DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня  2013 року у справі No 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі No 6-79цс14.
Визначення правомочності загальних зборів членів фермерського господарства, у разі вирішення питання про вступ (прийняття) спадкоємців (правонаступників) померлого члена фермерського господарства
Суд: Касаційний господарський суд

До вирішення питання про вступ (прийняття) спадкоємців (правонаступників) померлого члена фермерського господарства правомочність загальних зборів визначається без урахування частки в статутному капіталі, яка належала померлому. У такому разі під час встановлення правомочності загальних зборів слід враховувати голоси інших членів господарства, які без голосів, що припадають на частку померлого, становлять у сукупності 100% голосів, які мають враховуватися під час визначення кворуму
Оцінка та перевірка заяви громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства щодо доводів заявника, наведених в обгрунтування розміру земельної ділянки
Суд: Касаційний господарський суд

Розглядаючи заяву громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування, а в разі переданого на судовий розгляд спору – суд, повинен дати оцінку зазначеним у заяві обставинам і фактам, перевірити доводи заявника, наведені в обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив розвитку фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.
За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду – виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства
Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення іпотеки 

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов'язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов’язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.
Щодо визнання договору недійсним на підставі статті 229 ЦК, якщо мала місце помилка щодо обставин, які мають істотне значення
Суд: Касаційний цивільний суд

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).
Апеляційний суд надав правильну оцінку аргументам позивачки про те, що вона вважала, що укладає договір довічного утримання, оскільки за приписами статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У цій справі не можна говорити про помилку при укладенні договору дарування між сторонами, обґрунтовуючи це тим, що позивач думала, що укладає договір довічного утримання, оскільки такого довічного утримання потребувала не позивач, а її мати.
Неможливість притягнення до відповідальності за ст. 390 КК у випадку застосовування заходів стягнення, визначених КВК, за порушення трудової дисципліни і встановленого порядку відбування покарання особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі
Суд: Касаційний кримінальний суд

Неодноразові порушення трудової дисципліни і встановленого порядку відбування покарання особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, за кожне з яких до неї застосовувалися заходи стягнення, визначені КВК, не можуть бути підставою притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності за систематичне порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання (ч. 1 ст. 390 КК), оскільки порушує принцип, згідно з яким ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Розмір ставок судового збору за подання позовних заяв про звернення стягнення на заставлене майно 

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.
Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог Позивача до Відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог Позивача. Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.
Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів щодо нерухомого майна, яке є предметом іпотеки та знаходиться на території проведення антитерористичної операції
Суд: Касаційний господарський суд

посилання скаржника на не зазначення у резолютивній частині судового рішення місцевого господарського суду про зупинення виконання рішення суду у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах відповідно до положень статті 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", не може бути підставою для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки обставини, визначені цією нормою, не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Водночас слід зауважити, що за наявності відповідних підстав зупинення вчинення виконавчих дій у такому випадку може бути вирішено у встановленому законом порядку.
Умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв’язку з передачею її на поруки трудовому колективу (ст. 47 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності у зв’язку з передачею її на поруки трудовому колективу (ст. 47 КК) незалежно від кількості членів такого колективу, а також часу, упродовж якого особа, яку передають на поруки, була членом цього трудового колективу.
Непідписання анкети-заяви клієнта, яка є додатком до кредитного договору, не є підставою для визнання такого договору недійсним, якщо він містить всі основні умови 

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог
Права та обов`язки сторін, як позикодавця так і позичальника, виникли не на підставі анкети-заяви, а на підставі укладеного між ними кредитного договору, який містить всі основні умови кредитування, зокрема, розмір кредиту та відсотків за користування ним, строк дії договору, порядку погашення заборгованості, забезпечення виконання зобов`язання, відповідальності за порушення зобов`язання, а також права та обов`язки сторін.
Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману

Під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).
Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду України
від 29 квітня 2014 року у справі No 3-11гс14 та у постанові Верховного Суду від 11 січня 2020 року у справі No 761/22687/17 (провадження No 61-6502св19)
Факт набуття позивачем права на пенсію на пільгових умовах не свідчить про те, що він є непрацездатною особою у розумінні статті 1241 ЦК України

Факт набуття позивачем права на пенсію на пільгових умовах не свідчить про те, що він є непрацездатною особою у розумінні статті 1241 ЦК України і має право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(в редакції, що діяла на час смерті спадкодавця) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсійний вік для чоловіків встановлений 60 років при стажі роботи не менше 25 років. Розкриваючи зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти", що використовується в частині першій статті 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у Рішенні від 11 лютого 2014 року No 1-рп/2014(справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця) виходив із положень частини третьої статті 75 СК України, яка відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття "непрацездатний".
Введення процедури санації у справі про банкрутство фермерського господарства
Суд: Касаційний господарський суд

Процедуру санації у справі про банкрутство фермерського господарства, порушеній за загальним порядком провадження у справі про банкрутство, може бути введено з урахуванням конкретних обставин справи  одразу після дострокового припинення процедури розпорядження майном фермерського господарства
Юрисдикція спору щодо зобов’язання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань здійснити перерахунок виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, стягнутих судом у цивільній справі
Суд: Велика Палата

Спір за позовом фізичної особи щодо зобов’язання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України здійснити перерахунок виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, стягнутих на користь такої фізичної особи рішенням суду у цивільній справі, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства
Юрисдикція спору щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування України щодо призначення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням

Спір за позовом фізичної особи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
Сплата судового збору при оскарженні рішень про коригування митної вартості товару
Суд: Касаційний адміністративний суд

Окремі рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи. Заявлені до суду вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна особи, є майновими. Вимоги про скасування рішень про коригування митної вартості товару є вимогами майнового характеру.
Юрисдикція спору про оскарження бездіяльності ГПУ щодо належного розгляду адвокатських запитів про надання інформації про слідчу процесуальну дію, яка проводилася в рамках надання міжнародної правової допомоги
Суд: Велика Палата

Спір щодо визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України щодо належного розгляду адвокатських запитів про надання інформації про слідчу процесуальну дію, яка проводилася в рамках надання міжнародної правової допомоги у кримінальному провадженні, та зобов’язання відповідача надати запитувану інформацію, підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства.
Анулювання реєстрації платника ПДВ, що зумовлені настанням обставин непереборної сили
Суд: Касаційний адміністративний суд

При неподанні платником податкової звітності з податку на додану вартість, що зумовлене настанням обставин непереборної сили та підтверджується відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України та відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, застосування до особи передбачених підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України негативних наслідків у вигляді анулювання реєстрації платником податку на додану вартість є необґрунтованим.
Наслідки розірвання кредитного договору щодо зобов’язань його сторін у т.ч. забезпечення виконання зобов’язань позичальника порукою та заставою (іпотекою), зокрема, у разі розірвання договору за судовим рішенням
Суд: Касаційний господарський суд

Розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов'язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов'язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов'язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов'язання, що виникло до моменту такого розірвання.
Розірвання договору іпотеки за судовим рішенням не припиняє тих зобов'язань іпотекодавця, які виникли у нього до моменту набрання чинності судовим рішенням.
Щодо перебігу позовної давності за вимогами про визнання  правочину недійсним

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.
Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися, про вчинення цього правочину.
Обставини, які підлягають доведенню у справі про визнання договору дарування недійсним на підставі ст. 229 ЦК України у зв’язку з наявністю наміру укласти договір довічного утримання 

Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.
Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.
Ураховуючи наведене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарування дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірному житловому будинку після укладення договору дарування.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 14 листопада 2012 року у справі No 6-133цс12,
від 16 березня 2016 року у справі No 6-93цс16.
Перехід права власності на обтяжене іпотекою майно є підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, але не для звернення з новим позовом до нового власника
Суд: Касаційний господарський суд

У разі наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зміна власника обтяженого іпотекою майном не свідчить про необхідність повторного доведення кредитором в судовому порядку наявності в нього відповідного права.
В даному випадку, враховуючи, що існує рішення суду, яким звернуто стягнуто на іпотечне майно, після переходу права власності на обтяжене іпотекою майно, відбулась зміна іпотекодавця, що може бути підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення з новим позовом до нового власника.
Суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем.
Суд: Касаційний господарський суд

Сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку" є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду, натомість з урахуванням вимог статей 328, 335, 392 ЦК України у контексті статей 36, 37 Закону України "Про іпотеку", суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем
Визначення розміру земельної ділянки для обслуговування частини домоволодіння
Суд: Касаційний цивільний суд

Якщо сторони за договором дарування не обумовили розмір земельної ділянки, яка переходить у власність обдаровуваному, суд зобов’язаний встановити, який розмір земельної ділянки, призначений для розміщення і обслуговування подарованої частини домоволодіння та визначити ту частину земельної, яка необхідна для обслуговування подарованої частини будинку. Користування частиною будинку неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування цієї частини.
Щодо надання земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги
Суд: Касаційний цивільний суд

При наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку. Адже, відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.