DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Скрин сторінки електронної пошти, як доказ направлення до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Суд: Касаційний цивільний суд

Скрин сторінки електронної пошти про направлення на офіційну електронну адресу суду заяви про усунення недоліків апеляційної скарги не є доказом, який підтверджує як факт направлення до суду, так і факт отримання цим судом саме клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску такого строку, а також відповідних доказів на підтвердження вказаних причин пропуску. Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє учасника справи права на повторне звернення з такою заявою за наявності для цього підстав
Щодо отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення
Суд: Касаційний цивільний суд

За відсутності належним чином оформленої заяви про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення наявна в матеріалах справи довідка про доставлення SMS-повідомлення з відомостями про призначене судове засідання не є доказом належного повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду справи
Можливість суду запросити висновок органу опіки та піклування про надання дозволу на припинення частки малолітньої особи у праві власності, у разі його відсутності в матеріалах справи
Суд: Касаційний цивільний суд

У разі відсутності в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування про надання дозволу на припинення частки малолітньої особи у праві власності суд не позбавлений можливості запросити відповідний письмовий висновок. Зазначене є не отриманням нового доказу, а виконанням завдання цивільного судочинства й унеможливлює формальне скасування судового рішення
Щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні за заявою правонаступника після спливу строку пред’явлення виконавчого документа до виконання
Суд: Касаційний цивільний суд

Заміна стягувача у виконавчому провадженні неможлива, якщо заяву про це правонаступник подав після спливу строку пред’явлення виконавчого документа до виконання, але не здійснив процесуальних дій, спрямованих на відновлення виконавчого провадження
Відсутність у прокурора обов’язку долучати під час судового розгляду всі зібрані під час досудового розслідування докази
Суд: Касаційний кримінальний суд

Прокурор не зобов’язаний долучати під час судового розгляду всі зібрані під час досудового розслідування докази. Сторона обвинувачення має право на власний розсуд визначати обсяг доказів, необхідних і достатніх для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині та притягнення її до кримінальної відповідальності.
Відсутність у КПК вимог щодо повторного призначення слідчого (групу слідчих) та прокурора (групу прокурорів) при виділенні матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повторне призначення слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, яке було виділене або об'єднане з іншим, якщо після початку досудового розслідування вже було визначено слідчого чи групу слідчих для його проведення, КПК не передбачено, а тому не є обов’язковим.
Щодо недопустимості доказу, який підтверджує алібі обвинуваченого
Суд: Касаційний кримінальний суд

Доказ, який підтверджує алібі обвинуваченого, наданий під час судового засідання без підтвердження способу та порядку отримання цього доказу, а також ненадання мобільного телефону, в якому цей доказ зберігався, є недопустимим.
Недопустимість висновку експерта, який проводив судово-почеркознавчу експертизу у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 366 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Висновок експерта, який проводив судово-почеркознавчу експертизу у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 366 КК без дослідження вільних зразків підпису обвинуваченого, є недопустимим доказом.
Щодо відповідності розміру відшкодування моральної шкоди засадам розумності та виваженості. Про визначення розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу
Суд: Касаційний кримінальний суд

Розмір відшкодування моральної шкоди не повинен призводити до безпідставного збагачення потерпілого, а має компенсувати йому перенесені моральні й фізичні страждання та тяжкість вимушених змін у житті, зумовлених
отриманням у результаті дорожньо-транспортної події тілесних ушкоджень. При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені в акті
приймання-передачі наданих адвокатом послуг.
Про належність протоколу пред'явлення особи для впізнання, у випадку знайомства потерпілого з обвинуваченим 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Сам по собі факт знайомства потерпілого з обвинуваченим не може бути підставою для визнання протоколу пред'явлення особи для впізнання неналежним доказом.
Відсутність у слідчого, прокурора обов’язку забезпечення присутності захисника під час проведення обшуку житла та обов’язок допуску адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення. Щодо можливості проведення особистого обшуку
Суд: Касаційний кримінальний суд

1. Слідчий, прокурор не зобов’язані забезпечувати присутність захисника під час проведення обшуку житла, участь якого під час проведення цієї слідчої дії не є обов’язковою, однак слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника та зобов’язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

2. КПК визначає можливість проведення особистого обшуку особи виключно з двома конкретними обставинами, а саме: 1) затримання особи в порядку ст. 208 КПК; 2) проведення на підставі ухвали слідчого судді обшуку житла чи іншого володіння особи за наявності підстав, визначених ч. 5 ст. 236 КПК.
Тобто обшук особи фактично не є окремою слідчою дією, а проводиться під час затримання особи чи обшуку житла та іншого володіння з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ч. 5 ст. 236 КПК.
Оскільки, особистий обшук було проведено під час затримання особи, за таких обставин кримінальним процесуальним законом не передбачено отримання ухвали слідчого судді з дозволом на проведення такого обшуку.

3. Судимість або участь свідків у минулому як понятих або під час інших слідчих дій (операціях правоохоронних органів) в інших кримінальних провадженнях – не є перепоною для їх участі як понятих у кримінальному провадженні та допиті їх як свідків.
Щодо проведення огляду території подвір’я відділу поліції без ухвали слідчого судді
Суд: Касаційний кримінальний суд

Територія подвір’я відділу поліції, доступ до якої був загальнодоступним, не є іншим володінням особи в розумінні ст. 233 КПК, а тому проведення огляду цієї території не потребує отримання від слідчого судді відповідного дозволу.
Апеляційне оскарження ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні скарги голови міської ради на постанову слідчого про проведення службового розслідування
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги голови міської ради на постанову слідчого про проведення службового розслідування не передбачена КПК, а тому підлягає апеляційному оскарженню.
Про відсутність підстав недотримання особою процесуально визначеного строку оскарження у разі неправильного роз’яснення суддею строку на апеляційне оскарження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Подання апеляційної скарги в межах неправильно роз’ясненого суддею строку на апеляційне оскарження судового рішення не свідчить про недотримання особою процесуально визначеного строку оскарження.
Критерії розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала апеляційного суду про повернення заяви засудженого про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій за нововиявленими обставинами не повинна містити оцінку судді по суті тих питань, які порушуються у відповідній заяві. Питання щодо розгляду заяви за нововиявленими обставинами вирішує суддя, якому передано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не пізніше наступного робочого дня після надходження заяви до суду. Якщо заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано без додержання встановлених ст. 462 КПК вимог, то саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, із зазначенням недоліків заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків. Якщо недоліки не були усунуті у встановлений строк, то суддя постановляє ухвалу про повернення заяви.
Щодо проголошення вироку в умовах воєнного стану
Суд: Касаційний кримінальний суд

В умовах воєнного стану суд, склавши та підписавши повний текст вироку, має право проголосити лише його резолютивну частину, вручивши учасникам судового провадження повний текст вироку в день його проголошення.
Наявність стану необхідної оборони в особи, яка завдала потерпілому удару ножем, внаслідок якого настала його смерть, що не охоплювалося умислом особи, а було спричинене нею необережно
Суд: Касаційний кримінальний суд

Завдання потерпілому удару ножем, внаслідок якого настала його смерть, що не охоплювалося умислом особи, а було спричинене нею необережно у стані необхідної оборони, не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК.
Незастосування зворотної дії у часі кримінального закону (ст. 5 КК) у випадку доповнення положень ст. 49 КК ч. 6
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо на час вчинення обвинуваченими зґвалтування малолітньої особи в ст. 49 КК не було передбачено жодних умов щодо обчислення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності залежно від досягнення повноліття потерпілою, однак на момент розгляду справи в суді ст. 49 КК було доповнено ч. 6, відповідно до якої у разі вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченим, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків давності розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття, то такий кримінальний закон вважається таким, що іншим чином погіршує становище обвинувачених, а тому не має зворотної дії в часі.
Щодо штрафу визначеного в розмірі матеріальної шкоди (ч. 2 ст. 53 КК), спричиненої потерпілому, як міри покарання засудженому за ч. 2 ст. 190 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо засуджений був активним виконавцем злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК, і саме завдяки його діям спільний злочинний умисел з невстановленою слідством особою на заволодіння грошовими коштами було доведено до кінця, то роль засудженого у вчиненні цього злочину є значною. З огляду на це обґрунтованим є вирок апеляційного суду, яким розмір штрафу визначено в розмірі матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому.
Незастосовність положень ч. 2 ст. 69 КК при призначенні засудженому покарання за ч. 1 ст. 286 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки штраф у розмірі понад 3 000 НМДГ визначено як одне з основних покарань у санкції ч. 1 ст. 286 КК, то положення ч. 2 ст. 69 КК є незастосовними у цьому кримінальному провадженні.
Щодо можливості звільнення від відбування покарання з випробуванням особи засудженої за ст. 191 КК, якщо цей злочин не є корупційним
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо особа засуджується за ст. 191 КК, однак їй не інкримінувалося зловживання службовим становищем при заволодінні нею чужим майном, то цей злочин не є корупційним і на нього не поширюється заборона, передбачена ч. 1 ст. 75 КК, про неможливість звільнення від відбування покарання з випробуванням за вчинення корупційного кримінального правопорушення.
Щодо незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна передбаченого санкцією ч. 4 ст. 111-1 КК як обов’язкове, у разі звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо суд з урахуванням обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив колабораційну діяльність у формі провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором (ч. 4 ст. 111-1 КК), звільнив його від відбування покарання з випробуванням (ст. 75 КК), то додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке передбачене як обов’язкове додаткове покарання у санкції ч. 4 ст. 111-1 КК, не призначається з огляду на імперативні приписи ст. 77 КК.
Застосування заходів виховного характеру, які охоплюються поняттям "обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього"
Суд: Касаційний кримінальний суд

Невстановлення судом часу закінчення обмеження дозвілля малолітнього у вечірній час, починаючи з 20 год кожної доби, порушує принцип юридичної визначеності. Додатково застосовуючи примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, апеляційний суд погіршив його становище, тому мав скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нове судове рішення згідно з п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК.
Кваліфікація. Незакінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб (ч. 3 ст. 15 – п. 1 ч. 2 ст. 115 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо обставини справи однозначно вказують на те, що обвинувачений мав прямий умисел на вбивство потерпілих, однак не довів свій умисел до кінця, завдавши одному з них легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров’я, а іншому – середньої тяжкості тілесні ушкодження, то його дії підлягають кваліфікації як незакінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб.
Кваліфікація. Залишення малолітньої в збудженому емоційному стані в іншій кімнаті із саморобним засобом, що фіксував шию дитини, нянею, у результаті чого в дитини настала асфіксія, що спричинила її смерть (ч. 3 ст. 135 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Залишення малолітньої дитини (1 рік 3 місяці) в збудженому емоційному стані в іншій кімнаті із саморобним засобом, що фіксував шию дитини, особою, яка, маючи медичну освіту, за усною домовленістю з батьками дитини та за винагороду здійснювала догляд за нею, у результаті чого в дитини настала асфіксія, що спричинила її смерть, за відсутності доказів, які вказували б на умисел спричинити смерть малолітній потерпілій особі та за наявності висновку експерта, відповідно до якого причиною блювоти в дитини було порушення функціонування центральної нервової системи, а зафіксований на її голові саморобний засіб не перекривав дихальні шляхи, а тому не впливав на здатність дитини кричати, як і не впливав на здатність потрапляння до дихальних шляхів шлункових мас, підлягають кваліфікації за ст. 135 КК.
Кваліфікація. Залишення малолітньої в збудженому емоційному стані в іншій кімнаті із саморобним засобом, що фіксував шию дитини, нянею, у результаті чого в дитини настала асфіксія, що спричинила її смерть (ч. 3 ст. 135 КК)
Кваліфікація. Повідомлення органа досудового розслідування про факт зберігання зброї і боєприпасів за умов усвідомлення неможливості і надалі безперешкодно зберігати предмети злочину (ч. 1 ст. 263 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Добровільна здача органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв в розумінні ч. 3 ст. 263 КК означає, що особа має реальну можливість та усвідомлює, що й надалі безперешкодно може зберігати предмети цього злочину, проте за власним бажанням (незалежно від причин та мотивів) здає їх органу влади. Якщо особа повідомила орган досудового розслідування про факт зберігання нею зброї і боєприпасів, усвідомлюючи, що вони неминуче будуть виявлені під час слідчої дії, то підстав для застосування ч. 3 ст. 263 КК немає.
Відсутність мотиву явної неповаги до суспільства у діях засудженого, як обов`язкової ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Сам по собі факт вчинення протиправних дій у громадському місці не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства (ст. 296 КК). Пошкодження майна шляхом підпалу приміщення магазину за попередньою змовою групою осіб, яке хоча й мало місце в громадському місці, однак було вчинене злагоджено та швидко, у нічний час доби, за відсутності очевидців (свідків), свідчить про посягання саме на чуже майно, а не на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та підлягає кваліфікації за ст. 194 КК.
Кваліфікація. Використання завідомо підробленого свідоцтва про право власності на квартиру (ч. 4 ст. 358 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Дії особи, яка надала підроблене свідоцтво про право власності на квартиру нотаріусу для оформлення договору купівлі-продажу, усвідомлюючи, що ця квартира їй не належить, а свідоцтво про право власності є підробленим документом, підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 358 КК.
Протокол слідчого експерименту, в якому всупереч вимогам ст. 104 КПК відсутні дата та час проведення слідчої дії, а також дані та підписи учасників цієї слідчої дії, які брали в ній участь, не є офіційним документом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Зазначення в обвинувальному акті, яким слідчий обвинувачувався у вчиненні службового підроблення (ч. 1 ст. 366 КК) двох самостійних дій, що передбачені як альтернативні в цій статті та є взаємовиключними, а саме складання неправдивого офіційного документа (протоколу слідчого експерименту) та одночасно внесення до офіційного документа неправдивих відомостей, є неконкретним і свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність Протокол слідчого експерименту, в якому всупереч вимогам ст. 104 КПК відсутні дата та час проведення слідчої дії, а також дані та підписи учасників цієї слідчої дії, які брали в ній участь, не є офіційним документом у розумінні примітки ст. 358 КК, а тому не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК.
Недопустимість доказів у яких зафіксовані викривальні показання засудженого, отримані поліцейськими з порушенням права особи на захист та не роз’яснення права відмовитись від давання показань чи пояснень та не відповідати на запитання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Викривальні показання, отримані працівниками поліції на місці події без повідомлення особи про право на захист та право зберігати мовчання і не свідчити проти себе, не можуть бути покладені в обґрунтування доведеності винуватості цієї особи у вчиненні кримінального правопорушення. Докази, у яких зафіксовані такі показання, є недопустимими.
Відсутність переконливих виправдувальних доказів при визнанні голови правління приватного банку невинуватим і виправданого за ч. 2 ст. 364-1 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відсутність переконливих виправдувальних доказів того, що голова правління приватного банку підписав договори про істотне зменшення процентної ставки за кредитами з 16–29 % до 1 % річних на виконання рішення правління цього банку, зокрема відсутність чітко вираженого рішення правління приватного банку про це, свідчить, що суд, який виправдав голову правління приватного банку, допустив порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Критерії допустимості протоколу слідчого експерименту за наявності у ньому виправлень
Суд: Касаційний кримінальний суд

Сама по собі наявність у протоколі слідчого експерименту виправлень не є достатньою підставою для визнання вказаного доказу недопустимим за умови, що суд допитав учасників слідчого експерименту з метою отримання відомостей щодо відповідності вказаних виправлень встановленим під час слідчої дії обставинам, при тому, що матеріали кримінального провадження містять достатні підстави до висновку про те, що протокол проведення слідчого експерименту відповідає вимогам статей 104, 105 КПК, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК.
Щодо відсутності в КПК вимог здійснення слідчим збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них (ст. 93 КПК). Про правові наслідки проведення  огляду місця події без безперервної аудіо-відеофіксації
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не вимагає від слідчого здійснювати збирання доказів виключно шляхом отримання тимчасового доступу до них. У разі, коли особа, у розпорядженні якої знаходяться речі, документи та інші матеріали, які мають доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, висловлюючи своє волевиявлення, добровільно надає їх слідчому, це не свідчить про здобуття таких доказів органом досудового розслідування у позапроцесуальний спосіб та не є підставою для визнання їх недопустимими.
У кримінальному провадженні оглянуті слідчим відеозаписи з нагрудних камер співробітників патрульної поліції та відеозаписи із реєстратора автомобіля патрульної поліції були добровільно надані працівниками патрульної поліції, що не суперечить правилам та порядку збирання доказів, визначеному у ст. 93 КПК.

Та обставина, що огляд місця події було проведено без безперервної аудіо-відеофіксації не свідчить про недопустимість результатів цієї слідчої дії як доказу, оскільки відповідно до вимог ч. 7 ст. 237 КПК здійснення аудіо-відеофіксації такої слідчої дії як огляд місця події є правом слідчого та/або прокурора, а не обов`язком.
Щодо встановлення суми ліміту відповідальності страховика за моральну шкоду у кримінальних провадженнях за ст. 286 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальних провадженнях за ст. 286 КК встановлення суми ліміту відповідальності страховика за моральну шкоду залежить від встановлення судом належної до відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров’ю особи. Якщо суд, пославшись на аспекти розподілу відповідальності між страхувальником і страховиком, не визначив належної до відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров’ю особи, то суд не міг належно визначити й суму ліміту відповідальності страховика за моральну шкоду та, відповідно, не міг обґрунтовано визначити належну до відшкодування зі страхувальника суму моральної шкоди в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності страховика.
Щодо порядоку перерозподілу розміру страхового відшкодування
Суд: Касаційний кримінальний суд

Підставою для зменшення судом розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню зі страховика, є передусім зменшення доведеної шкоди, яка повністю покривається страховиком. У разі зменшення судом розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню із страхової компанії як страховика, суми відшкодування між ним та страхувальником як власником джерела підвищеної небезпеки, за участю якого сталася дорожньо-транспортна пригода, перерозподілу не підлягають.
У разі зменшення зобов’язання страховика без зменшення загального розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, сума підлягає перерозподілу шляхом збільшення відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, яка не покрита договором страхування.
Положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК є процесуальною нормою, яка визначає процесуальні наслідки у разі пропуску встановленого процесуального строку досудового розслідування
Суд: Касаційний кримінальний суд

Положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не визначають "караність, а також кримінально-правові наслідки діяння" (ст. 4 КК), а тому вони не є "законом про кримінальну відповідальність", що "скасовує кримінальну протиправність діяння, пом’якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи". Застосування вказаної норми пов’язане виключно з порушенням іншої процесуальної норми, яка регулює строки досудового розслідування. При цьому різне застосування таких процесуальних наслідків для кримінальних правопорушень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 16.03.2018 й після, чітко випливає зі змісту закону та є передбачуваним.
Неможливість закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, де потерпілий наполягає на вчиненні кримінального правопорушення щодо нього конкретною особою
Суд: Касаційний кримінальний суд

Закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, якщо потерпілий наполягає на вчиненні кримінального правопорушення щодо нього конкретною особою, на яку він у передбачений КПК спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.