DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності з відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.
Щодо обчислення розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню особам внаслідок втрати годувальника

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. 
Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. При цьому наявність у особи статусу безробітного не свідчить про відсутність у нього окрім заробітної плати інших виплат з огляду на гарантії, передбачені Законом України "Про зайнятість населення".
Наслідки недотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру"
Суд: Касаційний господарський суд

Позов підлягає залишенню без розгляду, з огляду на те, що прокуратурою не дотримано порядку повідомлення, передбаченого частиною четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", оскільки прокурором не надана можливість у розумні строки відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави
Щодо дотримання прокурором розумних строків для реагування компетентним органом на стверджуване порушення

Прокурором достатньо дотримано порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", проте компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не вчинив жодних дій щодо усунення порушень. Встановлені у справі та наведені прокурором обставини свідчать про тривалу бездіяльність уповноваженого органу щодо захисту інтересів держави
Щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки

Відповідно до статті 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
За змістом наведеної норми КК України та статті 45 КК України звільнення від кримінальної відповідальності в даному випадку є можливим виключно за умови відшкодування особою, яка вчинила злочин, матеріальної та моральної шкоди в достатньому для потерпілого розмірі, хоча це може і не бути повним відшкодуванням.
Оскільки внаслідок ДТП потерпілому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у відповідному розмірі, стягнення її відшкодування не може відбуватися двічі і з винної особи, і з володільця джерела підвищеної небезпеки. У зв’язку з цим не можна вважати, що рішення судів в частині визначення розміру стягнутої з володільця джерела підвищеної небезпеки моральної шкоди ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для виникнення обов’язку з відшкодування шкоди у особи, відповідальність якої застрахована за договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов’язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Порядок відшкодування завданої шкоди у випадку, якщо вартість матеріального збитку перевищує виплачений потерпілому розмір страхового відшкодування 

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України)
Якщо вартість матеріального збитку, завданого потерпілому пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, з відповідача, як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та здійсненим страховим відшкодуванням.
Щодо розміру моральної шкоди, завданої потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути відшкодована страховиком

Статтею 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховиком (у  випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту  41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суди не врахували, що статтею 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, а не від ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну здоров'ю.
При цьому згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Щодо права потерпілого внаслідок ДТП вимагати відшкодування завданої шкоди від винної особи в межах деліктного зобов’язання або від страховика в межах договірного зобов’язання

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов’язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов’язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов’язання згідно з договором обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника – в договірному зобов’язанні ним є страховик.
У разі якщо страховик відшкодував потерпілій особі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, останній набуває права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 1194 ЦК України.
Відсутність підстав для стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування у разі порушення власником транспортного засобу законодавства при передачі керування ним іншій особі, яка стала винуватцем ДТП 

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 ЗУ ""Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при дорожньо-транспортній пригоді (далі – ДТП) страхується цивільна відповідальність власника або інших осіб, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Так, згідно із пунктом 2.2 статті 2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу може передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
В даному випадку за кермом автомобіля перебувала п’яна особа, яка на момент ДТП вже була позбавлена судом прав керування транспортним засобом. Отже, власник передаючи кермо порушив законодавство, а винуватець ДТП  володів автомобілем неправомірно, тому позов до страхової компанії безпідставний.
Порядок оформлення ДТП за участю особи, яка за законом звільнена від обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності

Оформлення ДТП за участю особи, яка за законом звільнена від обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України має відбуватись з інформуванням відповідних підрозділів Національної поліції, складання європротоколу у такому випадку не допускається.
Обізнаність компетентних органів з фактом наявності порушення прав держави свідчить про наявність підстав для представництва інтересів держави у суді прокурором  
Суд: Касаційний господарський суд

У разі коли компетентні органи були обізнані з фактом наявності порушення прав держави, однак жодних заходів протягом розумного строку після того, як їм стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, не вчинили, що свідчить про наявність підстав для представництва інтересів держави у суді прокурором та стягнення збитків завданих державі внаслідок незаконного видобутку надр
Статус прокурора у разі відсутності органу або відсутності у такого органу повноважень звертатися до суду

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача
Щодо оцінки наявності підстав для звернення прокурора до суду саме як самостійного позивача у справі

Судам необхідно оцінити: 1) наявність підстав для захисту прокурором інтересів держави у суді; 2) дотримання прокурором процедури, встановленої частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом. Лише за результатами оцінки зазначених складових за наведеним алгоритмом суди можуть дійти висновку щодо наявності правових підстав для відкриття або відмови у відкритті провадження у справі, залишення позовної заяви без руху або її повернення
Процесуальні наслідки звернення прокурора до суду в інтересах неналежного позивача

Встановлення судом обставини звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, тобто особи, яка не уповноважена на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову, а не залишення позову прокурора без розгляду на підставі пункту 1 частини першої статті 226 ГПК України, як помилково вважав суд апеляційної інстанції
Звернення прокурора у разі наявності декількох уповноважених органів  

При визначенні органу, в інтересах якого пред’являється позов, прокурор не повинен перелічувати усі без винятку органи, уповноважені державою на здійснення повноважень із захисту інтересів держави у відповідному спорі, оскільки згідно зі статтею 53 ГПК України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурору достатньо довести, що орган, в інтересах якого заявлено позов, уповноважений на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах і суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи прокурора щодо наявності чи відсутності повноважень органу (-ів) влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах
Щодо позову прокурора, в якому позивачем і відповідачем є фактично одна і та ж сама особа

У випадку встановлення судом процесуального випадку, за якого позивачем і відповідачем у справі є фактично одна і та ж сама особа, розгляд заявленого позову у цій частині є неможливим за відсутністю спору як такого
Відшкодування шкоди власнику транспортного засобу, що вважається знищеним внаслідок ДТП

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Підстави для визнання транспортного засобу фізично знищеним

Для визнання автомобіля фізично знищеним згода власника транспортного засобу фактично не потрібна, оскільки вказівку на це вилучено зі статті 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а пункт 30.3 – взагалі виключено. Передбачено лише дві підстави, коли транспортний засіб вважається фізично знищеним: у випадку, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.
Ненадання власником транспортного засобу технічного паспорту страховій компанії як підстава для відмови від здійснення страхової виплати

Встановивши, що позивач мав право не надати страховій компанії свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) лише у разі викрадення транспортного засобу шляхом розбою, однак доказів вчинення розбою не надав, суд дійшов правильного висновку, що позивач не виконав вимоги укладеного між сторонами договору добровільного страхування, тому дії відповідача по відмові від здійснення страхової виплати узгоджуються з положеннями частини другої статті 991 ЦК України і не суперечать умовам договору страхування.
Відшкодування роботодавцем, який є власником транспортного засобу шкоди, завданої внаслідок ДТП, спричиненого з вини його працівника  

Шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Таким чином, положення статей 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до статті 1167 ЦК України, у зв’язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.
Процесуальні наслідки недотримання прокурором вимог частини четвертої статті 53 ГПК України щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді 

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду)
Обґрунтування наявності підстав відповідними доказами для здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором

У випадку якщо прокурор, звертаючись з позовом, посилається на обставини, які можуть бути підставою для здійснення представництва інтересів держави в суді, однак не надає суду обґрунтування наявності цих підстав з відповідними доказами, суд залишає позовну заяву без руху для усунення цих недоліків. У тому ж випадку, якщо прокурор не посилається на такі обставини або обставини, на які він посилається, не можуть бути підставою для здійснення представництва, і, відповідно, їх обґрунтування і підтвердження доказами не має значення, суд згідно з пунктом 4 частини п’ятої статті 174 ГПК України повертає позовну заяву і додані до неї документи
Суд може на свій розсуд спочатку залишити позовну заяву прокурора без руху та повернути її в разі неусунення заявником допущених недоліків у встановлений строк

Суд, керуючись принципами диспозитивності та пропорційності господарського судочинства (статті 14, 15 ГПК України), може на свій розсуд спочатку залишити позовну заяву прокурора без руху та повернути її в разі неусунення заявником допущених недоліків у встановлений строк (частина четверта статті 174 ГПК України), або ж з урахуванням фактичних обставин справи на підставі пункту 4 частини п’ятої статті 174 цього Кодексу повернути позовну заяву прокурору (без її попереднього залишення без руху)
Щодо неможливості подання касаційної скарги прокурором після відмови у прийнятті скарги особи, яку представляє прокурор 

За приписами пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України визначено процесуальне обмеження щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення та є загальним для всіх суб’єктів, що також узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
Процесуальна дієздатність прокурора та підстави залишення позову без розгляду

У разі установлення судом відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, позовну заяву прокурора слід залишити без розгляду, як таку, що підписана особою, яка не має права її підписувати. У таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України
Процесуальна дієздатність прокурора при поданні повторної апеляційної скарги після повернення апеляційної скарги особі, яку представляє прокурор

Вступаючи у справу шляхом подання апеляційної скарги на боці державного органу, який здатен самостійно реалізувати свої процесуальні права учасника справи та активно реалізовує їх, прокурор фактично дублює цей орган, надаючи йому у такий спосіб додаткові переваги перед іншою стороною спору, яка натомість опиняється у гірших умовах порівняно з реалізацією процесуальних прав, підтримуваним прокурором, відповідачем
Представництво прокурором в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України

Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України, відповідно до положень чинного законодавства, наділені правом і мають можливість самостійно вирішувати питання щодо захисту своїх порушених прав, у тому числі шляхом звернення до суду
Визначення кола осіб, які є потерпілими відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Визнання позивачів потерпілими у кримінальному процесі не може бути підставою для виплати страховиком моральної шкоди на підставі обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" потерпілі – це юридичні та фізичні особи, життю, здоров’ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Таким чином, законодавцем встановлюється виключний перелік осіб, які є потерпілими, а саме: треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров’ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Відшкодування військовою частиною шкоди, яка заподіяна належним їй на праві оперативного управління об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Шкода, заподіяна об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і який був закріплений Міністерством оборони України на праві оперативного управління за військовою частиною, що має статус юридичної особи, відшкодовується цією військовою частиною.
Визнання припиненими відносин позики, що склалися на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів
Суд: Касаційний господарський суд

Заявлено позов про визнання припиненими з 25.01.2016 відносин позики, що склалися між Державною іпотечною установою та ПАТ на підставі договорів купівлі-продажу цінних паперів та проспекту емісії облігацій. 
Однак ЦК України, ГК України, іншими законодавчими актами не передбачено можливості захисту прав та/або інтересів особи у такий спосіб, як визнання припиненими певних відносин, у тому числі позики. 
За своєю правовою природою така вимога є вимогою про визнання (встановлення) юридичного факту (тобто факту, який має юридичне значення) у вигляді припинення з певної дати відносин позики, а підтвердження (визнання) чи, навпаки, непідтвердження факту не є належним способом судового захисту прав та/або законних інтересів і не може здійснюватися як результат розгляду відповідної позовної вимоги.
Вжиття заходів забезпечення позову 
Суд: Касаційний господарський суд

Такі заходи забезпечення позову, як заборона ПАТ, будь-якому його органу, в тому числі наглядовій раді і виконавчому органу, будь-якому представнику ПАТ, будь-якому органу загальних зборів акціонерів, включаючи реєстраційну комісію, тимчасову лічильну комісію, лічильну комісію, голову і секретаря загальних зборів, під час реєстрації акціонерів ПАТ та їх представників на будь-які загальні збори акціонерів ПАТ і під час проведення цих зборів у разі винесення на їх розгляд питань про зміну типу товариства чи питань, які опосередковано це передбачають, видавати акціонерам ПАТ та їх представникам бюлетені для голосування з цих питань; заборона ПАТ "Національний депозитарій України" складати перелік (реєстр) акціонерів ПАТ з метою проведення процедур, передбачених статтею 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", та надсилати його ПАТ у будь-який спосіб, суперечать вимогам пунктів 1 та 2 частини п’ятої статті 137 ГПК України. Відповідно до зазначених норм не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; заборон емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства.
Крім того, запропоновані заходи забезпечення позову можуть порушити права інших акціонерів на участь в управлінні акціонерним товариством та негативно вплинути на діяльність товариства в цілому, блокувати його діяльність, оскільки саме виконавчий орган акціонерного товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства та діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, і не мають застосовуватися обмеження, не пов'язані з предметом спору. ВС також дотримується законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України).