DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Належний відповідач у справі про визнання недійсним одностороннього правочину щодо відмови від прийняття спадщини на користь спадкоємця за законом 
Суд: Касаційний цивільний суд

У справі за позовом особи, яка вчинила відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця за законом, про визнання недійсним такого одностороннього правочину, як відмова від прийняття спадщини на користь спадкоємця за законом, належним відповідачем є спадкоємець, на користь якого вчинена відмова, а не нотаріус.
Можливість подання апеляційної скарги на заочне рішення суду за відсутності у заявника повного тексту ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду 
Суд: Касаційний цивільний суд

Відсутність у заявника повного тексту ухвали про залишення без задоволення його заяви про перегляд заочного рішення суду не може бути перешкодою для подання апеляційної скарги на заочне рішення суду, оскільки предметом оскарження в такому разі є саме заочне рішення суду, а не ухвала про залишення без задоволення його заяви про перегляд цього заочного рішення без задоволення.
Наслідки неможливості поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення
Суд: Касаційний цивільний суд

Якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її із цієї підстави без задоволення, а не без розгляду.
Щодо поновлення процесуального строку з підстав запровадження воєнного стану
Суд: Касаційний цивільний суд

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку має прямий причинний зв’язок із такими обставинами. Якщо процесуальний строк був пропущений до початку війни, питання про його поновлення повинне вирішуватися з урахуванням причин, з яких строк був пропущений, та тривалості пропуску строку до запровадження воєнного стану.
Визначення юрисдикції національного суду України щодо вирішення спору про повернення дитини незаконно переміщеної (утримуваної) за межі України
Суд: Касаційний цивільний суд

Суди, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовом про відібрання (повернення) дитини, незаконно переміщеної (утримуваної) за межі України, зобов’язані визначати юрисдикцію національного суду України щодо вирішення спору про повернення дитини відповідно до правил Гаазької конвенції 1980 року та Гаазької конвенції 1996 року. Такий спір підлягає розгляду судами України виключно в разі встановлення того, що діти до незаконного переміщення (утримання) до іноземної країни мали своє звичайне місце проживання в Україні відповідно до правил статті 5 Гаазької конвенції 1996 року, що має бути встановлено першорядно. У разі якщо дитина мала в Україні своє звичайне місце проживання, проте після незаконного переміщення (утримання) нове звичайне місце проживання дитини не може бути встановлене, такий спір також має бути вирішений судом України за правилами статті 6 Гаазької конвенції 1996 року. Також суди повинні з’ясовувати, чи не припинилася юрисдикція суду України з вирішення такого спору на підставі статті 7 Гаазької конвенції 1996 року.
Призначення покарання у виді позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Призначення основного покарання у виді позбавлення волі засудженому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК, у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією зазначеної частини статті, не є м’яким з урахуванням, зокрема, конкретних обставин події та посткримінальної поведінки обвинуваченого, а саме беззастережне визнання ним своєї вини, надання зізнавальних показань, подання клопотання про дослідження доказів під час судового розгляду у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, неодноразове вибачення перед потерпілими та їх родичами, добровільне часткове відшкодування шкоди, завданої потерпілим внаслідок вчиненого злочину тощо. Окрім того, судом хоча й було обґрунтовано визнано обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення ним злочину у стані алкогольного сп’яніння, однак згідно зі встановленими судом даними вміст у його крові алкоголю відповідав незначному, легкому ступеню сп’яніння, а потерпілим було відомо, що вони з дітьми, у кількості, яка переважає дозволену кількість пасажирів у цьому транспортному засобі, сідають в автомобіль до водія, який вживав алкогольні напої.
Підтвердження стану алкогольного сп’яніння. Допустимість як доказу висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння
Суд: Касаційний кримінальний суд

Вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп’яніння може бути підтверджено висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп’яніння наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який долучений до матеріалів провадження в оригіналі. На достовірність і допустимість як доказу не впливає відсутність підпису на одному з трьох примірників висновку, складеного в закладі охорони здоров’я, що відповідно до законодавства мав бути виданий під підпис поліцейському, який доставив обвинуваченого на огляд, оскільки цей документ містить всю необхідну інформацію про освідування обвинуваченого на стан сп’яніння, підписаний лікарем, скріплений його особистою печаткою та штампом медичної установи.
Недолучення до матеріалів кримінального провадження копії сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку технічного засобу, який використовувався у медичному закладі під час медичного огляду обвинуваченого з метою виявлення у нього стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, не тягне визнання акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів  недопустимим доказом.
Обставини, за яких ст. 69 КК не може бути застосовано до засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, не визнав вину, заперечував факт причетності до дорожньо-транспортної пригоди, не відшкодував у добровільному порядку шкоду, заподіяну потерпілій особі, не розкаявся у вчиненому, то застосування положень ст. 69 КК не ґрунтується на вимогах закону.
Врахування судами факту спричинення пішоходом небезпеки для руху під час обрання заходів кримінально-правового впливу засудженому
Суд: Касаційний кримінальний суд

Той факт, що небезпеку для руху, а саме – перебування пішохода в стані алкогольного сп’яніння на проїжджій частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог Правил дорожнього руху, однак така обставина повинна бути врахована судами під час обрання заходів кримінально-правового впливу, зокрема звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, у сукупності із іншими обставинами та даними про особу засудженого.
Кваліфікація дій особи як спричинення смерті через необережність (ч. 1 ст. 119 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Дії особи, яка завдала одного удару потерпілій, внаслідок чого вона впала на підлогу, вдарилася головою об кухонну стінку та померла від отриманих тілесних ушкоджень, слід кваліфікувати як спричинення смерті через необережність (ч. 1 ст. 119 КК). При цьому у діях обвинуваченого вбачається необережна форма вини у вигляді злочинної недбалості. Обвинувачений, завдаючи під час конфлікту потерпілій одного удару долонею по обличчю, хоча і не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (падіння потерпілої з подальшим ударом головою та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть), однак повинен був і міг їх передбачити та діяти з більшою обережністю.
Кваліфікація дій особи, яка вчиняє кримінальне правопорушення з неконкретизованим умислом. Обставини, що свідчать про наявність неконкретизованого умислу.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо особа вчиняє кримінальне правопорушення з неконкретизованим умислом, то її дії слід кваліфікувати за статтею Особливої частини КК, в якій передбачається відповідальність за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Про наявність неконкретизованого умислу в обвинуваченої на спричинення шкоди здоров’ю потерпілого свідчить, зокрема, наявність конфлікту. Такі обставини свідчать про те, що обвинувачена розраховувала на особливо вразливу дію пневматичної зброї і такі можливі неконкретизовані наслідки, як поранення потерпілого, від якого його здоров’ю буде спричинена шкода, і хоча не бажала, але свідомо припускала такі наслідки.
Кваліфікація дій особи як торгівлі людьми (ст. 149 КК). Обставини, що свідчать про перебування потерпілого в уразливому стані.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Торгівля людьми (ст. 149 КК) має місце у діях обвинуваченого, який, скориставшись уразливим станом потерпілого, застосовуючи фізичне насильство та погрози його застосування, завербував останнього з метою експлуатації, утримував у підневільному стані, переміщував і примушував його до жебракування, обмежував у вільному пересуванні по місцевості шляхом постійного пильного нагляду для запобігання можливості втечі, особисто переміщував потерпілого до місць жебракування на території двох міст, здійснюючи систематичний контроль за ним під час жебракування, забирав в останнього гроші, випрошені у сторонніх осіб, та по завершенню переміщував знову до квартири, в якій вони проживали.
Якщо потерпілий, інвалід третьої групи, не мав можливість чинити опір незаконним діям засудженого через вади, перебував в тяжких обставинах, які характеризуються наявністю надзвичайно скрутної ситуації, що була викликана відсутністю у нього постійного місця роботи, житла та будь-яких коштів для існування, свідчить про те, що потерпілий перебував в уразливому стані.
Щодо обов'язку ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з видачі номінацій про обсяги природного газу виробникам теплової енергії на початку опалювального сезону 

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 No 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов'язковим до виконання, на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов'язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону.
Вказівка у згаданому розпорядженні на обов'язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпечення належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону.
Питання правомірності чи неправомірності дій (бездіяльності) та, відповідно, правових наслідків таких дій (бездіяльності) ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з невидачі номінацій щодо обсягів природного газу на спірні місяці, як правових наслідків таких дій (бездіяльності) може бути предметом окремого позову.
Належний спосіб захисту прав сторони у разі невизнання  договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, іншою стороною
Суд: Касаційний господарський суд

У разі невизнання стороною договору, укладення якого є обов`язком в силу вимог закону, права іншої сторони на укладення такого договору підлягають захисту судом на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.
Умови притягнення до кримінальної відповідальності за шахрайство (ст. 190 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Необхідною і достатньою складовою підстави кримінальної відповідальності за шахрайство (ст. 190 КК) є усвідомлення суб’єктом кримінального правопорушення того факту, що предмет кримінального правопорушення є чужим для нього, що він заволодіває чужим майном за відсутності будь-якого права на нього.
Кримінальна відповідальність за шахрайство пов’язана, як правило, не зі встановленням ознак конкретної особи, власності якої заподіяно шкоду, а зі встановленням усвідомлення винним факту заволодіння майном, яке належить іншій особі (чужим для нього), з метою його безоплатного, безповоротного обернення на свою користь (чи третіх осіб) за відсутності законних підстав для того і збільшення внаслідок цього власних майнових фондів (чи третьої особи).
Для кваліфікації дій обвинуваченого як шахрайства необов’язково встановлювати, чи усвідомлював він, кому саме та з яких підстав належить чуже для нього майно, чи заволодіває він майном, ввівши в оману власника цього майна чи іншу особу, у фактичному володінні якої воно перебуває, крім випадків, коли йдеться про врахування матеріального становища конкретного потерпілого за ч. 1 ст. 190 КК.
Для кваліфікації за ст. 190 КК не вимагається, щоб збігалися особа, яка вводиться винним в оману, та потерпілий від цього кримінального правопорушення.
Відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК, у разі оформлення на роботу особи без дотримання певних вимог трудового законодавства. Відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Саме по собі оформлення на роботу особи без дотримання певних вимог трудового законодавства, є за визначених законом умов підставою для дисциплінарної відповідальності та само по собі не утворює складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК.
Затвердження роботодавцем табелів обліку робочого часу стосовно працівника, який за домовленістю з ним виконував основну роботу вдома з дотриманням норм чинного законодавства, не містить складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК з огляду на відсутність заборони трудовим законодавством такого виду роботи, передбачену можливість для працівників, які працюють на дому, розподіляти робочий час на свій розсуд, здійснювати роботодавцем оплати праці за фактично виконану роботу без необхідності ведення ним табелю обліку робочого часу.
Обов’язковість встановлення мети при кваліфікації дій особи за ст. 258 КК. Мета вчинення терористичного акту.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Мета є обов’язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258 КК та потребує обов’язкового встановлення під час кваліфікації дій особи за цією статтею. Терористичний акт вважається вчиненим з метою привертання уваги громадськості до певних політичних, релігійних чи інших поглядів винного та з метою впливу на прийняття рішень, вчинення або невчинення дій державною владою чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, об’єднаннями громадян, юридичними особами, у разі вчинення винуватим протиправних дій, спрямованих на зрив заходів військових комісаріатів з військової мобілізації, графіків постачання силам антитерористичної операції паливних матеріалів та військової техніки, що знаходилися на складських приміщеннях та залізничних станціях, зрив збору приватною установою гуманітарної допомоги.
Підстави передачі переддоговірного спору на розгляд суду та дата укладення попереднього договору при вирішенні такого спору судом

Переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов'язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов'язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв'язані зобов'язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору. У разі вирішення судом переддоговірного спору з дотриманням вказаних вимог днем укладення договору вважається день набрання чинності відповідним рішенням суду, враховуючи, що в такому випадку договірне зобов'язання між сторонами виникає саме на підставі судового рішення.
Визнання неузгодженою ціни договору поставки природного газу, у разі визначення її на підставі постанови НКРЕ України, яку було скасовано в судовому порядку

Оскільки запропонована в проєкті договору ціна поставки природного газу, визначена на підставі постанови НКРЕ України, яку було визнано в судовому порядку незаконною та скасовано саме з дати її прийняття, то ціна як істотна умова такого правочину є неузгодженою.
Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу", яким закріплювалась обов'язковість укладення договору поставки природного газу, є матеріальним, а не процедурним/процесуальним, а тому наслідком втрати ним чинності є неможливість подальшого набуття прав за ним, а не припинення прав, які вже були набуті у спосіб та у визначений ним строк, або прав, які могли б набуватись особою в разі належного виконання кореспондуючих обов'язків її контрагентом.
Необов’язковість доведення наміру обвинуваченого використовувати вогнепальну зброю при кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 263 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 263 КК як незаконне зберігання вогнепальної зброї необов’язковою є наявність доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений мав намір використовувати цю зброю.
Об’єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 265 КК. Відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 265 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ознакою об’єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 265 КК, є незаконність поводження з радіоактивними матеріалами, зокрема із джерелами іонізуючого випромінювання, тобто поводження без передбаченого законом дозволу. Дії з демонтажу – зняття з літальних апаратів датчиків обледеніння, за якого саму іонізуючу речовину, герметично вмонтовану в цей виріб, не вилучали, не вважається використанням радіоактивних матеріалів (джерел іонізуючого випромінювання), що перебувають у виробі без установленого законом дозволу, що свідчить про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 265 КК.
Ставки судового збору за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер
Суд: Касаційний господарський суд

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру
Обставини, що свідчать про грубе порушення громадського порядку обвинуваченим з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю. Підстави для кваліфікації дій особи за ч. 4 ст. 296 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Про грубе порушення громадського порядку обвинуваченим з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, свідчать, зокрема, такі обставини: зухвале порушення регламентованого та відомого як водію порядку дій після ДТП; крики, образи, нецензурна лайка, залякування, демонстрація пістолета для відстрілу гумових куль, направлення його в бік потерпілого, побиття та вчинення самосуду над потерпілим навпроти зупинки громадського транспорту; створення своїми діями реальної загрози для життя і здоров’я потерпілого та інших громадян; ігнорування дій сторонніх осіб, які намагалися припинити хуліганство; намагання вчинити самосуд над потерпілим через використання незначного приводу; застосування насильства із заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень; тимчасове обмеження руху транспорту; неприпинення порушення громадського порядку тривалий час.
Використання при вчиненні хуліганства спеціальних засобів (до яких зараховано, зокрема, пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії), – підстава для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК не лише тоді, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров’я громадян. На застосування предмета, заздалегідь заготовленого для завдання тілесних ушкоджень, у діях обвинуваченого вказує те, що він задовго до початку конфлікту свідомо мав при собі пристрій для відстрілу патронів з гумовими кулями, призначений для завдання тілесних ушкоджень, перед початком діалогу з потерпілим підготував цей предмет для завдання тілесних ушкоджень (вийняв з кобури та почав демонструвати), направляв його на потерпілого, демонструючи серйозність своїх вимог до нього вчинити певні дії, а інші учасники конфлікту під час інциденту вважали, що за допомогою вказаного предмета обвинувачений створював реальну загрозу для життя чи здоров’я громадян.
Щодо можливості звернення обох батьків до органів опіки та піклування чи до суду для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї
Суд: Касаційний цивільний суд

Звернутися до органів опіки та піклування, а також до суду для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, може також і той із батьків, з яким визначено місце проживання дитини. Відмова органів опіки та піклування у визначенні способу участі іншого з батьків чи суду в задоволенні відповідних позовних вимог лише з мотивів того, що звертається не той із батьків, який проживає окремо, є необґрунтованою.
Щодо зобов’язання  матері дитини повідомляти батька про важливі факти із життя дитини
Суд: Касаційний цивільний суд

Зобов’язання матері дитини повідомляти батька про факти захворювання та лікування дитини, про від’їзд (обставини й напрямок) дитини за межі міста більше ніж на два дні, не є діянням, спрямованим на обмеження волевиявлення особи, і входить до поняття надання інформації про дитину, що є складником контакту з дитиною. Водночас повідомлення батьку про важливі факти із життя дитини не можна розцінювати як обтяжливе зобов’язання.
Щодо зобов’язання того з батьків, із ким проживає дитина, узгоджувати з іншим із батьків питання щодо лікування та навчання дітей
Суд: Касаційний цивільний суд

Суд може відмовити в задоволенні вимог про зобов’язання того з батьків, із ким проживає дитина, узгоджувати з іншим із батьків порядок, спосіб та лікувальні установи, необхідні для лікування дітей, відвідування дітьми освітніх закладів, якщо це може призвести до порушення прав дітей, коли між сторонами є гострий конфлікт і такі умови погодження при недосягненні згоди між батьками з наведених питань можуть створювати загрозливі для життя та здоров’я дітей ситуації.
Щодо доцільності призначення зустрічей малолітніх дітей з батьком без присутності матері
Суд: Касаційний цивільний суд

Суд призначає зустрічі малолітніх дітей (2 роки) з батьком без присутності матері, якщо між батьками виникають конфлікти при дітях під час зустрічей за участю матері, що перешкоджає налагодити контакт батька з дітьми й негативно впливає на психологічний та емоційний стан дітей.
Щодо встановлення судом часу початку літнього та зимового спільного відпочинку батька і дитини з урахуванням права батька на працю та відпочинок
Суд: Касаційний цивільний суд

Встановлення судом часу початку літнього та зимового спільного відпочинку батька і дитини з урахуванням календарного періоду навчання дитини й необхідності підготовки до нього не порушує права батька на працю та відпочинок.
Щодо визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі передвихідні та вихідні дні
Суд: Касаційний цивільний суд

Визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі передвихідні та вихідні дні є неприйнятним, оскільки порушуються права дитини на спілкування з матір’ю у вільний від занять у школі час.