DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Відібрання зразків рис обличчя шляхом фотографування (матеріальне зображення) не є відібранням біологічних зразків
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд зазначив, що відібрання зразків рис обличчя шляхом фотографування (матеріальне зображення) не є відібранням біологічних зразків, оскільки ці зразки не є продуктами життєдіяльності організму людини, а належать до інших об’єктів, необхідних для порівняння з метою ідентифікації, а тому останні проведені відповідно до вимог КПК. 
Зразки рис обличчя, відібрані для проведення експертизи ідентифікації особи за ознаками зовнішності, містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються. Тому присутність чи відсутність захисника в цьому випадку не може позначитися на змісті цієї інформації. Зі змісту протоколу про отримання зразків для експертизи також убачається, що засуджений під час проведення вказаної слідчої дії заперечень щодо відібрання зразків не висловлював і був обізнаний про свої процесуальні права та обов’язки.
Щодо надання експерту медичної документації потерпілої лікувальним закладом на запит дізнавача в порядку ст. 93 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд, відхиляючи доводи засудженого, зазначив, що медична документація потерпілої була надана експерту лікувальним закладом на запит дізнавача в порядку ст. 93 КПК, в ході проведення експертизи експерт безпосередньо оглядав потерпілу, яка додатково надала йому медичну документацію стосовно себе, висновок містить чіткі відповіді на поставлені в постанові дізнавача питання, а тому суд першої інстанції визнав його належним і допустимим доказом. При цьому на обґрунтування своїх висновків суд першої інстанції вказав на позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, в постанові ККС ВС від 18 червня 2020 року у справі No 740/2536/17, про те, що медична документація може бути отримана в інший спосіб, також передбачений КПК України, а саме –
добровільно надана безпосередньо потерпілою особою або медичною установою на запит слідчого, і лише у випадку неможливості отримати документи у такий спосіб слідчий звертається до слідчого судді з метою отримати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів.
Наявність чи відсутність у матеріалах провадження постанови про відібрання у особи зразків крові не може позначитися на змісті отримуваної під час проведення відповідної експертизи інформації
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд зазначив, що процесуальне рішення про відібрання біологічних зразків та протоколи відібрання таких зразків не є самостійним доказом у кримінальному провадженні відповідно до ст. 84 та ст. 99 КПК. Що стосується посилань на незаконність відібрання біологічних зразків, оскільки засуджений не був ознайомлений
із постановою прокурора про відібрання у нього зразків крові, то слід зазначити, що матеріали справи містять постанову прокурора про відібрання зразків крові. Обвинуваченому надавалися для ознайомлення матеріали справи, в тому числі й додаткові матеріали, від ознайомлення із якими він відмовився, так само як відмовився
від підпису під протоколом.
Крім того, зміст інформації, яку містять біологічні зразки, не залежить від волі особи, в якої вони відбираються. Тому наявність чи відсутність у матеріалах провадження постанови про відібрання у особи зразків крові у цьому випадку не може позначитися на змісті отримуваної під час проведення відповідної експертизи інформації, а тому відсутні підстави вбачати порушення у даному випадку прав особи чи можливості визнання отриманих даних недопустимими доказами. Процесуальне рішення про відібрання біологічних зразків, та протоколи відібрання таких зразків не є самостійним доказом у кримінальному провадженні відповідно до ст. 84 та ст. 99 КПК. Відповідно до висновку об’єднаної палати Верховного Суду (справа No 477/426/170) такі процесуальні документи можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності.
Норми КПК не передбачають обов’язкової участі захисника під час всіх, без винятку, процесуальних дій у межах кримінального провадження, зокрема і під час відібрання біологічних зразків (крові)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд звернув увагу, що норми КПК не передбачають обов’язкової участі захисника під час всіх, без винятку, процесуальних дій у межах кримінального провадження, зокрема і під час відібрання біологічних зразків (крові). 
Більше того згідно з практикою ЄСПЛ порушення права на захист може бути встановлене у випадку допиту особи без участі захисника, якщо це призвело до порушення права зберігати мовчання і не свідчити проти себе. Однак у даному випадку засудженим оскаржується допустимість результатів такої процесуальної дії, як отримання зразків для експертизи, зокрема, відібрання зразків крові. Отже, ця процесуальна дія пов’язана з необхідністю отримання доказів, які носять об’єктивний характер, а тому вона не може розглядатися як така, що порушує право особи зберігати мовчання. Крім того в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б указували, що ця дія була здійснена із застосуванням до засудженого фізичного чи психічного тиску (зокрема, про це не зазначено ні в протоколі, ні в подальшому під час досудового розслідування чи судового розгляду).
Щодо відібрання біологічних зразків у трупа
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд, зазначив, що протокол огляду місця події визнано допустимим доказом попри посилання захисту на проведення цього огляду до внесення відомостей про злочин у ЄРДР та відсутність повноважень у слідчого на проведення такої слідчої дії, оскільки участь слідчого у вказаній слідчий дії була до внесення відомостей у ЄРДР, а протокол огляду трупа є невідкладною слідчою дією. Також не потребувало ухвали слідчого судді проведення слідчої дії у приміщенні моргу, оскільки така ухвала не потрібна при проведенні огляду трупа, при цьому правомірним було вилучення речових доказів, а саме піднігтьових зрізів, зрізів волосся та крові загиблого.
Про можливу поведінку контролюючого органу за наслідками проведеного аудиту
Суд: Касаційний адміністративний суд

У випадку, коли діями чи бездіяльністю посадових (службових) осіб об`єкта аудиту державі заподіяні матеріальні збитки (шкода), а правоохоронний орган відмовив у порушенні кримінальної справи, відділ аудиту відповідно до статей 1166 ЦК України та 130 КЗпП України може рекомендувати керівнику об`єкта аудиту пред`явити позов до осіб дії або бездіяльність яких призвели до порушення вимог чинного законодавства (пункт 2 розділу ІХ Порядку No 1124).
Про дискрецію органу державного фінансового контролю в аспекті меж визначення зобов’язальної частини у висновку про результати моніторингу процедури закупівлі
Суд: Касаційний адміністративний суд

Орган державного фінансового контролю (в спірному випадку Південний офіс Держаудитслужби) згідно з положеннями пункту 15 частини першої статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (Закон No2939-XII) та підпункту 20 пункту 6 Положення No 23 наділений повноваженнями порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій розгляд питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.зобов`язання органом державного фінансового контролю щодо розгляду питання про притягнення винних працівників до відповідальності саме по собі не створює жодних негативних наслідків для позивача, оскільки не зобов`язує його прийняти конкретне рішення. В силу вимог пункту 15 частини першої статті 10 Закону No2939-XII та підпункту 20 пункту 6 Положення No23 орган державного фінансового контролю наділений лише правом ініціювання питання щодо притягнення до відповідальності винних у допущених порушеннях осіб. Водночас питання виявлення осіб, винних у порушеннях, зазначених в спірному висновку, та встановлення достатності підстав для притягнення їх відповідальності є прерогативою позивача.
Про одну з правових підстав для невиплати військовослужбовцю додаткової винагороди
Суд: Касаційний адміністративний суд

Окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року No912/з/29 також визначено ряд підстав, за наявності яких військовослужбовці не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн. Однією з таких підстав є самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, місця служби або дезертирство за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника), як це передбачено підпунктом 9.4 пункту 9 згаданого окремого доручення.
Таким чином, встановлений факт самовільного залишення військовослужбовцем Збройних Сил України військової частини є правовою підставою для невиплати йому додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн, передбаченої Постановою No168.
Про умови, за яких позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди за вчинення певних проступків не свідчитиме про застосування до особи повторної юридичної відповідальності 
Суд: Касаційний адміністративний суд

За фактами перебування у стані алкогольного сп`яніння під час несення військової служби та відмови виконати бойовий наказ позивач як військовослужбовець був притягнений до дисциплінарної відповідальності (за Дисциплінарним статутом Збройних Сил України), що таким чином не виключає (не заперечує) можливості настання (за наявності нормативних підстав для цього) інших юридичних наслідків за тим самим фактом (діянням), зокрема й позбавлення (невиплати) додаткової винагороди (пункт 1 Постанови No168), що ніяким чином не може позиціонуватися як повторне (подвійне) застосування юридичної відповідальності.
Про розкриття поняття автомобільний перевізник
Суд: Касаційний адміністративний суд

Зі змісту наведених у статті 1 і статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" (Закон No2344-ІІІ) визначень понять "автомобільний перевізник", "послуга з перевезення пасажирів чи вантажів" випливає, що перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами відбувається на договірних умовах із замовником, а тому за загальним правилом наявність в особи відповідного статусу може визначатися на підставі договору, або інших документів, які підтверджують здійснення перевезення вантажів на договірних умовах. Статус перевізника може підтверджуватися, зокрема, договором про перевезення вантажу, накладними (товарно-транспортними накладними), квитанціями тощо.
Про обставини, які заздалегідь не варто позиціонувати з позбавленням права військовослужбовця на отримання додаткової допомоги за безпосередню участь у забезпеченні бойових дій
Суд: Касаційний адміністративний суд

Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі позивача у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність права у позивача на таку винагороду.
Про регламентацію порядку та проведення конференцій осередків політичної парті у змісті у її установчих документах
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз норм частин першої та дев`ятої Закону No 93-IV у зіставленні з положеннями статті 8 Закону No 2365-III дають підстави для висновку, що у статуті політичної партії має бути регламентовано порядок скликання та проведення конференції осередків партії, у тому числі обласних організацій.
Про застосування судами строків статті 233 КЗпП України з урахуванням строку дії карантину
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз статті 233 КЗпП України у зіставленні з пунктом 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України дає підстави дійти висновку, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, були продовжені на строк дії карантину. Тобто якщо під час дії карантину на всій території України існували чи виникли підстави (з якими пов`язується відлік строку) для звернення до суду за вирішенням трудового спору, то строк на це звернення не обмежувався строками, які визначені у статті 233 КЗпП України, а продовжувався на строк дії карантину. З припиненням дії карантину - якщо строк, встановлений у статті 233 КЗпП України, був "прив`язаний" до нього - закінчується і строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору.Згідно обставин цієї справи: тримісячний строк, визначений статтею 233 КЗпП України, розпочав свій перебіг 19 липня 2022 року і мав би закінчитися 19 жовтня 2022 року, якби не приписи пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, на підставі яких цей строк був продовжений до 30 червня 2023 року.
Про відсутність системи оповіщення як підставу для застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель та приміщень
Суд: Касаційний адміністративний суд

Система оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей призначена для оповіщення людей, що знаходяться в будинку (споруді), про виникнення пожежі з метою створення умов для їх своєчасного евакуювання. За способами оповіщення система оповіщення ділиться на світлові (візуальні), звукові, мовленнєві та комбіновані. Відсутність системи оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей не дає змоги вчасно сповістити людей, які перебувають у будівлі, про пожежу та небезпечні її фактори (полум`я, продукти горіння), що в свою чергу створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Існування (неусунення відповідачем) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійно достатньою правовою підставою для застосування до відповідача відповідних заходів реагування.
Про умови застосування пункту 1.4. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Системний аналіз положень пункту 1.4. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (наказ Міністерства транспорту та зв’язку України No 340) свідчить, що дія вказаної норми розповсюджується на перевізників лише у випадках, коли надзвичайна ситуація має безпосередній вплив на здійснення перевезення та унеможливлює або суттєво ускладнює виконання перевізником вимог цього положення.
Про неможливість призначення перевірки нотаріуса в розумінні Закону України "Про звернення громадян" за адвокатським запитом
Суд: Касаційний адміністративний суд

Перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.
З огляду на це адвокатський запит не може бути підставою для призначення перевірки на підставі п. 14 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства (наказ МЮУ від 17.02.2014 No 357/5), оскільки такий запит не є скаргою або зверненням в розумінні Закону України "Про звернення громадян" та не є зверненням фізичної особи в розумінні пункту 14 Порядку No 357/5.
Про характер повідомлення користувачу Електронного кабінету в аспекті визначення процесуальних строків
Суд: Касаційний адміністративний суд

Документи, створені судом, надсилаються особам, які зареєстрували Електронний кабінет, в автоматичному режимі. Так само підсистема "Електронний суд" забезпечує автоматичне формування довідки про доставлення документа в Електронний кабінет користувача. Саме зазначена у такій довідці дата (час, число, місяць і рік) і є тією датою, з якою пункт 2 частини шостої статті 251 КАС України пов`язує день вручення особі судового рішення.
Повідомлення, яке також автоматично надсилається користувачу Електронного кабінету, носить суто інформативний характер та від зазначеної у ньому дати не ведеться відліку жодних процесуальних строків, про що прямо вказано в Інструкції "Електронний кабінет". З вимогами зазначеної Інструкції користувач має право ознайомитись як перед реєстрацією в ЄСІТС, так і в ході використання ним підсистем "Електронний суд", "Електронний кабінет". Відповідно, посилання особи на час і дату отримання нею повідомлення про надходження документів у розділ "Повідомлення" Кабінету Користувача або не отримання нею такого повідомлення як на обставину, що підтверджує пропуск установленого строку на апеляційне оскарження судового рішення за обставин, що не залежали від неї, є помилковим і таким, що суперечить вимогам КАС України.
Про повноваження Національного агентства з питань запобігання корупції щодо перевірки звітності політичних партій
Суд: Касаційний адміністративний суд

З системного аналізу норм Законів України "Про політичні партії в Україні" та "Про запобігання корупції" убачається, що НАЗК має повноваження аналізувати увесь пакет документів, який стосується звіту політичної партії, тобто й додатки, подані на підтвердження достовірності відомостей, відображених у звіті з наданням їм відповідної оцінки.
Про предмет позову, з яким може звернутися Держпродспоживслужби в порядку адміністративного судочинства
Суд: Касаційний адміністративний суд

Право Держпродспоживслужби на звернення до суду обмежене підставою стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Про належну поведінку політичної партії в аспекті дотримання прозорості у використанні нею державних коштів для своєї діяльності
Суд: Касаційний адміністративний суд

Державне фінансування статутної діяльності політичних партій є ключовим інструментом підвищення фінансової прозорості їх діяльності. Отримання політичними партіями коштів з державного бюджету зобов`язує їх бути прозорими, відкритими, доброчесними, та виключає будь-яку можливість зазначення у своїх звітах недостовірних відомостей. При цьому, партія, статутна діяльність якої фінансується за рахунок коштів державного бюджету, повинна відповідально ставитися до вибору своїх контрагентів, попередньо здійснювати перевірку їх ризиковості та надійності, тобто зважено підходити до укладення правочинів, які в подальшому будуть відображенні нею у поданому до Національного агентства Звіті.
Крім того, партія навіть вже після укладення відповідних договорів, не позбавлена можливості, здійснювати моніторинг своїх контрагентів, для того щоб бути обізнаною про можливі зміни, які безпосередньо можуть її стосуватися. Вчинення відповідних дій може убезпечити партію від можливих негативних ризиків, в тому числі й від зупинення державного фінансування її статутної діяльності.
Той факт, що політичній партії на момент укладення договору невідомо про недобросовісність обраного нею контрагента, не звільняє її від відповідальності у вигляді прийняття рішення про зупинення чи припинення державного фінансування її статутної діяльності, у випадку встановлення НАЗК в ході проведення аналізу Звіту недостовірних відомостей.
Про відсутність у громадянина України можливості відмовитися від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія при процедурі отримання ним паспорту для виїзду за кордон
Суд: Касаційний адміністративний суд

Чинне законодавство щодо порядку видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон будь-яких прямих чи непрямих переваг, привілеїв чи обмежень за релігійними переконаннями (чи на підставі інших підстав) не встановлює.
Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" визначено обов`язковість внесення відповідних даних до Єдиного державного демографічного реєстру (із зняттям біометричних даних, тобто відцифруванням обличчя, підпису та відбитків пальців рук) при оформленні особою паспорту громадянина України для виїзду за кордон і альтернативи щодо визначення підстав для невнесення таких даних до Реєстру Закон не містить.
Особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься лише у паспорті громадянина України.
Про механізм визначення початкової ціни на товар для подальшого декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни  з огляду на момент запровадження державного контролю цін за відповідними товарами
Суд: Касаційний адміністративний суд

Виходячи із визначення, наведеного пункті 3 частини першої статті 1 Закону України "Про ціни і ціноутворення" (Закон No5007-VI), декларування зміни ціни та/або реєстрація ціни як спосіб державного регулювання цін за своїм змістом є інформуванням суб`єктом господарювання у встановленому порядку органів державного регулювання і контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення про наміри встановлення та застосування ціни, відмінної від поточної.
Аналіз викладеного, у взаємозв`язку із вимогами пункту 3 Порядку No341, дає підстави для висновку, що декларувати зміну роздрібних цін на товари суб`єкти господарювання зобов`язані за першого ж їх підвищення на 5 відсотків і більше, починаючи з дня запровадження державного контролю цін за відповідними товарами, - 18.05.2020.
Таким чином, поточною, у значенні пункті 3 частини першої статті 1 Закону No5007-VI, пункту 3 Порядку No341, є роздрібна ціна на товари, передбачені Переліком No341, станом на 18.05.2020, або наступна задекларована ціна. Якщо станом на 18.05.2020 суб`єкт господарювання не здійснював продажу відповідних товарів, поточною ціною може бути ціна першого продажу таким суб`єктом господарювання товарів, передбачених Переліком No341.
Про визначення батька (рідного чи вітчима), який не підлягає призову на військову службу під час мобілізації у зв’язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 23 Закону No 2232-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Згідно з частиною першою статті 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд зазначає, що новий чоловік перебуваючи у шлюбі з матір’ю дитини, має право на участь у вихованні її неповнолітньої дитини (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо виховання такої дитини відповідно до положень СК України покладено, зокрема, на її батька.
Та обставина, що між батьками неповнолітньої особи розірвано шлюб не звільняє  її рідного батька від виконання обов`язку по вихованню своєї дитини та не зменшує обсяг його прав та обов`язків.
Оскільки обов`язок по вихованню дитини з інвалідністю, приписами частини другої статті 157 СК України покладено на її рідного батька, а відповідно до частини першої статті 260 СК України вітчим реалізовує таке право на добровільних засадах, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що на нього, за обставин цієї справи, розповсюджуються положення абзацу 6 частини першої статті 23 Закону No 2232-ХІІ.
Відповідальність платника податків за  вчинення допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору
Суд: Касаційний адміністративний суд

За вчинення правопорушення у вигляді фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору фізичні особи – підприємці, які є платниками єдиного податку першої – третьої груп, несуть відповідальність у вигляді попередження (абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України). Водночас для фізичних осіб – підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, за вчинення такого правопорушення законом передбачена санкція у вигляді штрафу.