DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Відсутність підстав для відшкодування шкоди на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" за відсутності повної реабілітації особи 

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" виникає в особи у випадку повної реабілітації. У зв’язку з цим факт непідтвердження в суді однієї із кваліфікуючих ознак злочину, чи певного епізоду злочинної діяльності не свідчить про незаконність притягнення особи до кримінальної відповідальності та не тягне за собою права на відшкодування шкоди в порядку статті 1176 ЦК України та Закону.
При цьому за умови часткового виправдання особи, але визнання її винною за іншими інкримінованими кримінальними правопорушеннями, не свідчить про незаконність дій органів досудового слідства у цілому, а звільнення від кримінальної відповідальності, у зв'язку із закінченням строків давності, не може бути підставою для висновку про незаконний характер дій органів досудового слідства.
Застосування статті 625 ЦК України у випадку порушення грошового зобов'язання з відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування, прокуратури і суду

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Таким чином, інфляційні втрати та три проценти річних можуть бути нараховані за невиконання грошового зобов'язання щодо відшкодування шкоди, завданої органами досудового розслідування, прокуратури і суду.
Стягнення орендної плати за відсутності акта приймання-передачі майна

Фактом початку та відповідно припинення орендних правовідносин є підписання акта приймання-передачі нерухомого майна як від орендаря до орендодавця, так і від орендодавця до орендаря. Сторони можуть установити й інший момент відліку строку, однак цю обставину вони повинні узгодити та викласти у договорі оренди. У разі відсутності відповідних актів приймання-передачі визначальним для правильного застосування положень статті 629 і частини другої статті 795 ЦК України та стягнення орендної плати є встановлення періоду фактичної можливості користування орендованим приміщенням орендарем
Обставини, що свідчать про наявність умислу на збут наркотичного засобу, психотропної речовини, їх аналогу або прекурсору (ст. 307 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Великий або особливо великий розмір наркотичного засобу, психотропної речовини їх аналогу або прекурсору, спосіб упакування та розфасування відповідної речовини може свідчити про наявність в особи умислу на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за наявності й інших достатніх, взаємопов’язаних між собою доказів, які в сукупності вказують на те, що особа мала умисел на збут цих речовин (зокрема, поведінка суб’єкта злочину, дані про те, що особа сама не вживає наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а виготовляє та зберігає їх).
Передача органом місцевого самоврядування майна комунальної власності у безстрокове безоплатне користування установам (організаціям), які не були утворені відповідним органом місцевого самоврядування та не знаходяться в його підпорядкуванні

У випадку передачі органом місцевого самоврядування майна комунальної власності у безстрокове безоплатне користування підприємствам, установам, організаціям, які не були утворені відповідним органом місцевого самоврядування та не знаходяться в його підпорядкуванні, до відносин між сторонами підлягають застосуванню норми ЦК України про позичку (глава 60).
Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства
Суд: Велика Палата

Державний або приватний виконавець під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, може звернутися із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, у порядку, передбаченому статтею 335 ГПК України, виключно за відсутності спору про право. В такому разі подання розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від суб’єктного складу боржника та інших співвласників.
За наявності спору про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими співвласниками, стаття 335 ГПК України не застосовується, державний або приватний виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження. Юрисдикційність такого спору визначається виходячи із суб’єктного складу співвласників спірного майна, а участь у справі виконавця та стягувача як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не впливає на визначення юрисдикційності спору
Відшкодування моральної шкоди за порушення договору банківського вкладу

Велика Палата Верховного Суду відступила від власного правового висновку щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, визначивши, що  вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема, у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України  "Про захист прав споживачів" навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.
Визнання недійсними положень договору банківського вкладу, які обмежують право споживача на відшкодування збитків та майнової шкоди завданої банком

Положення договору банківського вкладу, які обмежують право споживача на відшкодування збитків та майнової шкоди, завданої банком внаслідок невиконання або несвоєчасного виконанням зобов`язань за цим договором, є несправедливими та підлягають визнанню недійсними
Відносини щодо цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, нормами КПК України не регулюються 

Питання наявності між сторонами деліктних зобов’язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди.
Відшкодування моральної шкоди, завданої неналежними умовами тримання під вартою, здійснюється на підставі статті 23 ЦК України


До правовідносин щодо відшкодування моральної шкоди, завданої неналежними умовами тримання під вартою, підлягають застосуванню положення статті 23 ЦК України, а не Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду".
Нікчемність договору банківського вкладу у разі видання працівниками банку документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору

Велика Палата Верховного Суду конкретизувала правовий висновок Верховного Суду України щодо дотримання письмової форми правочину банківського вкладу, зазначивши, що недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.
Нікчемність договору банківського вкладу у разі необлікування банком коштів, залучених на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту)

Необлікування банком коштів, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), не можна вважати недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми.
Зміст діяння "переміщення через митний кордон" та момент його закінчення (ст. 305 КК). Доказування умислу на збут психотропних речовин 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ввезення на територію України психотропної речовини утворює закінчений склад злочину, передбачений ст. 305 КК, якщо таку речовину було виявлено під час митного контролю після її переміщення через митний кордон України на її митну територію.
Про умисел на збут психотропної речовини можуть свідчити, зокрема, такі обставини, як надмірна для вживання однією особою кількість вилученої речовини, вжиття засудженим додаткових заходів конспірації своєї діяльності, спосіб та засоби оплати за психотропну речовину, показання свідків про намір засудженого пригощати цією речовиною знайомих осіб.
Кваліфікація. Виявлення психотропної речовини в ході митного огляду до фактичного переміщення через митний кордон (ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Виявлення психотропної речовини в ході митного огляду поштового відправлення, що надійшло на ім'я засудженого, до фактичного переміщення через митний кордон України утворює закінчений замах на злочин, передбачений ст. 305 КК.
Замах на злочин та відсутність добровільної відмови від доведення злочину до кінця (ч. 2 ст. 307 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо особа мала умисел на передачу наркотичного засобу, але не довела свого злочину до кінця, оскільки була затримана в порядку ст. 208 КПК, то це виключає наявність у діях цієї особи ознак добровільної відмови при незакінченому злочині, передбачених ч. 1 ст. 17 КК.
Незазначення кваліфікуючої ознаки "повторність" при кваліфікації дій за ч. 3 ст. 309 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Незазначення кваліфікуючої ознаки "повторність" при кваліфікації дій за ч. 3 ст. 309 КК не впливає на правильність кваліфікації дій засудженого за умови, що ця обставина знайшла своє відображення у вироку суду під час формулювання обвинувачення.
Кваліфікація дій за ч. 2 ст. 309 КК за кваліфікуючою ознакою "вчинення собою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК України"
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для кваліфікації дій особи за ч. 2 ст. 309 КК (вчинення злочину особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК) факт засудження особи (наявність обвинувального вироку, який набрав законної сили) за однією з цих статей не є обов’язковим.
Послідовне вчинення особою кількох злочинних діянь утворює сукупність злочинів, у якій кожен наступний злочин (крім першого) кваліфікується з вказівкою на кваліфікуючі ознаки. Аналогічне правило кваліфікації має застосовуватися і у випадку, коли особа раніше була засуджена за вчинення будь-якого із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК.
Юридична оцінка повторного вчинення злочинів, передбачених статтями 307 та 309 КК, у різних кримінальних провадженнях 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо кілька кримінальних правопорушень, вчинених особою, є предметом різних кримінальних проваджень, то відсутність вироку суду, який набрав законної сили, наявність кримінального провадження, у тому числі на стадії його судового розгляду, не породжує правових наслідків для юридичної оцінки наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується.
Відшкодування шкоди, завданої у зв'язку з проведенням оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій стосовно адвоката

Норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачають особливий порядок проведення оперативно-розшукових заходів чи слідчих дій стосовно адвоката. До правовідносин про  відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового слідства проведенням оперативно-розшукових заходів стосовно адвоката в порушення такого порядку, підлягає застосуванню положення Закону України ""Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Саме лише проведення слідчих дій у ході розслідування кримінальної справи не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди за відсутності обвинувального вироку суду чи іншого рішення суду, в якому встановлено факт незаконності таких дій

Оскільки здійснення слідчих дій у ході розслідування кримінальної справи відноситься до повноважень органів досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, то саме лише проведення таких заходів не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди за відсутності обвинувального вироку суду чи іншого рішення суду, в якому встановлено факт незаконності відповідних обшуку, виїмки чи інших процесуальних дій.
Позов щодо зобов`язання здійснити реєстрацію позовної заяви в АСДС підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства

Право особи вимагати реєстрації позовної заяви в АСДС є невід`ємною складовою права на доступ до суду, і спір між сторонами виник з приводу його реалізації.
У порядку цивільного судочинства такі дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів оскарженню не підлягають, а відповідний судовий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала слідчого судді про задоволення скарги чи заяви про відвід не є правовою підставою для відшкодування учасникам кримінального провадження моральної шкоди

Сама по собі ухвала слідчого судді про задоволення скарги чи заяви про відвід не є правовою підставою для відшкодування учасникам кримінального провадження моральної шкоди. 
Такий висновок узгоджується із висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у рішеннях у справі "Перна проти Італії" та у справі "Білуха проти України", де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.
Відсутність підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку з незаконним засудженням або триманням під вартою, якщо мало місце закриття кримінальної справи внаслідок застосування закону про амністію

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" виникає в особи у випадку повної реабілітації. Закриття кримінальної справи внаслідок застосування закону про амністію не є реабілітуючою обставиною та не встановлює відсутність вини в діях особи, що скоїла злочин.
Відшкодування моральної шкоди внаслідок бездіяльності державного виконавця, яка визнана неправомірною у судовому порядку

Моральна шкода, завдана особі внаслідок бездіяльності державного виконавця, визнаної неправомірною судовим рішенням, відшкодовується державою на підставі статті 1174 ЦК України.
Відшкодування збитків, заподіяних державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження

Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.
Виконання рішення суду про відшкодування шкоди, завданої органами Пенсійного фонду України

Шкода, завдана органами Пенсійного фонду України, компенсується за рахунок державного бюджету, а відповідне рішення суду виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, оскільки не має законодавчих та інших правових підстав щодо виплати з коштів Пенсійного фонду України будь-яких відшкодувань моральної шкоди. Крім того, бюджетом Пенсійного фонду України, який кожного року затверджується Кабінетом Міністрів України, не передбачено витрат на зазначені цілі.
Визначення вартості майна, яке було відчужене одним із подружжя проти волі іншого з подружжя, у справі про поділ спільного майна подружжя
Суд: Касаційний цивільний суд

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв’язку з цим – неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на  спільне майно.
Обов’язок доведення наявності умов для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Юрисдикція господарських судів щодо вирішення спорів між суб'єктами господарської діяльності про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК". 
У цій справі позивачем було заявлено вимогу лише про відшкодування шкоди, заподіяної діями суб'єкта владних повноважень, така вимога не об'єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом така вимога повинна була розглядатися в господарському судочинстві.
Визначення належного відповідача у справах про  відшкодування  моральної  шкоди, заподіяної   громадянинові   незаконними   рішеннями,   діями   чи бездіяльністю   органу   державної   влади,  його  посадовими  або службовими особами

При вирішенні   спору   про  відшкодування  моральної  шкоди, заподіяної   громадянинові   незаконними   рішеннями,   діями   чи бездіяльністю   органу   державної   влади,  його  посадовими  або службовими особами,  судам слід виходити  з  того,  що  зазначений орган  має  бути відповідачем у такій справі,  якщо це передбачено відповідним   законом.  Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або  в  ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має  притягнути  як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.
Юрисдикція спору щодо стягнення недоотриманої суми пенсії
Суд: Велика Палата

Спір щодо стягнення недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, за участю органу державної влади як суб’єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
Щодо відшкодування витрат, пов'язаних із лікуванням потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді

Відповідно до статті 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати, пов'язані із лікуванням потерпілого, відшкодовуються страховиком тільки потерпілому. Після смерті потерпілого  у дорожньо-транспортній пригоді особа, яка понесла такі витрати, має право на їх відшкодування заподіювачем шкоди відповідно до статей 23, 1166 ЦК України.
Відсутність кваліфікуючої ознаки повторність (тотожні дії та єдиний умисел на збут психотропної речовини та наркотичного засобу) (ст. 307 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повторність злочинів відсутня, якщо протиправні дії засудженого є тотожними та охоплені єдиним умислом на збут психотропної речовини та наркотичного засобу, навіть у випадку виявлення відповідних предметів в особливо великому розмірі та в різних місцях.
Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК суд має з`ясувати, чи дійсно особа страждала від наркотичної залежності та потребувала лікування. Встановлення такого діагнозу, як наркоманія, а також проходження особою курсу її лікування може здійснюватися лише в лікувальному закладі, який має ліцензію на цей вид діяльності.
Добровільність звернення до лікувального закладу та початок лікування від наркоманії як умова звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі ч. 4 ст. 309 КК має місце у випадку, коли особа ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Неможливість звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК у разі заперечення обвинуваченого проти закриття кримінального провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 309 КК неможливе, якщо обвинувачений під час судового розгляду заперечує проти закриття кримінального провадження. У такому випадку кримінальне провадження повинно бути продовжене у загальному порядку.
Самостійне встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади

Питання наявності між сторонами деліктних зобов'язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази
Відшкодування державою шкоди, завданої юридичній особі внаслідок кримінального правопорушення

Положення статті 1177 ЦК України передбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, а тому у справах про відшкодування державою шкоди, завданої юридичній особі внаслідок кримінального правопорушення, якщо внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила злочин, комплексне застосування частини шостої статті 1176 та статті 1177 ЦК України є неможливим. 
Така юридична особа може звернутися з позовом до держави про відшкодування шкоди, спричиненої надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим їй було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір
Належний відповідач у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади
Суд: Велика Палата

Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. Незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не може бути підставою для відмови у позові
Відшкодування шкоди за пошкоджений у період проведення антитерористичної операції об`єкт нежитлової нерухомості

Законодавство України не містить спеціального порядку відшкодування шкоди за пошкоджений у період проведення антитерористичної операції об'єкт нежитлової нерухомості, а тому стаття 19 ЗУ "Про боротьбу з тероризмом" не породжує легітимного очікування щодо отримання від Держави України такого відшкодування незалежно від того, на якій території – підконтрольній чи непідконтрольній Україні – мав місце вказаний акт