DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Обов’язковість вказівок суду, який розглянув справу в касаційному порядку, для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді. Неналежне обґрунтування доцільності застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов’язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді кримінального провадження (ч. 2 ст. 439 КПК). Якщо апеляційний суд при новому розгляді повністю проігнорував висновки суду касаційної інстанції та залишив поза увагою вказівки, викладені у рішенні касаційного суду, то має місце порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Посилання на рішення місцевого суду про звільнення особи від відбування покарання в порядку ст. 78 КК (звільнення від призначеного судом покарання у зв’язку із закінченням іспитового строку) в ухвалі апеляційного суду, який заново розглянув кримінальне провадження після скасування вироку цього суду касаційним судом, не є належним обґрунтуванням доцільності застосування до засудженої особи звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК).
Кваліфікація дій особи, яка за наявності хуліганського мотиву позбавила життя потерпілого (п. 7 ч. 2 ст. 115 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Умисне вбивство з хуліганських мотивів (п. 7 ч. 2 ст. 115 КК) має місце у випадку, коли позбавлення життя потерпілого було вчиненого на ґрунті явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.
Дії особи, яка за наявності хуліганського мотиву позбавила життя потерпілого, слід кваліфікувати лише за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК і додаткової кваліфікації за ч. 2 ст. 296 КК не потребує.
Обман як спосіб шахрайства (ст. 190 КК) та його види
Суд: Касаційний кримінальний суд

Обман як спосіб шахрайства (ст. 190 КК) може бути вчинений як шляхом активної, так і шляхом пасивної поведінки обвинуваченого. Зокрема, обман у письмовій формі, що вчиняється шляхом активної поведінки, може полягати у повідомленні (зазначенні у заяві) завідомо неправдивих відомостей, що стали підставою для нарахування соціальної допомоги, а обман у письмовій формі, що вчиняється шляхом пасивної поведінки, – у неповідомленні (незазначенні) обвинуваченим відомостей, що є підставою для фактичного припинення нарахувань та виплат призначеної соціальної допомоги.
Обставини, що враховуються при кваліфікації дій військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації в зоні АТО, за ст. 263 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для кваліфікації дій особи за ст. 263 КК необхідно встановити, що поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами було вчинено без передбаченого законом дозволу. Якщо суд оцінює відповідні протиправні дії військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації в зоні АТО, йому необхідно дослідити: факт наявності у військовослужбовця передбаченого законом дозволу на придбання та носіння бойових припасів, вибухових речовин; нормативно-правові акти, які передбачають видачу такого дозволу; порядок, спосіб і форму його видачі; обсяг бойових припасів та вибухових речовин, на які видається зазначений дозвіл, а також чи поширювався б цей дозвіл на вилучені у військовослужбовця бойові припаси, вибухові речовини.
Касовий звіт про виплату соціальної субсидії, як офіційний документ (ст. 366 КК). Кваліфікація дій начальника відділення поштового зв’язку, який одночасно виконував обов’язки листоноші, щодо привласнення грошових коштів (ч. 2 ст. 191 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Касовий звіт, у якому відображається інформація про виплату соціальної субсидії, є офіційним документом та може бути предметом складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК.
Привласнення грошових коштів, призначених на виплату соціальної субсидії, начальником відділення поштового зв’язку, який одночасно виконував обов’язки листоноші, не виключає кваліфікації дій обвинуваченого як привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 КК).
Притягнення до кримінальної відповідальності сільського голови за невиконання судового рішення про поновлення працівника на виборну посаду сільської ради (ст. 382 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Сільський голова підлягає кримінальній відповідальності за невиконання судового рішення про поновлення працівника на виборну посаду сільської ради (ст. 382 КК), оскільки відповідно до законодавства України про службу в органах місцевого самоврядування процедура поновлення такого працівника за рішенням суду, що здійснюється сільським головою одноособово, є відмінною від процедури призначення особи на виборну посаду сільської ради, що може мати місце виключно на підставі рішення цієї ради.
Використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів чи символів у процесуальних документах як зловживання процесуальними правами
Суд: Касаційний кримінальний суд

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Наявність вказаної лексики суперечить основним засадам і завданням судочинства, є зловживанням процесуальними правами. Скарга або заява, яка містить нецензурну лексику, що свідчить про зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню заявнику.
Відсутність порушення права на захист у зв’язку з залученням перекладача під час проведення усіх слідчих і процесуальних дій 
Суд: Касаційний кримінальний суд

За відсутності заяв підозрюваного та його захисника про те, що процесуальні документи є незрозумілими підозрюваному у зв’язку з відсутністю їх перекладу його рідною мовою, немає підстав стверджувати про порушення його права на захист через неякісний переклад цих процесуальних документів, якщо усі слідчі і процесуальні дії у кримінальному провадженні з підозрюваним проводилися за участю перекладача.
Момент завершення досудового розслідування. Звернення до суду з обвинувальним актом у межах строку досудового розслідування. Направлення обвинувального акту поза межами строків досудового розслідування.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту повинно бути вчинено у межах строку досудового розслідування. Якщо обвинувальний акт направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, то суд наділений правом закрити кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у підготовчому судовому засіданні.
Вимоги до змісту апеляційної скарги у кримінальному провадженні
Суд: Касаційний кримінальний суд

Вимоги в апеляційній скарзі повинні бути чіткими та узгоджуватися з положеннями ст. 407 КПК. Наявність в апеляційній скарзі кількох різних та взаємовиключних вимог позбавляють апеляційний суд можливості встановити позицію апелянта, що є підставою для повернення скарги.
Можливість повернення апеляційної скарги лише на стадії відкриття апеляційного провадження. Прийняття до провадження апеляційної скарги особи, яка не має права її подавати.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвалу про повернення апеляційної скарги суд може постановити лише на стадії відкриття апеляційного провадження. Те, що апеляційний суд прийняв до провадження апеляційну скаргу особи, яка не має права її подавати, призначив апеляційне провадження до розгляду та закрив апеляційне провадження, є порушенням вимог КПК, однак воно не може вважатися істотним, оскільки апеляційна скарга не підлягає розгляду.
Виправлення описок, допущених у судовому рішенні. Розгляд питання про виправлення описки без учасників судового провадження за відсутності в матеріалах справи даних про повідомлення їх про дату, час і місце судового засідання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Описки, допущені в судовому рішенні, можуть бути виправлені, якщо це не стосується зміни суті судових рішень. Виправлення описки апеляційним судом шляхом внесення зміни в резолютивну частину ухвали цього ж суду та фактичне погіршення становища засуджених є істотним порушенням вимог КПК.
Розгляд питання про виправлення описки без учасників судового провадження за відсутності в матеріалах справи даних про вручення прокурору, захисникам, потерпілому повідомлення про дату, час і місце судового засідання є порушенням ч. 2 ст. 379 та ч. 2 ст. 412 КПК.
Умови, за яких допускається використання формулювання "вважати особу засудженою до покарання" у вироку апеляційного суду, яким скасовано вирок місцевого суду у зв’язку з відсутністю підстав для застосування ст. 75 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

У резолютивній частині вироку апеляційного суду, яким скасовано вирок місцевого суду у зв’язку з відсутністю підстав для застосування до засудженого звільнення від покарання з випробуванням, якщо при цьому вид та розмір покарання, призначеного особі, залишився незмінним, допускається використовувати формулювання "вважати особу засудженою до покарання".
Апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов’язання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала слідчого судді, якою відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов’язання, підлягає апеляційному оскарженню в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Проведення судового засідання за участю засудженого в режимі відеоконференції зі слідчого ізолятора за ухвалою суду
Суд: Касаційний кримінальний суд

Участь засудженого в судовому засіданні в режимі відеоконференції є його фактичною участю у ньому. Якщо засуджений подав клопотання про безпосередню участь у судовому засіданні, однак його етапування зі слідчого ізолятора до ізолятора тимчасового тримання виявилося неможливим у зв’язку з тим, що в ізоляторі тимчасового тримання відсутні умови для утримування осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, то проведення судового засідання за участю засудженого в режимі відеоконференції зі слідчого ізолятора за ухвалою суду не є порушенням його права на участь у судовому засіданні.
Закриття провадження у разі відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, заборона закриття з інших підстав у такому випадку
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є безумовною підставою для його закриття (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК). Закриття кримінального провадження через відсутність події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК) у такому випадку не допускається.
Щодо заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство у період дії  карантину 
Суд: Касаційний господарський суд

Пряма  вказівка  у нормах  пункту  1-2  Прикінцевих  та  перехідних  положень КУзПБ  і  Закону  України  "Про  внесення  зміни  до  Кодексу  України  з  процедур банкрутства  щодонедопущення  зловживань  у  сфері  банкрутства  на  період здійснення  заходів, спрямованих  на  запобігання  виникненню  і  поширенню коронавірусної  хвороби  COVID-19"  (далі  – Закон  No728-IX),  яким  внесені відповідні  зміни  до  цього  Кодексу,  на  недопущення  відкриття  проваджень                    у справах про банкрутство боржників –  юридичних осіб за заявою кредиторів  за  вимогами  до  боржника,  які  виникли  з  12  березня  2020  року,  є  окремим  застереженням  стосовно  порядку  та  календарного  періоду  застосування  цієї 
норми і стосовно поширення цієї норми на правовідносини в часі. Набрання  цими  змінами  до  КУзПБ  чинності  17.10.2020  не  обмежує застосування  відповідних  положень  КУзПБ  і  Закону  No728-IX  та  їх  поширення  на  матеріально-правові  відносини  і  процесуальні  правовідносини  з  відкриття провадження  у  справі  про  банкрутство,  що  виникли  до  набрання  чинності 17.10.2020 цими змінами.  
Наявність  законодавчих  обмежень  у  вигляді  заборони  на  відкриття провадження  у  справі  про  банкрутство  боржника,  вимоги  до  якого  виникли  у кредитора після 12.03.2020 – в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів  України  з  метою  запобігання  поширенню  коронавірусної  хвороби COVID-19,  є  підставою  для  відмови  у  в ідкритті  провадження  у  справі  про банкрутство боржника.
Встановлення судом у підготовчому засіданні наявності спору про право  як необхідна передумова для  відкриття  провадження  у  справі  про банкрутство боржника
Суд: Касаційний господарський суд

Встановлення  відсутності  спору  про  право  щодо  вимог  ініціюючого кредитора  є необхідною  передумовою  для  відкриття  провадження  у  справі  про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство відповідно до частини шостої статті 39 КУзПБ, згідно з якою підставою для відмови у відкритті провадження у справі   є  те,  що  вимоги  кредитора  свідчать  про  наявність  спору  про  право,  який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Заперечення  боржника  щодо  вимог  заявника  про  його  неплатоспроможність  не можуть бути підтвердженням наявності спору про право 
Суд: Касаційний господарський суд

Наявність  судового  рішення,  яке  набрало  законної  сили  на  момент звернення ініціюючого кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у  справі  про  банкрутство,  за  відсутності  доказів  її  погашення  боржником, є підтвердженням вирішення спору про права судом у позовному порядку. Положення КУзПБ не встановлюють обов’язку для ініціюючого кредитора доводити те, що боржник у справі про банкрутство не має можливості виконати 
майнові  зобов’язання,  строк  яких  настав.  Доведення  обставин  можливості виконати майнові зобов’язання, строк яких настав, покладено саме на боржника, про  що  свідчить  те,  що  боржник  може  надати  підтвердження  спроможності виконати свої зобов’язання та погасити заборгованість (частина третя статті 39 КУзПБ).  Відсутність  відзиву  боржника  на  заяву  про  відкриття  провадження    у  справі  про  банкрутство,  а  також  відсутність  підтвердження  боржником спроможності  виконати  свої  зобов’язання  та  погасити  заборгованість  не  перешкоджають  провадженню  у  справі.  Покладення  на  ініціюючого  кредитора обов’язку  доведення  обставин  можливості  виконання  боржником  майнових 
зобов’язань, строк яких настав, суперечить засадам змагальності сторін.
Застосування судом  категорій стандартів доказування під час вирішення питання  щодо  фіктивності  договору
Суд: Касаційний господарський суд

Для  унеможливлення  загрози  визнання  судом  у  справі  про  банкрутство фіктивної  кредиторської  заборгованості  при  оскарженні  заінтересованими особами угод боржника в порядку спеціальних норм КУзПБ або за правилами ЦК  України  суду  слід  розглядати  відповідні  заяви, пов’язані  з  недійсністю правочинів,  із застосуванням засад змагальності сторін у поєднанні з детальною перевіркою реальності проведення господарських операцій та наміру створення саме  тих  правових  наслідків,  що  притаманні  певним  видам  господарських правочинів.  
Фіктивний  правочин  характеризується  тим,  що  сторони  вчиняють  такий правочин  лише  "про  людське  око",  знаючи  заздалегідь,  що  він  не  буде виконаним;  вчиняючи  фіктивний  правочин,  сторони  мають  інші  цілі,  ніж  ті, що  передбачені  правочином.  Фіктивним  може  бути  визнаний  будь-який правочин,  якщо  він не  має  на  меті  встановлення  правових  наслідків, які  встановлені  законом  для  цього  виду  правочину.
Основними  ознаками  фіктивного  правочину  є  введення  в  оману  (до  або   в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників,  свідомий намір невиконання зобов’язань договору, приховування справжніх намірів учасників правочину. 
У разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки  дій  сторін  цього  договору  в  контексті  критеріїв  добросовісності, справедливості недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованими на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав. Вирішуючи питання  щодо  фіктивності  договору,  укладеного  всупереч інтересам позивача, суд має з’ясувати дійсні наміри сторін, тобто чи була мета укладення договору іншою, ніж це випливає зі змісту договору.
Щодо застосування змін у законодавстві про банкрутство у випадку, коли на час  звернення до суду відповідне право вже було втрачене кредитором за законом 
Суд: Касаційний господарський суд

Звернення  особи  із  заявою  про  визнання  вимог  конкурсного  кредитора   до  боржника,  які  погашені  за  статтею  14  Закону  про  банкрутство  в  редакції   до 19.01.2013, що був чинний на той час, коли заявник мав вчинити процесуальні дії із заявлення до боржника вимог конкурсного кредитора, не є обґрунтованим, оскільки  матиме  наслідком  визнання  і  включення  до  реєстру  вже  погашених вимог  кредитора,  а  отже, призведе  до порушення  прав  боржника  та  інших кредиторів. Погашення  вимог  особи  відповідно  до Закону  про  банкрутство                        як  конкурсного  кредитора  виключає  право  на  судовий  захист  у  справі  про банкрутство,  в тому  числі  шляхом  звернення  з  кредиторськими  вимогами                
під час дії нового законодавства про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом – КУзПБ.
Нарахування індексу інфляції та трьох процентів річних на заборгованість,  яка була визнана як конкурсні вимоги у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Нарахування,  здійснені  відповідно  до  статті  625  ЦК  України  та  заявлені самостійно від основного зобов’язання, яке виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство (вимоги за яким визнані конкурсними), не можуть бути визнані поточними в розумінні приписів статті 1 Закону про банкрутство і на них поширюється правовий режим мораторію у справі про банкрутство.На заборгованість, яка має характер конкурсної, не можуть бути нараховані інфляційні втрати та три проценти річних згідно з частиною другою статті 625 ЦК 
України у  період,  коли  боржник  перебував  у  процедурах  банкрутства,  оскільки  на такі нарахування поширюється мораторій, який зупиняє виконання боржником зобов’язань,  що  виникли  до  дня  порушення  у  справі  про  банкрутство,  тобто зупиняє  прострочення  зобов`язання  зі  сплати  такого  боргу,  а  за  приписами частини другої статті 625 ЦК України відповідні нарахування можуть відбуватися лише в разі прострочення виконання цього зобов'язання.
Щодо  волевиявлення  кредитора  стосовно  відмови  (повної  або  часткової)  від забезпечення
Суд: Касаційний господарський суд

Абзацом  третім частини другої статті 45 КУзПБ визначено, що забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості  застави  недостатньо  для  покриття  всієї  вимоги,  кредитор  повинен розглядатися  як  забезпечений  лише  в  частині  вартості  предмета  застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим. Така процедура включення вимог забезпеченого кредитора надає заставному кредитору альтернативу вибору щодо внесення його вимог до вимог у відповідній черговості  в  порядку  частини  першої  статті  64  КУзПБ  чи  до  позачергових               з огляду на надані ним докази на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо  предмета  застави,  його  вартості  та  з  урахуванням  волевиявлення  цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення. КУзПБ імперативно визначає право кредитора відмовитися від забезпечення 
власних вимог. Така відмова має бути належним чином заявлена кредитором.  У разі нездійснення такої відмови та незаявлення відповідних вимог кредитором відомості про забезпечення підлягають включенню до реєстру, як це передбачено частиною восьмою статті 45 КУзПБ.
Підстави виникнення грошового зобов'язання з виплати основної грошової  винагороди приватному виконавцю в розумінні статті 1 КУзПБ
Суд: Касаційний господарський суд

Основна  винагорода  приватного  виконавця  за  своїм  призначенням  є  винагородою  приватному  виконавцю  за вчинення  заходів  примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення, і стягується з боржника в розмірі, пропорційному до фактично стягнутої суми. 
Системний аналіз норм, якими врегульовано питання основної винагороди приватного  виконавця,  дає  підстави  для  висновку,  що  розмір  цієї  винагороди встановлюється  у  постанові  про  стягнення  з  боржника  основної  винагороди приватного виконавця, яка приймається при відкритті виконавчого провадження,  і  вона  підлягає  сплаті  на  користь  приватного  виконавця  одночасно  із  сумою,  що підлягає стягненню за виконавчим документом на користь стягувача.  
Оскільки  норми  законодавства  пов’язують  виплату  основної  винагороди приватного  виконавця  одночасно  із  задоволенням  вимог  стягувача,  право вимоги  приватного  виконавця  виникає  у  момент  фактичного  виконання боржником  виконавчого  документа.  Відповідно,  одночасно  з  виникненням  права вимоги приватного виконавця на виплату основної винагороди виникає і грошове зобов'язання у боржника в розумінні статті 1 КУзПБ.
Щодо  особливостей  внесення  змін  до  затвердженого  господарським  судом  реєстру вимог кредиторів 
Суд: Касаційний господарський суд

Зміни у спеціальному законі (КУзПБ) не належать до жодних з визначених   як  Законом  про  банкрутство,  так  і  КУзПБ  підстав  для  внесення  змін  до  затвердженого  ухвалою  суду  реєстру  вимог  кредиторів,  зокрема  щодо черговості вимог кредитора/забезпеченого кредитора.
Вирішення судом  питання про визнання боржника банкрутом
Суд: Касаційний господарський суд

Визнаючи  боржника  банкрутом,  суд  має  встановити  його  неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв'язку з чим з'ясувати його актив і пасив та зіставити відомості щодо обох величин. Рішення суду не може ґрунтуватись лише на клопотанні комітету кредиторів. Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом в порядку статті 47 КУзПБ реєстру вимог кредиторів. Звіт розпорядника майна про фінансово-майновий стан божника має містити відомості про актив боржника.  Такий звіт має бути предметом розгляду зборів кредиторів  (комітету  кредиторів),  на  підставі  якого  кредитори  приймають рішення  про  введення  наступної  судової  процедури.  У  подальшому  відомості  про  фінансово-майновий  стан  боржника  (актив)  має  бути предметом  розгляду  в судовому засіданні у справі про банкрутство. Якщо встановлення пасиву боржника відбувається у попередньому засіданні суду,  то  остаточна  правова  оцінка  активу  і  пасиву  боржника  та  можливість відновлення  платоспроможності  боржника  або  визнання  його  банкрутом надається у підсумковому засіданні суду з огляду на перебування провадження у справі у процедурі розпорядження майном боржника.
Прийняття  судом рішення про введення наступної судової  процедури щодо боржника із застосуванням судового розсуду
Суд: Касаційний господарський суд

Положеннями КУзПБ (стаття 49) при закінченні процедури розпорядження майном  боржника  на  збори  кредиторів  покладено  обов’язок  визначитися   з переходом до наступної судової процедури.  При  цьому  законодавцем  надано  право  суду  (частина  четверта  статті  49 
КУзПБ) навіть за відсутності відповідного рішення зборів кредиторів боржника, але за наявності певних обставин (після закінчення термінів, визначених КУзПБ щодо  тривалості  процедури  розпорядження  майном,  за  наявності  ознак банкрутства  та  за  відсутності  пропозицій  щодо  санації  боржника)  прийняти постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за власною ініціативою.