DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Щодо правових наслідків відібрання змивів з рук та зрізів з нігтів під час огляду місця події без постанови прокурора та складення відповідного протоколу
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд вказав, що відповідно до частин 1–4 ст. 241 КПК слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу (ч. 1); освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря (ч. 2); перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред’являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово (ч. 3); про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу (ч. 4). На порушення зазначених правил освідування в ході проведення огляду місця події в засудженого було відібрано змиви з рук та зрізи з нігтів без постанови прокурора та складення відповідного протоколу, а тому висновки експертів є недопустимими доказами, оскільки об’єкти дослідження отримано в позапроцесуальний КПК спосіб з істотним порушенням прав засудженого.
Щодо наслідків відібрання змивів з обох рук засудженого під час затримання без постанови прокурора та відповідного процесуального оформлення
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд констатував, що відібрання змивів з обох рук засудженого було проведено без постанови прокурора та без відповідного процесуального оформлення, тобто всупереч приписам ч. 3 ст. 208 та ч. 7
ст. 223 КПК, а тому висновок експертизи спеціальних хімічних речовин, за результатами якого експерт дійшов висновку, зокрема, про те, що спеціальна хімічна речовина, виявлена на ватних дисках із змивами з правої та лівої руки засудженого, грошових купюрах, та зразок речовини "Промінь1", наданий на аркуші білого паперу, мають спільну родову належність, є недопустимим доказом.
Щодо відібрання змивів з рук під час обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд вказав на те, що з протоколів затримання особи убачається, що вимоги кримінального процесуального закону під час затримання останнього дотримано. Відповідно до ст. 241 КПК дізнавач, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Перед початком освідування особі пропонується
добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування здійснюється примусово виключно на підставі постанови прокурора.
Згідно з ч. 5 ст. 236 КПК обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети чи документи, які мають значення для кримінального провадження.
З протоколу обшуку квартири за місцем проживання особи вбачається, що під час обшуку за добровільною згодою останнього та в присутності понятих з його рук зроблено змиви, які поміщено до пакета та опечатано, що є фактично його освідуванням, однак постанову прокурора з цього приводу суду не надано. 
Крім того, у провадженні є оформлена відповідним протоколом згода на проведення такої слідчої дії від самого обвинуваченого, який заяв чи зауважень до слідчих не мав та навіть добровільно повідомив, де зберігаються наркотичні засоби.
Щодо відібрання біологічних зразків під час проходження медичного огляду для встановлення стану алькогольного сп'янніння
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд зазначив, зокрема, що апеляційним судом встановлено, що після проведення такої невідкладної слідчої дії як огляд місця події за участю засудженого був проведений його медичний огляд для встановлення факту вживання алкогольних речовин. При цьому був здійснений відбір крові та сечі з метою встановлення у засудженого стану сп’яніння. За результатами проведеного медичного огляду, а саме тестування алкотестером встановлено, що особа перебуває у стані алкогольного сп’яніння, рівень алкоголю становить 0,5‰, а також за результатами токсикологічного дослідження біологічного матеріалу крові та сечі засудженого, в останнього виявлено етанол у концентрації: у сечі – 0,46‰; у крові – 0,66‰. 
Колегія суддів зауважила, що підставою для проведення медичного огляду було направлення до відповідного медичного закладу, а дослідження біологічних зразків засудженого було проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки внаслідок ДТП за участю засудженого загинула людина. Так, згідно із вимогами зазначеного нормативного документу огляд водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковим і ця процедура не є такою слідчою дією, як освідування особи у розумінні ст. 241 КПК, що регулює порядок освідування особи та ст. 245 цього Кодексу, яка вказує на необхідність дотримання вимог зазначеної статті в ході отримання біологічних зразків.
В ході перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено порушень порядку виявлення стану алкогольного сп’яніння у засудженого, а тому доводи касаційної скарги захисника про протилежне є необґрунтованими.
Особливості  обчислення  та стягнення судом заборгованості  за зобов’язаннями у грошовому еквіваленті в іноземній валюті

Якщо в зобов’язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.
Про оцінку участі позивача у судовому процесі через свого представника
Суд: Касаційний адміністративний суд

Участь позивача (учасника справи) у судовому процесі через свого представника, повноваження якого належним чином підтверджені, слід розцінювати як участь самого позивача, у зв`язку із чим і наслідки вчинених представником процесуальних дій поширюються на особу, яку представляють (позивача), незалежно від того, якою є особиста поведінка цієї особи. Інше суперечило б самій сутності інституту представництва.
Про можливість визнання недійсним трудового контракту, який містить ознаки фраудаторності, за позовом ліквідатора на підставі положень статті 42 КУзПБ
Суд: Касаційний господарський суд

КЗпП, врегульовуючи трудові правовідносини, пов’язані з укладенням трудового договору (контракту) як угоди між працівником і роботодавцем, зокрема, щодо захисту прав працівника від порушення з боку роботодавця при укладенні трудового договору (контракту), водночас не містить правового регулювання правовідносин між таким роботодавцем як боржником у справі про банкрутство та його кредиторами, до яких належать також і працівники. Натомість наведені правовідносини врегульовані КУзПБ, який є спеціальним законом, що встановлює,
зокрема, умови та порядок відновлення платоспроможності боржника — юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів.
Про недійсність правочинів купівлі-продажу цінних паперів (векселів) за позовом особи, що не є стороною цих правочинів, у межах справи про банкрутство боржника
Суд: Касаційний господарський суд

Обставини дійсності / недійсності правочинів, на підставі яких було передано векселі, не впливають на дійсність / недійсність векселів як цінних паперів та не переривають індосаментний ряд. Сам по собі факт укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу цінних паперів, за якими цінні папери перейшли від однієї особи до іншої, не є втручанням у майнову сферу боржника, оскільки зміст зобов’язання, яке виникло та ґрунтується на векселях, не змінюється.
Про фраудаторність правочину
Суд: Касаційний господарський суд

Положеннями абзацу другого частини другої статті 42 КУзПБ підставою для визнання правочину недійсним передбачено, зокрема, відмову боржника від власних майнових вимог. Зазначеними нормами підставу недійсності правочину не обмежено відмовою боржника виключно від майнової вимоги, строк платежу за якою настав (існуючої вимоги). У контексті застосування положень абзацу другого частини другої статті 42 КУзПБ необхідно враховувати, що підставою для визнання недійсним правочину за цими нормами є відмова боржника від майнових вимог – тих, що вже існують, і тих, які можуть виникнути у майбутньому.
Застосування пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України при витребуванні майна у добросовісного набувача
Суд: Касаційний господарський суд

Вибуття майна з володіння власника (або особи, якій він передав майно у володіння) на підставі правочину, який у подальшому визнано недійсним, можна вважати таким, що відбулось не з їхньої волі в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, у тому разі, якщо недійсність зазначеного правочину зумовлена впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною та/або іншими конкретними обставинами, які свідчать про відсутність дійсної волі власника на відчуження відповідного майна.
Визнання недійсним фраудаторного правочину не є достатньою підставою для висновку про вибуття відчуженого за ним майна не з волі власника або особи, якій він передав майно у володіння.
Про стадії торгів (аукціону) та мораторій на задоволення вимог кредиторів
Суд: Касаційний господарський суд

Стадія продажу майна розпочинається з моменту оприлюднення інформації про продаж (внесення в систему інформаційного повідомлення про електронні торги) на відповідному етапі торгів. Перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж є одним із винятків, на які згідно із частиною третьою статті 41 КУзПБ не поширюється заборона на задоволення вимог кредиторів, зокрема шляхом стягнення на підставі виконавчих документів, які містять майнові вимоги до боржника.
Про відмову орендарю в призначенні субсидії на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у зв’язку з невідповідністю договору оренди вимогам цивільного законодавства 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Особа, яка не зареєстрована у житловому приміщенні може отримати субсидію, якщо фактично проживає у цьому приміщенні на підставі договору найму (оренди) житла і їй нараховується плата за житловокомунальні послуги. У такому випадку субсидія призначається на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства. 
При цьому, у разі звернення із заявою про надання субсидії вимагається надання договору найму (оренди) житла, але не передбачено право структурного підрозділу з питань соціального захисту населення перевіряти цей договір на предмет відповідності нормам цивільного законодавства, зокрема, в частині наявності у ньому положень щодо плати за оренду.
Про призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг фізичним особам – підприємцям
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз правових норм Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" від 21 жовтня 1995 року No 848 свідчить про відсутність обмежень щодо призначення житлових субсидій приватним підприємцям, у тому числі тих, що перебувають на спрощеній системі оподаткування. Адже, останнім абзацом пунктом 12 Положення No 848 чітко встановлено порядок визначення доходу для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є платниками єдиного податку. Подання фізичною особою-підприємцем річної звітності про доходи, отримані від підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування, чинним податковим законодавством України не передбачено.
Про вимоги до подання про припинення раніше призначеної субсидії 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Положення про порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" від 21 жовтня 1995 року No 848, не містить вимог щодо форми і змісту подання про припинення раніше призначеної субсидії. Також законодавством не передбачено необхідність зазначення у поданні конкретної суми боргу та періоду заборгованості.
Про протиправність рішення управління праці та соціального захисту населення щодо припинення надання житлової субсидії шляхом скасування раніше прийнятого рішення про її призначення
Суд: Касаційний адміністративний суд

Припинення надання субсидій шляхом скасування раніше прийнятого рішення про її призначення не відповідає Положенню про порядок призначення житлових субсидій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" від 21 жовтня 1995 року No 848 та загальним принципам реалізації суб’єктом владних повноважень наданих владних управлінських функцій виключно на підставі закону.
Про тлумачення визначених у Положенні No 848 термінів "член сім’ї особи із складу домогосподарства" та "член домогосподарства" 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Починаючи з 2018 року житлова субсидія розраховується на всіх зареєстрованих членів домогосподарства та при її призначенні також враховуються доходи членів сім’ї особи із складу домогосподарства. Водночас важливим є те, що визначені у Положенні про порядок призначення житлових субсидій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" від 21 жовтня 1995 року No 848, терміни "член сім’ї особи із складу домогосподарства" та "член домогосподарства" не слід вживати в буквальному значенні ступеня спорідненості цих осіб за критеріями спільного проживання, ведення побуту, наявності взаємних прав та обов’язків тощо. Значення має саме факт реєстрації особи в житловому приміщенні (будинку), оскільки внаслідок зміни правового регулювання, на таких осіб розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і їх доходи враховуються під час призначення житлової субсидії. Одночасно законодавцем передбачено, що за рішенням Комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства можуть не враховуватись. Щоб оформити субсидію не на всіх зареєстрованих, а лише на тих, хто фактично проживає, і не враховувати їхні доходи під час розрахунку субсидії, потрібно в декларації про доходи у розділі "склад сім’ї" вказати осіб, котрі зареєстровані, але фактично не проживають, але позначити, що вони "зареєстровані, але не проживають". Одночасно необхідно подати заяву з проханням розглянути на комісії питання нарахування субсидії на фактичну кількість осіб, які проживають у житловому приміщенні (будинку), а також додати документ, який підтверджує факт непроживання їх за цією адресою.
Про реалізацію права на розрахунок субсидії з огляду на кількість зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (осіб, які фактично проживають) 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Законодавство чітко передбачає право заявника на розрахунок субсидії виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають). Разом з тим, необхідною умовою за таких обставин є рішення виконавчого органу міської ради, що приймається на підставі заяви від особи, що претендує на субсидію та акт обстеження матеріально-побутових умов для визначення фактичної кількості осіб.
Про публічне правонаступництво в правовідносинах щодо призначення та виплати житлових субсидій і пільг на оплату житлово-комунальних послуг
Суд: Касаційний адміністративний суд

Пенсійний Фонд України забезпечує з 1 жовтня 2022 виплату та з 1 грудня 2022 року призначення житлових субсидій та пільг на оплату житловоко-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; продовжує утримувати суми надміру виплачених житлових субсидій, рішення про які прийнято структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міський, районних у містах рад, згідно з актами приймання-передачі відповідних справ про одержувачів житлових субсидій. Таким чином, пенсійний орган компетенційно набув статусу правонаступника у правовідносинах, які раніше законодавчо були закріплені за управлінням соціального захисту населення в частині прав та обов’язків щодо призначення та виплати житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг.
Про обов’язковість забезпечення Кабінетом Міністрів України проведення науково-громадської експертизи сформованих набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів і набору послуг при встановленні прожиткового мінімуму
Суд: Касаційний адміністративний суд

Законом України від 15 липня 1999 року No 966-XIV "Про прожитковий мінімум" вказано на обов’язковість забезпечення КМУ проведення науково-громадської експертизи. Отже, затвердження та врахування в подальшому необґрунтованого розміру прожиткового мінімуму може привести до порушення конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень під час її реалізації державою, адже саме на підставі розміру прожиткового мінімуму встановлюється розмір мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім’ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров’я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів, який не є достатнім для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров’я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Про опублікування оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта у спорі про дискримінаційність норми щодо обов’язку зазначати номер мобільного телефону для отримання субсидії 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відсутність в матеріалах справи щодо оскарження нормативно-правового акта будь-якого підтвердження публікації оголошення про оскарження акта, реквізити нормативно-правового акта, дату, час і місце судового розгляду адміністративної справи свідчить про невиконання судом приписів статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок прийняття судом рішення про права, інтереси та (або) обов’язки осіб, які не були залучені до участі у справі.
Недотримання встановленого законом спеціального порядку розгляду спорів про визнання нечинним нормативно-правого акта є істотним порушенням процесуального права та підставою для скасування судового рішення, оскільки таке порушення, серед іншого, впливає на права та інтереси необмеженої кількості осіб (всіх осіб, на яких поширюється дія цього акта).
Про оціночні судження
Суд: Касаційний цивільний суд

Висловлення народним депутатом під час пленарного засідання Верховної Ради України у стверджувальній формі фактичних даних про вчинення особою кримінального (кримінальних) правопорушення (правопорушень) є твердженням про факти, а не оціночним судженням, оскільки така інформація стосується звинувачення у вчиненні злочину, отже, може бути перевірена на предмет дійсності
Про підстави для скасування (припинення) податкової застави
Суд: Касаційний цивільний суд

Податкова застава поширюється виключно на майно платника податків, який має податковий борг. Новий власник майна (банк), що придбав спірне майно в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки, не замінює
боржника (колишнього власника майна) у правовідносинах щодо погашення заборгованості зі сплати податків, тому процедура звернення стягнення на майно банку в порядку, визначеному Податковим кодексом України, не може бути реалізована, що є самостійною підставою для скасування (припинення) податкової застави
Про підстави знесення самочинного будівництва
Суд: Касаційний цивільний суд

Знесення самочинно збудованого об’єкта нерухомості є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Зверненню до суду з позовом до забудовника про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівництва, здійсненого з порушенням вимог законодавства, передує звернення до суду відповідного органу державної влади або органу
місцевого самоврядування з вимогами про зобов’язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову
Про відповідальність користувача електронного платіжного засобу за здійснення операцій за платіжною карткою
Суд: Касаційний цивільний суд

Користувач електронного платіжного засобу не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій за платіжною карткою у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за цією платіжною карткою
Про правові наслідки неналежного виконання забудовником зобов’язання щодо будівництва житлового будинку і введення його в експлуатацію
Суд: Касаційний цивільний суд

Належне виконання пайовиком своїх зобов’язань за договором про пайову участь у будівництві та невиконання забудовником зобов’язання щодо будівництва житлового будинку і введення його в експлуатацію у строк, визначений договором, є підставою для визнання в судовому порядку за пайовиком, а в разі його смерті – за правонаступниками, права власності на майнові права на об’єкт інвестування
Про примусову госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, без судового рішення та згоди опікуна  
Суд: Касаційний цивільний суд

Примусова госпіталізація особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, без судового рішення та згоди опікуна за своєю природою і наслідками є непропорційним обмеженням конституційного права недієздатної особи на свободу та особисту недоторканність, а дії закладу з надання психіатричної допомоги щодо примусової госпіталізації такої особи є незаконними
Про підстави відмови банком України у здійсненні банківських операцій фізичній особі (громадянину України), включеній до міжнародних санкційних списків
Суд: Касаційний цивільний суд

Включення фізичної особи (громадянина України) до міжнародних санкційних списків (застосування санкцій іноземними державами та міждержавними об’єднаннями) без внесення відповідних заборон / обмежень для такої особи до внутрішніх документів банків України не може бути підставою для відмови банком України у здійсненні цією особою банківських операцій