DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Про неможливість окремого оскарження в судовому порядку подання про скасування особі дозволу на імміграцію
Суд: Касаційний адміністративний суд

Подання спеціально уповноважених органів про скасування особі дозволу на імміграцію не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, у зв`язку з чим не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, на відміну від рішення органу ДМС. Тож обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, як суб`єктом управлінської діяльності, який на підставі цього подання приймає рішення, що є предметом перевірки у адміністративному судочинстві. У свою чергу, рішення ДМС як суб`єкта управлінської діяльності повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, розуміння змісту вимог щодо дотримання яких має бути однаковим для усіх суб`єктів управлінської (адміністративної) діяльності, що регулюється іншими нормативними актами.
Про розуміння граничних максимальних/мінімальних меж надбавки за особливості проходження служби та визначення моменту в часі, з якого реалізація військовослужбовцем права на її отримання стала законодавчо можливою
Суд: Касаційний адміністративний суд

Порядком No 260 (Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року No260) визначено максимальний розмір спірної надбавки (за особливості проходження служби) - до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Розмір спірної надбавки, який не може перевищувати 65 відсотків є розрахунковою величиною щомісячної надбавки за особливості проходження служби, яку може отримати військовослужбовець.
Таким чином, розмір спірної надбавки за особливості проходження служби встановлений Постановою No704 (постанова Кабінету Міністрів України ""Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"" від 30 серпня 2017 року No704), порядок її виплати, окремим нормативно-правовим актом до затвердження наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року No260 Порядку, не регулювався. 
Тому, твердження скаржника про те, що виплати належні йому при звільненні за період з 01 березня по 08 серпня 2018 року, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби, становлять 65 відсотків від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, є необґрунтованими.
Про визначення суб’єкта, на якого покладено обов’язок перевірки додстовірності інформації СБУ перед прийняттям ним владного рішення
Суд: Касаційний адміністративний суд

Cаме на Службу безпеки України, як на орган, що наділений унікальною компетенцією надавати оцінку наявності в діях відповідних суб`єктів загроз (реальних та/або потенціальних) національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, покладено обов`язок, в тому числі вживати заходи превентивного характеру з метою протидії розвідувальній, розвідувально-підривній діяльності проти України. Тим більше в умовах воєнного стану.
Одночасно, Суд зауважує, що оскільки лист Служби безпеки України, наданий в межах своєї компетенції, не містить ознак управлінського акта з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права та не може бути самостійним предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, тож обґрунтованість зазначеної у такому листі інформації має перевірятися органом ДМС як суб`єктом управлінської діяльності, який на підставі цього листа приймає рішення, що є предметом перевірки у адміністративному судочинстві. У свою чергу рішення ДМС як суб`єкта управлінської діяльності повинно відповідати критеріям, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, розуміння змісту вимог щодо дотримання яких має бути однаковим для усіх суб`єктів управлінської (адміністративної) діяльності, що регулюється іншими нормативними актами.
Зокрема, якщо йдеться про критерій обґрунтованості рішення ДМС, то таке рішення має прийматися з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття (вчинення дій). Дискреція дозволяє адміністративному органу прийняти найбільш зважене в конкретних умовах рішення, засноване на особистих (власних) оцінках обставин, а не на чіткому приписі норми права, (не формально)".
Про правову природу акту про перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності в розрізі можливості розглядати цей документ в якості самостійного предмету судового оскарження
Суд: Касаційний адміністративний суд

Оскаржуючи спірні акти, особа стверджує, що висновок ВРП про відкриття дисциплінарного провадження щодо неї ґрунтувався на відомостях, викладених у цих актах, що є безумовно негативними наслідками, які порушують її права, свободи та інтереси.
Проте, Верховний Суд звертає увагу, що акт про перевищення строку притягнення до адміністративної відповідальності - це службовий документ, в якому зафіксовано певні обставини та висновки щодо руху справи у суді, а також наявність чи відсутність порушень вимог законодавства.
Оцінка цього акту та висновки, викладені у ньому, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Таким чином, висновки, викладені в акті, є відображенням дій працівників і самі собою не породжують правових наслідків для позивачки та відповідно такий акт не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивачки або настання негативних наслідків, не порушує її прав, свобод або інтересів, що, унеможливлює розгляд вимог про визнання протиправними та скасування таких актів у порядку адміністративного судочинства.
Про межі повноважень працівників та керівника секретаріату суду щодо судових справ, які перебувають в провадженні суду 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Закон No 1402-VIII) свідчить, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
При цьому, будь-які висновки стосовно допущення суддею порушення вимог закону при здійсненні правосуддя можуть бути зроблені виключно при перегляді ухваленого судом (суддею, який при розгляді справ одноособово діє як суд) рішення в порядку, установленому процесуальними кодексами, або при розгляді дисциплінарної справи відносно судді.
Тобто, порушення суддею вимог закону встановлюється:
- судом вищої інстанції при здійсненні перегляду ухваленого судового рішення в порядку, передбаченому відповідними процесуальними кодексами;
- Дисциплінарною палатою ВРП при розгляді дисциплінарної скарги стосовно судді.
Іншого чинним законодавством не передбачено.
Отже, установлення порушення суддею строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та констатація спливу строків накладення адміністративного стягнення у конкретних справах не відноситься до повноважень працівників суду, у тому числі, керівника апарату суду. До повноважень керівника апарату суду належить складання та/або затвердження внутрішніх документів суду, які стосуються організації роботи суду; організація та контроль проходження організаційно-розпорядних документів суду. Однак, стосовно процесуальних документів керівник апарату виконує лише організаційні функції на відповідних етапах їх проходження (прийняття, реєстрація, надсилання тощо). Водночас, організація прийняття (відкриття), розгляду, складання, формування процесуальних документів у справи, їх виконання та контроль за виконанням перебуває в межах повноважень судді (суду).
Про належні засоби підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою та суб’єкта, уповноваженого на їх формування 
Суд: Касаційний адміністративний суд

На погляд Верховного Суду, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.
Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.
Водночас Верховний Суд зауважив, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).
Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, Судом було зазначено, що у переліку прав та обов`язків (визначеному у Положеннях No 1317) медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття "постійного догляду", який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.
При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття "постійний догляд" передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.
Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням No 1317, у Суду є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.
Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то суд приходить до переконання, що такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати висновки, зокрема, про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою No 080-2/о) з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг.
Крім того, суд зауважив, що абзац 4 підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Про забезпечення позову у справах про оскарження нормативно-правового акта
Суд: Касаційний адміністративний суд

У справах про оскарження нормативно-правового акта, забезпечення позову шляхом зупинення такого нормативного документу допускається лише за умови встановлення очевидних ознак його протиправності та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Про обставини, які варто врахувати судді при вирішенні питання поновлення скаржнику строку на апеляційне оскарження судового акту
Суд: Касаційний адміністративний суд

Cтрок на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Про правомірність надсилання судом процесуальних документів на електронну поштову скриньку органу, розміщену на сервері у доменній зоні gov.ua
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відповідно до Правил домену GOV.UA, розміщених на сайті www.gov.ua, цей документ визначає особливості реєстрації приватних доменних імен третього рівня в спеціальному публічному домені gov.ua.
Реєстрація доменного імені здійснюється на підставі офіційного листа, оформленого з урахуванням вимог ДСТУ 4163:2020 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", підписаного і скріпленого печаткою реєстранта або підписаного його електронним цифровим підписом у разі надіслання листа в електронній формі (підпункт 3.8 пункту 3, пункт 4 Правил).
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд вважає, що з огляду на обов`язок органів державної влади, а також державних організацій (установ, закладів) використовувати для здійснення офіційного листування поштові скриньки, зареєстровані в установленому порядку в спеціальному публічному домені gov.ua, електронна адреса з використанням такого доменного імені є офіційною в розумінні підпункту 5.8 пункту 5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС.
Тому надсилання судом першої інстанції судового рішення на електронну поштову скриньку, розміщену на сервері у доменній зоні gov.ua, яка була зазначена відповідачем у процесуальних документах на адресу суду та оприлюднена на його офіційному вебсайті, не порушує норм процесуального права.
Про застосування норм права, після внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. No 168, в частині визначення моменту розповсюдження таких змін на предмет їх регулювання в часі
Суд: Касаційний адміністративний суд

Щодо зазначення в постановах КМУ, якими вносилися зміни до пунктів постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. No 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", про те, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24.02.2022 та 01.06.2022, Верховний Суд зазначає про неможливість надання Постанові No 168 зворотної дії в часі, тобто застосування з дня набрання чинності Постановою No 168, а тому такий підзаконний нормативно-правовий акт врегульовував відповідні правовідносини з моменту його чинності.
Про відсутність впливу змін, внесених Постановою No 793 до Постанови No168, щодо визначення розміру додаткової винагороди
Суд: Касаційний адміністративний суд

Зміст, внесених Постановою від 07.07.2022 No 793  "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. No 168" , змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. No 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в частині визначення розміру додаткової винагороди "до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць" замість " 30 000 гривень щомісячно" не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом "пропорційність" із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.
Про необов’язковість висновків суду, який розглядає справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності, для вирішення питання про наявність в діях особи ознак дисциплінарного проступку
Суд: Касаційний адміністративний суд

Ураховуючи, що у межах розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд не досліджує питань наявності в її діях ознак дисциплінарного проступку, адже, як зазначалося, дисциплінарне провадження має іншу мету, процедуру та правила оцінки дій і матеріалів, то висновки такого суду (його правова оцінка) не є обов`язковими для суду, який розглядає справу щодо оскарження індивідуального акту про притягнення цієї особи до дисциплінарної відповідальності. Це ж стосується дисциплінарного органу, який, вирішуючи питання наявності або відсутності у діях особи ознак дисциплінарного проступку, керується виключно правилами та вимогами, встановленими для дисциплінарної процедури, однак не втручається у питання винуватості цієї особи у скоєнні адміністративного правопорушення за правилами і в порядку КУпАП.
Про межі оцінки поведінки поліцейського в аспекті з’ясування питання чи було вчинено ним дисциплінарний проступок
Суд: Касаційний адміністративний суд

Мотиви скаржника про незастосовність до спірних правовідносин сталої судової практики Верховного Суду з огляду на те, що позивач у конкретну дату службових обов`язків не виконував, не заслуговують на увагу, оскільки в силу специфіки і характеру функцій, покладених на органи Національної поліції, положеннями чинних законодавчих актів передбачено правила поведінки, дотримання яких вимагається від поліцейського незалежно від того, чи виконує він у цей момент свої службові обов`язки. Зокрема, це стосується принципів діяльності поліцейського, вимог, що ставляться до професійно-етичних якостей поліцейських. Разом із цим, їх недотримання не виключає можливість кваліфікації цих дій уповноваженим органом як дисциплінарного проступку та притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Про відсутність у положеннях Настанови No281 норм зобов’язального характеру щодо включення до складу ціни пропозиції, коштів на покриття додаткових витрат по відношенню до учасника процедури закупівлі
Суд: Касаційний адміністративний суд

Контролюючий орган в оскаржуваному висновку посилається на пункт 5.10 Настанови з визначення вартості будівництва, затвердженою наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 01 листопада 2021 року No 281, який, на її думку, містить обов`язок учасника процедури закупівлі включити до складу ціни пропозиції, кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами.
Натомість, у пункті 5.10 чинної редакції Настанови No 281 відсутня норма, яка містить обов`язок учасника процедури закупівлі включити до складу ціни пропозиції, кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами.
Крім того, у пункті 5.33 Настанови No 281, на який посилається автор касаційної скарги, не міститься такий обов`язок, оскільки ці витрати та ризики розраховуються, виходячи із певних факторів.
Про умови повторного звернення особи до суду з апеляційною скаргою
Суд: Касаційний адміністративний суд

Повторне звернення скаржника до суду з апеляційною скаргою має бути здійснене без зволікань з моменту отримання ухвали про повернення вперше поданої скарги і з усуненням недоліків, які стали підставою для її повернення, а не з моменту отримання коштів, як вважає скаржник.
Юрисдикція спору про стягнення з боржника 3 % річних та індексу інфляції на користь кредитора - фізичної особи, які нараховані за період розгляду справи про банкрутство
Суд: Велика Палата

Заявлені фізичною особою – кредитором акцесорні вимоги про стягнення з боржника 3 % річних та індексу інфляції, нараховані за період, який охоплює перебування в провадженні господарського суду справи про банкрутство, яке закінчилось відновленням платоспроможності боржника, необхідно розглядати за правилами господарської юрисдикції в позовному порядку відповідно до пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України та частини другої статті 7 КУзПБ.
Юрисдикція спору про повернення з Державного бюджету України коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф 

Позовні вимоги суб’єкта господарювання щодо повернення з Державного бюджету України коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, підлягають розгляду у порядку господарського судочинства
Юрисдикція спору про оскарження свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі підприємства спадкоємцем засновника підприємства
Суд: Велика Палата

Спір за позовом одного зі спадкоємців засновника підприємства щодо оскарження свідоцтва про право власності на частку у статутному капіталі підприємства, яка одержана відповідачкою як учасницею сімейних правовідносин (спільна сумісна власність), та, відповідно, про перерозподіл часток у статутному фонді підприємства між спадкоємцями підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
Той факт, що спадкоємці на час оскарження свідоцтва вже набули статусу учасників підприємства, не свідчить про наявність спору щодо корпоративних прав у юридичній особі, адже всі підстави виникнення такого спору є юридичними фактами сімейного та спадкового права, які мали місце до набуття спадкоємцями статусу учасників підприємства.
Момент прострочення виконання зобов’язання з повернення безпідставно набутого майна (ст. 1212 ЦК України)
Суд: Велика Палата

Зобов’язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов’язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.
Із цього моменту виникає передбачений ч. 2 ст. 625 ЦК України обов’язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Оскарження повідомлення НАЗК щодо необхідності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування
Суд: Велика Палата

Повідомлення НАЗК щодо необхідності подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та порядку її подання не є рішенням суб’єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС України та має виключно інформаційний характер, а тому не підлягає оскарженню в судовому порядку. Надалі на його підставі можуть прийматися відповідні рішення уповноваженими органами, а тому його оцінка, як і оцінка дій службових осіб уповноваженого органу щодо його складання, може бути надана судом під час вирішення спору щодо оскарження рішення, прийнятого з його урахуванням.
Особливості розрахунку обсягів споживання електроенергії споживачами, об’єкти яких розташовані на територіях, де ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях
Суд: Касаційний господарський суд

Визначення обсягів споживання електричної енергії на об`єктах споживачів на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, має відбуватися саме за даними (показниками) їх середньодобового, а не середньомісячного споживання в аналогічному періоді попереднього року, із застосуванням коефіцієнта приросту/зниження споживання, розрахованого для відповідного періоду електроспоживання.
Незастосування електропостачальником в умовах воєнного стану коефіцієнта приросту / зниження споживання електричної енергії при розрахунку обсягів електроспоживання призведе до неправильного розрахунку вартості фактично спожитої електричної енергії, а тому незалежно від причин нездійснення розрахунку відповідного коефіцієнта не може бути достатньою підставою для покладання на споживача обов’язку оплатити поставлену електроенергію лише за даними її середньодобового споживання в аналогічному періоді попереднього року.