DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Спосіб захисту прав іпотекодавця у разі державної реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення за договором іпотеки
Суд: Велика Палата

ВП ВС підтримала правовий висновок КЦС ВС щодо застосування статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", визначивши, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності може призвести до відновлення порушених прав особи без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності (за умови, якщо суд, задовольнивши таку позовну вимогу, вирішить тим самим спір про право, наявний між сторонами). 
Скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, на яке було звернено стягнення за договором іпотеки, є належним способом захисту прав іпотекодавця за умови, якщо таке майно не було відчужене на користь третіх осіб. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України
Спосіб захисту права власності на майно, яке було продане на аукціоні під час процедури банкрутства
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правових висновків КЦС ВС від 23 вересня 2020 року у справі No 638/5388/14-ц, від 27 червня 2018 року у справі No 201/15400/16-ц, щодо порядку витребування майна, яке було продане від імені третьої особи на аукціоні у процедурі банкрутства, визначивши, що продаж майна боржника під час процедури банкрутства не є продажем у порядку, встановленому для виконання судових рішень, порядок виконання яких визначається Законом України "Про виконавче провадження". Для витребування майна від набувача не потрібно визнавати недійсним аукціон з продажу майна боржника в процедурі банкрутства, у тому числі в разі якщо перший з договорів, предметом яких було відчуження спірного майна до набуття боржником відповідного права власності на нього, визнано недійсним.
Зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування з підстав віднесення платника податків до таких, які відповідають критеріям ризиковості

Віднесення комісією контролюючого органу платника до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, є передумовою зупинення податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідність критеріям ризиковості має бути спростована платником податків поданням на вимогу податкового органу переліку документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН. Лише ненадання платником податку письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній / розрахунку коригування або ненадання платником податку копій документів або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства є підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування.
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування
Суд: Велика Палата

ВП ВС уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі No 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов’язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов’язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. 
Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред’явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem", тобто "слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав").
Наслідки оскарження покупцем невиконання або неналежного виконання продавцем обов’язку зі складення та реєстрації в ЄРПН податкової накладної
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КАС ВС, зробленого у постанові від 14.07.2022 у справі No 420/14397/21, щодо наслідків оскарження покупцем невиконання або неналежного виконання продавцем обов’язку зі складення та реєстрації в ЄРПН податкової накладної, визначивши, що з 1 січня 2015 року покупець товарів / послуг не може включити ПДВ за відповідну операцію до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої у ЄРПН продавцем податкової накладної, а звернення зі скаргою на продавця є лише підставою для проведення контролюючим органом документальної перевірки для з’ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов’язань з податку.
Наявність в органів місцевого самоврядування повноважень здійснювати захист законних інтересів держави у правовідносинах, пов’язаних із закупівлею комунальними закладами товарів за бюджетні кошти
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правових висновків КГС ВС, викладених у постановах від 14.07.2022 у справі No 909/1285/21 та від 01.02.2023 у справі No 924/996/21, щодо відсутності в органів місцевого самоврядування повноважень здійснювати захист законних інтересів держави у правовідносинах, пов’язаних із закупівлею комунальними закладами товарів за бюджетні кошти, визначивши, що оскільки засновником комунального закладу та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, що фінансує і контролює діяльність такого комунального закладу, а також зобов’язана контролювати виконання обласного бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним закладом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складником інтересів держави, пов’язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету, а тому є належним позивачем у спорах щодо оскарження договорів, укладених такими комунальними закладами. Зазначене поширює свою дію і на випадки, коли в інтересах позивача діє прокурор, який у відповідному спорі представляє не комунальний заклад, а орган місцевого самоврядування.
Відповідальність Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) за прострочення виплати страхового відшкодування з вини ліквідованого 
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КГС ВС, викладеного у постанові від 07.09.2021 у справі No 910/14293/19, щодо обов`язку МТСБУ сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом суми 3 % річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, визначивши, що МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, для виплати за якими у страховика, що ліквідується за рішенням уповноважених законом органів, недостатньо майна, отже, лише гарантує отримання відшкодування постраждалою особою (потерпілим) та не може відповідати за прострочення виконання зобов`язань з виплати страховиком страхового відшкодування за договорами страхування. Натомість у разі прострочення виконання МТСБУ грошового зобов`язання зі здійснення регламентної виплати у нього виникає передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми.
За прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика відповідно пункту 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" саме він має сплатити пеню, передбачену наведеним положенням, особі, яка має право на таке відшкодування. Натомість за прострочення здійснення регламентної виплати з вини МТСБУ пеня нараховується за час такого прострочення і у такому разі МТСБУ має обов`язок сплатити її.
Позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КЦС ВС щодо немайнового характеру позовної вимоги про визнання права іпотекодержателя, визначивши, що позов про визнання права іпотекодержателя необхідно розглядати саме як вимогу майнового характеру і розмір судового збору за його подання сплачується, виходячи з вартості предмета іпотеки, визначеної в договорі іпотеки, за ставкою, передбаченою законом для вимог майнового характеру.
Порядок повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу, постанову про застосування якого скасував адміністративний суд
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КГС ВС від 10 липня 2019 року у справі No 489/6624/15-ц щодо порядку повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу, постанову про застосування якого скасував адміністративний суд, визначивши, що суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі статею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку No 787
1.1.	Внесення змін до плану санації боржника у процедурі його санації до відкриття провадження у справі про банкрутство 
Суд: Касаційний господарський суд

Боржник не позбавлений права внести в порядку, передбаченому положеннями статті 5 КУзПБ, зміни до вже затвердженого плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство щодо строку його виконання.
Розгляд господарським судом всіх  майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство

Розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
У разі коли боржник є стороною у спорі, такий спір має вирішуватися відповідно до статті 7 КУзПБ господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, за правилами, визначеними ГПК України, в межах цієї справи.
Визначення підсудності спору щодо нерухомого майна боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у разі якщо відповідачем у цьому спорі є центральний орган виконавчої влади 
Суд: Касаційний господарський суд

Поданий ліквідатором позов безпосередньо пов’язаний із захистом майна боржника, і боржник, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, є стороною в такому спорі. Тому для визначення виключної підсудності цього спору пріоритет у застосуванні має не стаття 30 ГПК України як загальна процесуальна норма, а саме стаття 7 КУзПБ, яка у цьому випадку є спеціальною. Отже, позов ліквідатора підлягає розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.
Юрисдикція розгляду майнових спорів у справі про банкрутство за наявності арбітражної угоди
Суд: Касаційний господарський суд

Відсутність спеціальних норм щодо реалізації арбітражної угоди, стороною якої є боржник у справі про банкрутство, не є підставою для застосування аналогії права. 
У цьому випадку має застосовуватись імперативний припис пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України, оскільки прогалина у спеціальному законі не може бути приводом для заперечення права сторін на передачу спору до арбітражу внаслідок розширеного тлумачення господарським судом статті 7 КУзПБ, попри наявність вичерпного врегулювання цього питання у статтях 4, 22, 226 ГПК України.
Розгляд скарг на дії ДВС у межах провадження у справі про банкрутство

Системне тлумачення пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, статті 7 КУзПБ свідчить, що у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника.
Особливості реалізації правил підсудності при розгляді скарги на дії ДВС (приватного виконавця) під час виконання судового рішення, стороною якого є боржник, що було ухвалено до відкриття провадження у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Вирішуючи питання, пов'язані з оскарженням рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо примусового виконання (звернення стягнення на кошти та інше майно) за рішеннями у спорах (правовідносинах), стороною яких є боржник у справі про банкрутство, які були вирішені поза межами справи про банкрутство до введення в дію КУзПБ або з інших причин, господарським судам слід урахувати у системному взаємозв'язку статті 339, 340 ГПК України та статтю 7 КУзПБ, керуючись пріоритетом приписів спеціального закону - КУзПБ, а також закріпленими у цьому законі принципами концентрації всіх спорів, стороною яких є боржник, у межах справи про банкрутство та судового контролю у відносинах банкрутства (неплатоспроможності).
Отже, повноваження господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо здійснення відповідного судового контролю поширюються і на правовідносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у виконавчому провадженні, що передбачає звернення стягнення на майно боржника або може вплинути іншим чином на майнові активи боржника, і такий контроль має здійснюватися з моменту відкриття виконавчого провадження та до його завершення чи закриття провадження у справі про банкрутство боржника.
Визначення кола суб'єктів солідарної відповідальності за правилами частини шостої статті 34 КУзПБ у разі зміни керівництва боржника
Суд: Касаційний господарський суд

Якщо обставини загрози неплатоспроможності юридичної особи тривали певний час (більше одного місяця), протягом цього часу керівника боржника було замінено на іншого або ці заміни відбувалися неодноразово, а повноваження кожного із призначених керівників юридичної особи, що весь цей час перебувала в стані загрози неплатоспроможності, тривали більше одного місяця і жодний із них після спливу, зокрема, місяця перебування на посаді керівника юридичної особи не подав до суду заяви боржника про банкрутство, то це є підставою для встановлення судом відповідного порушення положень абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ щодо кожного з відповідних керівників як передумови для покладення солідарної відповідальності.
Кваліфікація за ст. 190 КК. Дії бухгалтера навчального закладу, який не є службовою особою, щодо заволодіння грошовими коштами шляхом систематичного щомісячного нарахування собі додаткових сум заробітної плати
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для кваліфікації дій особи як привласнення чужого майна, вчиненого шляхом зловживання службовим становищем (ч. 2 ст. 191 КК), необхідно довести, що вона має статус службової особи. 
Дії обвинуваченої підлягають перекваліфікації з ч. 2 ст. 191 на ч. 1 ст. 190 КК, якщо привласнення нею коштів перебувало в причинному зв'язку із поданням до банку платіжних доручень, засвідчених електронним підписом керівника установи, однак, судом не було встановлено на підставі безпосередньо досліджених ним доказів, що обвинувачена використовувала електронний підпис у силу своїх службових повноважень.
Сам по собі доступ до електронного підпису керівника установи, яким засуджена засвідчувала документи, що подавалися до банку, не надає їй статусу службової особи, що виконує організаційно-розпорядчі функції.
Щодо необов’язковості проведення експертизи для визначення розміру збитків у кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 191 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальному провадженні за ч. 5 ст. 191 КК проведення експертизи для визначення розміру збитків є необов’язковим, якщо з матеріалів кримінального провадженні розмір заподіяних матеріальних збитків є очевидним і доведений як письмовими доказами, так і показаннями свідка.
Кваліфікація. Складання працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які надають певні права (ч. 2 ст. 358 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Недоведеність наявності у бухгалтера службових повноважень щодо затвердження банківських документів, які становили підставу для перерахування їй відповідних коштів, електронним підписом дії особи, що були кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК, належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 358 КК за ознаками складання працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які надають певні права.
Кваліфікація дій головного бухгалтера товариства, щодо привласнення ним чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем пов’язаного з внесенням до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (ч. 2 ст. 191 КК, ч. 1 ст. 366 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Головний бухгалтер товариства, яка привласнила чуже майно, зобов’язана була забезпечувати складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності підприємства, підписувати її та подавати в установлені строки користувачам, здійснювати контроль за веденням касових операцій, раціональним і ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів, тобто здійснювала організаційно-розпорядчі функції, а тому є службовою особою, суб’єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК.
Ураховуючи те, що привласнення засудженим чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем було пов’язане з внесенням до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, дії останнього правильно кваліфіковані апеляційним судом за ч. 2 ст. 191 КК як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч. 1 ст. 366 КК як вчинення службового підроблення, а саме внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
Посилання на список вакантних посад, розміщений на вебсайті, не доказом виконання роботодавцем вимог ч. 3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, посада якого підлягає скороченню 
Суд: Касаційний цивільний суд

При звільненні працівника у зв’язку зі змінами в організації виробництва і праці (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) посилання роботодавця на інтернет ресурс та зазначення, що працівник може ознайомитись із актуальним списком вакантних посад та обрати посаду, відповідно до спеціальності, кваліфікації та досвіду за відповідним посиланням, не є належним доказом виконання роботодавцем своїх обов`язків, що передбачені ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.
Додаткова винагорода поліцейським, яка виплачується на період воєнного стану, враховується при визначенні розміру аліментів 
Суд: Касаційний цивільний суд

Додаткова винагорода, що виплачувалася поліцейським на період воєнного стану (30 000 гривень) до 16 листопада 2022 року (дня набрання чинності постановою КМУ від 11 листопада 2022 року No1263, яка дозволила стягувати аліменти з додаткової винагороди, що виплачується на період воєнного стану) не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мала постійний характер та відносилася до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.
Застосування положень законодавства про працю у спорах за позовом директора товариства про припинення повноважень
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правових висновків КЦС ВС від 24.12.2019 у справі No 758/1861/18, від 17.03.2021 у справі No 761/40378/18 та КГС ВС від 19.01.2022 у справі No 911/719/21 щодо застосування положень законодавства про працю у спорах за позовом директора товариства про припинення повноважень, визначивши, що відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.
За відсутності встановлених судами обставин укладення з директорами трудових договорів (контрактів) норми законодавства про працю, зокрема, статті 38 КЗпП України, яка визначає порядок розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника, не застосовуються.
Для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу директор за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків. Директор має дотриматись вимог статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства, зокрема: не пізніше, ніж за 30 днів до початку зборів шляхом надсилання поштовим відправленням з описом вкладення повідомити кожного з учасників Товариства про порядок денний, дату, час і місце їх проведення, а також надати учасникам можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного, і забезпечити належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства в робочий час.
Строк дії договору факторингу
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КЦС ВС, викладеного у справі No  712/10515/17, щодо строку дії договору факторингу, визначивши, що зобов`язання за договором факторингу вважаються виконаними в момент повернення клієнтом фактору грошових коштів, а також сплати процентів, якщо це передбачено договором.
Якщо виконання зобов`язання за договором факторингу забезпечене заставою права вимоги, то у разі порушення клієнтом умов договору позики чи кредитного договору як складової частини договору факторингу зобов`язання за таким договором факторингу діють до моменту реалізації предмета застави або набуття заставодержателем права власності на предмет застави.
Сторони договору відступлення права вимоги не обмежені номінальною вартістю права вимоги, сама по собі різниця між номінальною вартістю права вимоги, що відступається, та ціною продажу такої вимоги, визначеною сторонами в договорі купівлі-продажу права вимоги, не може вважатися платою за договором факторингу.
Належний спосіб захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво
Суд: Велика Палата

ВП ВС відступила від правового висновку КЦС ВС, викладеного в постанові від 21.12.2022 у справі No 263/18985/19, щодо належного способу захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, визначивши, що за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.
Належними вимогами, які може заявити особа – власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно