DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Щодо  вимог  поточного  характеру,  заявлених  за  період  після  визнання  боржника банкрутом 
Суд: Касаційний господарський суд

У  ліквідаційній  процедурі  нові  зобов'язання  у  банкрута  можуть  виникати виключно  у випадках,  прямо  передбачених  КУзПБ,  і  порядок  їх  виконання визначений  спеціальними  нормами  цього  Кодексу.  Такими  випадками   є  зобов’язання  з  оплати  поточних  комунальних  і  експлуатаційних  витрат   та інших витрат, пов’язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури.
нарахування  боржнику  неустойки  відповідно  до  статті  785  ЦК  України  після визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури 

Неустойка,  стягнення  якої  передбачено  частиною  другою  статті  785  ЦК України,  є  самостійною  формою  майнової  відповідальності  у  сфері  орендних правовідносин,  яка  застосовується  у  разі  (після)  припинення  договору,  якщо наймач  не  виконує  обов'язку  щодо  негайного  повернення  речі,  і  належним способом  захисту  прав  та  інтересів  орендодавця  після  припинення  договору, коли користування майном стає неправомірним.  
Водночас  відповідно  до  статті  59  КУзПБ  з  дня  прийняття  господарським судом  постанови  про  визнання  боржника  банкрутом  і  відкриття  ліквідаційної процедури у боржника не виникають нові грошові  зобов’язання і припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за  всіма  видами  заборгованості  банкрута,  що  є  підставою  для  відхилення заявлених кредиторських вимог в частині нарахованої суми неустойки.
Розгляд грошових  вимог контролюючого органу  до  боржника як  платника  податків. Спеціальний строк давності заявлення  до стягнення з боржника податкового боргу
Суд: Касаційний господарський суд


Системний аналіз положень статей 101, 102 ПК України дає змогу зробити висновок  про  те,  що  цим  Кодексом  встановлено  загальний  граничний  строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, який становить 1095  календарних  днів  з  дня  виникнення  податкового  боргу.  Цей  строк  є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків  з  вимогою  про  погашення  податкового  боргу  та  застосовується імперативно  (за законом).  Списання  безнадійного  податкового  боргу,  яким  є  податковий  борг  платника  податків,  щодо  якого  минув  строк  давності   у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.  
При  розгляді  грошових  вимог  контролюючого  органу  до  боржника,  як платника податків належить перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку давності заявлення до стягнення з боржника податкового боргу, який у пункті 102.4. статті 102 ПК України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення та застосування якого є імперативним. У  разі  спливу  1095-денного  строку  з  дня  виникнення  податкового  боргу,             
за  виключенням  спеціально  передбачених  ПК  України  випадків,  такий  борг визнається  безнадійним  та  підлягає  списанню,  у  тому  числі  пеня  та  штрафні санкції нараховані на такий борг, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
Встановлення складових елементів господарського  правопорушення для встановлення субсидіарної відповідальності
Суд: Касаційний господарський суд

Субсидіарна  відповідальність  у  справах  про  банкрутство  є  самостійним цивільно-правовим  видом  відповідальності,  який  за  заявою  ліквідатора покладається  на  засновників  (учасників,  акціонерів)  або  інших  осіб,  у  тому  числі  керівника  боржника,  за  наявності  підтвердження  вини  зазначених  осіб  у  доведенні  юридичної  особи  (боржника  у  справі  про  банкрутство)  до  стану неплатоспроможності.  Для  застосування  такої  відповідальності  необхідним  є  встановлення  судом  складових  елементів  господарського  правопорушення: 
об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт та суб'єктивна сторона правопорушення.
Суб'єкти субсидіарної відповідальності 
Суд: Касаційний господарський суд

Системний аналіз змісту абзацу першого частини п'ятої статті 41 Закону про банкрутство,  абзацу  першого  частини  другої  статті  61  КУзПБ  у  взаємозв'язку  з  іншими  нормами  законодавства  свідчить,  що  до  третіх  осіб,  які  несуть субсидіарну  відповідальність за зобов'язаннями боржника у зв'язку з доведенням його до банкрутства, належать будь-які особи, внаслідок дій або бездіяльності яких сталося банкрутство юридичної особи.
До суб'єктів субсидіарної відповідальності слід віднести осіб, які отримали істотний актив боржника на підставі актів, рішень, правочинів тощо, прийнятих засновниками чи керівником боржника на шкоду його інтересам та кредиторів.
Для  визначення  статусу  особи  як  відповідача  за  субсидіарною відповідальністю  за  зобов'язаннями  боржника  ліквідатор  має  проаналізувати,  а  суд,  розглядаючи  заяву  про  притягнення  до  субсидіарної  відповідальності    та з'ясовуючи наявність підстав для покладення на цих осіб такої відповідальності, – дослідити сукупність правочинів та інших операцій, здійснених під впливом осіб, що  сприяли  виникненню  кризової  ситуації,  її  розвитку  і  переходу  в  стадію фактичного банкрутства боржника.
Підстави застосування субсидіарної  відповідальності
Суд: Касаційний господарський суд

Вирішуючи питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб'єктом звернення (ліквідатором)  і,  відповідно,  підлягають  встановленню  судом  для покладення  субсидіарної  відповідальності,  потрібно  брати  до  уваги  також положення  частини  першої  статті  215  ГК  України  та  підстави  для  порушення справи про банкрутство. Зокрема, такими діями можуть бути: 
1) вчинення суб'єктами відповідальності будь-яких дій, спрямованих на набуття майна,  за  відсутності  активів  для  розрахунку  за  набуте  майно  чи  збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 
2)  прийняття  суб'єктами  відповідальності  рішення  про  виведення  активів боржника, внаслідок якого настала неплатоспроможність боржника за його іншими зобов'язаннями; 
3)  прийняття  суб'єктами  відповідальності  рішення,  вказівок  на  вчинення майнових  дій  чи  бездіяльності  боржника  щодо  захисту  власних  майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. 
На особу, яка отримала вигоду з протиправної (недобросовісної) поведінки керівника  чи  засновників  боржника,  поширюються  правила  субсидіарної відповідальності,  за  якими  суб'єктом  субсидіарної  відповідальності  може  бути особа,  яка  отримала  істотну  (щодо  масштабу  діяльності  боржника)  вигоду   у  вигляді  збільшення  активів,  що  не  могло  б  утворитися  у  разі  відповідності дій  засновників  та  керівника  боржника  закону,  в  тому  числі  принципу добросовісності.
Визначення розміру субсидіарної відповідальності за зобов’язаннями боржника
Суд: Касаційний господарський суд

Розмір вимог ліквідатора до третіх осіб, які згідно із законодавством несуть субсидіарну відповідальність за зобов’язаннями боржника у зв’язку з доведенням його  до  банкрутства,  за  приписами  абзацу  першого  частини  п'ятої  статті  41 Закону про банкрутство (до 21.10.2019), абзацу першого частини другої статті 61 КУзПБ  визначається  з  різниці  між  сумою  вимог  кредиторів  і  ліквідаційною масою. 
Вартість  майна,  яке  було  виведено  з  активів  боржника,  не  впливає  на розмір субсидіарної відповідальності, а його визначенню передує формування ліквідаційної маси.
Щодо ефективності обраного ліквідатором способу захисту інтересів боржника  та кредиторів
Суд: Касаційний господарський суд

Не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви ліквідатора про покладення  субсидіарної  відповідальності  неналежність  обраного  ним  способу захисту інтересів боржника та кредиторів з огляду на відсутність спростування (оскарження)  відповідних  дій  (спростування  презумпції  правомірності  правочину, оскарження ухвалених юридичною особою рішень тощо), оскільки визначальним у застосуванні цієї відповідальності з урахуванням правової конструкції частини п'ятої  статті  41  Закону  про  банкрутство,  частини  другої  статті  61  КУзПБ   є  використання  особою  належних  їй  суб'єктивних  прав  на  шкоду  інтересам боржника  та  кредиторів,  що  призвело  до  неплатоспроможності  боржника,                        а не спростування правомірності прийнятих нею рішень, вчинених дій та правочинів 
тощо.
Підстави для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства
Суд: Касаційний господарський суд

Заява  про  покладення  субсидіарної  відповідальності  може  бути  подана ліквідатором  до  суду  в разі,  коли  буде  встановлена  недостатність  майна боржника для повного задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство. 
Водночас  положення  частини  другої  статті  61  КУзПБ  не  встановлюють ознак  доведення  до  банкрутства,  які  можуть  стати  підставою  для  покладення субсидіарної  відповідальності  на  засновників  (учасників,  акціонерів)  або  інших осіб,  у  тому  числі  керівника  боржника.  Отже,  саме  детальний  аналіз ліквідатором фінансового  становища  банкрута  у  поєднанні  з  дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дасть змогу  ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій  засновників  (учасників,  акціонерів)  або  інших  осіб,  у  тому  числі  керівника боржника, щодо доведення до банкрутства юридичної особи.  
Якщо  після  визнання  боржника  банкрутом  за  наявності  ознак  доведення  до банкрутства юридичної особи  –  боржника погашення заборгованості банкрута  є  неможливим  внаслідок  дій  та  (або)  бездіяльності  засновників  (учасників, акціонерів)  або  інших  осіб,  у  тому  числі  керівника  боржника,  які  мають  право давати  обов'язкові  для  боржника  вказівки  чи  мають  змогу  іншим  чином визначати  його  дії,  то  такі  особи  можуть  бути  притягнуті  до  субсидіарної відповідальності  за  заборгованістю  боржника  допоки  такі  особи  не  доведуть 
протилежного.
Коло  обставин,  які  мають  бути доведені  ліквідатором  та,  відповідно,  підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності 
Суд: Касаційний господарський суд

Визначене  частиною  другою  статті  61  КУзПБ  господарське  правопорушення,  за вчинення якого засновники (учасники, акціонери), керівник боржника та інші особи,  які  мають  право  давати  обов’язкові  для  боржника  вказівки  чи  мають можливість  іншим  чином  визначати  його  дії,  можуть  бути  притягнуті  до  субсидіарної  відповідальності  поряд  з  боржником  у  процедурі  банкрутства  у  разі  відсутності  майна  боржника,  має  обґрунтовуватися  судами  шляхом встановлення  складу  такого  правопорушення  (об’єкта,  об’єктивної  сторони, суб’єкта та суб’єктивної сторони).  Для  покладення  субсидіарної  відповідальності  на  керівника  боржника передусім слід  визначитися  з  питаннями, чи  є  керівник  одноосібним  виконавчим органом товариства та які саме його дії/бездіяльність або укладені ним  правочини  призвели  до  виникнення  непогашеної  заборгованості  перед кредиторами. 
У разі не встановлення судом  наявності  у  діях колишнього керівника (директора) банкрута об’єктивної сторони господарського правопорушення  у  вигляді  його  конкретних дій/бездіяльності  та  їх  причинно-наслідковий зв’язок з наслідками у вигляді доведення до банкрутства позбавляє  відповідача  можливості  доводити  свою невинуватість у діяннях (діях чи бездіяльності) щодо доведення до банкрутства, як і стосовно існування/відсутності об’єктивної сторони такого правопорушення.
Притягнення  керівника  боржника  до  солідарної  відповідальності  за незадоволення вимог кредиторів 
Суд: Касаційний господарський суд

Аби  визначити,  чи  порушив  боржник  вимоги  частини  шостої  статті  34 КУзПБ, необхідно зіставити моменти виникнення у боржника зобов'язань перед кредиторами, з’ясувати, чи відбулося в той самий звітний період перевищення сумарного розміру зобов'язань боржника перед його кредиторами над розміром всіх  активів  боржника,  задля  встановлення  наявності  та  тривалості  існування  у  боржника  ознак  загрози  неплатоспроможності,  обчислити  початок  перебігу місячного  строку,  передбаченого  абзацом  першим  частини  шостої  статті  34 КУзПБ, і, відповідно, встановити, чи сталося порушення цього строку як підстави для  солідарної  відповідальності  керівника  боржника  у  разі  невиконання  ним  обов'язку  звернутися  із  заявою  про  відкриття  провадження  у  справі про банкрутство за правилами частини шостої статті 34 КУзПБ .
Щодо кола осіб, які можуть оспорювати результати аукціону з продажу майна  банкрута 
Суд: Касаційний господарський суд

Уповноважена  особа  засновників  (учасників,  акціонерів)  боржника  як зацікавлена особа у продажі майна боржника за найвищою ціною наділена правом  вимагати  визнання  недійсними  результатів  аукціону,  проведеного  в межах справи про банкрутство з порушенням вимог закону.  
Набуття  уповноваженою  особою  засновників  (учасників,  акціонерів) статусу учасника  справи про банкрутство має ґрунтуватися на ухвалі суду про залучення такої особи до участі у справі, постановленій в порядку статті 234 ГПК України. 
З  набранням  такою  ухвалою  законної  сили  уповноважена  особа,  окрім належних  їй  спеціальних  прав  – брати  участь  з  правом  дорадчого  голосу у  зборах  кредиторів  та  роботі  комітету  кредиторів  боржника,  наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України.
Про поширення  на  фізичну  особу,  яка  є  майновим  поручителем,  статусу  боржника у справі про неплатоспроможність в розумінні КУзПБ 
Суд: Касаційний господарський суд

Перелік  підстав  для  відкриття  провадження  у  справі  про  банкрутство фізичної особи, визначений частиною другою статті 115 КУзПБ, не є вичерпним, оскільки пунктом четвертим частини другої цієї статті передбачено можливість "існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не  зможе  виконати  грошові  зобов'язання  чи  здійснювати  звичайні  поточні платежі (загроза неплатоспроможності)".  При  цьому  право  боржника  звернутися  із  заявою  про відкриття провадження  у  справі  про  неплатоспроможність  не  узалежнюється  від  наявності  у  сукупності  всіх  чотирьох  підстав,  передбачених  частиною  другою  статті  115 КУзПБ.  З  огляду  на  те,  що  провадження  у  справах  про  неплатоспроможність фізичних осіб здійснюється у порядку, визначеному КУзПБ для юридичних осіб, з  урахуванням особливостей,  передбачених  книгою  четвертою  названого Кодексу, а також на встановлені обставини у цій конкретній справі, на фізичну 
особу, що є майновим поручителем, поширюється статус боржника у справі про неплатоспроможність в розумінні КУзПБ.
Щодо  заборгованості  за  кредитом  в  іноземній  валюті,  який  забезпечений  іпотекою  квартири  або  житлового  будинку,  що  є  єдиним  місцем  проживання  сім`ї боржника 
Суд: Касаційний господарський суд

У  пункті  5  Прикінцевих  та  перехідних  положень  КУзПБ  законодавець визначив тимчасові особливості процедури неплатоспроможності фізичної особи, згідно  з  якими  до  розміру  вимог  забезпеченого  кредитора  не  включаються штрафні санкції та пеня. При цьому такі вимоги кредитора мають ґрунтуватися на  кредитному  договорі  в  іноземній валюті,  який  забезпечений  іпотекою квартири  або  житлового  будинку,  що  є  єдиним  місцем  проживання  сім’ї боржника.
Нарахування процентів після настання строку погашення кредиту та пені  за кредитним договором в іноземній валюті
Суд: Касаційний господарський суд

З огляду на принцип диспозитивності у господарському процесі (стаття 14 ГПК  України),  за  відсутності  (невстановлення  судами)  обставин  узгодження сторонами  в  кредитному  договорі  підвищеної  ставки  річних  процентів,  ніж  визначена  законом  –три  проценти  річних  відповідно  до  диспозиції, частини  другої  статті  625  ЦК  України,  не  підлягають  задоволенню  судом заявлені  кредитором  (позикодавцем)  вимоги  щодо  процентів,  нарахованих за період після настання строку погашення кредиту щодо позичальника, однак             
з  розрахунком  цих  вимог  відповідно  до  процентної  ставки,  врегульованої кредитним  договором,  а  не  законом  (частина  друга  статті  625  ЦК  України  –           
три проценти річних). Формулювання  сторонами  в  кредитному  договорі  строку  виконання зобов'язання  та  строку  дії  цього  договору  "до  повного  виконання  зобов'язань за  кредитним  договором" не  відповідає  приписам  статей  251,  252,  254  ЦК 
України щодо врегулювання строку або терміну, зі спливом або настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а також не є узгодженням строку  виконання  зобов'язання  з  повернення  грошових  коштів  (кредиту)  за  кредитним  договором  у  розумінні  положень  статті  530  та  частини  першої статті 1049 ЦК України. Склад і розмір  грошових  вимог забезпеченого кредитора  за зобов'язаннями, які виникли з кредиту в іноземній валюті, який забезпечений іпотекою квартири або  житлового  будинку,  що  є єдиним  місцем  проживання  сім'ї  боржника, визначаються  в  національній  валюті  за  курсом,  встановленим  Національним банком України на дату відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. До розміру вимог такого забезпеченого кредитора не включаються штрафні санкції та пеня.
При  цьому  такі  вимоги  кредитора  мають  ґрунтуватися на  кредитному договорі  в  іноземній  валюті,  який  забезпечений  іпотекою  квартири  або житлового будинку, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.
Щодо самостійного погашення боржником у ліквідаційній процедурі заборгованості  перед окремим кредитором 
Суд: Касаційний господарський суд

За  умовами  частини  третьої  статті  121  КУзПБ  протягом  дії  мораторію задоволення вимог кредиторів передбачено лише у процедурі реструктуризації боргів боржника відповідно до затвердженого плану та у процедурі погашення боргів  боржника  відповідно  до  цього  Кодексу,  частиною  четвертою  статті  133 якою визначено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються  в  порядку  черговості,  а  вимоги  кожної  наступної  черги задовольняються  після  повного  задоволення  вимог  попередньої  черги,                  
крім випадків, установлених цим Кодексом.
Про  перевірку керуючим реструктуризацією виправленої боржником декларації  
Суд: Касаційний господарський суд

Аналіз  пункту  першого  частини  сьомої  статті  123  КУзПБ  свідчить  про  те,   що  законодавець  визначив  певну  послідовність  дій  учасників  у  справі  про банкрутство  фізичної  особи:  боржник  подає  суду  декларації;  керуючий реструктуризацією  перевіряє  декларації, надані  боржником, та  виявляє,  чи  наявна  у  цих  деклараціях  неповна  та/або  недостовірна  інформація;  боржник  отримує  звіт  керуючого  реструктуризацією  про  результати  перевірки декларацій;  боржник  упродовж  семи  днів  після  отримання  звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки його декларації має право подати 
суду  виправлену  декларацію  про  майновий  стан  з  повною  та  достовірною інформацією  щодо  майна,  доходів  та  витрат  боржника  і членів  його  сім'ї  з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень. 
У  разі виявлення керуючим  реструктуризацією  неповної  та/або  недостовірної  інформації  про майно,  доходи  та  витрати  боржника  і  членів  його  сім'ї  боржник  має  право виправити  декларацію  у  строк, встановлений  законом.  Якщо  боржник   не скористався наданим йому правом усунути недоліки поданих ним декларацій виявлені за наслідками їх перевірки арбітражним керуючим, настають наслідки, визначені пунктом першим частини сьомої статті 123 КУзПБ.  Тож  закон  не  передбачає  перевірки керуючим  реструктуризацією виправлених  декларацій,  а  зазначена  в  них  інформація  підлягає  оцінці  судом  та використанню при подальшому розгляді справи.
Особливості визначення складу суду у справі про банкрутство  
Суд: Касаційний господарський суд

Підставами  для  передачі  справи  про  банкрутство  на  розгляд  в  іншому складі  суду  є  скасування  постанови  про  визнання  боржника  банкрутом  і  відкриття  ліквідаційної  процедури  та  ухвал  у  справі  про  банкрутство,  які  вирішують  питання  по  суті  та  є  фактично  судовими  рішеннями, що  стосуються  всієї  справи  про  банкрутство  (ухвала  підготовчого  засідання, ухвала  про  затвердження  плану  санації,  ухвала  про затвердження  звіту ліквідатора,  ліквідаційного  балансу  боржника  і припинення  провадження   у справі тощо),  у тому випадку, коли справа передається на новий розгляд до 
суду першої інстанції.  Натомість  скасування,  зокрема,  ухвали  за  результатами  розгляду 
кредиторських  вимог,  судового  рішення  про  визнання  недійсними  правочинів тощо, а також скасування рішення апеляційного суду, ухваленого за результатом перегляду  в  апеляційному  порядку  відповідного  рішення  місцевого  суду, виключають відповідно до статті 36 ГПК України повторний розгляд тим самим суддею  (складом  суду)  цих  кредиторських  вимог  чи  питання  про  визнання недійсними правочинів у справі про банкрутство, і тому справа про банкрутство саме  в  цій частині  підлягає  розгляду  у  відповідній  судовій  інстанції  іншим складом  суду,  а  в  іншій  (нескасованій)  частині  справа  про  банкрутство передається на розгляд судді (колегії суддів), який попередньо її розглядав. 
У  разі  скасування  судом  касаційної  інстанції  постанови  суду  апеляційної інстанції,  прийнятої  складом  суду  за  результатами  перегляду  ухвал  місцевого господарського  суду  у  справі  про  банкрутство,  виключає  участь  цього  складу суду  апеляційної  інстанції  у  новому  розгляді  справи  про  банкрутство  лише  у  скасованій  частині,  однак  не  у  розгляді  всієї  справи  про  банкрутство,  за  відсутності  інших  підстав  для  відводу  (самовідводу)  судді,  передбаченими статтями 35, 36 ГПК України.
Порядок набуття кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство та кола осіб, які мають право оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Законодавством про банкрутство передбачено певну процедуру набуття кредиторами статусу учасника провадження у справі про банкрутство. Лише після вчинення всіх передбачених КУзПБ (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45 КУзПБ) визнання його вимог кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді, стаття 44 ГПК України).
У справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення в апеляційному порядку, звужено до учасників такої справи, якими згідно зі статтею 1 КУзПБ є кредитори у справі. Також право на апеляційне оскарження судових рішень місцевого господарського суду мають учасники справи про банкрутство та інші, окрім кредиторів, особи, які не є учасниками справи, але у випадку якщо судове рішення, що оскаржується, безпосередньо вирішує питання про їх права та обов'язки