DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, постановленої під час судового провадження, про оголошення в розшук обвинуваченого і зупинення судового провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала суду першої інстанції, постановлена під час судового провадження, про оголошення в розшук обвинуваченого і зупинення судового провадження не підлягає окремому апеляційному оскарженню.
Не є нововиявленими обставинами консультативні висновки спеціалістів у галузі судової медицини, у яких встановлено помилковість висновків судових експертиз, проведених на досудовому слідстві
Суд: Касаційний кримінальний суд

Консультативні висновки спеціалістів у галузі судової медицини, у яких встановлено помилковість висновків судових експертиз, проведених на досудовому слідстві, не є нововиявленими обставинами в силу приписів ч. 2 ст. 459 КПК у зв’язку з тим, що про наявність суперечностей у висновках експертиз суду було відомо на час розгляду справи по суті та суд для усунення суперечностей призначив проведення комплексної експертизи.
Розгляд кримінальної справи за відсутності сторони захисту, як обставина, що не є нововиявленою
Суд: Касаційний кримінальний суд

Розгляд кримінальної справи за відсутності сторони захисту не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК. Процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (гл. 34 КПК) не передбачає стадії судових дебатів у випадку відмови в задоволенні заяви.
Необхідність розгляду заяви за виключними обставинами судом тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин
Суд: Касаційний кримінальний суд

Заява засудженого про перегляд за виключними обставинами вироку суду, яким його засуджено до довічного позбавлення волі, у зв’язку зі встановленням Конституційним Судом України неконституційності ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі (Рішення від 16.09.2021 No 6-р(ІІ)2021), підлягає розгляду судом тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Щодо встановлення стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування приналежності підозрюваного до переліку спеціальних суб’єктів, щодо яких згідно зі ст. 480 КПК здійснюється особливий порядок к/п, зокрема чи є він адвокатом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Під час здійснення досудового розслідування на сторону обвинувачення покладено тягар встановлення, чи належить підозрюваний до переліку спеціальних суб’єктів, щодо яких згідно зі ст. 480 КПК здійснюється особливий порядок кримінального провадження, зокрема чи є він адвокатом. Слідчий місцевої прокуратури не є особою, уповноваженою на повідомлення про підозру адвокату. За відсутності належного повідомлення про підозру наступне складання обвинувального акта стосовно адвоката є необґрунтованим.
Апеляційне оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, поданої в порядку ст. 531 КПК

Ухвала суду про відмову в задоволенні заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, поданої в порядку ст. 531 КПК, підлягає апеляційному оскарженню.
Апеляційне оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження не підлягає апеляційному оскарженню. Процедура вирішення цього питання, встановлена розділом VIІ КПК, надає особі право на повторне звернення до суду з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
Щодо права потрепілого на оскарження  ухвали про відстрочку виконання вироку в частині відшкодування шкоди за цивільним позовом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Потерпілий є учасником судового провадження про вирішення питання, пов’язаного з виконанням судового рішення, а тому є суб’єктом права на оскарження ухвали про відстрочку виконання вироку в частині відшкодування шкоди за цивільним позовом, постановленої в порядку статей 536–539 КПК.
Щодо скасування апеляційним судом, ухвали слідчого судді про видачу  у зв’язку з неналежною перевіркою екстрадиційними органами стану здоров’я запитуваної особи, яка в установленому порядку звернулася щодо визнання її біженцем
Суд: Касаційний кримінальний суд

Підставою для оскарження в касаційному порядку рішення апеляційного суду про видачу особи (екстрадицію) є неправильне застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.
Рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано ухвалу слідчого судді про видачу (екстрадицію) у зв’язку з неналежною перевіркою екстрадиційними органами стану здоров’я запитуваної особи, яка в установленому порядку звернулася щодо визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, що на час апеляційного провадження не було розглянуто по суті, є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.
Про можливість врахування судом під час призначення покарання як обставини, що його пом’якшує, внесення грошових коштів, предмету застави, на спецрахунок для підтримки ЗСУ не безпосередньо засудженим, а заставодавцем за згодою засудженого
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо грошові кошти, предмет застави, на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України вніс не безпосередньо засуджений, а заставодавець за згодою засудженого та в його інтересах, то ця обставина може бути врахована судом під час призначення покарання засудженому як обставина, що його пом’якшує.
Не є підставою для призначення більш м’якого покарання, призов засудженого, отримання ним поранення під час бойових дій, і проходження у зв’язку з цим стаціонарного лікування, якщо за обставинами справи відсутні інші умови застосування ст. 69 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Призов засудженого за мобілізацією, отримання ним поранення під час бойових дій, а також проходження у зв’язку з цим стаціонарного лікування саме по собі не є підставою призначення більш м’якого покарання, ніж передбачено законом, якщо за обставинами справи відсутні інші умови застосування ст. 69 КК.
Неможливість зарахування строку попереднього ув'язнення у строк покарання, якщо триваюче правопорушення, вчинене особою (незаконне зберігання бойових припасів) розпочато у період дії "Закону Савченко", а припинено після втрати його чинності
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо триваюче правопорушення, вчинене обвинуваченим (наприклад, незаконне зберігання бойових припасів), було розпочато протиправною дією у період, коли діяв "Закон Савченко", однак відповідні протиправні дії припинено після того, коли цей Закон втратив чинність, то під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув’язнення у строк покарання правило, передбачене цим Законом, не застосовується.
Неможливість звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі незаконного переправлення засудженим через державний кордон України, осіб, які намагалися ухилитися від мобілізації (ч. 3 ст. 332 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) особи, яка з використанням умов воєнного стану за грошову винагороду та за попередньою змовою з іншими особами здійснювала незаконне переправлення через державний кордон України осіб, які намагалися ухилитися від мобілізації (ч. 3 ст. 332 КК), є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Незастосування звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) під час призначення покарання військовослужбовцю, який був визнаний винуватим у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Незастосування судом звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) під час призначення покарання військовослужбовцю, який був визнаний винуватим у вчиненні в умовах воєнного стану особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК (викрадення майна, переданого благодійною організацією як благодійна допомога для військової частини), відповідає меті покарання та загальним засадам призначення покарання.
Неприпустимість звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) військовослужбовця, який в період воєнного стану відкрито відмовився виконати наказ командира вибути до місця дислокації в район ведення бойових дій (ч. 4 ст. 402 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК) військовослужбовця, який уклав контракт на проходження військової служби, добровільно взявши на себе обов’язки військовослужбовця, і в період воєнного стану відкрито відмовився виконати наказ командира вибути до місця дислокації в район ведення бойових дій (ч. 4 ст. 402 КК), є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням у такому випадку не сприяє запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, створює в таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання наказів командирів, а також за відмову від захисту Батьківщини, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану
є неприпустимим.
Незастосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до засудженого за ч. 2 ст. 309 КК, через його перебування в окупації та відмову від співпраці з окупантами, за відсутності інших умов застосування ст. 75 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Перебування засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 309 КК, в окупації та його відмова від співпраці з окупантами сама по собі не є підставою звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо за обставинами справи відсутні інші умови застосування ст. 75 КК.
Кваліфікація дій за ч. 1 ст. 140 КК. Необережне співзаподіяння смерті хворому
Суд: Касаційний кримінальний суд

У діях лікаря-хірурга, завідувача хірургічного відділення, який разом з ургентним лікарем-хірургом брав участь у проведенні операції як асистент, вбачаються ознаки необережного співзаподіяння смерті хворому, а отже ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 КК, у разі якщо причинний зв'язок між неналежним виконанням професійних обов’язків та настанням суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті хворого має місце в діях обох медичних працівників, а саме неналежне виконання ними обов’язків виразилося в тому, що лікар-хірург (асистент) не діагностував ускладнення у хворого, що виникли під час операції, а лікар-хірург (оператор) безпосередньо виконав медичну маніпуляцію, у результаті якої виникло таке ускладнення під час операції.
Зберігання шести патронів, що є бойовими припасами (ст. 263 КК). Відсутність ознаки малозначного діяння (ч. 2 ст. 11 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Незаконне зберігання особою шести патронів, придатних для стрільби з вогнепальної зброї, вказує на те, що це діяння не є таким, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки, що виключає закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК за малозначністю (ч. 2 ст. 11 КК).
Одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави (ч. 2 ст. 369-2 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Активні дії оперуповноваженого, які створили в рідного брата підозрюваного уявлення про можливість впливу цим оперуповноваженим на прийняття рішення начальником слідчого підрозділу, суддею, іншою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, свідчать про спрямованість його умислу саме на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 369-2 КК.
Умова настання кримінальної відповідальності за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень за ст. 426-1 КК. Відсутність ідеальної сукупності у ст. 426-1 КК і ст. 119 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Кримінальна відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень (ст. 426-1 КК) настає за умови, що дії військової службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов’язані з її владними чи службовими повноваженнями. Якщо такого зв’язку не встановлено, то дії засудженого за наявності для того підстав можуть кваліфікуватися за іншими статтями Особливої частини КК. 
Перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень (ст. 426-1 КК) та вбивство через необережність (ст. 119 КК) не можуть утворювати ідеальну сукупність кримінальних правопорушень з огляду на їх різну форму вини, визначену законодавцем.
Щодо відсутності порушення права особи на захист у разі укладення засудженим договору про надання правової допомоги не з конкретним адвокатом, а з адвокатським об’єднанням
Суд: Касаційний кримінальний суд

Укладення засудженим договору про надання правової допомоги не з конкретним адвокатом, а з адвокатським об’єднанням та захист адвокатом, членом цього адвокатського об’єднання, цього засудженого на підставі ордера на надання правової допомоги, виданого таким об’єднанням, не порушує право на захист.
Повноваження прокурора на початковому етапі досудового розслідування. Відсутність постанови керівника органу прокуратури про призначення прокурора, винесеної в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 37 КПК, не вказує на порушення вимог КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повноваження прокурора на початковому етапі досудового розслідування, визначені частинами 1 та 7 ст. 214 КПК, які зумовлені метою забезпечення невідкладності цього етапу, є спеціальними нормами щодо правил, закріплених у ч. 1 ст. 37 КПК. Відсутність на час виконання приписів ч. 7 ст. 214 КПК постанови керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, винесеної в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 37 КПК, не вказує на порушення вимог кримінального процесуального закону.
Щодо застосування спеціальної конфіскації майна лише у разі доведення стороною обвинувачення необхідності її застосування
Суд: Касаційний кримінальний суд

Тягар доведення необхідності застосування спеціальної конфіскації покладається на сторону обвинувачення, яка має обґрунтувати свої доводи і вказати, що саме підлягає спеціальній конфіскації – гроші, цінності тощо та чи вирішувалося питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Відсутність необхідності набуття особою будь-якого процесуального статусу у кримінальному провадженні при добровільному відібранні біологічних зразків для проведення експертизи (ст. 245 КПК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд вказав, що відповідно до частин 2, 3 ст. 245, ч. 3 ст. 241 КПК відбирання біологічних зразків у особи здійснюється на підставі постанови прокурора, а у разі відмови особи добровільно надати зразки – відібрання проводиться примусово за ухвалою слідчого судді або суду за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому статтями 160–166 КПК. Отже, хоча в ч. 3 ст. 245 КПК і зазначено про те, що відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу, проте 
ця норма закону не містить обмежень щодо кола учасників кримінального провадження, а тому отримання біологічних зразків можливе від будь-якої особи, навіть такої, що не має жодного процесуального статусу. Також,
системний аналіз положень ст. 245 КПК дає підстави вважати, що зразки для експертизи у кримінальному провадженні можуть бути відібрані у тієї особи, яка фактично володіє ними, незалежно від того, чи є ця особа стороною кримінального провадження. На підставі наведеного Суд вважає, що відібрання біологічних зразків для експертизи було здійснено з дотриманням вимог КПК, а тому відсутні підстави для визнання недопустимими й похідних доказів.
Порушення строку передачі прокурору протоколу про проведення НСРД, не може свідчити про необхідність визнання недопустимими результатів цих НСРД
Суд: Касаційний кримінальний суд

Порушення строку передачі прокурору протоколів про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбаченого ч. 3 ст. 252 КПК, саме по собі не може свідчити про необхідність визнання недопустимими результатів цих негласних слідчих (розшукових) дій.
Проживання дитини за кордоном як обставина, що унеможливлює вирішення спору між батьками щодо її місця проживання 
Суд: Касаційний цивільний суд

Спір між батьками щодо місця проживання дитини може бути вирішений лише після повернення дитини до держави постійного місця проживання.
Відступ! Можливість вирішення судами України спору про визначення місця проживання дитини у разі її проживання за кордоном 
Суд: Касаційний цивільний суд

Факт проживання дитини за кордоном (незалежно від того чи вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не впливає на вирішення судами України спору про визначення місця її проживання. Повернення дитини в Україну не є передумовою для вирішення спору між батьками про визначення місця проживання такої дитини. Проживання дитини за кордоном не є самостійною підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним з батьків в Україні.
Щодо вартості частини майна товариства, що підлягає виплаті учаснику при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ)  та строків її виплати
Суд: Касаційний цивільний суд

При визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати, суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства. За наявності спору між учасниками товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами.
Порядок визначення вартості частини майна товариства, що належна до сплати учаснику після виходу зі складу товариства 
Суд: Касаційний цивільний суд

Вартість частини майна товариства, належна до сплати учаснику, має визначатися із дійсної (ринкової) вартості об`єкта оцінки, з урахуванням всього майна товариства.
Про обов’язок товариства щодо виплати належної учаснику частки вартості майна товариства у зв’язку з виходом зі складу останнього та наслідки його невиконання 
Суд: Касаційний цивільний суд

наслідки його невиконання 
З моменту подання учасником товариства заяви про вихід зі складу останнього з виплатою належної такому учасникові частки вартості майна у товариства настає обов'язок сплатити відповідну суму у строк до 12 місяців з дня виходу, а невиконання цього обов'язку тягне наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Про строк звернення до суду з позовом Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про примусове стягнення штрафу
Суд: Касаційний адміністративний суд

У разі несплати юридичною особою в добровільному порядку протягом 15 днів штрафу, накладеного постановою, у Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку виникає право звернення до суду з позовом про примусове стягнення цих коштів. Водночас, законодавець не визначає певних строків такого звернення, а відтак застосуванню підлягають загальні строки, визначені Кодексом адміністративного судочинства України.
Про необхідність оформлення лісорубного квитка на прибирання небезпечних дерев
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості дає підстави для висновку про необхідність оформлення лісорубного квитка на прибирання небезпечних дерев, що, у свою чергу, направлено на гарантування безпеки працівників лісового господарства під час вирубки лісів.
Про орган, уповноважений приймати рішення щодо проведення державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо розроблених проектів організації санітарно-захисних зон діючих об`єктів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Санітарно-епідеміологічній експертизі обов`язково підлягають розроблені проекти, а діючі об`єкти підлягають такій експертизі саме на підставі рішення відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби про необхідність і періодичність проведення такої експертизи.
Про імперативний обов’язок роботодавця самостійно та негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі/посаді
Суд: Касаційний адміністративний суд

Приписи частини восьмої статті 235 КЗпП України і приписи пункту 3 частини першої статті 371 КАС України достатньо чітко і однозначно встановлюють, що рішення про поновлення на роботі/посаді підлягають негайному виконанню й цей імператив адресований передовсім роботодавцю. Невчинення позивачем як працівником дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо його поновлення на посаді (неподання заяви про поновлення чи незвернення до органу державної виконавчої служби) ніяким чином не впливає на обов`язок роботодавця самостійно виконати рішення суду, допущеного до негайного виконання, яке покладає на нього зобов`язання щодо поновлення працівника на посаді.
Твердження касатора про те, що позивач не вживав заходів для своєчасного виконання судового рішення про поновлення його на посаді не заперечують того, що відповідач, зволікаючи і очікуючи ініціативи з боку працівника, допустив таким чином затримку у його виконанні.
Про визначення належного суб’єкта проведення щорічного оцінювання результатів службової діяльності державного службовця апарату обласної державної адміністрації
Суд: Касаційний адміністративний суд

Саме керівник апарату обласної державної адміністрації має право проводити щорічне оцінювання результатів службової діяльності державного службовця апарату обласної державної адміністрації. Керівником апарату облдержадміністрації як керівником державної служби в апараті облдержадміністрації, керуючись Порядком та Законом No889-VІІІ, правомірно було проведено оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займав посаду державної служби категорій "Б".
Доводи скаржника про те, що голова ОДА в силу покладених обов`язків безпосередньо веде питання, зокрема, мобілізаційної роботи, не свідчить про те, що така посадова особа мала проводити щорічне оцінювання службової діяльності позивача як завідувача сектору мобілізаційної роботи апарату облдержадміністрації, оскільки керівник державної служби в структурі відповідача є саме керівник апарату ОДА, а не голова ОДА.