DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Розгляд цивільного позову у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності (ст. 49 КК) та закриття кримінального провадження. Звільнення від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Суд: Касаційний кримінальний суд

У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті та може бути розглянутий у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позивач у кримінальному провадженні звільняється від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.
Розгляд цивільного позову у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності (ст. 46 КК) та закриття кримінального провадження.
Суд: Касаційний кримінальний суд

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв’язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, залишається без розгляду, а не вирішується по суті. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.
Випадки визнання протоколу пред’явлення особи для впізнання недопустимим доказом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Протокол пред’явлення особи для впізнання є недопустимим доказом у разі, коли до початку впізнання свідок знав, на якому місці буде стояти особа, яку він буде впізнавати, а під час проведення впізнання не застосовувалися технічні засоби фіксації та до протоколу проведення цієї слідчої дії не додано фотознімки, які відображають перебіг процедури пред’явлення особи для впізнання.
Особистий підпис як обов’язковий реквізит процесуальних документів у кримінальному провадженні. Посвідчення апеляційної скарги підписом у вигляді власноручно написаного прізвища.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Особистий підпис є обов’язковим реквізитом процесуальних документів у кримінальному провадженні, вимоги до якого не передбачено законодавством України. Такий підпис може відображати прізвище, ім’я, по батькові особи у вигляді букв, а також може мати вигляд умовних письмових знаків, спеціально вироблених штрихів, які не відтворюють прізвища, імені та по батькові особи. Водночас підпис повинен безпосередньо наноситися особою на документ, він має визначати особистість виконавця підпису та підтверджувати викладену у документі інформацію. Якщо особа посвідчила апеляційну скаргу підписом у вигляді власноручно написаного прізвища, то така скарга вважається підписаною особою, яка її подала.
Обчислення строків апеляційного оскарження ухвал місцевого суду, постановлених за викликом особи, але без її участі
Суд: Касаційний кримінальний суд

Правило початку перебігу строку "з дня отримання копії судового рішення" не поширюється на оскарження ухвал місцевого суду, постановлених за викликом особи, але без її участі. У такому випадку строк на апеляційне оскарження обчислюється за загальним правилом, а саме з моменту оголошення судового рішення.
Оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Відсутність повноважень у ККС на здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. Здійснення Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду провадження у справах про адміністративні правопорушення не передбачено як кримінальним процесуальним законом, так і нормами КУпАП.
Порядок поділу майна подружжя
Суд: Касаційний цивільний суд

Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.
Об'єкти права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були набуті.
Умови, за яких договір, укладений одним із подружжя, створює обов’язки для другого з подружжя
Суд: Касаційний цивільний суд

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов'язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім'ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов'язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об'єктивний підхід, оскільки він не пов'язує виникнення обов'язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов'язаною особою, якщо об'єктивно цей договір було укладено в інтересах сім'ї та одержане майно було використано в інтересах сім'ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім'ї.
Відсутність підстав для застосування ч.1 ст. 62 СК України до частки у праві спільної власності на майно
Суд: Касаційний цивільний суд

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі No 442/7505/14-ц (провадження No 61-4536св18) зроблено висновок, що "частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле.Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна".
Тлумачення наведеним норм права дає підстави для висновку, що частина перша статті 62 СК України не застосовується до частки у праві спільної власності на майно.
Правовий режим приватизованої одним із подружжя земельної ділянки 
Суд: Касаційний цивільний суд

Відповідно до Закону України "Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя" від 11 січня 2011 року статтю 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Вказана норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" No 4766 від 17 травня 2012 року, який набрав чинності 13 червня 2012 року. Натомість статтю 57 СК України доповнено пунктом 5 частини, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.
Отже, з урахуванням вказаних змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому тільки в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.
Можливість встановлення судом факту проживання однією сім’єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу лише після набрання чинності СК України
Суд: Касаційний цивільний суд

Згідно з пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності разом з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.
До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.
Таким чином, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживала разом без реєстрації шлюбу.
Отже, факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року
Визначення спадкоємців та спадкового майна у випадку складення заповідачем декількох заповітів
Суд: Касаційний цивільний суд

При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх "конкуренція", оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.
Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:
по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;
по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.
Тлумачення частини третьої статті 1254 ЦК України свідчить, що складення нового заповіту, яким зменшено обсяг спадкової маси, порівняно з попереднім, але не змінено спадкодавця, скасовує попередній заповіт у відповідній частині, оскільки спадкодавець визначив спадкоємця тільки щодо частини спадщини.
Вимоги до контролюючого органу щодо обгрунтованості відмови про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування
Суд: Касаційний адміністративний суд

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, не підтвердженими первинними документами або підтвердженими платником податку копіями документів, складеними з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не може підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій контролюючого органу. Якщо контролюючий орган не указав, якому саме критерію ризикованості платника податку відповідав такий платник, а також не зазначив документів, які платник не подав контролюючому органу на підтвердження реальності господарських операцій, то рішення про відмову в реєстрації податкової накладної прийняте всупереч і не відповідно до вимог чинного податкового законодавства.
Акт про неможливість проведення зустрічної звірки як доказ нереальності господарських операцій
Суд: Касаційний адміністративний суд

Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання є документом, який складається в разі встановлення фактів, що не дають змогу провести таку звірку та свідчить про неможливість зіставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання для цілей документального підтвердження чи спростування господарських відносин із платниками податків, а отже, про неможливість формування відповідної податкової інформації за такими взаємовідносинам. У разі неможливості звірки контролюючим органом висновки не можуть формуватися за аналогією акта документальної перевірки, яка проводиться, зокрема, на підставі первинних документів, що використовуються в бухгалтерському та податковому обліку. Неможливість проведення зустрічної звірки не може бути обставиною, яка свідчить про нездійснення господарських операцій платників податків та про порушення податкового законодавства.
Оскарження реєстраційних дій щодо припинення платника податків

Незгода з рішенням реєстратора у зв'язку з недотриманням ним вимог законодавства, яке визначає підстави та порядок проведення реєстраційних дій, спричиняє публічно-правовий спір, що належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки його виникнення пов'язане зі здійсненням владних управлінських функцій.
Несплата грошового зобов'язання у зв'язку з помилковим визначенням розрахункового рахунку в платіжному дорученні 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Оскільки всі суми грошового зобов'язання з податку зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений ПК строк для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій. Якщо платник податків фактично здійснив необхідні дії для повного та своєчасного виконання свого податкового обов'язку, але помилково зазначив рахунок, на який вказаний податок сплачується, це не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений податковим законодавством строк.
Неможливість дослідження правомірності сплати платником податків податку на додану вартість за наслідками здійснення господарських операцій в рамках камеральної перевірки
Суд: Касаційний адміністративний суд

У контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати правомірність сплати платником податків податку на додану вартість за наслідками здійснення господарських операцій, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності. Перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами такої перевірки. Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється.
Ведення податкового обліку контролюючим органом та належний спосіб судового захисту в разі його неналежного ведення
Суд: Касаційний адміністративний суд

Відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов'язань створює наслідки для фінансового стану особи. Карткою облікового рахунку є документ, який знаходиться в оперативному стані та показує облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми податку, яка вже фактично сплачена, але в картці зазначена як наявна заборгованість, порушує права платника, оскільки показує суму неіснуючого податкового боргу. Належним способом захисту порушеного права є зобов'язання внести інформацію в інтегровану картку про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.
Погашення податкового боргу платника податків в супереч призначення такого платежу відповідно до платіжного доручення
Суд: Касаційний адміністративний суд

Законним є зарахування сплачених платником коштів у рахунок погашення податкового боргу, всупереч напряму сплати, визначеного платником податків.
Право платника податків на податковий кредит
Суд: Касаційний адміністративний суд

Право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товарів (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб'єкта господарювання виникає в разі: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значущих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції відповідного виду; наявності в сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції та подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у її межах. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов'язковою умовою для формування податкового кредиту. Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної сили для цілей формування податкового кредиту, а покупця – права на його формування та відображення в бухгалтерському та податковому обліку.
Сплата судового збору щодо позовної вимоги, що визначає спосіб судового захисту

Вимога про визнання протиправним акта, дії чи бездіяльності як передумови для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов'язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) є однією вимогою як спосіб усунення наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності.
Застосування концепції ділової мети при доведеності реальності господарських операцій
Суд: Касаційний адміністративний суд

Первинні документи, які були надані платником податків мають підтверджувати та розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їхню справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій.
Характер надсилання податкової вимоги в механізмі визначення та стягнення податкового боргу
Суд: Касаційний адміністративний суд

Скерування на адресу банку податкової вимоги не свідчить про провадження органом доходів і зборів заходів, спрямованих на погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу. Такі дії контролюючого органу лише формують та документально визначають податковий борг, об'єктивно передуючи процесу погашення податкових зобов'язань або стягненню податкового боргу. Направлення спірної податкової вимоги не є примусовим стягненням коштів і майна банку та не є зверненням стягнення на майно банку. Викладене в податковій вимозі попередження про виникнення права податкової застави на майно платника не можна вважати накладенням арешту на кошти та майно банку.
Доказування факту першої реєстрації транспортного засобу при адмініструванні акцизного податку підчас митного оформлення
Суд: Касаційний адміністративний суд

Інформація, отримана контролюючим органом від офіційного дилера виробника, оформлена у вигляді таблиці без посилання на витяг із баз даних виробника у вигляді копії карти даних та інформації про автотранспортний засіб у розумінні частини другої статті 351 Митного кодексу України не є інформацією, отриманою від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів. Така інформація не може бути визнана документально підтвердженою, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав.
Доказування моменту вчинення експортної операції, зокрема моменту поставки товару за такою операцією при оскарженні санкцій за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД
Суд: Касаційний адміністративний суд

Момент перетину товаром митного кордону України не ставиться в залежність від необхідності проходження всіх процедур митного оформлення даного товару, завершення яких дає право для подальшого їх використання власником на вільний розсуд. Визначальним є початковий момент перебування товару під митним контролем як момент фізичного перетину товаром митного кордону держави. Моментом вчинення експортної операції, зокрема поставки товару за такою операцією, для застосування статей 1, 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України.
Визнання протиправним і скасування наказу про призначення планової перевірки з підстав внесення змін до плану-графіку
Суд: Касаційний адміністративний суд

Норми статті 77 ПК України не передбачають можливості коригування (оновлення) вже оприлюдненого плану-графіка з внесенням до них нових платників. Включення до затвердженого й оприлюдненого річного плану-графіка проведення перевірок в поточному році інших платників податків не відповідає нормам пунктів 77.1, 77.2 статті 77 ПК України. З урахуванням приписів наведених пунктів ПК України використані в Порядку формування та затвердження плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 2 червня 2015 року No 524, не передбачають можливості коригування в поточному році вже сформованого та затвердженого річного плану. Терміни "оновлення" та "коригування" плану-графіку необхідно розуміти саме як уточнення, виправлення помилки стосовно вже включених до оприлюдненого плану-графіка платників податків.
Межі дослідження камеральної перевірки (в редакції норм, яка діяла до 01.01.2017 р.)
Суд: Касаційний адміністративний суд

Під час проведення камеральної перевірки (в редакції норм, яка діяла до 1 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що стосуються такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.
Вплив строку оплати товару на визначення митної вартості товару 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Строк оплати за товар не може впливати на визначення митної вартості товару, не стосується неможливості визнання задекларованої митної вартості за ціною договору та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості, оскільки не містить відомостей, які б свідчили про розбіжності в поданих документах, ознаки їх підробки, відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни. Митна вартість не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою особою документів згідно з переліком і відповідно до умов, зазначених у пунктах 2–3 статті 53 МК України.
Віднесення сплаченого акцизного податку у рахунок зменшення податкової бази з податку на прибуток (пільга)
Суд: Касаційний адміністративний суд

Для отримання права на застосування платником податків пільги, передбаченої пунктом 15 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, мають бути дотримані такі умови: платник податку у звітному періоді отримав прибуток, а тому має податкові зобов'язання з податку на прибуток; платник податків сплатив за поточний податковий звітний період суму акцизного податку за зареєстрованими акцизними накладними на важкі дистиляти (газойль), що класифікуються в товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД; платник податків використав важкі дистиляти (газойль) (2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД) для транспортних засобів, що класифікуються в товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД.