DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Відмінність між розбещенням неповнолітніх (ст. 156 КК) та зґвалтуванням (ст. 152 КК) або сексуальним насильством (ст. 153 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Розбещення неповнолітніх (ст. 156 КК), на відміну від зґвалтування (ст. 152 КК) або сексуального насильства (ст. 153 КК), має місце у випадку, коли обвинувачений не намагається вступити у статевий акт з потерпілою особою будь-яким способом. Якщо особа, маючи намір зґвалтувати неповнолітню особу або вчинити щодо неї сексуальне насильство, здійснила щодо неї розпусні дії, а закінчене зґвалтування або сексуальне насильство не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, то скоєне потрібно кваліфікувати за відповідними частинами ст. 15, ст. 152 (ст. 153) КК.
Заміна сторони (боржника) у виконавчому провадженні на двох боржників, як співвласників майна 

Відсутність в чинному законодавстві інших процесуальних інструментів, окрім як заміна боржника у виконавчому провадженні, зумовлює використання саме такого механізму для залучення іншого з подружжя, частка якого була виділена за рішенням суду. При цьому, у такому випадку є припустимим застосування механізму заміни сторони (боржника) у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на двох боржників, як співвласників предмета іпотеки внаслідок розподілу майна подружжя рішенням суду. Така заміна відповідає меті ефективного виконання судовою владою своїх функцій, запобігає певним зловживанням подружжям своїми правами та направлена на захист прав добросовісного кредитора/іпотекодержателя.
Щодо визначення розміру відшкодування, яке підлягає виплаті працівнику за час затримки розрахунку при його звільненні 

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Вплив третіх осіб у справі на визначення юрисдикційності спору

Участь третіх осіб у справі, а також їхній правовий статус не може бути визначальним при визначенні юрисдикційності справи, оскільки суб`єктна юрисдикція визначається відповідно до правового статусу сторін спору, а предметна – за змістом правовідносин, які виникли між сторонами.
Визначення юрисдикційності спору з огляду на існування юрисдикційного конфлікту

З огляду на існування юрисдикційного конфлікту, з метою забезпечення права позивача на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту, Велика Палата Верховного Суду вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства лише тому, що позивачу має бути забезпечено доступ до правосуддя, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду в належному (цивільному) судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду.
Поновлення строку на апеляційне чи касаційне оскарження рішення суду у випадку визначення ВП ВС юрисдикційності спору

Визначення ВП ВС юрисдикційності певної категорії спорів може бути підставою для поновлення строку на апеляційне чи касаційне оскарження процесуального рішення суду, яке є перешкодою для повторного звернення особи до належного суду. Також така постанова вищої судової інстанції може бути іншою процесуальною підставою для звернення з позовом до належного суду
Зміна юрисдикції в адміністративній справі

Якщо під час розгляду справи фактично відбулася зміна предмета спору настільки, що дії чи рішення суб`єкта владних повноважень вичерпали свою управлінську владну функцію, трансформувалися і насправді набули іншої природи правовідносин, на які правила адміністративного судочинства не поширюються, то у такому випадку адміністративний суд повинен закрити провадження у справі і не вправі розглядати вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке вичерпало свою дію і по суті більше не порушує чиїхось прав чи свобод.
Порядок визначення юрисдикційності спору

Питання юрисдикційності спору вирішується при відкритті провадження у справі, а вирішальним моментом при цьому є час, коли подано позов. Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд з`ясовує, у порядку якого судочинства мала розглядатися справа станом на час подання позову до цього суду.
Спір щодо оскарження бездіяльності директора навчального закладу щодо нестворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, унаслідок якого малолітня особа отримала тілесні ушкодження
Суд: Велика Палата

Спір щодо оскарження бездіяльності директора навчального закладу щодо нестворення комісії з розслідування нещасного випадку та непроведення розслідування, унаслідок якого малолітня особа отримала тілесні ушкодження підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Юрисдикція спору щодо відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта відомчого вищого навчального закладу, у зв’язку з відрахування особи з числа курсантів
Суд: Велика Палата

Спір щодо відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням курсанта відомчого вищого навчального закладу, у зв’язку з відрахування особи з числа курсантів підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Юрисдикція спору за позовом Державіаслужби про стягнення із суб’єкта авіаційної діяльності заборгованості зі сплати державних зборів
Суд: Велика Палата

Спір за позовом Державіаслужби про стягнення із суб’єкта авіаційної діяльності заборгованості зі сплати державних зборів до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства.
Юрисдикція спорів щодо оскарження товариством рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено схему організації дорожнього руху
Суд: Велика Палата

Спори за позовом товариства про оскарження рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено схему організації дорожнього руху позначення паркувального майданчика та встановлення дорожніх знаків за помилковою адресою, має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Юрисдикція спору за позовом фізичної особи про оскарження наказу комунального підприємства, яке є виконавцем послуг з перевезення пасажирів, щодо встановлення тарифу на транспортні послуги з перевезення пасажирів
Суд: Велика Палата

Спір за позовом фізичної особи про оскарження наказу комунального підприємства, яке є виконавцем послуг з перевезення пасажирів, зокрема автомобільним транспортом, щодо встановлення тарифу на транспортні послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування у місті в експресному режимі руху, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскарження розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування 
Суд: Велика Палата

Вимоги про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування не підлягають судовому розгляду.
Юрисдикція спору за позовом ДСНС України про зобов`язання привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням
Суд: Велика Палата

Спір за позовом Державної служби України з надзвичайних ситуацій про зобов`язання привести захисну споруду цивільного захисту (сховище) у належний стан, придатний для використання за цільовим призначенням (готовність до укриття населення) підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Юрисдикція спору за позовом Держпродспоживслужби про стягнення з юридичної особи вартості відібраних зразків та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи
Суд: Велика Палата

Спір за позовом Держпродспоживслужби про стягнення з юридичної особи вартості відібраних зразків та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, є таким, що виник з підстав реалізації ГУ Держпродспоживслужби своїх владних повноважень та функцій у сфері виявлення та запобігання порушенню вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт і послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього середовища, а тому підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Юрисдикція спору за позовом природоохоронної організації до суб’єкта господарювання про припинення господарської діяльності в частині використання диких живих тварин
Суд: Велика Палата

Спір за позовом природоохоронної організації до суб’єкта господарювання про припинення господарської діяльності в частині використання диких живих тварин до моменту забезпечення умов утримання, встановлених чинним законодавством, підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач фактично замінює органи державної влади у питанні здійснення контролю за дотриманням природоохоронного законодавства.
Залишення позову без розгляду у випадку скасування судом постанов НБУ та рішень ФГВФО, якими уповноважену особу наділено повноваженнями щодо представництва банку
Суд: Велика Палата

Визнання протиправним та скасування судом у цілому чи окремих положень постанов НБУ та рішень Фонду, в тому числі якими особу наділено повноваженнями щодо представництва банку, не є безумовною підставою для залишення позову, підписаного такою особою як представником банку, без розгляду.
Алгоритм дій суду у випадку, якщо позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, помилився нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин
Суд: Велика Палата

Суд, з’ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Склад суду, який має вирішувати питання про відмову у відкритті апеляційного провадження
Суд: Велика Палата

Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду щодо складу суду, який має вирішувати питання про відмову у відкритті апеляційного провадження, визначивши, що судом апеляційної інстанції, який відповідно до частини першої і другої статті 358 ЦПК України має вирішувати питання про відмову у відкритті апеляційного провадження є колегія суддів суду апеляційної інстанції у складі трьох суддів.
Порядок застосування правових позицій ВП ВС щодо відступу від попередніх висновків ВСУ та ВС
Суд: Велика Палата

Незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Незазначення у переліку постанов, від висновку в яких відступає ВП ВС, конкретної постанови
Суд: Велика Палата

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відступає не від конкретної постанови Верховного Суду України у конкретній справі, а від правового висновку щодо застосування норм процесуального чи матеріального права, який може бути висловлений у декількох постановах Верховного Суду України.
Незазначення у переліку таких постанов конкретної постанови Верховного Суду України не свідчить, що правова позиція, яка є аналогічною тій, від якої вже зроблено відступ, є чинною.
Відступ від висновків, викладених у постановах ВСУ в цивільних справах, до набрання чинності ЗУ "Про судоустрій та статус суддів" від 07 липня 2010 року
Суд: Велика Палата

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах ВСУ в цивільних справах, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, коли вони висловлені ВСУ після набрання чинності Законом про судоустрій 2010 року за результатами перегляду судових рішень ВССУ з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм права чи невідповідності судового рішення ВССУ викладеному в постанові ВСУ висновку щодо норм права, або ж за результатами перегляду судових рішень у цивільних справах з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом. Правова позиція може бути свідченням практики ВСУ, однак не створює для суду процесуального обов`язку щодо її врахування чи необхідності відступу від неї.
Аналогічне стосується й інших ухвал ВСУ, постановлених як в порядку касаційного провадження (індекси "кс", "ск", "св") так і в порядку перегляду у зв`язку з винятковими обставинами ухвал суду касаційної інстанції (індекс "сво").
Відступ від роз’яснень, викладених в Постановах Пленуму ВСУ
Суд: Велика Палата

Роз`яснення Пленуму ВСУ не мали для судів обов`язкового характеру, оскільки відповідно до частини першої статті 129 Конституції України (в редакції, чинній під час дії Закону України "Про судоустрій України" від 07 лютого 2002 року No 3018-III) судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Отже, роз`яснення Пленуму ВСУ мали рекомендаційний характер.
Таким чином, відсутні підстави для вирішення питання відступу від відповідних роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму ВСУ.
Апеляційне  оскарження ухвали про відмову у вчиненні зміни способу виконання рішення
Суд: Велика Палата

Відсутність у переліку частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України ухвали про відмову у зміні способу виконання рішення не позбавляє особу визначеного частиною сьомою статті 331 ГПК України права оскаржити в апеляційному порядку відповідну ухвалу суду першої інстанції.
Порядок визначення суду, до компетенції якого належить перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
Суд: Велика Палата

Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду щодо визначення суду, до компетенції якого належить перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, визначивши, що саме в суді першої інстанції у проваджені за нововиявленими обставинами має переглядатися рішення цього самого суду, якщо заявлені нововиявлені обставини стосуються висновків і розсуду цього суду в частині, яка за наслідками апеляційного чи касаційного перегляду залишилася без змін. У тому разі, якщо суди апеляційної чи касаційної інстанції змінять рішення суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, то саме судові акти судів цих інстанцій можуть і мають бути предметом перегляду у провадженні за нововиявленими обставинами, оскільки в цій частині (по суті спору чи з інших підстав) рішення суду першої інстанції зазнало сутнісних змін або було скасовано.
Умови притягнення до відповідальності за ст. 190 КК у разі невнесення особою відомостей у декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги
Суд: Касаційний кримінальний суд

Невнесення особою відомостей у декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, що подається разом з іншими документами для призначення такої допомоги, може визнаватися обманом, як способом учинення шахрайства (ст. 190 КК) лише у випадку, якщо така інформація стала підставою для призначення соціальної допомоги.
Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, не є предметом складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, є документом, який особа складає і надає від себе особисто, а не як особа, якій державою делеговано повноваження видавати або посвідчувати офіційні документи, а тому така декларація не є предметом складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК.
Авансовий звіт про використання коштів, виданих особі на відрядження, не є предметом складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Авансовий звіт про використання коштів, виданих особі на відрядження, є документом, який складається та надається особою від себе особисто, а не складається, видається чи посвідчується відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції, а тому такий авансовий звіт не є офіційним документом, предметом складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК.
Визначення поняття "ефективність захисту"
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду, бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов’язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Подальша незгода обвинуваченого з раніше обраними та узгодженими з адвокатом позицією і тактикою захисту не свідчить про його неефективність.
Допустимість як доказу диску з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди
Суд: Касаційний кримінальний суд

Добровільне надання свідком стороні обвинувачення диску з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, що було підтверджено ним у судовому провадженні, а не отримання його на підставі тимчасового доступу до речей і документів, не є підставою для визнання такого доказу недопустимим.
Диск як матеріальний носій є способом збереження інформації з електронного документа та вважається його оригіналом, а тому є належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні.
Підстави для визнання майна, набутого особами під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, об`єктом спільної сумісної власності
Суд: Касаційний цивільний суд

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету), а інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Таким чином, Верховний Суд підтвердив правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25 грудня 2013 року у справі No 6-135цс13
Порядок виділу частки з нерухомого майна, яке є об’єктом спільної сумісної власності 

При виділі частки з нерухомого майна, яке є об’єктом спільної сумісної власності, власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частка якого (яких) залишається, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об’єкт нерухомого майна.
Щодо підстав для задоволення вимог про знесення самочинно збудованого об’єкта нерухомості як крайнього заходу впливу на забудовника
Суд: Касаційний цивільний суд

Знесення самочинного об’єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України  є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.
З урахуванням змісту вищенаведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Факти, наявність яких є обов’язковою умовою для задоволення позову про знесення самочинно збудованого нерухомого майна
Суд: Касаційний цивільний суд

Відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.
Умови застосування віндикаційного та негаторного позовів
Суд: Велика Палата

Одна з умов застосування як віндикаційного, так і негаторного позову - відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, оскільки в такому разі здійснюється захист порушеного права власності за допомогою зобов`язально-правових способів.
Захист порушеного права власника службового житла після припинення трудових відносин 
Суд: Велика Палата

Навіть якщо власник службового житла не висловив вимогу звільнити це житло, проживання у ньому після припинення трудових правовідносин з роботодавцем не свідчить про законність його використання особою, якій воно було надане на час існування вказаних правовідносин. Власник нерухомого майна не втрачає права володіння ним, навіть тоді, коли таке майно протиправно використовує інша особа.
З моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення. Отже, позов про виселення є негаторним.
Відповідач у спорі про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства
Суд: Велика Палата

Відповідачами за таким позовом є не тільки товариство, але й учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.
Щодо початку перебігу позовної давності за вимогою про поділ спільного майна подружжя, пред’явленою після розірвання шлюбу

Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.
Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.
Таким чином, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України).
Таким чином, Верховний Суд підтвердив правий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 23 вересня 2015 року у справі No 6-258цс15.