DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Щодо дій, які свідчать про здійснення огляду та вилучення добровільно виданих речей і грошових купюр, а не обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальному провадженні перед початком огляду місця події було виявлено автомобіль, який фігурував у заяві про вчинення кримінального правопорушення, і в цьому транспортному засобі перебував засуджений. Після роз`яснення останньому прав, передбачених ст. 42 КПК, він у присутності понятих добровільно повідомив, що зберігає в автомобілі та житлі викрадене в потерпілого майно, добровільно передав слідчому ноутбук і зарядний пристрій зі свого автомобіля, а також указав місце свого проживання і, перебуваючи в квартирі, передав викрадені у потерпілого грошові кошти, що зафіксовано в протоколах огляду та додатках до них у вигляді фотознімків і відеозаписів. Добровільність згоди на огляд автомобіля і житла зафіксована в його письмових заявах, які містяться в матеріалах кримінального провадження. 
Зазначені дії проведено в обсязі, необхідному для досягнення мети огляду, визначеної положеннями ч. 1 ст. 237 КПК, натомість дії, які були би характерні для обшуку, не вчинялися, оскільки фактично проведено лише огляд та вилучення добровільно виданих речей і грошових купюр, а вторгнення у сферу особистих прав та інтересів громадян, як і відшукування майна та його примусового вилучення, під час цих слідчих дій не здійснювалося.
Розмежування огляду транспортного засобу та обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

Основною метою обшуку як слідчої дії є саме відшукання певних предметів чи відомостей, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. При цьому обшук у будь-якому випадку пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи. Огляду як слідчій дії також властиві певні ознаки, притаманні обшуку, зокрема, він спрямований на виявлення та фіксацію певних відомостей про кримінальне правопорушення. Однак огляд не завжди пов`язаний із проникненням до житла чи іншого володіння особи, а тому не завжди спричиняє втручання у право на недоторканість житла чи іншого володіння.
У цьому провадженні засуджений написав заяву слідчому, в якій зазначив, що надає згоду на огляд належного йому автомобіля у зв’язку з ДТП. Згідно протоколу огляду місця події ДТП спочатку було оглянуто місце ДТП та здійснено огляд автомобілів, у результаті якого було встановлено їхні зовнішні пошкодження. При цьому, під час огляду автомобілів з них нічого не вилучалося. Наведене свідчить, що метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження обох транспортних засобів як предметів, що зберегли на собі його сліди, без проникнення до них чи вилучення з цих автомобілів будь-яких предметів. 
Після проведення огляду на місці ДТП, вказані автомобілі було направлено на майданчик тимчасового утримання, де в боксі було проведено огляд автомобіля вже за участю спеціаліста – електрика-діагностика і двох понятих. 
Отже, повторної згоди власника вказаного транспортного засобу на проведення огляду автомобіля не було потрібно, а тому не має підстав вважати, що огляд слідчим автомобіля було здійснено з порушенням вимог ст. 233 КПК. 
Крім того, проведення огляду автомобіля у боксі за участю спеціаліста – електрика-діагностика узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 237 КПК, оскільки слідчий вправі запросити спеціаліста з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань.
Отже, складений протокол огляду автомобіля, проведеного за участю спеціаліста є допустимим доказом.
Щодо відмежування огляду предметів від їх впізнання
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальному провадженні огляд предметів було здійснено слідчим за участю понятих та малолітньої особи, її законного представника, психолога, експерта криміналіста. Були оглянуті речі, вилучені в ході огляду місця події (приміщення), і малолітня особа добровільно надала свої пояснення, які відображено у протоколі огляду предметів. Колегія суддів зауважила, що КПК не забороняє надавати учасникам кримінального провадження, які беруть участь в огляді предметів, відповідні пояснення. Таким чином, відсутні підстави вважати, що під виглядом огляду предмету було проведено впізнання.
Щодо допустимості доказів здобутих за допомогою превентивного поліцейського заходу - поверхневої перевірки
Суд: Касаційний кримінальний суд

Поліція може застосовувати такий превентивний захід як поверхнева перевірка і огляд.
Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено, або яка становить загрозу життю чи здоров’ю такої особи або інших осіб, а тому дії працівників поліції відповідали вимогам Закону України "Про національну поліцію", а отже, в даному випадку права засудженого не порушені працівниками поліції, які діяли в межах наданих їм повноважень.
Під час кримінального процесу вживаються всі можливі заходи для того, щоб речові докази не зазнали будь-якого впливу (особливо з боку зацікавлених осіб). Мету убезпечення речових доказів від впливу особи має й поверхневий огляд особи негайно після її затримання. 
Отже, протокол огляду місця події та похідні від нього докази є належними та допустимими.
Добровільна видача обвинуваченим наркотичного засобу, який в подальшому вилучений за результатами проведення огляду місця події не свідчить про здійснення особистого огляду
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки обвинувачений добровільно видав працівникам поліції наркотичний засіб, який в подальшому вилучений за результатами проведення огляду місця події, то такий огляд не має ознак особистого огляду та обшуку особи. У такому випадку огляд місця події міг бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР та не потребував легалізації шляхом звернення до слідчого судді.
Добровільна передача особою мобільного телефону, який у момент його виявлення знаходився в її руках, не свідчить про проведення особистого обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо мобільний телефон у момент його виявлення знаходився у руках особи, що було явним і очевидним, і це виключало потребу у проведенні будь-яких дій по його відшукуванню, тобто у проведені обшуку, крім того особа без будь-якого примусу (добровільно) видала його працівникам поліції, то у такому разі відсутні підстави вважати, що під виглядом огляду місця події був проведений особистий обшук особи.
Огляд інформації з телефону, доступ до якої наданий власником добровільно, є оглядом предмету, а не зняттям інформації з електронних інформаційних систем
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальному провадженні інформація, яка була наявна в мобільному телефоні, була досліджена шляхом включення телефону та огляду фотографій і текстових повідомлень, які в ньому знаходились та доступ до яких був наданий власником добровільно. Таким чином орган досудового розслідування провів огляд предмета - телефона та оформив його відповідним протоколом, який складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
Щодо обставин, які свідчать про проведення огляду місця події, а не слідчого експерименту
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки під час слідчої дії засуджений добровільно у присутності захисника самостійно показував працівникам поліції місця зроблених ним закладок, де він зберігав психотропні речовини, і де вони були виявлені та вилучені, то це свідчить про проведення огляду місця події, а не слідчий експеримент у контексті ст. 240 КПК.
Щодо наслідків відсутності захисника під час обшуку та не роз'яснення права на правову допомогу особі, у якої проводиться обшук
Суд: Касаційний кримінальний суд

За вимогами ч. 1 ст. 236 КПК прокурор зобов`язаний допустити на місце його проведення захисника чи адвоката. У той же час зазначені положення не містять обов`язку прокурора або слідчого роз`яснювати особі, у якої проводиться обшук, її права на правову допомогу.
Хоча при проведенні слідчих дій не був присутній захисник немає підстав вважати, що виявлені речові докази були отримані саме внаслідок відсутності адвоката у значенні ч. 1 ст. 87 КПК, оскільки присутність чи відсутність адвоката не могла вплинути на властивості цих доказів. Також не встановлено як перерва у відеозапису позначилася на достовірності результатів цього обшуку.
Під час проведення обшуку присутня малолітня дитина не була його учасником. Враховуючи зазначене, а також те, що під час проведення обшуку поряд з цією малолітньою особою знаходилася її мати, законний представник, під час цієї слідчої дії порушень ст. 227 КПК допущено не було.
КПК не містить положення про обов’язкову участь захисника під час обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не містить положення про обов’язкову участь захисника під час обшуку, у тому числі у кримінальному провадженні, у якому участь захисника є обов’язковою згідно з вимогами статей 49, 52 КПК. Тобто навіть обов’язкова участь захисника у кримінальному провадженні за КПК не передбачає обов’язкової участі цього захисника в усіх без винятку слідчих діях.
Разом з тим, у цьому кримінальному провадженні, обшук за місцем проживання обвинуваченого здійснено на підставі ухвали слідчого судді. Перед проведенням слідчої дії обвинуваченому вручено пам’ятку про права особи, в якої проводиться обшук або чиї права обмежуються у зв’язку з проведенням обшуку, що підтверджується його підписом. Після проведення слідчої дії останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК, про що складено протокол, вручено пам’ятку про процесуальні права та обов’язки підозрюваного, та направлено доручення в регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, на підставі якого обвинуваченому було призначено захисника. Таким чином, право обвинуваченого на захист порушено не було.
Обмеження в пересуванні засудженої під час обшуку не може свідчити про фактичне затримання особи як підозрюваної у вчиненні злочину, оскільки таке обмеження здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Обмеження в пересуванні засудженої під час обшуку не може свідчити про фактичне затримання особи як підозрюваної у вчиненні злочину, оскільки таке обмеження здійснюється відповідно до ч. 3 ст. 236 КПК, яка надає слідчому, прокурору право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку.
Щодо наслідків порушення вимог щодо обов’язкового запрошення понятих при проведенні обшуку житла 
Суд: Касаційний кримінальний суд

За змістом ст. 87 КПК недотримання встановленого КПК порядку проведення окремих процесуальних дій є істотним порушенням, оскільки призводить до порушення прав та свобод людини і, як наслідок, до визнання доказів недопустимими. До таких порушень можна віднести, зокрема, порушення вимог ч. 7 ст. 223 цього Кодексу щодо обов’язкового запрошення понятих при проведенні визначених законом слідчих дій, у тому числі обшуку житла.
Враховуючи показання свідків, які підтвердили, що вони були запрошені в якості понятих вже після початку проведення цієї слідчої дії, відеозапису з камер спостереження, які підтверджують даний факт, суди правильно зазначили, що обвинувачений у даному випадку був позбавлений контролю за діями працівників правоохоронних органів через обмеження його свободи, у той час як останні мали реальну можливість внаслідок цих обставин вільно пересуватися по домоволодінню.
Порушення вимог щодо обов’язкового запрошення понятих при проведенні обшуку житла особи відноситься до істотних порушень процесуального закону, оскільки під час цієї слідчої дії були істотно порушені права та свободи обвинуваченого, гарантовані Конституцією та законами України. Тому протокол обшуку обґрунтовано визнано недопустимим доказом, а також похідні від нього докази.
Щодо допустимості протоколу огляду автомобіля проведеного без понятих
Суд: Касаційний кримінальний суд

Протокол, складений за результатами огляду, проведеного на території відділку поліції в гаражі, куди автомобіль було направлено після огляду місця ДТП, є допустимим доказом.
Щодо участі понятих під час огляду місця події, де був виявлений труп
Суд: Касаційний кримінальний суд

Участь понятих не є обов`язковою під час огляду місця події, де був виявлений труп, якщо його огляд за правилами ст. 238 КПК не проводився, а лише зазначено його місце розташування та речі, у які він був одягнений.
Щодо істотної шкоди грабежу (ст. 186 КК) в аспекті застосування положень ст. 11 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Характер і ступінь суспільної небезпечності є основними критеріями розмежування кримінальних правопорушень від будь-яких інших правопорушень та від діянь, які не містять ознак протиправності. Характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення завжди визначають ознаки такого діяння, яке заподіяло, або здатне заподіяти істотну шкоду об’єкту кримінально-правової охорони. Якщо характер суспільної небезпечності кримінального правопорушення  здебільшого визначається об’єктом посягання, то на її ступінь впливають інші як об’єктивні, так і суб’єктивні ознаки діяння, встановлені судом.
Поняття істотної шкоди у аспекті реалізації приписів ч. 2 ст. 11 КК має оціночний характер і його зміст визначається за оцінкою всіх конкретних обставин справи. Водночас, якщо істотна шкода знаходить своє чітке відображення у визначенні ознак того чи іншого складу кримінального правопорушення, її істотність не може оцінюватись правозастосувачем на власний розсуд, отже використання кримінально-правової норми про малозначність діяння виключається.
Головною умовою криміналізації діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК, є спосіб вчинення цього злочину, де наслідки відіграють здебільшого субсидіарне значення, про що свідчить законодавче визначення дрібного викрадення в ст. 51 КУпАП, де не йдеться про те, що воно може відбутися у формі грабежу.
Скоєному навіть без застосування насильства грабежу (відкрите викрадення чужого майна), як вчинюваному в умовах очевидності діянню відкритого характеру, і бажання винуватої особи саме в такий спосіб протиправно вилучити чуже майно із корисливих спонукань, зважаючи на таку форму його вчинення, притаманна істотна суспільна небезпечність, як ознака кримінального правопорушення.
Вартісна ознака предмету злочину та розмір заподіяних матеріальних збитків мають оцінюватись у взаємопоєднанні з іншими встановленими обставинами, серед яких, зовнішнє виявлення способу викрадення у конкретній обстановці, супутні умови вчинення діяння, адже вирішуючи питання про можливість застосування ч. 2 ст. 11 КК суд має зважати на приписи ст. 1 цього Кодексу.
Щодо ексцесу виконавця при розбої. Щодо розгляду провадження за касаційною скаргою засудженого, який помер
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відповідальність за розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб, має місце лише у тому випадку, коли учасники кримінального правопорушення домовились вчинити саме розбій та діяли узгоджено.
Водночас ексцес виконавця (вихід за межі задуманого) має місце там, де виконавцем вчинені такі злочинні діяння, що не охоплювалися ні прямим, ні непрямим умислом інших співучасників. При ексцесі виконавця співучасник, учиняючи злочин, виходить за межі угоди на вчинення конкретного злочину, а інші співучасники не бажають і свідомо не допускають учинення виконавцем цих злочинних діянь.

У випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК, є необхідним для реабілітації померлого або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.
Про організацію розподілу земель, що залишилися у колективній власності і підлягають паюванню
Суд: Касаційний адміністративний суд

Паювання земель сільськогосподарських підприємств як особливий порядок набуття у приватну власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення є способом приватизації цих ділянок членами таких підприємств. Реалізація процедури паювання відповідної частини земель має своїм наслідком припинення права державної та комунальної власності на розпайовані землі, що зумовлює припинення й інших правомочностей щодо таких земельних ділянок.
Таким чином, нерозподілені частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності до спливу встановлених Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 5 червня 2003 року No 899-IV строків реалізації особами своїх прав на земельні частки (паї), такі землі лише перебувають у розпорядженні відповідних органів місцевого самоврядування до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку. Вказане свідчить, що органи місцевого самоврядування мають право тимчасово розпоряджатися землями колективної власності шляхом передачі їх в оренду на строк до моменту державної реєстрації права власності на них, а з 2025 року, у випадку відмови суб`єктів права колективної власності від права колективної власності на землю, звертатись до суду із заявою про передачу до комунальної власності земельних ділянок колективної власності в порядку визнання майна безхазяйним.
Про визначення юрисдикції у спорі щодо організації процесу роботи з добудови проблемного об`єкта будівництва - багатоквартирного житлового будинку
Суд: Касаційний адміністративний суд

Спір щодо організації процесу роботи з добудови проблемного об`єкта будівництва - багатоквартирного житлового будинку повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки він стосується питання реалізації виконавчим органом місцевого самоврядування наявних у нього за законом повноважень у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
Про обмеження повноважень начальника військової адміністрації щодо вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок в умовах воєнного  стану
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення пункту 26 частини другої статті 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року No 389-VIII обмежує начальника військової адміністрації у повноваженнях вирішення питань у земельних правовідносинах, забороняючи вирішувати питання відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік. В умовах воєнного стану Закон No 389-VIII є спеціальним по відношенню до Земельного кодексу України та потребує комплексного застосування при визначенні повноважень начальника військової адміністрації з урахуванням усіх обмежень, що передбачені як Земельним кодексом України, так і Законом No 389-VIII.
Про відсутність у окремого співвласнику багатоквартирного будинку права на отримання у приватну власність частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією цього будинку
Суд: Касаційний адміністративний суд

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а також співвласникам багатоквартирного будинку у спільну сумісну власність. Окремий співвласник багатоквартирного будинку не має права на отримання у приватну власність частини земельної ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку.
Відсутність документального закріплення земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкової території за багатоквартирним будинком не може бути підставою для передачі даної земельної ділянки у власність окремим співвласникам.
Про перерахунок розміру призначеної, але не виплаченої/не виплаченої в повному обсязі грошової компенсації для внутрішньо переміщених осіб, у зв’язку із зміною показника опосередкованої вартості спорудження житла
Суд: Касаційний адміністративний суд

При прийнятті комісією щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб про призначення грошової компенсації рішення про призначення внутрішньо переміщеній особі грошової компенсації, розмір останньої розраховується за встановленою Порядком виплати грошової компенсації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2018 року No 280 "Питання забезпечення житлом внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України"  формулою, до якої в обов`язковому порядку включаються всі складові, зазначені у пункті 17 цього Порядку. Разом з тим, при зміні будь-якої складової формули розрахунку грошової компенсації, зокрема, зміни розміру опосередкованої вартості спорудження 1 кв. метра загальної площі житла, яка змінюється залежно від прийняття чергового наказу Мінрегіону, грошова компенсація в цілому підлягає перерахунку без звернення внутрішньо переміщеної особи, за умови якщо відповідна компенсація не була виплачена чи виплачена не у повному обсязі.
Про підстави для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень
Суд: Касаційний адміністративний суд

Підставами для залучення до участі у справі правонаступника сторони суб`єкта владних повноважень є або припинення суб`єкта владних повноважень в результаті реорганізації чи ліквідації, або повне чи часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень до іншого (іншим) внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, унаслідок, зокрема, передачі розпорядчим актом Кабінету Міністрів України його адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень.
Якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень.
Щодо звільнення військовослужбовця від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення військовослужбовця від відбування покарання з іспитовим строком не є безумовною підставою для його звільнення з військової служби. Навіть допускаючи можливість майбутнього звільнення військовослужбовця зі служби, воно не може бути підставою для незастосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК (у редакції Закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення). В разі встановлення порушення особою, звільненою від відбування покарання, покладених на неї обов’язків такі питання можливо вирішити в порядку виконання вироку
Щодо безпідставного звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) особи засудженої за ч. 2 ст. 332 та ч. 1 ст. 366 КК. Щодо особливостей оскарження судового рішення, яке було ухвалено у скороченому порядку (ст. 349 КПК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, який вчинив 23 епізоди незаконного переправлення осіб через державний кордон та сприяв внесенню персональних даних до інформаційної системи "Шлях", є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність

Системний аналіз ч. 3 ст. 349 КПК свідчить про те, що в разі, якщо обвинувачений погоджується з викладеними в обвинувальному акті обставинами вчинення кримінального правопорушення, то суд має право не досліджувати докази щодо цих обставин та ухвалити вирок на підставі показань обвинуваченого та дослідження доказів, які характеризують його особу.
Як визначено ч. 2 ст. 394 КПК, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
Ураховуючи вищенаведене, а також з огляду на передбачені КПК особливості порядку оскарження судового рішення, яке було ухвалено у скороченому порядку, а саме неможливість оскарження вироку, зокрема, і щодо встановлених фактичних обставин та доведеності вини, ККС вважає, що сторона захисту позбавлена можливості оскаржувати судові рішення в цій частині.