DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Про можливість надання прокурором суду оригіналів відповідних документів у межах передбачених законом процедур, з урахуванням наявності чи відсутності в учасників провадження обґрунтованих сумнівів у відповідності даних, які містяться у копії документу
Суд: Касаційний кримінальний суд

ККС у своїй попередній постанові зазначив про необхідність перевірки апеляційним судом можливості у прокурора надати у розпорядження суду оригінали документів із первинним відкриттям їх стороні захисту.
Суд апеляційної інстанції не здійснив належної перевірки вказаних обставин, про що наголошував ВС, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, із акцентом на приписи ч. 5 ст. 99 КПК та з урахуванням того,  що під час вирішення питання допустимості як доказу певного документу, копію якого надано суду, урахуванню підлягають не лише формальні аспекти щодо виготовлення та/або належного засвідчення такої копії, але й наявність чи відсутність в учасників провадження обґрунтованих сумнівів у відповідності даних, які містяться у копії документу, його оригіналу, що було і є важливим для надання відповідей на аргументи прокурора щодо недопустимості доказів 
ККС зауважує, що апеляційний суд не переглянув за доводами апеляційної скарги прокурора саме підстав відмови в задоволенні вищевказаного клопотання у суді першої інстанції, про що до того ж наголошував ВС.
Під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора, потерпілого чи його представника з вимогою щодо постановлення нового вироку, за наявності доводів про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та/або неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції має право повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, безвідносно до того чи заявлено клопотання про повторне дослідження доказів
Про визначення підстав для проведення обшуку, які належать до переліку невідкладних 
Суд: Касаційний кримінальний суд

З матеріалів судової справи встановлено, що слідчий після проведення невідкладного обшуку звернувся з клопотанням до слідчого судді про дозвіл на його проведення в порядку ст. 233 КПК, указавши мету — виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема знарядь його вчинення, документування і здобуття доказів кримінально-протиправної діяльності, відшукання та вилучення речових доказів, які самостійно або в сукупності з іншими доказами можуть мати суттєве значення для встановлення об’єктивної істини і притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя в ухвалі від 02.06.2022, надаючи слідчому дозвіл на обшук, який фактично було проведено 31.05.2022, своє рішення обґрунтував тим, що матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, підтверджується наявність передбачених ч. 3 ст. 233 КПК підстав для проведення обшуку без ухвали слідчого судді в приміщенні гаражного боксу у гаражному кооперативі, яким користується обвинувачений, у зв’язку з невідкладним випадком, пов’язаним із врятуванням майна, що може мати значення речових доказів, та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.
Водночас у вироку місцевий суд зазначив, що, беручи до уваги обставини, які виникли на той час для працівників поліції при спробі виявити і зафіксувати правопорушення, зважаючи на можливість спроби переховування заборонених предметів або знищення їх, слідчий провів обшук з дотриманням вимог статей 233, 234 КПК за участю понятих та орендаря, який надав добровільну згоду на огляд приміщення, вважаючи таку необхідність як невідкладний випадок, після чого слідчий терміново звернувся до слідчого судді, про що свідчить копія клопотання від 01.06.2022 про проведення обшуку, яке було задоволено, та отримав такий дозвіл (ухвала слідчого судді від 02.06.2022).
ККС звертає увагу на те, що апеляційний суд не дав оцінки протиріччям, які містяться у клопотанні слідчого, ухвалі слідчого судді та вироку місцевого суду підстави для надання дозволу на обшук
Про безпідставну відмову судом апеляційної інстанції у поновленні пропущеного строку
Суд: Касаційний кримінальний суд

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді районного суду було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно ТзОВ "Газова компанія "Інвестсервіс"", ТзОВ "Газоторгова компанія", ТзОВ "Газторгпостач" та ПП "Ком-Інвестбуд" згідно з переліком, зазначеним у клопотанні.
З метою забезпечення арешту майна у кримінальному провадженні з урахуванням приписів ч. 2 ст. 172 КПК це клопотання було розглянуто без повідомлення власників майна. При цьому копія вказаної ухвали власникам майна на яке було накладено арешт судом не направлялась.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 173 КПК копія ухвали слідчого судді, зокрема про арешт майна, надсилається заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. 
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу
на ухвалу слідчого судді було подано з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення і в клопотанні представника власників майна не наведено поважних причин, які унеможливлювали своєчасне оскарження цього рішення, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такого клопотання.
Апеляційний суд не перевірив належним чином із використанням наданих йому законом процесуальних можливостей, чи була направлена копія ухвали власнику майна, а також коли представник особи, на майно якої накладено арешт дізнався про арешт. Таким чином, апеляційний суд не встановив дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді для власників майна та їхнього представника і граничного строку його закінчення, а відтак і не з’ясував чи був пропущений ними цей строк взагалі.
Про можливість оскарження рішення суду, ухваленого за результатами розгляду питання щодо речових доказів
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала суду, постановлена на підставі ч. 9 ст. 100 КПК після закриття кримінального провадження слідчим або прокурором, якою вирішено питання про долю речових доказів і документів, може бути оскаржена як у апеляційному, так і у касаційному порядку
Щодо стану необхідної оборони
Суд: Касаційний кримінальний суд

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з’ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Стан необхідної оборони існує лише протягом суспільного небезпечного посягання, яке має початковий і кінцевий момент, а також лише за умови необхідності негайного відвернення або припинення такого посягання. Необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Для вирішення питання про кваліфікацію дій особи, пов’язаної із перебуванням особи в стані необхідної чи уявної оборони, або відсутності таких, суд повинен врахувати конкретні обставини справи, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об’єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Щодо звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. Інших вимог до оформлення зазначених документів КК не передбачено.
Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов’язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу. Вирішення цього питання відноситься до дискреційних повноважень суду.
Аналіз положень КК, якими регламентовано питання звільнення від кримінальної відповідальності, призначення покарання чи звільнення від його відбування дає підстави для висновку, що чіткі критерії визначення необхідності застосування саме тієї чи іншої форми реалізації кримінальної відповідальності відсутні, натомість суду надається право самостійно її обрати.
Суд, у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом’якшують та обтяжують покарання, з огляду на його дискреційні повноваження та положення закону обирає між альтернативами, кожна з яких є законною.
Відсутність претензій до засудженого з боку потерпілого не є обставиною, яка пом’якшує покарання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відсутність претензій до засудженого з боку потерпілого не є обставиною, яка пом’якшує покарання, оскільки такою обставиною є добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Щодо визначення строку проходження програми для кривдників в порядку положень ст. 91-1 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відповідно до приписів ст. 91-1 КК в інтересах потерпілого від злочину, пов’язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов’язаного з позбавленням волі, суд може застосувати один або декілька обмежувальних заходів, у тому числі на засудженого можуть бути покладені обов’язки проходження програми для кривдників.
Такі заходи можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.
Таким чином положення зазначеної статті не містять виключень щодо строків застосування конкретних заходів, передбачених ч. 1 ст. 91-1 КК.
Кваліфікація! Висновок щодо здійснення господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території (ст. 111-1 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд указав, що з урахуванням визначення у п. 6 ст. 1-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України" поняття "окупаційна адміністрація рф", наданих стороною обвинувачення доказів, а саме розпорядження так званого "Главы Администрации Сватовского района Луганской Народной Республики" про створення "Муниципального унитарного предприятия "Благоустройство Сватовского района", розпорядження так званого "Главы Администрации Сватовского района Луганской Народной Республики" про призначення директором вказаного підприємства засудженого, практики Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.01.2024 (справа No 638/5446/22, провадження No 51-4092 км23), апеляційний суд дійшов передчасного висновку, що посада директора так званого "Муніципального унітарного підприємства "Благоустрій Сватівського району" (мовою оригіналу "Муниципальное унитарное предприятие "Благоустройство Сватовского района"), яку займав засуджений, не пов’язана з виконанням ним організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій саме у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території чи в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Кваліфікація! Особливості кваліфікації дій особи за ст. 289 КК. Щодо змісту заяви про вчинення злочину
Суд: Касаційний кримінальний суд

Заволодіння транспортним засобом характеризується лише активною поведінкою винного, спрямованою на протиправне отримання можливості керування транспортним засобом. Тому виманювання потерпілого з його автомобілем у безлюдне місце під приводом огляду транспортного засобу майстром і подальшого його придбання та здійснення пострілів у потерпілого з метою подолання його опору свідчить про наявність умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК.

Чинні норми КПК не встановлюють конкретних вимог для написання заяви про злочин, особа складає заяву в довільній формі. Встановлення ознак кримінального правопорушення є компетенцією правоохоронних органів, а не особи, яка звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину. Така заява є лише підставою для перевірки даних, які вона містить, та внесення відомостей в ЄРДР.
Щодо об'єктивної сторони службової недбалості (ст. 367 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для висновку про наявність у діях особи об’єктивної сторони службової недбалості необхідно встановити, які конкретні обов’язки і в якому порядку вона повинна була виконати в тій обстановці, що існувала на час вчинення злочину, та чи мала вона реальну можливість для їх виконання
Щодо застосування ст. 368-3 КК через призму ст. 5 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Санкція ст. 368-3 КК у редакції Закону України від 13.05.2014 No 1261-VII погіршує становище засудженого у порівнянні з санкцією ст. 368-3 КК у редакції Закону України від 10.11.2015 No 770-VIII, оскільки передбачала додаткове покарання у виді спеціальної конфіскації, яку було виключено Законом України No 770-VIII від 10.11.2015.
Таким чином, ураховуючи приписи ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, застосуванню підлягає саме ст. 368-3 КК у редакції Закону України від 10.11.2015 No 770-VIII.
Оголошення документу  документів прокурором а не головуючим суддею не є порушенням судом принципу безпосередності дослідження доказів
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не містить вимоги щодо необхідності оголошення документів саме головуючим суддею. Оголошення змісту документів у судовому засіданні прокурором, а не головуючим суддею, якщо ним було запропоновано сторонам оголосити документи, які вони вважають за необхідне дослідити, не є порушенням судом принципу безпосередності дослідження доказів.
Щодо обов’язковості наявності заяви потерпілої у справі приватного обвинувачення, залучення законного представника неповнолітньої потерпілої. Щодо впливу на допустимість  слідчого екперименту заперечення потерпілою правдивості повідомдених нею обставин
Суд: Касаційний кримінальний суд

1. В разі перекваліфікації дій особи з ч. 2 ст. 152 на ч. 1 ст. 152 КК, яка відносить до справ приватного обвинувачення, необхідно обов’язково наявність заяви потерпілої особи в усній або письмовій формі і суд повинен це з’ясувати. Якщо дії обвинувачених кваліфіковані з кваліфікуючою ознакою вчинення дій сексуального характеру стосовно неповнолітньої, що не може бути справою приватного обвинувачення, то наявність заяви потерпілої в цьому випадку є необов’язкова.

2. Залучення як законного представника неповнолітньої потерпілої працівника органу опіки не є істотним порушенням кримінального процесуального закону, якщо органом досудового розслідування встановлено тиск на потерпілу з боку її родичів з метою відмови від показань, які вона змінювати не бажає.
Написання апеляційної скарги законним представником неповнолітньої потерпілої без належного нормативно-правового обґрунтування не може свідчити про неналежний захист прав потерпілої.

3. Заперечення потерпілою в судовому засіданні правдивості повідомлених обставин під час слідчого експерименту не є підставою для визнання фактичних даних протоколу вказаної слідчої дії за її участю недопустимими доказами
Про докази у кримінальних провадженнях проти основ національної безпеки України. Про допустимість показань з чужих слів
Суд: Касаційний кримінальний суд

Основними доказами у кримінальних провадженнях проти основ національної безпеки України є електронні (цифрові) докази, до яких належать: матеріали фотозйомки, звуко-запису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп’ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих мережах (приватні месенджери та телеграмканали; особисте листування з використанням комп’ютерної техніки і мобільних телефонів, флешносії, карти пам’яті тощо).

Суд, при прийнятті рішення про визнання допустимим доказом показання з чужих слів, зобов’язаний враховувати значення пояснень та показань у випадку їх правдивості для з’ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; інші докази, які подавалися або можуть бути подані; а також можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.
Показаннями з чужих слів в контексті ст. 97 КПК слід вважати лише частину показань свідка, де повідомлялося про обставини вчиненого кримінального правопорушення, які відомі зі слів знайомої. Ця частина показань свідка узгоджується з іншими доказами, покладеними в основу вироку і не є єдиним або вирішальним доказом у справі, а тому підстав для визнання цих показань недопуститмим доказом нема.
Щодо умов, дотримання яких необхідно для визнання результатів слідчого експерименту допустими доказами 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для визнання результатів слідчого експерименту допустими доказами сторона обвинувачення має довести, що до особи не застосовувався протиправний тиск; слідчу дію проведено за волею та вільним волевиявленням особи; особа усвідомлювала право мовчати і не свідчити проти себе; права особи на захист і правову допомогу були забезпечені; слідчу дію проведено за участю понятих; під час слідчої дії здійснювався безперервний відеозапис; особі були детально і ґрунтовно роз’яснено процесуальні наслідки участі в цій слідчій дії.
Щодо схожості обшуку та огляду
Суд: Касаційний кримінальний суд

Схожість обшуку та огляду обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій – пошук і виявлення об’єктів, які мають значення доказу у кримінальному провадженні. Водночас обшук, на відміну від огляду, має примусовий характер, який проявляється в тому, що обстеження житла чи іншого володіння особи, а також особистий обшук можуть проводитися без згоди особи, яку обшукують, всупереч її волі.
Поліція може застосовувати такий превентивний захід, як поверхнева перевірка й огляд. Поверхнева перевірка як превентивний поліцейський захід є здійсненням візуального огляду особи, проведенням по поверхні вбрання особи рукою, спеціальним приладом або засобом, візуальним оглядом речі або транспортного засобу. Поліцейський для здійснення поверхневої перевірки особи може зупиняти осіб або оглядати їх, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа має при собі річ, обіг якої заборонено чи обмежено або яка становить загрозу життю чи здоров’ю такої особи або інших осіб. Під час поверхневої перевірки речі або транспортного засобу особа повинна самостійно показати поліцейському вміст особистих речей чи транспортного засобу. Під час виявлення в ході поверхневої перевірки будь-яких слідів правопорушення поліцейський забезпечує їх схоронність та огляд відповідно до вимог ст. 237 КПК.
Не можуть вважатися обшуком дії поліцейських, які, застосовуючи превентивний захід у виді поверхневої перевірки і огляду, виявили у засудженого речовину, що зовні була схожа на психотропну, яку останній надав добровільно, та викликали на місце події слідчо-оперативну групу, по приїзду якої було проведено огляд місця події та вилучено вказану психотропну речовину.
Щодо можливості альтернативного (не передбаченого КПК) оповіщення органом досудового розслідування чи прокурором сторін кримінального провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Чинне процесуальне законодавство не встановлює обмежень щодо можливості альтернативного (не передбаченого КПК) оповіщення органом досудового розслідування чи прокурором сторін кримінального провадження, натомість містить імперативні положення, якими повинен керуватися слідчий чи прокурор повідомляючи чи викликаючи для проведення відповідних процесуальних дій сторону кримінального провадження.
Не є проявом надмірного формалізму висновки судів попередніх інстанцій про те, що скеровані на додатки Viber та WhatsApp повідомлення не дають фактичної можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, оскільки не містять всіх необхідних реквізитів.
Ухвала про роз’яснення судового рішення, постановленої під час судового розгляду кримінального провадження підлягає апеляційному оскарженню
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала про роз'яснення судового рішення або відмову в його роз'ясненні, постановлена під час судового розгляду кримінального провадження, може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз'яснення судового рішення, та учасниками судового провадження
Щодо меж судового розгляду кримінального провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

У обвинувальному акті прокурор вказав, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно. Водночас, клопотання про долучення будь-яких інших доказів під час судового розгляду в суді першої інстанції чи в апеляційному суді, які б, на переконання сторони обвинувачення, доводили наявність прямого умислу, прокурором не заявлялося. Він не змінив обвинувачення на відповідному етапі судового розгляду, а в касаційній скарзі просив скасувати лише ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в цьому суді, тобто послідовно підтримуючи власну версію обвинувачення. Можливість наявності в діянні обвинуваченої непрямого умислу або, зокрема, злочинної недбалості, органом досудового розслідування не розглядалась.
Саме та частина обвинувального акта, де викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, а також правова кваліфікація правопорушення і встановлює межі судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином ухвалення касаційним судом рішення про скасування ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, як про це просив прокурор у касаційній скарзі, є недоцільним і таким, що буде суперечити завданням та загальним засадам кримінального провадження, оскільки усунення, зазначених у рішенні Суду порушень та передчасних висновків, допущених апеляційним судом, не призведе до іншого результату у цьому кримінальному провадженні, зокрема ухвалення обвинувального вироку за висунутим органом досудового розслідування обвинуваченням.
Щодо відмінності організованої групи від співучасті у злочині (ст. 28 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Утворення (створення) організованої групи слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об’єднання для зайняття злочинною діяльністю. Зазначені дії за своїм змістом близькі до дій з організації злочину і включають підшукування співучасників, об’єднання їхніх зусиль, детальний розподіл між ними обов’язків, складання плану, визначення способів його виконання. Проте, основною метою організатора такої групи (організації) є утворення стійкого об’єднання осіб для зайняття злочинною діяльністю, забезпечення взаємозв’язку між діями всіх учасників останнього, упорядкування взаємодії його структурних частин.
Організована група, на відміну від групи з попередньою змовою (без попередньої змови), утворюється не одномоментно, а впродовж тривалого часу.
Варто врахувати, що співучасть у злочині не є тотожним поняттям співучасті у злочинній діяльності, оскільки співучасть у злочині полягає у взаємодії співучасників, спрямованій лише на забезпечення злочинного результату, співучасть же у злочинній діяльності передбачає забезпечення не тільки злочинного результату, але й збереження самого об`єднання на майбутнє (як цілісного суб`єкта злочинної діяльності).