DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Відсутність обов’язку іпотекодержателя щодо направлення досудової вимоги про добровільне виселення, якщо звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось (відбувається) у судовому порядку

Вимога частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" щодо направлення іпотекодержателем на адресу осіб, які проживають в іпотечному майні, письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки і не застосовується у випадку, коли звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось (відбувається) за рішенням суду.
Ухвалення судом рішення про задоволення вимог іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців не позбавляє іпотекодержателя права звернутися з позовом про виселення окремо. При цьому направлення досудової вимоги про добровільне виселення перед зверненням до суду з відповідним позовом законодавством не вимагається.
Щодо можливості виселення без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення, якщо предмет іпотеки було придбано лише частково за кредитні кошти

У разі купівлі предмета іпотеки частково за власні і частково за кредитні кошти виселення з такого предмета іпотеки без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення не допускається.
Щодо виселення мешканців з житлового приміщення (предмета іпотеки), якщо звернення стягнення на іпотечне майно здійснюється шляхом позасудового врегулювання на підставі договору 

Загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК УРСР, застосовується в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку.
Якщо звернення стягнення на іпотечне майно здійснюється шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, виселення мешканців з відповідного об`єкта відбувається за умови дотримання процедури, передбаченої у частині другій статті 40 Закону України "Про іпотеку" та у частині третій статті 109 ЖК УРСР, в разі
невиконання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.
Щодо початку перебігу позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
З урахуванням наведеного, перебіг позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від дня, коли у кредитора (іпотекодержателя) виникло право на відповідний позов, незалежно від того, чи звертався він після цього до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав.
Звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, до визначених статтями 263, 264 ЦК України підстав зупинення чи/або переривання позовної давності не належить

У силу положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Звернення стягнення на предмет іпотеки не вказане у статті 264 ЦК України в якості окремої підстави переривання перебігу позовної давності, а також не може вважатися діями, що свідчать про визнання боржником свого боргу, чи прирівнюватись до пред`явлення позову. Звернення стягнення є реалізацією іпотекодержателем свого права, передбаченого договором іпотеки, та підставою припинення цього права. 
Повернення стягувачу виконавчого напису (виконавчого документу) також не може переривати перебіг позовної давності за позовними вимогами про звернення стягнення з аналогічних причин.
Щодо нікчемності правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".
Згідно частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Тлумачення частини другої статті 38, пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" свідчить, що як нікчемні можуть бути кваліфіковані правочини вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку. Внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог. Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.
Провокація злочину. Спонукання працівниками правоохоронного органу особи до вчинення злочину, зафіксованого під час проведення НСРД
Суд: Касаційний кримінальний суд

Наявність ознак провокації: спонукання працівниками правоохоронного органу особи до вчинення злочину має наслідком недопустимість доказів, отриманих на підставі проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Правова підстава для знесення самочинного будівництва

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.
При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з'ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо
Недопустимість доказів у разі доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування
Суд: Касаційний кримінальний суд

У разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК. Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних у ході досудового розслідування, недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.
Недопустимість як доказів відомостей, що містяться у процесуальних документах, які стали підставою для проведення НСРД і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

За наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.
Кваліфікація дій військовослужбовця щодо заподіяння тілесних ушкоджень начальникові в умовах особливого періоду (ч. 3 ст. 405 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Дії військовослужбовця кваліфікуються як заподіяння тілесних ушкоджень начальникові в умовах особливого періоду (ч. 3 ст. 405 КК), якщо він, достовірно знаючи, що перебуває на території пересувного госпіталю та, будучи ознайомленим з правилами поведінки на цьому режимному об’єкті, здійснив насильство стосовно лікаря, який завідомо для винної особи був офіцером та відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є його начальником.
Кваліфікація дій особи щодо заволодіння автомобілем та його подальшого продажу, незаконного позбавлення волі особи, вчиненого за наявності корисливого мотиву
Суд: Касаційний кримінальний суд

Дії особи, яка з метою усунення будь-яких перешкод для заволодіння автомобілем потерпілого та його подальшого продажу, зв`язала руки і ноги останнього та незаконно утримувала його проти волі, кваліфікуються як незаконне позбавлення волі особи, вчинені за наявності корисливого мотиву. Для встановлення наявності у діях обвинуваченого корисливого мотиву не має значення момент виникнення такого мотиву, а також факт отримання тієї вигоди, яку обвинувачений мав намір отримати.
Про наявність корисливого мотиву у діях винної особи, яка у відкритий спосіб незаконно заволоділа мобільним телефоном потерпілого, свідчить той факт, що при реальній можливість повернути потерпілому викрадене майно, вона розпорядилася ним на власний розсуд.
Формальний підхід до перевірки тверджень засудженого щодо застосування до нього незаконних методів ведення слідства
Суд: Касаційний кримінальний суд

Формальний підхід апеляційного суду до перевірки тверджень засудженого, які містилися в його апеляційній скарзі про застосування щодо нього незаконних методів ведення слідства, порушує гарантоване право на об’єктивний, неупереджений розгляд його справи.
Момент закінчення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 345 КК та ч. 1 ст. 377 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Погроза вбивством, насильством, знищенням чи пошкодженням щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв’язку з виконанням цим працівником службових обов’язків (ч. 1 ст. 345 КК) та щодо судді, народного засідателя чи присяжного, а також стосовно їхніх близьких родичів у зв`язку з їхньою діяльністю, пов`язаною зі здійсненням правосуддя (ч. 1 ст. 377 КК) вважається закінченим злочином з моменту, коли погроза відповідного змісту була доведена до відома потерпілого та була сприйнята ним незалежно від її здійснення. Про реальність підстав побоюватися здійснення вказаних погроз може свідчити той факт, що обвинувачений неодноразово засуджувався за насильницькі злочини, і вказана обставина усвідомлювалася потерпілими.
Щодо наслідків спливу позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором
Суд: Касаційний цивільний суд

Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки. Сплив строку позовної давності не припиняє невиконане зобов'язання та договір іпотеки, яким таке зобов'язання забезпечене, не припиняє суб'єктивне право кредитора на одержання від боржника виконання зобов'язання без використання судового примусу, зокрема у позасудовому порядку, визначеному сторонами в іпотечному договорі.
Щодо відсутності підстав для визнання договору іпотеки недійсним у випадку неправдивого повідомлення батьками про відсутність прав  дитини на майно, яке передається в іпотеку
Суд: Касаційний цивільний суд

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші передбачені законодавством наслідки, які застосовуються органами опіки та піклування.
Щодо нікчемності договору поруки внаслідок недодержання письмової форми
Суд: Касаційний цивільний суд

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Враховуючи зазначене, встановлення судом, що підпис від імені поручителя в договорі поруки виконаний не ним, а іншою особою, має наслідком нікчемність такого договору.
Проникнення на огороджену територію
Суд: Касаційний кримінальний суд

Викрадення майна з території, огорожа якої об’єктивно перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб, охоплюється ознакою "проникнення у сховище".
Проникнення до ганку літньої кухні шляхом подолання перешкод у виді паркану (ч. 3 ст. 186 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Проникнення до іншого володіння особи як кваліфікуюча ознака грабежу має місце у випадку, коли обвинувачені потрапили до такого володіння, долаючи перешкоду – паркан, яким було огороджено домоволодіння. При цьому домоволодіння, а саме ганок літньої кухні, де зберігалося майно, яким заволоділи обвинувачені, є іншим володінням особи.
Вчинення шахрайства (ст. 190 КК) під виглядом укладання належним чином оформленої цивільно-правової угоди

При обвинуваченні особи у вчиненні шахрайства під час укладення договорів цивільно-правового характеру необхідно в обов’язковому порядку встановлювати умисел особи на заволодіння майном у момент його отримання; в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу злочину "шахрайство" та наявність цивільно-правових відносин між особами. Не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, купівлі-продажу, оренди, комісії тощо) лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах – обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору. Інакше кажучи, наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб’єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК.
Щодо зловживання іпотекодавцем цивільними правами з метою виключення можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі дії мораторію
Суд: Касаційний цивільний суд

Відчуження іпотекодавцем належних йому на праві власності об’єктів нерухомого майна, які не є предметом іпотеки, з метою умисного створення обставин, які б виключили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі дії мораторію, передбаченого Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", є зловживанням цивільними правами.
За наявності такого зловживання положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті" не підлягають застосуванню.
Щодо обов'язку АМК здійснювати повне, об'єктивне і всебічне збирання доказів у кожній конкретній справі
Суд: Касаційний господарський суд

Чинне законодавство не містить норм, які б надавали преюдиціального характеру рішенням та рекомендаціям АМК з інших справ і звільняли органи АМК від обов’язку доказування обставин порушення та власних висновків у кожній справі. Рішення АМК з інших справ безпосередньо не містять фактичних даних щодо певних та конкретних обставин справи і мають похідний характер від первісних доказів, а тому й не можуть замінити їх.
Розроблені виробником технічні умови для продукції повинні відповідати вимогам закону, а не використовуватися як підстава для його порушення
Суд: Касаційний господарський суд

Вирішуючи спори щодо оскарження рішень АМК про визнання дій порушенням законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, слід враховувати, що розроблені виробником технічні умови для продукції повинні відповідати вимогам закону, у тому числі законодавству про захист від недобросовісної конкуренції, а не використовуватися як підстава для його порушення.
Власник патенту повинен добросовісно користуватися виключним правом, що випливає з патенту
Суд: Касаційний господарський суд

Використання промислового зразка за патентом України не лише для виготовлення та розповсюдження пляшки з етикеткою, але й для позначення певних товарів, виходить за межі правового захисту, що надається власникові патенту згідно з пунктом 2 статті 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки". До того ж власник патенту повинен добросовісно користуватися виключним правом, що випливає з патенту.
Щодо прав осіб, які беруть (брали) участь у справі, надати суду докази, що раніше не були подані ними в процесі розгляду АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції
Суд: Касаційний господарський суд

Правовий аналіз приписів пунктів 23 та 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням АМК від 19.04.1994 No 5 (в редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 No 169-р), свідчить про те, що рішення АМК має містити усі докази, якими обґрунтовуються його висновки. Водночас положення статті 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та пункту 16 названих Правил стосовно прав осіб, які беруть (брали) участь у справі, (зокрема, щодо наведення доказів) не обмежують цих осіб у наданні до суду доказів, які раніше не були подані ними в процесі розгляду АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю переданого в іпотеку майна не є підставою для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки
Суд: Касаційний цивільний суд

Законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов`язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання. Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобов`язання іпотекодержателю не завдано збитків.
Позбавлення ж іпотекодержателя права на звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості, яка в установленому порядку доведена, призводить до порушення співвідношення майнових прав сторін, що не узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства (судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність), що закріплені у пунктах 5 та 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, якщо на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на цей предмет іпотеки
Суд: Касаційний цивільний суд

Якщо попереднім кредитором обрано такий спосіб захисту цивільних прав як вчинення виконавчого напису нотаріусом, а право вимоги до нового кредитора перейшло на стадії примусового виконання звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом, підстави для звернення стягнення вдруге на той самий предмет іпотеки на підставі рішення суду немає.
Щодо звернення стягнення на два предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої є значно меншим
Суд: Касаційний цивільний суд

Звернення стягнення на два предмети іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої є значно меншим, не відповідає засадам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, завданням цивільного судочинства, а також критеріям справедливості та розумності. Достатньо гарантованим забезпеченням виконання зобов`язання за кредитним договором буде звернення стягнення на той з предметів іпотеки, вартість якого є меншою, але яка повністю покриє вимоги банку за кредитним договором.
Відсутність підстав для звернення до касаційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішень судів нижчих інстанцій
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо кримінальне провадження не переглядалося у касаційному порядку, то подана заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не підлягає розгляду у касаційному суді.
Особа, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, є суб’єктом злочину, передбаченого ст. 191 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Особа, яка здійснювала обов’язки, що свідчать у сукупності про виконання нею організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, може бути суб’єктом злочину, передбаченого ст. 191 КК.
Повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у випадку звернення не до суду, який першим допустив помилку
Суд: Касаційний кримінальний суд

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин. Оскільки заявник звернувся із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не до того суду, який, на його думку, першим допустив помилку внаслідок незнання про існування нововиявлених обставин, то така заява підлягає поверненню заявнику.
Іпотекодержатель не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документа у зв'язку з отриманням ним права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу
Суд: Касаційний цивільний суд

Іпотекодержатель не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документа на предмет іпотеки, оскільки у статті 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та йому не надано інших правомочностей, які б входили до змісту права на продаж предмета іпотеки. У такому випадку правовстановлюючим документом (у розумінні документа, який підтверджує його право власності на предмет іпотеки) є відповідне судове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки. 
У випадку звернення до нотаріуса за отриманням дубліката нотаріального документа у зв’язку з отриманням права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі банку дубліката нотаріально посвідченого документа.