DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Про неможливість розгляду в передбаченому частиною першою статті 336 ГПК України порядку заяви виконавця щодо звернення стягнення на кошти, які належать іншій особі, у зв’язку з виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса 
Суд: Касаційний господарський суд

Частиною першою статті 336 ГПК України визначено, що суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. При цьому наведена норма може бути застосована у тому випадку, якщо на виконанні державного чи приватного виконавця перебуває судове рішення господарського суду або наказ, що виданий на виконання судового рішення господарського суду.
Приватний виконавець звернувся із зазначеною заявою в порядку статті 336 ГПК України у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Тобто дії приватного виконавця стосуються (спрямовані)  виконання не судового рішення у господарській справі, а документа (виконавчого напису), виданого приватним нотаріусом.
Отже, господарський суд, порушивши норми процесуального права, розглянув заяву приватного виконавця, оскільки він у цьому випадку не виступав судом, який як суд першої інстанції розглянув спір.
Обставини, які насамперед мають встановлюватись судом під час розгляду заяви про повернення дитини до країни її постійного проживання

Розглядаючи заяви про повернення дитини до країни постійного проживання, суди відповідно до статті 3, частини першої статті 12 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей повинні насамперед встановити, чи було переміщення або утримання дитини неправомірним до часу звернення піклувальника із такою заявою до суду.
Щодо не визначення законом обов’язку державного виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій
Суд: Касаційний господарський суд

Нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено обов'язку державного виконавця повідомляти боржника про здійснення виконавчих дій щодо проведення опису та арешту майна (коштів) боржника відповідно до виконавчого документа (наказу суду)
Шахрайство (ст. 190 КК) при отриманні майна за умови виконання зобов’язання. Обман та зловживання довірою як способи вчинення шахрайства 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Як випливає зі змісту ст. 190 КК та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов'язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов’язання – не виконувати. 
Як шахрайство, вчинене шляхом зловживання довірою, слід розглядати укладення договорів кредиту, позики, попередньої оплати за виконання певної робити тощо без наміру повернути отримані кошти чи інші матеріальні цінності, виконати належно обумовлену роботу чи повернути борг. Обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб.
Обман як спосіб вчинення шахрайства
Суд: Касаційний кримінальний суд

При шахрайстві волевиявлення потерпілого фальсифікується, потерпілий в цьому випадку діє під впливом обману, який є інструментом впливу на волю і свідомість потерпілого. Обманом визначається свідомий вплив на психіку іншої особи, що полягає у наданні завідомо неправдивої інформації, підтриманні наявної в особи помилки, неповідомленні інформації з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов'язковості передачі нею майна або права на нього.
Щодо неможливості накладення арешту на на кошти боржника, які знаходяться на його поточному рахунку у розмірі зобов’язання, що виникло з виплати заробітної плати, та зняття арешту у випадку його накладення
Суд: Касаційний господарський суд

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб'єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. 
Зобов'язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов'язаннями суб'єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень. У разі виникнення у боржника зобов'язання з виплати заробітної плати, на кошти в розмірі такого зобов'язання, які знаходяться на поточному рахунку боржника, не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю. Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, що підтверджують виникнення в боржника зобов'язання з виплати заробітної плати та його розмір. Також арешт на суму зобов'язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.
Вплив на кваліфікацію опору потерпілого, здійсненого після висловлення на його адресу погрози застосування насильства при розбої (ст. 187 КК)  
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки у момент висунення вимоги про передачу коштів погрозу застосування пістолета потерпілий сприйняв як таку, що дійсно може бути реалізована та враховуючи, що розбій вважається закінченим з моменту вчинення нападу, опір, який потерпілий згодом почав чинити, у цьому випадку на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК не впливає.
Заборона призначення покарання за окремими епізодами крадіжок, які не мають самостійної кваліфікації
Суд: Касаційний кримінальний суд

Передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого, як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Призначення покарання за окремими епізодами крадіжок, які не мають самостійної кваліфікації, становить неправильне застосування кримінального закону.
Нарахування, передбачених кредитним договором процентів та неустойки, після розірвання кредитного договору

Велика Палата Верховного суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, визначивши, що з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов'язок повернути кредитодавцеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору. Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України
Нарахування процентів за ст. 1048 ЦК України та застосування відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України у справах про банкрутство

Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо можливості нарахування процентів за користування кредитом у випадку прострочення боржника, визначивши, що у випадку прострочення боржником умова договору про право банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості не може бути підставою для нарахування процентів за частиною першою статті 1048 ЦК України. У такому випадку підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Належний спосіб захисту прав орендаря, якщо орендодавець відмовляється приймати нерухоме майно після закінченні строку дії договору оренди

Визнання договору оренди припиненим,  зобов’язання  орендодавця прийняти нерухоме майно з орендного користування та підписати акт приймання-передачі є неналежним способом захисту прав орендаря у випадку, якщо орендодавець відмовляється прийняти нерухоме майно після закінчення строку дії договору оренди.  Належним способом захисту є визнання відсутності права орендодавця на одержання орендної плати
Застосування Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей у разі законного перебування дитини за межами країни постійного проживання
Суд: Касаційний цивільний суд

Положення Гаазької конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення не можуть бути застосовані до правовідносин, у яких перебування дитини за межами країни постійного проживання відбувається на законних підставах.
Питання, які мають бути досліджені судом при вирішенні питання повернення дитини до держави її постійного проживання у випадку, якщо процедуру повернення розпочато після спливу одного року

При вирішенні питання повернення дитини до держави її постійного проживання у випадку, якщо процедуру повернення розпочато після спливу одного року, суд зобов’язаний дослідити наявність даних про те, що дитина вже прижилася у своєму новому середовищі, обов’язково виходячи з інтересів дитини.
Врахування думки дитини при вирішенні питання про її повернення до країни постійного проживання
Суд: Касаційний цивільний суд

При вирішенні питання стосовно повернення дитини до країни її постійного проживання врахування думки, яку висловила дитина в суді, є обов’язковим.
Вирішення спору щодо піклування про дитину або визначення її місця проживання за наявності справи про повернення дитини до країни постійного місця її проживання
Суд: Касаційний цивільний суд

Вирішення по суті спору щодо піклування про дитину або визначення її місця проживання поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута до країни постійного місця її проживання, забороняється, відповідно до Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей.
Питання підсудності щодо розгляду справ з іноземним елементом, які стосуються стягнення аліментів

Розгляд справ з іноземним елементом, які стосуються стягнення аліментів, можливий, відповідно до Договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних та сімейних справах і Закону України "Про міжнародне приватне право" за місцем знаходження позивача без встановлення виключної підсудності таких справ за його місцем проживання.
Щодо визнання та виконання в Україні  рішення іноземного суду про стягнення аліментів на користь дитини

Визнання і виконання рішення залежить від наявності між Україною та відповідною іноземною державою міжнародного договору про взаємне визнання і виконання судових рішень, або виконується за принципом взаємності.
Оцінка судом "якнайкращих інтересів дитини" у справі про позбавлення батьківських прав 
Суд: Касаційний цивільний суд

Судом на перше місце ставляться "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Водночас позбавлення батьківських прав батька/матері щодо неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу.
Щодо права, яке підлягає застосуванню у справах про позбавлення батьківських прав з іноземним елементом 
Суд: Касаційний цивільний суд

Розгляд спорів про позбавлення батьківських прав визначається особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв’язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.
Підсудність спорів про визначення місця проживання дитини у разі зміни її звичайного місця проживання 
Суд: Касаційний цивільний суд

Розгляд спорів про визначення місця проживання дитини належить судовим або адміністративним органам Договірної Держави нового звичайного місця проживання дитини.
Справи щодо захисту особи чи майна дитини в розумінні Гаазької конвенції про батьківську відповідальність 1996 року підпадає під юрисдикцію судів України, якщо Україна є державою звичайного місця проживання дитини 

Надання дозволу одному з батьків на оформлення дитині у консульській установі іншої держави паспорта громадянина цієї держави у зв’язку з закінченням його строку дії, належить до компетенції держави її постійного місця проживання.
Щодо підтвердження постійного проживання сторін за межами України під час вирішення питання про визначення підсудності спору між громадянами України про виховання дитини 
Суд: Касаційний цивільний суд

Під час вирішення питання про визначення підсудності спору про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановлення способу та участі батька/матері у вихованні дитини письмові докази на підтвердження постійного проживання сторін за межами України є обов’язковими.
Про право виконавця звертати стягнення на право оренди майна 
Суд: Касаційний господарський суд

Застосування виконавцем такого заходу примусового виконання рішень як звернення стягнення на право оренди рухомого та нерухомого майна можливе щодо власника такого майна, а також у тих випадках, коли право на таке відчуження щодо іншої, крім власника, особи передбачено законом або договором (заставодержатель права оренди такого майна тощо). Під час виконання рішення суду арештованими можуть бути лише ті майнові права, яке належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, а кошти, виручені від їх продажу, спрямувати на погашення вимог стягувача до боржника у виконавчому провадженні.
Щодо обов'язковості договору та можливості зміни учасниками цивільних віносин правових наслідків лише оспорюваного правочину 
Суд: Касаційний цивільний суд

Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. по своїй юридичній сутності договір страхування, за загальним правилом, є реальним договором.
В статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов'язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов'язання його сторони набувають обов'язки (а не лише суб'єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов'язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов'язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Тлумачення статей 215 та 216 ЦК України свідчить, що учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину. За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину.
Невиконання потерпілим обов'язків, визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" як підстава для відмови йому у виплаті страхового відшкодування  

Тлумачення підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" свідчить, що порушення потерпілим передбаченого законом обов'язку, зокрема надання страховику пошкодженого транспортного засобу не в тому вигляді, в якому він знаходився після ДТП, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо такі порушення унеможливили МТСБУ встановити розмір заподіяної шкоди.
Нікчемність правочину (його частини), яким скасовується або обмежується відповідальність за умисне невиконання або неналежне виконання зобов’язання

Правочин, яким скасовується або обмежується відповідальність за умисне невиконання або неналежне виконання зобов’язання, є нікчемним. З урахуванням правил, закріплених в статті 217 ЦК, нікчемною буде лише та частина договору (його пункти), в якій передбачено про скасування або обмеження відповідальності. При цьому, це не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо буде встановлено, що договір був би укладений сторонами і без включення до нього умов про скасування або обмеження відповідальності за умисне порушення зобов’язання.
У справі, яка переглядається договір добровільного страхування наземного транспорту сторони обумовили, що у разі вирішення питання про стягнення грошових коштів з винної сторони за даним договором в судовому порядку нарахування пені на час розгляду судової справи не здійснюється.
Тлумачення відповідного пункту договору добровільного страхування наземного транспорту свідчить, що цей пункт договору охоплює собою й випадки скасування відповідальності за умисну не сплату страхового відшкодування, тобто спрямований на скасування відповідальності на час розгляду судової справи, обмеження відповідальності за умисне порушення зобов'язання. Тому цей пункт договору добровільного страхування наземного транспорту в частині скасування відповідальності на час розгляду судової справи за умисну не сплату страхового відшкодування є нікчемним на підставі частини третьої статті 614 ЦК України. За таких обставин суд апеляційної інстанції неправильно визначив період нарахування пені.
Визначення підсудності справ щодо захисту прав малолітніх дітей після їх повернення під юрисдикцію України

Підсудність справ щодо захисту прав малолітніх дітей, після повернення їх під юрисдикцію України слід визначати за місцем реєстрації одного з батьків, де найбільша ймовірність влаштування дитини у сім’ю родичів.
Визначення міжнародної підсудності справ щодо правовідносин між батьками і дітьми відповідно до положень Мінською конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року

Правовідносини батьків і дітей  визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої постійно проживають діти, що визначено Мінською конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року. 
Розглядати справи щодо правовідносин між батьками і дітьми, зокрема про визначення місця проживання дітей та надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей, компетентним є суд Договірної Сторони, законодавство якої підлягає застосуванню.
Визначення міжнародної підсудності справ про розірвання шлюбу між громадянами різних держав

Розірвання шлюбу між громадянами різних держав проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони на території якої вони проживають, однак якщо один із подружжя проживає на території іншої держави, застосовується законодавство тієї держави орган якої перший порушив справу.
Перебування на розгляді суду Договірної Сторони аналогічного спору між тими самими сторонами як підстава для залишення без розгляду судом України позову про розірвання шлюбу між громадянами України, які проживають за її межами

Суди України залишають позов про розірвання шлюбу між громадянами України, які проживають за межами нашої держави без розгляду, якщо в суді  Договірної Сторони знаходиться справа зі спору між тими самими сторонами із тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Необхідність встановлення колізійних прив`язок у визначенні закону, який підлягає застосуванню при вирішенні питання про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем 

З урахуванням норм міжнародного права та національного законодавства судам при розгляді справ про  розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем слід встановлювати колізійні прив`язки у визначенні закону, яким має керуватися подружжя під час вирішення питання про припинення шлюбу.
Залишення судом позову про розлучення без розгляду з підстав ненадання позивачем оригіналу свідоцтва про шлюб суперечить завданням цивільного судочинства 

Залишення судом позову про розлучення без розгляду, з підстав ненадання позивачем оригіналу свідоцтва про шлюб, а лише його копії є порушенням принципу верховенства права, права на справедливий суд, що суперечить завданням цивільного судочинства.
Необхідність надання апеляційним судом правової оцінки доводам, викладеним в апеляційній скарзі, про причини пропуску строку для її подання у випадку відмови у відкритті апеляційного провадження

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд має надати правову оцінку доводам, викладеним в скарзі, про причини її подання після спливу одного року з дня складення тексту рішення, та врахувати що частиною третьою статті 354 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що строк може бути поновлено у разі пропуску подачі скарги до суду з інших поважних причин, крім випадків зазначених в частині другій статті 358 цього Кодексу.
Щодо визначення підсудності справ відповідно до ст. 29 ЦПК України 

Визначення підсудності справ відповідно до змісту статті 29 Цивільного процесуального кодексу України визначається суддею Верховного Суду одноособово (стаття 33 цього Кодексу).
Про обов’язок виконавця отримати згоду суду у справі про банкрутство на стадії санації у зв’язку з примусовим продажем майна боржника 
Суд: Касаційний господарський суд

Вирішуючи питання співвідношення частини четвертої статті 17 Закону про банкрутство та статті 56 Закону України "Про виконавче провадження", слід виходити з того, що надання судом у справі про банкрутство на стадії санації згоди на арешт та реалізацію майна боржника становить  гарантію пропорційного втручання держави у його право на майно з огляду на необхідність встановлення в межах процедури санації обставин неперешкоджання реалізації майна боржника виконанню плану санації та несуперечності інтересам конкурсних кредиторів. Надання такої згоди не звільняє виконавця від подальшого винесення постанови про арешт майна боржника задля забезпечення його реалізації у межах виконавчого провадження.
Проживання обох сторін за межами України як підстава для визначення підсудності справ відповідно до ст. 29 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства

Підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається ухвалою Верховного Суду у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України, в іншому випадку суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.
Про безпідставність відкриття нового виконавчого провадження щодо особи, у якої знаходиться майно боржника, а також  майна та коштів, що належать боржнику від інших осіб
Суд: Касаційний господарський суд

Звернення стягнення на кошти у порядку, передбаченому частинами першою, четвертою статті 53 Закону України "Про виконавче провадження", повинно здійснюватися в межах виконавчого провадження (зведеного виконавчого провадження) без відкриття нового виконавчого провадження стосовно особи, у якої знаходиться майно боржника, а також  майна та коштів, що належать боржнику від інших осіб.
Наявність визнаного в Україні в установленому законом порядку рішення іноземного суду щодо аналогічного спору між сторонами є підставою для закриття провадження у справі між тими самими сторонами  

Рішення суду іноземної держави щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав може породжувати юридичні наслідки у вигляді закриття провадження у справі лише за умови визнання в Україні в установленому законом порядку рішення іноземного суду.