DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Підстави звільнення від штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН за умови відсутності вини у такого платника податкі
Суд: Касаційний адміністративний суд

Платник податків звільняється від відповідальності за порушення строків реєстрації податкової накладної в разі вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання покладеного на нього обов'язку щодо її реєстрації, а неможливість реєстрації податкових накладних виникла не у зв'язку його тими чи іншими винними діями чи бездіяльністю.
Підстави проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України
Суд: Касаційний адміністративний суд

Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Особливості стягнення податкового боргу державних підприємств
Суд: Касаційний адміністративний суд

Особливості погашення податкового боргу державних підприємств не змінюють послідовності стадій стягнення податкового боргу з платника податків, визначених статтею 95 ПК України ("Продаж майна, що перебуває у податковій заставі").
Нарахування пені передбаченої п. 129.1 ст. 129 ПК України при поданні платником податків уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов`язання
Суд: Касаційний адміністративний суд

Нарахування пені передбачає попереднє погашення суми податкового боргу, подання уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов'язання з податку, зумовлює відсутність об'єкта нарахування пені, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов'язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання. Нарахування пені пов'язано з сумою погашеного боргу та кількістю днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Зменшення абсолютного значення податкового зобов'язання не доводить факт сплати авансових платежів із податку на прибуток, що вказує на відсутність об'єкту нарахування пені та доводить безпідставність заявлених до стягнення сум пені за спірною податковою вимогою.
Наслідки ненадання платником податків первинних документів підчас податкової перевірки
Суд: Касаційний адміністративний суд

Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п. 44.6 ст.  44 ПК до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
Предметом спадкового договору може бути частка у праві спільної часткової власності
Суд: Касаційний цивільний суд

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об'єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не тотожне розпорядження частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Тлумачення положень глави 90 ЦК України свідчить, що предметом спадкового договору може бути будь-яке майно, що належить відчужувачу. Зазвичай таким майном є саме нерухомість. Проте не виключається домовленості сторін спадкового договору про те, що предметом спадкового договору буде частка у праві спільної часткової власності.
Про методологію оцінки фінансових зобов'язань платника, облік якого не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності
Суд: Касаційний адміністративний суд

Особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов'язана самостійно визначати методологію оцінки фінансових зобов'язань.
Щодо переведення на кредитора прав та обов'язків співвласника-боржника на підставі ст. 366 ЦК України 
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення статті 366 ЦК України свідчить, що тільки кредитор співвласника може заявляти вимоги про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника. У разі, якщо відсутній правовий режим спільної власності стаття 366 ЦК України не застосовується.
Застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності з ПДВ з підстав настання форс-мажорних обставин
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення Закону України від 02 вересня 2014 року No1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" є спеціальною нормою, яка для суб'єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на відповідній території протягом визначеного періоду в часі на підставі об'єктивних обставин щодо проведення антитерористичної операції та за умови отримання висновку Торгово-промислової палати України, передбачає підстави для звільнення від відповідальності, зокрема в частині неналежного виконання обов'язку своєчасного подання податкової звітності.
Застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності із рентної плати за користування надрами з підстав настання форс-мажорних обставин
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення Закону України від 02 вересня 2014 року No1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не встановлюють податкової пільги, що розповсюджується на платника податків. Сертифікат  Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили є належним доказом на підставі статті 10  цього Закону для звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої абзацом 2 пункту 120.1 статті 120 ПК України, за неналежне виконання зобов'язань щодо своєчасної подачі вказаного розрахунку за користування надрами.
Поширення мораторію на проведення органами державного нагляду (контролю) передбаченого Законом України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на проведення фактичних перевірок
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення статті 2 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" установлюють, що мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) стосується саме планових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а не фактичних перевірок.
Застосування відповідальності передбаченої  ст. 20 ЗУ "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" через ненадання платником податків первинних документів підчас податкової перевірки
Суд: Касаційний адміністративний суд

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої  статтею 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Оскарження нормативно-правового акту, що втратив чинність

Оскаржувати можна чинні, активні нормативно-правові акти. Отже, не підлягають оскарженню нормативно-правові акти, які втратили чинність.
Про помилковість дослідження достовірності, повноти нарахування та сплати податкових зобов'язань в рамках камеральної перевірки
Суд: Касаційний адміністративний суд

Достовірність, повнота нарахування та сплата є предметом документальної перевірки відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.
Подання податкової звітності у випадку розірвання договору про визнання електронних документів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Податкова звітність з ПДВ подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. У разі розірвання контролюючим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів платник податків, договір з яким розірвано, має право до складання нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 Податкового кодексу України.
Доведення нереальність господарських операцій з підстав виявлення в окремих документах дефектів в їх оформленні або їх відсутності
Суд: Касаційний адміністративний суд

Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).
Визначення коду товару по УКТ ЗЕД
Суд: Касаційний адміністративний суд

Класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією та може самостійно визначити код задекларованого товару лише, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними й обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Право співвласника на отримання матеріальної компенсації на підставі ч. 3 ст. 358 ЦК України 
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.
Належний відповідач за позовом про визнання права користування житловим приміщенням
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення частини першої статті 358 ЦК України свідчить, що належними відповідачами за позовами про визнання права користування житловим приміщенням є власник (співвласники) спірного житлового приміщення.
Щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями 
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину.
Про припинення права на частку у спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об’єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім’ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку.
Відновлення становища, яке існувало до порушення, як спосіб захисту у справах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності 
Суд: Касаційний цивільний суд

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов'язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб'єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб'єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.
Щодо визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням переважного права співвласника на купівлю частки у праві спільної часткової власності
Суд: Касаційний цивільний суд

При визнанні недійсним договору купівлі продажу, який порушує переважне право, жодним чином не відновлюються інтереси особи, переважне право якої порушене. Переважне право за таких умов і не може бути захищеним, оскільки, визнання правочину недійсним вчиненого з порушенням переважного права не відновлює порушеного переважного права, тому що договір купівлі-продажу не завжди є наслідком реалізації переважного права і немає будь-яких передумов для зобов`язання співвласника для укладення договору. Також відсутні гарантії для покупця частки (депозит при переведенні прав та обов`язків) щодо отримання сплачених коштів.
Застосування штрафних санкцій при несплаті (неперерахуванні) узгодженої сум грошового зобов'язання сільськогосподарським підприємством, що використовує пільгу з ПДВ  що встановлені податковим законодавством
Суд: Касаційний адміністративний суд

Неперерахування сільськогосподарським підприємством сум ПДВ до бюджету, а залишення їх на своєму спеціальному рахунку та використання на цілі та в порядку, що встановлені податковим законодавством, є пільгою (преференцією), що надається цій категорії спеціальних суб'єктів оподаткування з урахуванням особливостей їхнього статусу та сфери діяльності. Така пільга не звільняє від виконання інших обов'язків у разі настання обставин, з якими Податковий кодекс України пов'язує вчинення дій, зумовлених цим податком, зокрема строків сплати узгоджених податкових зобов'язань, установлених у статті 126 ПК України. Та обставина, що сільськогосподарське підприємство не сплачує суми податкового зобов'язання до бюджету, а залишає їх у своєму розпорядженні й акумулює на спеціальному рахунку, не означає, що цей платіж перестає бути податком, а тому до особи можуть застосовуватись штрафні санкції за порушення вимог податкового законодавства, зокрема й щодо порушення строків перерахування таких на спеціальний рахунок.
Особливості та вимоги до судового розгляду

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі полягає насамперед в активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе й об'єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється в тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з'ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити обставини, а також надати суду додаткові докази.
Наслідки виходу за межі предмету камеральної перевірки
Суд: Касаційний адміністративний суд

Вихід контролюючого органу за межі предмету камеральної перевірки призводить до визнання  перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої з огляду на те, що акт такої перевірки є доказом, здобутим із порушенням закону.
Доведення митної вартості товару за умови виявлення розбіжності між рівнем заявленого вартості товару та ідентичних або подібних товарів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.
Визнання протиправними дій щодо затримки вагону митними органами
Суд: Касаційний адміністративний суд

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" і статтею 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року No 457, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси та кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу та вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу та які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Затримка вагонів як така може бути пов'язана з наступною матеріальною відповідальністю.
Реалізація права платника податків на податковий кредит при надходженні основних засобів на баланс платника податків та їх облік
Суд: Касаційний адміністративний суд

Передбачене пунктом 198.3 статті 198 ПК України право на податковий кредит не пов'язане з моментом надходження основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 "Основні засоби".
Якщо зазнані платником податків витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об'єктів матеріальних необоротних активів (зокрема, необоротних матеріальних активів, призначених для заміни наявних, а також устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 "Капітальні інвестиції", таке підприємство має право на віднесення сум за господарськими операціями до податкового кредиту та, як наслідок, від'ємного значення ПДВ.
Наслідок недосконалості первинних документів в процесі визначення митної вартості товару
Суд: Касаційний адміністративний суд

Чинне законодавство не встановлює обов'язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі. Сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу за умови наявності вказівки на контракт і товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої платником податків інформації про митну вартість товару.
Право застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН у разі відсутності порядку його застосування
Суд: Касаційний адміністративний суд

З 01 січня 2016 року податковому органу надано право застосовувати штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України без наявності спеціально затвердженого Порядку, а з 16 лютого 2016 року у податкового органу з'явилася реальна можливість виконання обов'язків, спрямованих на притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності, установленої пунктом 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України. Зворотна дія закону, а також презумпція правомірності рішень платника податку, на що посилається платник податків, не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки жодні елементи податків та їх ставки не змінювалися, нове податкове правопорушення не визначалося, колізія норм законодавства відсутня. Застосування штрафних (фінансових) санкцій відбувається на підставі норми, яка діяла з 2015 року, у 2016 році лише визначено порядок такого застосування, зокрема, за порушення, допущені у 2015 році.
Строки звернення до суду обгрунтованості накладення арешту на рахунках платника податків накладенням арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку
Суд: Касаційний адміністративний суд

Для реалізації вказаного повноваження контролюючого органу щодо звернення до суду на предмет перевірки обґрунтованості накладеного арешту на майно  протягом 96 годин з часу прийняття рішення про такий арешт статті 183-3 КАС України передбачено право звернення до суду із відповідним поданням. Виключно у межах цього провадження суд наділений повноваженнями розглянути подання контролюючого органу у 96 годинний строк. З огляду на сплив строку накладення арешту на майно на дату ухвалення постанови суду першої інстанції відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, оскільки такий арешт є припиненим відповідно до підпункту 94.19.1 пункту 94.19 статті 94 Податкового кодексу України.
Поширення дії строків застосування адміністративно-господарських санкцій передбачених ч. 1 ст. 250 ГК України на порушення норм із регулювання обігу готівки в національній валюті
Суд: Касаційний адміністративний суд

З набранням чинності Законом України від 02.12.2010 No 2756-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" положення частини першої статті 250 Господарського кодексу України щодо строків застосування адміністративно-господарських санкцій не розповсюджуються на порушення норм із регулювання обігу готівки в національній валюті, зокрема порушення оприбуткуванням готівки в касах підприємств. Положення частини другої статті 250 Господарського кодексу України потрібно розуміти таким чином, що дія частини першої вказаної статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені, зокрема, Указом Президента No 436/95, який має юридичну силу закону, контроль за дотриманням якого покладений на фіскальні органи.
Доказування факту перевищення ліміту залишку готівки в касах платника податків через відсутність  у видатковому касовому ордері або видатковій відомості на такої готівки підпису одержувача
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відсутність у видатковому касовому ордері або видатковій відомості на видачу готівки підпису одержувача коштів є порушенням вимог пунктів 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року No 6377. Сума готівки за такими видатковими документами має додаватися до залишку готівки в касі в день, у якому їх оформлено, і є понадлімітною.