DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Застосування п. 2 ч.5 ст. 41 ЗУ "Про публічні закупівлі" щодо збільшення ціни товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю
Суд: Велика Палата

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Також ВП ВС зазначила, що в будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, установлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10 % від ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Кваліфікація дій особи за ч. 1 ст. 190 КК, та її виправдання за ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 – ч. 3 ст. 369 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Поведінка засудженої, яка не відмовилася надати відповідну допомогу потерпілому з метою незаконного заволодіння його коштами шляхом обману, мала швидше інформативний, а не спонукальний характер, що є обов’язковим для кваліфікації дій особи як підбурювання до вчинення кримінального правопорушення.
Сторона обвинувачення не надала жодних даних про те, яким чином (умовлянням, підкупом, погрозою, примусом чи інакше) засуджена схилила потерпілого до вчинення кримінального правопорушення, якими
саме діями вона "сформувала у потерпілого хибне уявлення" про те, що лише за умови надання неправомірної вигоди можна повернути транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію до нього.
У разі кваліфікації дій особи як підбурювання до вчинення злочину суди повинні встановити, чи були дії обвинуваченого за своїм характером об’єктивно спрямовані саме на збудження в іншої особи бажання або на зміцнення рішучості й наміру вчинити злочин. Із суб’єктивної сторони підбурювач повинен усвідомлювати, що саме його дії мають схилити до вчинення злочину особу, яка до цього або не мала наміру його вчинити, або, крім висловлення наміру, не мала рішучості його реалізувати.
Недоведеність в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК (не встановлено що неправомірна вигода була надана доцентці кафедри саме за здійснення впливу на членів екзаменаційної комісії для захисту навчальної роботи)
Суд: Касаційний кримінальний суд

З урахуванням об’єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК, яка характеризується вчиненням діянь стосовно неправомірної вигоди, зокрема одержання такої вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, констатовано, що в цьому кримінальному провадженні зібраними доказами не встановлено, що неправомірна вигода була надана доцентці кафедри саме за здійснення впливу на членів екзаменаційної комісії стосовно позитивного захисту бакалаврської роботи.
Щодо порушення принципу диспозитивності апеляційним судом зумовленого відмовою у задоволенні клопотання прокурора про безпосереднє дослідження відеозаписів усупереч приписам статей 22, 23, 94, 95, 439 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Апеляційний суд у новому складі суду безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про безпосереднє дослідження відеозаписів усупереч приписам статей 22, 23, 94, 95, 439 КПК. Такі дії апеляційного суду свідчать про порушення принципу диспозитивності як загальної засади кримінального провадження (ст. 26 КПК) і вказують на недотримання належної правової процедури (ст. 2 КПК), що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Щодо усунення розбіжностей між сумою збитків як наслідку злочину, передбаченого ст. 191 КК, зазначених представником потерпілого, і розміром збитків, встановлених у висновку експерта
Суд: Касаційний кримінальний суд

Усунення розбіжностей між сумою збитків як наслідку злочину, передбаченого ст. 191 КК, зазначених представником потерпілого, з одного боку, і розміром збитків, встановлених у висновку експерта, є прерогативою місцевого суду в частині оцінки доказів та встановленні фактичних обставин справи, що суд першої інстанції виконав повною мірою та надав перевагу одним доказам над іншими.
Оцінка допустимості витягу ЄРДР та даних протоколів НСРД (незастосування принципу "плодів отруйного дерева"
Суд: Касаційний кримінальний суд

Доказування під час розслідування таких злочинів, як пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі, напряму залежить від законності першочергових слідчих дій. Саме під час цих дій орган досудового розслідування проводить фіксацію злочину, що вчиняється або вже вчинений, та вилучає предмет злочину. З огляду на п. 7 ч. 5 ст. 214 КПК, п. 1 розд. 8 Положення про порядок ведення ЄРДР і на те, що відомості
про внесення змін було внесено до ЄРДР Реєстратором 09.02.2018, тобто після проведення НСРД у цьому провадженні, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили витяг ЄРДР та дані протоколів НСРД, що призвело до ненадання всупереч вимогам ст. 94 КПК оцінки іншим письмовим доказам у цьому кримінальному провадженні.
Незастосування зворотної дії у часі кримінального закону (ст. 5 КК). Неможливість закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 369 КК, відомості про яке були внесені до ЄРДР 10.01.2018, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 369 КК, відомості про яке були внесені до ЄРДР 10.01.2018, на підставі на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не ґрунтується на вимогах закону, оскільки згідно з п. 4 No 2 Прикінцевих положень цього Закону зміни до ст. 284 КПК, введені в дію 15.03.2018, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, щодо яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.
Залежність розміру основної винагороди приватного виконавця від фактично стягнутої суми боргу у виконавчому провадженні 
Суд: Касаційний господарський суд

Грошове зобов’язання боржника зі сплати основної винагороди приватному виконавцю не виникає з моменту ухвалення постанови про стягнення такої винагороди при відкритті виконавчого провадження, оскільки за приписами частин четвертої, п’ятої статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" розмір основної винагороди, виплати якої може вимагати приватний виконавець від боржника, безпосередньо залежить від фактично стягнутої суми боргу у виконавчому провадженні, а не від зазначеної у виконавчому документі загальної суми стягнення
Відсутність ознак провокації в діях працівників правоохоронних органів та особи яка подала заяву до НАБУ про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 368 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Попередні звернення особи до правоохоронних органів не можуть надалі позбавляти її права на таке
звернення у випадку вчинення злочину, який посягає на її законні права.
Особа, яка, не маючи будь-яких прихованих мотивів, почала діяти під контролем правоохоронних органів після подання нею заяви до НАБУ про вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ст. 368 КК, за результатами чого було розпочато досудове розслідування, а правоохоронний орган мав вагомі підстави для початку таємної
операції, вважається такою, що має статус приватної особи, навіть у разі, якщо вона раніше могла співпрацювати з правоохоронними органами.
Відсутність факту порушення порядку залучення особи до конфіденційного співробітництва
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки особа надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронним органом у межах цього кримінального провадження, що було здійснено на підставі постанови прокурора з визначеним строком дії цієї постанови, то її залучення до конфіденційного співробітництва після закінчення вказаного строку в межах цього кримінального провадження не ставить під сумнів адекватність, правову обізнаність або добровільність такого конфіденційного співробітництва та не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального законодавства.
Щодо відкриття матеріалів кримінального провадження на підставі ст. 290 КПК 2012 р. де справа була порушена за правилами КПК 1960 р, але д/р продовжувалося та завершувалося, а кримінальне провадження направлялося до суду вже за правилами КПК 2012 р.
Суд: Касаційний кримінальний суд

У кримінальному провадженні за обвинуваченням адвоката у вчиненні в лютому 2012 року, зокрема, корупційних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369 КК, в якому кримінальна справа була порушена за правилами КПК 1960 року, але досудове розслідування продовжувалося та завершувалося, а кримінальне провадження направлялося до суду вже за правилами КПК 2012 року, оцінка законності отримання доказів, здобутих під час дії КПК 1960 року, має здійснюватися на підставі положень саме цього Кодексу, однак сторона обвинувачення зобов’язана відкрити матеріали кримінального провадження іншій стороні на підставі ст. 290 КПК 2012 року. Невиконання такого обов’язку є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Закриття провадження у справі про банкрутство з підстав перевищення 12-місячного строку процедури ліквідації
Суд: Касаційний господарський суд

КУзПБ не встановлює закінчення 12-місячного строку процедури ліквідації як підставу для закриття банкрутства, оскільки цей строк може бути збільшено з огляду на поведінку учасників (оскарження судових рішень), особливості самого боржника тощо. Аби вимагати закриття провадження у справі про банкрутство з мотиву довготривалості ліквідаційної процедури, слід встановити, чим викликана така тривалість, чи є обґрунтовані аргументи можливості її скорочення/усунення ліквідатора тощо, що має з’ясовуватися у межах провадження за скаргою на дії/бездіяльність ліквідатора
Про процесуальну дієздатність арбітражного керуючого
Суд: Касаційний господарський суд

З моменту відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень та постановлення відповідної ухвали суду такий арбітражний керуючий втрачає процесуальну дієздатність підприємства-банкрута (можливість мати процесуальні права та обов’язки сторони, визначені статтею 42, 46 ГПК України) у межах наданих повноважень
Наслідки недоведення розміру субсидіарної відповідальності акціонерів та керівника боржника 
Суд: Касаційний господарський суд

За відсутності відомостей щодо актуального реєстру вимог кредиторів, що унеможливлює визначення розміру субсидіарної відповідальності, в задоволенні заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності на акціонерів і керівника боржника та стягнення з них грошових коштів слід відмовити
Відсутність підстав для закриття кримінального провадження щодо осіб обвинувачених за ч. 5 ст. 191 КК з посиланням на відмову прокурора від підтримання обвинувачення (п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Часткова відмова прокурора від обвинувачення відрізняється від зміни обвинувачення формами процесуальних рішень, якими є (відповідно) змінений обвинувальний акт та вмотивована постанова прокурора. На думку Верховного Суду, після одержання від прокурора обвинувального акта, яким змінено  обвинувачення, залежно від постановлених у ньому питань суд для забезпечення прав потерпілого в разі, коли ставиться питання про застосування норми кримінального права, яка передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення чи про зменшення обсягу обвинувачення, роз’яснює останньому його право підтримувати обвинувачення в раніше пред’явленому обсязі, викладеному в первинному обвинувальному акті, що надійшов до суду. Якщо потерпілий вирішив скористатися правом підтримувати обвинувачення в попередньому обсязі, то надалі під час судового провадження обвинувачення особи здійснюється: прокурором на підставі зміненого обвинувального акта, а потерпілим – у раніше пред’явленому обсязі. Таким чином, у продовженому судовому розгляді обвинувачений захищається від обох обвинувачень, а суд ухвалює рішення з урахуванням усіх з’ясованих обставин та перевірки їх доказами. Натомість у разі відмови прокурора від підтримання пред’явленого особі обвинувачення, якщо потерпілий висловив згоду на подальше підтримання обвинувачення в суді, кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням набуває статусу приватного і здійснюється за відповідною процедурою. Верховний Суд установив, що в цьому кримінальному провадженні немає вмотивованої постанови прокурора про відмову від підтримання обвинувачення за ч. 5 ст. 191 КК, що свідчить про зміну обвинувачення, а не про відмову від обвинувачення. Тому місцевий суд повинен був провести судовий розгляд за зміненим обвинувальним актом, який підтримав прокурор, та за первинним обвинувальним актом в тій його частині, яку продовжувала підтримувати потерпіла сторона.
Про дискрецію господарського суду при вирішенні питання щодо подальшого руху справи про неплатоспроможність фізичної особи
Суд: Касаційний господарський суд

Логічне та філологічне тлумачення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у взаємозв'язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 КУзПБ приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов'язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ
Про процесуальний обов'язок боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи найповнішого розкриття інформації про свій майновий стан та членів своєї сім'ї
Суд: Касаційний господарський суд

Установлений статтею 116 КУзПБ обов'язок боржника відобразити в декларації свій майновий стан та членів своєї сім'ї не обмежується певним правовим режимом майна боржника та членів його сім'ї, позаяк розділ ІІІ "Відомості про нерухоме майно боржника та членів його сім'ї" декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, затвердженої наказом МЮУ від 21.08.2019 No 2627/5, передбачає відображення відомостей щодо майна, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування боржника (пункт "А" розділу ІІІ) та членів сім'ї боржника (пункт "Б" розділу ІІІ).
Інформація, яка міститься в державних реєстрах прав на нерухоме майно, рухоме майно тощо має офіційний характер, тож з метою забезпечення повноти та достовірності відомостей та усунення сумнівів у наявності прихованих активів, така інформація має бути отримана боржником та відображена в декларації про майновий стан, а в подальшому належно перевірена керуючим реструктуризацією задля складання звіту про результати перевірки декларації боржника. При цьому саме на боржникові у справі про неплатоспроможність фізичної особи лежить обов'язок як найповнішого розкриття суду та його кредиторам інформації про свій майновий стан та стан осіб, зазначений боржником у декларації
Розгляд грошових вимог податкового органу після закриття провадження у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Відсутність провадження у справі про банкрутство боржника унеможливлює розгляд та задоволення заяви окремого кредитора поза межами провадження у справі про банкрутство такого боржника, оскільки визнання судом вимог кредитора спричинить наділення кредитора певним обсягом прав, які можуть бути реалізовані виключно в межах провадження у справі про банкрутство (включення його до реєстру вимог кредиторів, визначення черговості задоволення вимог, отримання інформації від арбітражного керуючого щодо провадження у справі, участь у загальних зборах кредиторів, задоволення вимог кредитора згідно з визначеною черговістю тощо)
Про передумови закриття провадження у справі про неплатоспроможність з підстав відсутності ознак неплатоспроможності боржника
Суд: Касаційний господарський суд

Врегулювання строку погашення грошових вимог, які визнані та включені до реєстру вимог кредиторів боржника, шляхом  їх прощення (списання), відстрочення, розстрочення не є тотожним поняттю відсутності у боржника грошових зобов’язань, строк виконання яких настав, а відтак, й відсутності ознак неплатоспроможності. Відстрочення, розстрочення строку погашення грошових вимог боржника, внесених до реєстру вимог кредиторів боржника протягом значного строку з дня затвердження плану санації, не охоплюється поняттям погашених вимог кредиторів, який визначений приписами статті 1 КУзПБ, а отже положення статті 90 КУзПБ щодо закриття провадження якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника є незастосовні.
Про ретроспективне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство конкурсним кредитором, який на момент її постановлення не був учасником справи про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

З огляду на системний аналіз приписів статей 42, 254, 255 ГПК України та статей 1, 9, 45 КУзПБ конкурсні кредитори, після набуття ними процесуального статусу учасника справи про банкрутство, не позбавлені права на оскарження ухвали про відкриття провадження у цій справі протягом розумного строку з дня визнання їх грошових вимог до боржника за умови поновлення господарським судом строку на апеляційне оскарження.
Учасники справи про банкрутство наділені правом оскаржувати судові рішення у такій справі в силу закону, згідно з пунктом 5 частини першої статті 42 ГПК України (за винятком встановлених законом обмежень), а тому при поданні апеляційної скарги, на відміну від осіб, які не брали участі у справі, не мають доводити, що оскаржуване судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків, оскільки зазначене з огляду на статус учасника справи у суб'єкта оскарження презюмується процесуальним законом
Визначення переліку ухвал місцевого господарського суду, постановлених в основному провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність), які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку
Суд: Касаційний господарський суд

Системний аналіз співвідношення пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, частини шостої статті 12, статей 254, 255 ГПК України, частини першої статті 2, частин першої, другої статті 9 КУзПБ засвідчує, що в основному провадженні у справі про банкрутство (неплатоспроможність) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені:
а) усі спеціальні ухвали місцевого господарського суду за правилом частини другої статті 9 КУзПБ, щодо яких цим Кодексом не встановлено виключення (зокрема частина шоста статті 5 КУзПБ, абзац другий частини другої статті 47 КУзПБ);
б) ухвали, включені до переліку в частині першій статті 255 ГПК України, які суд постановляє, здійснюючи процесуальні дії та вирішуючи інші процесуальні питання, за правилами та на підставі норм ГПК України
Відсутність обов’язку у суду апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів у разі зміни вироку місцевого суду в частині кваліфікації дій засудженого
Суд: Касаційний кримінальний суд

Апеляційний суд хоч і змінив вирок у частині кваліфікації дій засудженого, проте не ставив під сумнів встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, а тому не був зобов’язаний дослідити всю сукупність доказів.
Застосування процедур банкрутства, пов'язаних з іноземною процедурою банкрутства
Суд: Касаційний господарський суд

Відповідна процедура (спосіб вирішення неплатоспроможності) має бути введена (застосована) в основному іноземному провадженні, а національний суд має лише встановити статус іноземної процедури банкрутства відповідно до положень КУзПБ
Право представника працівників боржника на оскарження судових рішень у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Представник працівників боржника має право на оскарження судових рішень у справі про банкрутство, в тому числі ухвалених до призначення такої особи представником, однак за наявності доведення відповідного правового зв'язку між оскаржуваними судовими рішеннями та порушенням інтересів трудового колективу (працівників), а також доведення об'єктивної неможливості вирішення питання щодо уповноваження особи на представництво інтересів трудового колективу раніше, зокрема й в межах строків відповідного (апеляційного чи касаційного) оскарження.
Сам по собі факт набуття цією особою статусу учасника справи після спливу строків оскарження не є поважною причиною їх пропуску за відсутності доказів об'єктивної неможливості працівників (трудового колективу) раніше реалізувати право на захист своїх спільних інтересів у справі про банкрутство
Наслідки закриття провадження для майнового поручителя у справі про банкрутство та припинення у зв’язку з цим основного кредитного зобов’язання боржника 
Суд: Касаційний господарський суд

Закриття провадження у справі про неплатоспроможність позичальника за кредитним зобов’язанням на підставі пункту 4 частини першої статті 90 КУзПБ, припинення у зв’язку з цим основного кредитного зобов’язання та за умови реалізації іпотекодержателем свого права шляхом звернення з позовом не має наслідком припинення зобов’язання майнового поручителя за іпотекою на підставі статті 17 Закону України "Про іпотеку"
Обставини для покладення у справі про банкрутство юридичної особи солідарної відповідальності у разі множинності її суб'єктів
Суд: Касаційний господарський суд

Питання про встановлення порушення абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ як підстави для солідарної відповідальності у разі множинності її суб'єктів вирішується індивідуально щодо кожного із цих суб'єктів, зважаючи не лише на таку об'єктивну обставину як здійснення керівництва юридичною собою боржника в період, коли він перебував у стані загрози неплатоспроможності більше місяця, а й на добросовісність поведінки керівника у відповідний період, зокрема чи докладав він максимальних зусиль, щоб подолати у розумний строк тимчасові фінансові ускладнення боржника, або, навпаки, вчиняв незаконні дії щодо боржника, перешкоджав його діяльності чи посилював негативний фінансовий стан боржника тощо
Використання торговельної марки саме щодо зазначених у свідоцтві товарів і послуг, а не загалом як умова належного її використання у спорі про дострокове припинення торговельної марки
Суд: Касаційний господарський суд

Аналіз законодавчих приписів, наведених у статтях 1, 16, 17, 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" дає підстави для висновку про те, що, виходячи з правової сутності торговельної марки, умовою належного її використання є використання власником зареєстрованої торговельної марки саме щодо зазначених у свідоцтві товарів і послуг, а не використання торговельної марки загалом
Кількість та послідовність проведення етапів визначення монопольного становища
Суд: Касаційний господарський суд

Етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб’єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо