DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо таку заяву не було подано у зв’язку з необізнаністю спадкоємця-особи з інвалідністю про смерть спадкодавця 
Суд: Касаційний цивільний суд

Позов про визначення додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини підлягає задоволенню, якщо спадкоємець – особа з інвалідністю, через необізнаність про смерть спадкодавця не звертався до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом.
Обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про наявніть у особи з інвалідністю з дитинства права на обов’язкову частку у спадковому майні 
Суд: Касаційний цивільний суд

Визначаючи, чи є особа з інвалідністю з дитинства такою, яка має право на обов’язкову частку у спадковому майні, необхідно враховувати не сам лише факт установлення особі інвалідності уповноваженим державним органом, а момент її настання, оскільки чинне законодавство пов’язує набуття особою інвалідності з дитинства не з відповідним висновком такого компетентного органу, а зі стійким розладом функцій організму особи, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності.
Юрисдикція спору про оскарження рішень, дій чи бездіяльності медико-соціальної експертної комісії
Суд: Касаційний цивільний суд

Спір про оскарження рішень, дій чи бездіяльності медико-соціальної експертної комісії є публічно-правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.
Щодо відшкодування власникам землі і землекористувачам збитків, у тому числі упущеної вигоди, унаслідок самовільного зайняття земельних ділянок
Суд: Касаційний цивільний суд

При вирішенні спорів щодо відшкодування збитків, заподіяних унаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, судам належить ураховувати, що відповідно до положень частини третьої статті 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України, проте норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного заняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року No 963, а тому на підтвердження розміру заподіяних збитків, у тому числі упущеної вигоди, позивач не позбавлений права надати інші допустимі докази. Судам належить також ураховувати, що вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. Важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв’язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Необхідно довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки.
Зняття арешту з майна боржника у зв’язку з добровільним погашенням боржником боргу перед стягувачем поза межами виконавчого провадження
Суд: Касаційний цивільний суд

Незняття державним виконавцем арешту з майна боржника, накладеного для забезпечення виконання судового рішення, добровільно виконаного боржником поза межами виконавчого провадження після повернення виконавчого документа стягувачу, є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.
Щодо підстав для визнання протиправними дій медичного працівника з розголошення інформації, яка стосується захворювання пацієнта на ВІЛ
Суд: Касаційний цивільний суд

Розголошення медичним працівником інформації, яка стосується захворювання пацієнта на ВІЛ, іншій особі з порушенням передбачених законодавством умов для такого розголошення, зокрема за відсутності письмової інформованої згоди пацієнта, є протиправним і таким, що  становить втручання у право на повагу до приватного і сімейного життя, закріплене у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Поновлення працівника на попередній посаді у разі припинення його повноважень на виборній посаді
Суд: Касаційний цивільний суд

Сам факт припинення повноважень працівника на виборній посаді автоматично не поновлює його на попередній посаді без волевиявлення та бажання самого працівника обійняти таку посаду.
Сплата грошової компенсації або перенесення невикористаної додаткової відпустки, яка надається учасникам бойових дій
Суд: Касаційний цивільний суд

Законодавство не передбачає грошової компенсації або перенесення невикористаної додаткової відпустки, яка надається учасникам бойових дій, на наступний рік.
Мовчазна відмова спадкоємця в здійсненні одноразового платежу  на користь кредитора як підстава задоволення вимог кредитора в межах вартості отриманого спадкоємцем у спадщину майна
Суд: Касаційний цивільний суд

За відсутності доказів про погашення спадкоємцем боржника боргу та письмової відмови спадкоємця в здійсненні одноразового платежу на користь кредитора має місце мовчазна відмова спадкоємця в здійсненні одноразового платежу, що є підставою для задоволення вимог кредитора в межах вартості отриманого спадкоємцем у спадщину майна.
Повернення у володіння держави земельної ділянки, яка розташована в межах пам’ятки археології національного значення
Суд: Касаційний цивільний суд

Заволодіння громадянами або юридичними особами земельною ділянкою, яка розташована в межах пам’ятки археології національного значення, є неможливим. Зайняття такої земельної ділянки слід розглядати як не пов’язане з позбавленням володіння порушення права власності держави, а позовну вимогу зобов’язати повернути земельну ділянку – як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
Про переривання позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором позики
Суд: Касаційний цивільний суд

Переривання позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за договором позики можливе виключно в межах самої позовної давності.
Несплата матеріального забезпечення з утримання (догляду) як підстава для розірвання договору довічного утримання
Суд: Касаційний цивільний суд

Несплата матеріального забезпечення з утримання (догляду), передбаченого умовами договору довічного утримання, є істотним порушенням умов такого договору та підставою для його розірвання.
Про відшкодування шкоди, завданої пам’яткам культурної спадщини
Суд: Касаційний цивільний суд

Обов’язок осіб, які завдали шкоди пам’яткам культурної спадщини, їх відновити є складовою частиною процесу відшкодування шкоди.
Поширення гарантій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах
Суд: Касаційний адміністративний суд

Гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у банківських металах, оскільки такий вид вкладу не є грошовим зобов`язанням, що обумовлює відсутність поширення гарантій Фонду в частинні відшкодування коштів за вкладом у банківському металі.
Кваліфікація дій щодо самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці (ч. 3 ст. 197-1 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Частина 3 ст. 197-1 "Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво" КК містить самостійний склад кримінального правопорушення та передбачає кримінальну відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, зазначеній у частині першій цієї статті. Для кваліфікації самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди необов’язкове.
Умови видачі містобудівних умов та обмежень земельної ділянки 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Нормативно-правовими актами, що регламентували порядок складення і затвердження містобудівної документації визначено, що містобудівні умови та обмеження земельної ділянки можуть бути видані лише з урахуванням містобудівних регламентів, які встановлені для окремої територіальної зони, тобто відповідно до визначеного виду використання - переважного або супутнього.
Порядок застосування меж і режимів використання зон охорони пам’яток історичних ареалів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Мінкультури.
Отже, межі і режими використання зон охорони пам`яток історичних ареалів можуть застосовуватись лише у випадку їх затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Законодавство, яке підлягає застосуванню при наданні оцінки правомірності відмови у прийнятті Держпродспоживслужбою звернення заявника про проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи
Суд: Касаційний адміністративний суд

Чинним законодавством не визначено підстав для відмови у прийнятті Держпродспоживслужбою звернення заявника про проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи, підстав для відмови у затвердженні Головою Держпродспоживслужби змін до розмірів санітарно-захисних зон на підставі результатів проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи відповідних матеріалів висновку такої експертизи, тому при наданні оцінки таким діям суб’єкта владних повноважень варто застосовувати загальні норми Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Процедура, яка має передувати прийняттю Державною службою геології та надр України рішення про зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами
Суд: Касаційний адміністративний суд

Механізм застосування зупинення дії спеціального дозволу повинен передбачати пропозицію територіального підрозділу Держекоінспекції на ім`я Голови Держекоінспекції та внесення у встановленому порядку подання від Держекоінспекції на адресу Держгеонадр, за результатами вказаних документів здійснюється розгляд питання Робочою групою. Тільки після здійснення вказаної процедури Держгеонадра уповноважені приймати рішення про зупинення дії спеціального дозволу на користування нафтогазоносними надрами.
Нормативно-правове регулювання, яке поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки
Суд: Касаційний адміністративний суд

На відносини, що виникають у зв`язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, незалежно від форм власності господарюючих суб`єктів - учасників таких відносин, поширюється дія спеціального закону, а саме – Закону України "Про нафту і газ" (Закон No 2665-III). Положення вказаного Закону передбачають, що дія спеціального дозволу може бути зупинена, зокрема, і за результатами геологічного контролю (частина перша статті 26 Закону No 2665-III).
Комісія, як відповідний державний колегіальний орган, при вирішенні питання щодо проведення позапланового заходу із здійснення державного нагляду (контролю) має дотримуватися вимог, встановлених законом
Суд: Касаційний адміністративний суд

Створення державним органом з числа своїх же працівників певної комісії не може наділити її повноваженнями, які б надавали можливість проведення позапланових заходів поза межами вимог, встановлених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (Закон No877-V). Особи, які мають проводити перевірку, не можуть погоджувати таку перевірку. Інший підхід створює умови для реального конфлікту інтересів під час здійснення контрольних повноважень. Це суперечить засадам контрольно-наглядової діяльності, які визначені Законом No877-V, та принципам запобігання корупції.
Продовження строків досудового розслідування у  кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018  року і які були об’єднані з  кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати
Суд: Касаційний кримінальний суд

Продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" і Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", і які були об’єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.
Приписи п. 4 No 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.
Кримінальні процесуальні відносини щодо продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, відповідного клопотання або з моменту безпосереднього звернення із таким клопотанням до повноважного суб’єкта у зв’язку з юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 295-1 КПК, і до них застосовуються положення цього Кодексу, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.
Об’єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 426 КК. Співвідношення ст. 426 КК і ст. 172-16 КУпАП. Кваліфікація дій за ст. 190 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Бездіяльність військової влади (ст. 426 КК) з об’єктивної сторони полягає у вчиненні трьох альтернативних суспільно небезпечних діянь, які з огляду на правила граматичного тлумачення відрізняються моментом закінчення. Бездіяльність військової влади у формі умисного неприпинення злочину, що вчиняється підлеглим, є кримінальним правопорушенням із формальним складом, яке відрізняється від адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-16 КУпАП, у формі умисного невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим. Обов’язковою ознакою бездіяльності військової влади у формах ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, та іншого умисного невиконання військовою службовою особою дій, які вона за своїми службовими обов’язками повинна була виконати, є суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди, що відповідно до примітки 2 ст. 425 КК може виявлятися у заподіянні як майнової, так і не майнової шкоди. При цьому вчинення останніх двох форм бездіяльності військової влади в умовах особливого періоду, що не потягли за собою заподіяння істотної шкоди або не спричинили тяжких наслідків, не передбачені в ч. 3 ст. 426 КК як кримінальні правопорушення.
У складі шахрайства (ст. 190 КК) заволодіння чужим майном або придбання права на майно є альтернативними формами суспільно небезпечного діяння, а обман чи зловживання довірою – самостійними альтернативними способами вчинення кримінального правопорушення. Шахрайство, вчинене шляхом обману чи зловживання довірою, є закінченим кримінальним правопорушенням з моменту протиправного заволодіння чужим майном або придбання права на чуже майно.
Неврахування строку ознайомлення сторонами кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, у строк досудового розслідування
Суд: Касаційний кримінальний суд

Строк ознайомлення сторонами кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, який обчислюється з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування й надання доступу до матеріалів досудового розслідування з зазначенням дати, часу та місця ознайомлення з матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування не включається у строк досудового розслідування.
День направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має враховуватися у строк досудового розслідування.
Неможливість окремого апеляційного оскарження ухвали про накладення арешту на майно, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала суду про накладення арешту на майно, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, не підлягає окремому апеляційному оскарженню.
Така ухвала може бути переглянута під час апеляційного оскарження вироку у відповідному кримінальному провадженні, а також скасована в порядку, передбаченому ст. 174 КПК.
Відсутність стану необхідної оборони у особи, яка спровокувала насильство та завдала шкоди здоров’ю потерпілому 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Особа, яка завдала шкоди здоров’ю, не може посилатися на стан необхідної оборони, якщо насильство було спровоковано нею самою, тобто було передбачуваним наслідком її власної поведінки. Окремим випадком такого спровокованого насильства є бійка, під час якої учасники застосовують один до одного насильство певного ступеня. Таке спровоковане насильство не можна вважати "посяганням" у тому значенні, яке цьому терміну надається ст. 36 КК.
Висновок суду про відсутність у діях засудженого стану необхідної оборони є правильним, якщо під час судового розгляду справи буде встановлено, що засуджений готувався до вчинення злочину та бажав спричинити потерпілому шкоду, а не захиститися від його дій чи відвернути напад.
Корисливий мотив як кваліфікуюча ознака умисного вбивства (п. 6 ч. 2 ст. 115 КК). Кваліфікація умисного вбивства, вчиненого на замовлення, з метою одержання від замовника грошей, матеріальних цінностей чи інших вигод матеріального характеру
Суд: Касаційний кримінальний суд

Корисливий мотив як кваліфікуюча ознака умисного вбивства (п. 6 ч. 2 ст. 115 КК) має місце в разі обіцянки замовником передати грошову винагороду безпосереднім виконавцям цього злочину. На наявність корисливого мотиву не впливає, чи мав замовник кошти, які обіцяв надати виконавцям умисного вбивства, а також те, чи мали такі виконавці інші джерела заробітку.
Якщо умисне вбивство на замовлення вчиняється з метою одержання від замовника грошей, матеріальних цінностей чи інших вигод матеріального характеру, то такі дії виконавця кваліфікуються за пунктами 6 та 11 ч. 2 ст. 115 КК.
Обставини, що свідчать про утворення обвинуваченим організованої групи для заняття злочинною діяльністю, зокрема умисного вбивства потерпілого
Суд: Касаційний кримінальний суд

Підтвердженням того, що обвинувачений утворив організовану групу у складі ще трьох осіб для заняття злочинною діяльністю, зокрема умисного вбивства потерпілого, є сукупність належних та допустимих доказів, які свідчать про доведення організатором до всіх учасників цієї групи детального плану вчинення злочинів, способу, засобів і знарядь, розподіл ролей кожного з учасників для досягнення спільної злочинної мети: наявність взаємозв’язків між учасниками групи під час та після умисного вбивства; перебування всіх учасників групи в одному місці згідно з трафіками телефонних з’єднань мобільних телефонів, що їм належать; заготовлення заздалегідь знарядь вчинення злочину (вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, дерев’яних бит, мотузки, кайданок, балона аерозольного та балаклави як засоби маскування); придбання та передача вогнепальної зброї та бойових припасів до неї організатором іншим учасникам групи, що в часі передувало моменту прибуття таких учасників на місце події та безпосередньо моменту нападу на потерпілого.
Призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК). Ухвалення судом рішення про самостійне виконання покарань, що не підлягають складанню одне з одним (ч. 3 ст. 72 КК). Невідбута частина покарання.
Суд: Касаційний кримінальний суд

У разі засудження особи за кримінальне правопорушення, вчинене в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, і призначення за новим вироком такого покарання, яке на підставі ч. 3 ст. 72 КК не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, суд, керуючись статтями 71, 72, 75 КК, призначає остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків, яке складається з поєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком і покарання за новим вироком, та ухвалює рішення про самостійне виконання покарань, що не підлягають складанню одне з одним. У разі вчинення злочину під час іспитового строку покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання, що має приєднуватися до покарання за новим вироком.
Оцінка судом факту відсутності добровільної згоди потерпілої особи на статевий акт. Обставини, що не виключають кримінальної відповідальності за ст. 152 КК. Інкримінування винному зґвалтування неповнолітньої особи.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відсутність добровільної згоди потерпілої особи на статевий акт є питанням факту, вирішення якого покладено на суд у конкретному кримінальному провадженні, і цей факт оцінюється в контексті супутніх обставин. Сексуальне проникнення в тіло потерпілої не може вважатися вчиненим за добровільною згодою, якщо воно було здійснено внаслідок застосування фізичного насильства, погрози його застосування чи інших подібних до них за особливостями впливу на психіку потерпілої особи способів вчинення злочину шляхом використання безпорадного стану. Стан алкогольного чи іншого сп’яніння жертви, її поведінка до події, нехтування нею заходами особистої безпеки, моральне обличчя потерпілої особи та спосіб її життя, а також аморальна чи інша віктимна поведінка особи, яка, можливо, свідомо провокувала сексуальну поведінку злочинця з наміром припинити надалі вчинення дій сексуального характеру щодо неї, не виключають кримінальної відповідальності за ст. 152 КК.
Зґвалтування неповнолітньої особи інкримінується винному не лише тоді, коли він знав або допускав, що вчиняє статевий акт з неповнолітньою особою, а й у тому разі, коли він міг і повинен був це передбачити.