені під час розгляду справи, у тому числі й такі, що могли позначитися на ефективності захисту, не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462 КПК.
Відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення
Суд: Касаційний кримінальний суд

Можливість відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення обмежена набранням вироком законної сили, після чого провадження завершується і вирок звертається до виконання. Можливість відмови потерпілого від обвинувачення на стадії виконання вироку законом не передбачено.
Застосування примусових заходів медичного характеру. Відшкодування шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, у випадку визнання особи недієздатною або обмежено дієздатною.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Вирішуючи питання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд повинен з’ясувати наявність підстав звернення до суду з відповідним клопотанням та встановити, коли особа захворіла на психічну хворобу, з огляду на те, що встановлення цієї обставини буде впливати на можливості у подальшому притягувати таку особу до кримінальної відповідальності.
Відшкодування шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням, може бути покладено на законних представників у випадку визнання особи недієздатною або обмежено дієздатною. У разі вчиненні особою, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, кримінального правопорушення цивільний позов залишається без розгляду до видужування такої особи і відновлення кримінального провадження у порядку ст. 515 КПК.
Обставини, що враховуються при призначенні покарання особі, яка визнана винуватою у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України
Суд: Касаційний кримінальний суд

При призначенні покарання особі, яка визнана винуватою у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, суди повинні ретельно досліджувати обставини справи, дані про особу винуватого, обставини, що пом’якшують та обтяжують покарання. У разі призначення судом покарання особі, яка визнана винуватою у вчиненні злочину проти основ національної безпеки, що посягає на територіальну цілісність України, звільнення її від відбування покарання з випробуванням, навіть за наявності обставин, що пом’якшують покарання, є необґрунтованим.
Кваліфікація дій особи за ст. 110 КК у разі демонстрації відеоінтерв’ю у відкритому доступі невизначеній кількості осіб, яке містило заклик про введення на територію України російських військ
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відеоінтерв’ю засудженого, що демонструвалося у відкритому доступі невизначеній кількості осіб та містило заклик про введення на територію України російських військ, утворюють склад злочину, передбачений ст. 110 КК у формі публічних закликів до зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування на підставі письмового повідомлення працівника Служби безпеки України про вчинення злочину, передбаченого ст. 110 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування на підставі письмового повідомлення працівника Служби безпеки України про вчинення злочину, передбаченого ст. 110 КК, та використання додатків до такої заяви як доказів у кримінальному провадженні, відповідає вимогам КПК.
Право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості. Непреюдиціальне значення вироку суду на підставі угоди.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено КПК і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності незалежно від невизнання своєї вини іншими особами у кримінальному провадженні. Вирок суду на підставі угоди не може мати преюдиціального значення в кримінальних провадження щодо інших осіб.