DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Кваліфікація дій щодо надання завідомо неправдивої інформації банкам або іншим кредиторам з метою одержання кредитів, вчинене шляхом здійснення активних дій (ст. 222 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Надання завідомо неправдивої інформації банкам або іншим кредиторам з метою одержання кредитів, вчинене шляхом здійснення активних дій, наприклад, обман кредиторів, який супроводжується використанням підроблених або сфальсифікованих документів, охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 222 КК.
Критерії розмежування злочинів, передбачених статтями 222 та 190 КК. Кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 222 КК за наявності умислу, спрямованого лише на одержання кредиту шляхом надання недостовірної інформації.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Головними критеріями розмежування злочинів, передбачених статтями 222 та 190 КК, є спрямованість умислу та момент його виникнення. На відміну від шахрайства, у разі вчинення шахрайства з фінансовими ресурсами умисел винного спрямований на тимчасове отримання кредитних коштів з їх подальшим поверненням. Шахрайство з фінансовими ресурсами є закінченим злочином з моменту надання завідомо неправдивої інформації незалежно від того, чи буде досягнуто мету такого діяння.
Оскільки умисел обвинуваченого був спрямований лише на одержання кредиту, шляхом надання недостовірної інформації, у діях обвинуваченого наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 222, а не ст. 190 КК.
Визначення матеріальної шкоди при кваліфікації дій особи за ст. 229 КК. Фізична особа-підприємець, який керує колективом найманих працівників, як суб’єкт складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Під час кваліфікації дій особи, яка виготовила та реалізувала спортивний одяг із використанням елементів товарного знака без спеціального дозволу його власника, за ст. 229 КК матеріальна шкода може бути визначена на підставі розрахунку прибутку, неотриманого власником відповідного товарного знака. 
Фізична особа – підприємець, яка керувала колективом найманих працівників, вважається такою, що виконує організаційно-розпорядчі функції в розумінні ч. 3 ст. 18 та ст. 364 КК, і є службовою особою, суб’єктом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК.
Обставини, що свідчать про наявність у засудженого умислу на незаконне використання знака для товарів і послуг (ст. 229 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відсутність в особи дозволу на ввезення та реалізацію продукції конкретних торгових марок і наявність попередження про недопущення реалізації контрафактної продукції та використання знака для товарів і послуг у розумінні п. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" спростовують доводи про відсутність у засудженого умислу на незаконне використання знака для товарів і послуг (ст. 229 КК).
Підстави для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним
Суд: Касаційний адміністративний суд

Аналіз частини сорок сьомої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", свідчить про те, що вона містить конкретні умови щодо її застосування, зокрема, наявність інформації від уповноважених органів щодо непогодження/не видання документів - копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії. Тобто інформація органу має стосуватись конкретно визначених документів та такі документи мають подаватись особою при отриманні ліцензії.
Те саме стосується й підстави для анулювання ліцензії у разі встановлення факту подання недостовірних даних у документах, оскільки такі документи мають бути саме подані особою для отримання ліцензії.
Тобто, відповідальність суб`єкта у вигляді анулювання ліцензії може мати місце тоді, коли контролюючим органом достовірно встановлено, що конкретний документ, наявний серед інших документів, які подавались разом з заявою для отримання ліцензії, насправді не видавався відповідним органом, відтак є підробленим (сфальшованим), або містить недостовірну інформацію. Тоді ж, коли суб`єкт взагалі не подавав певний документ, вказані норми, як підстави для анулювання ліцензії, застосовані бути не можуть.
Недотримання суб`єктами господарювання, що здійснюють діяльність у сфері транспортування природного газу вимог Кодексу газотранспортної системи та Типового договору оцінюється як порушення Ліцензійних вимог
Суд: Касаційний адміністративний суд

Ліцензіати - суб`єкти господарювання, що здійснюють діяльність у сфері транспортування природного газу, зобов`язані дотримуватися, зокрема, вимог Кодексу ГТС та Типового договору, у тому числі, в частині збалансованості своїх портфоліо балансування, для чого зобов`язані вчиняти всі необхідні заходи, спрямовані на збалансованість свого портфоліо балансування протягом газової доби, в якій здійснюється надання послуг транспортування природного газу. При цьому положеннями Кодексу ГТС та Типового договору передбачено можливість вчасного врегулювання замовниками послуг транспортування своїх портфоліо балансування протягом періоду балансування для мінімізації потреб оператора газотранспортної системи у вчиненні дій із врегулювання небалансів. Дотримання вищезазначених вимог є обов`язком суб`єкта господарювання, за умови здійснення ним господарської діяльності з постачання природного газу на підставі ліцензії, а тому Кодекс ГТС та Типовий договір є нормативно-правовими актами, які містять специфічні вимоги у сфері провадження господарської діяльності з постачання природного газу, відтак, їх порушення може вважатися порушенням Ліцензійних вимог, відповідальність за яке передбачене статтею 59 Закону України "Про ринок природного газу".
Обов'язкова державна експертиза проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць підлягають обов`язковій державній експертизі, яка проводиться до затвердження органами місцевого самоврядування такої землевпорядної документації.
Лише наявність позитивних висновків державної експертизи проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць є підставою для прийняття відповідного рішення органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених цією землевпорядною документацією.
Пролонгація строку дії позитивного висновку державної екологічної експертизи у випадку початку реалізації надрокористувачем рішення щодо об`єкта державної екологічної експертизи
Суд: Касаційний адміністративний суд

Строк дії позитивного висновку державної екологічної експертизи продовжується у випадку початку реалізації надрокористувачем рішення щодо об`єкта державної екологічної експертизи.
Здійснення оцінки впливу діяльності підприємства на довкілля у разі продовження строку планованої діяльності, а також зміни особливих умов та інших відомостей, зазначених у дозволі на користування надрами
Суд: Касаційний адміністративний суд

Продовження строку планованої діяльності, а також зміна особливих умов та інших відомостей, зазначених у дозволі, у тому числі щодо виду корисних копалин та мети користування надрами є достатньою підставою для виникнення у надрокористувача обов`язку на підставі пункту 22 частини другої статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" здійснити оцінку впливу діяльності підприємства на довкілля.
Неможливість застосування спеціальної конфіскації у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв’язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК). Відсутність підстав для вилучення у власність держави автомобіля (ч. 1 ст. 204 КК).
Суд: Касаційний кримінальний суд

У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв’язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК) спеціальна конфіскація не застосовується. Тому відсутні правові підстави для вилучення у власність держави автомобіля, який використовувався зазначеною особою під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 204 КК.
Застосування п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК у разі, коли на час постановлення вироку з санкції ч. 1 ст. 203-2 КК виключено можливість конфіскації грального обладнання, а ст. 96-1 КК у редакції Закону No 1019-VIII не могла бути застосована (ч. 2 ст. 5 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо на момент вчинення кримінального правопорушення у ч. 1 ст. 203-2 КК була передбачена конфіскація грального обладнання, однак на час постановлення вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду санкція зазначеної норми вже не передбачала цього додаткового покарання, а ст. 96-1 КК у редакції Закону No 1019-VIII не могла бути застосована з огляду на положення ч. 2 ст. 5 КК у разі конфіскації грального обладнання, яке використовувалось як знаряддя злочину, застосуванню підлягає п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК.
Непреюдиціальне значення обставин, встановлених вироком суду на підставі угоди про визнання винуватості або про примирення, в кримінальних провадженнях щодо інших осіб
Суд: Касаційний кримінальний суд

Обставини, встановлені вироком суду на підставі угоди про визнання винуватості або про примирення, не можуть мати преюдиціального значення під час розгляду кримінального провадження щодо іншої особи. З огляду на це вирок, яким  службову особу підприємства, з яким у підсудного були укладені договори про поставку товарів, визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК, не є доказом на підтвердження винуватості підсудного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК.
Щодо вимоги іпотекодержателя до іпотекодавця про усунення порушень 
Суд: Касаційний цивільний суд

Метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.
Про визнання недійсним усиновлення та наслідки скасування рішення суду про позбавлення батьківських прав
Суд: Касаційний цивільний суд

Згідно з частиною першою статті 236 СК України усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене без згоди дитини та батьків, якщо така згода була необхідною.
Підставою для визнання усиновлення недійсним є відсутність вільної згоди хоча б одного з батьків, якщо така згода була необхідною. При цьому зі скасуванням рішення суду про позбавлення батьківських прав втрачаються ті наслідки, які з нього випливають.
Відносини, які сформувалися внаслідок усиновлення, навіть у разі додержання передбаченої законом процедури, не можуть переважати над правами біологічної матері та інтересами дитини у контексті сімейних зв`язків, оскільки врахування єдності та возз`єднання сім`ї у разі розлучення є невід`ємним аспектом права на повагу до сімейного життя відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Випадки, за яких правила ст. 1241 ЦК України щодо обов’язкової частки у спадщині не застосовуються 
Суд: Касаційний цивільний суд

У випадку, коли спадкоємцю, який має право на обов’язкову частку у спадщині, припадає частка, рівна обов’язковій або більша, то правила статті 1241 ЦК України не застосовуються.
Наслідки встановлення нотаріусом особи на підставі паспорта громадянина України, який не містив фотокартки при досягненні ним 45-річного віку
Суд: Касаційний цивільний суд

Встановлення державним нотаріусом особи на підставі паспорта громадянина України, який не містив фотокартки при досягненні ним 45-річного віку, є підставою для застосування дисциплінарного стягнення до нотаріуса, а не підставою для визнання недійсною заяви про відмову від спадщини.
Щодо укладання нового договору оренди землі за умови наявності між тими самими сторонами іншого договору, строк дії якого ще не завершився
Суд: Касаційний цивільний суд

У разі укладання нового договору оренди землі за умови наявності іншого, строк дії якого ще не завершився, факт реєстрації обох договорів оренди, які укладено між тими самими сторонами та щодо тієї ж земельної ділянки, не свідчить про недійсність оспорюваного договору, про подвійність реєстрації права оренди, оскільки вони укладені не з іншою особою, яка є відмінною від попереднього орендаря.
Можливість продовження строків позовної давності у зв’язку з карантином у випадку коли строк позовної давності був збільшений за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України
Суд: Касаційний цивільний суд

Положення законодавства щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності підлягають застосуванню і в тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
Обставини, що вказують на наявність у заявника права на апеляційне оскарження вироку, яким затверджено угоду про визнання іншою особою винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Можливість ідентифікації особи з огляду на зазначення її посади та твердження про те, що ця особа керувала діями, спрямованими на ухилення від сплати податків, у вироку, яким затверджено угоду про визнання іншою особою винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК, вказує на наявність у заявника права на апеляційне оскарження зазначеного вироку.
Щодо початку перебігу позовної давності за вимогою про застосування наслідків нікчемного договору іпотеки, яка пред’явлена заінтересованою особою (не стороною договору)
Суд: Касаційний цивільний суд

Перебіг позовної давності за вимогою про застосування наслідків нікчемного договору іпотеки, яка пред’явлена заінтересованою особою (не стороною нікчемного договору іпотеки), починається з наступного дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Наслідки поширення адвокатом за дорученням довірителя недостовірної інформації при здійсненні адвокатської діяльності
Суд: Касаційний цивільний суд

У разі, якщо інформація, яку адвокат при здійсненні адвокатської діяльності за дорученням довірителя поширив, є недостовірною, вона підлягає спростуванню.
Щодо застосування презумпції добропорядності при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації
Суд: Касаційний цивільний суд

Цивільне законодавство з 19 квітня 2014 року не містить презумпції добропорядності, а отже відсутні підстави для застосування цієї презумпції при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації.
Право третьої особи у справі на оскарження заочного рішення до суду апеляційної інстанції
Суд: Касаційний цивільний суд

Третя особа у справі має право оскаржити заочне рішення суду безпосередньо до апеляційного суду.
Щодо дати ухвалення судового рішення, яка має зазначатися судом, якщо це рішення було ухвалене за відсутності учасників справи
Суд: Касаційний цивільний суд

У разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.
Про незмінність судового рішення після його проголошення судом
Суд: Касаційний цивільний суд

Незмінність судового рішення виникає до набрання ним законної сили і полягає в тому, що після його проголошення суд, який ухвалив рішення, не має права сам його скасувати або змінити.
Роз'єднання позовної вимоги, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження, і вимоги, яка не підлягає розгляду в такому провадженні, у разі об'єднання їх в одній позовній заяві 
Суд: Касаційний цивільний суд

Об’єднання в одній позовній заяві вимоги, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження, і вимоги, яка не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, не є підставою для застосування положень частини шостої статті 188 ЦПК України щодо роз'єднання позовних вимог.
Щодо суб’єктного складу учасників справи про оскарження батьком дитини розпорядження органу опіки та піклування щодо визначення часу для спілкування та участі у вихованні дитини
Суд: Касаційний цивільний суд

Позовні вимоги батька малолітньої дитини про визнання протиправним і скасування розпорядження органу опіки та піклування щодо визначення часу для спілкування та участі у вихованні дитини стосуються спору між батьками щодо виховання дитини, тому мати дитини повинна брати участь у цій справі як відповідач, а не як третя особа.
Відсутність обов’язку органів місцевого самоврядування добудовувати об’єкти незавершеного будівництва за кошти місцевого бюджету
Суд: Касаційний адміністративний суд

Підпунктом 11 пункту "а" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування" не визначено обов`язку та повноважень, зокрема, виконавчого органу міської ради добудовувати об`єкти незавершеного будівництва за кошти місцевого бюджету, а передбачено його обов`язок вчиняти дії щодо організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво. Наведена норма права не конкретизує, які дії підпадають під визначення "організація роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків".
Для правильного застосування положень  підпункту 11 пункту "а" частини першої статті 31 Закону No280/97-ВР в кожному конкретному випадку слід досліджувати обставини в розрізі характеру дій, які були вчинені органом місцевого самоврядування, з метою виконання наведених положень закону, враховуючи відсутність чіткого нормативно-правового порядку, який закріплює механізм, конкретні повноваження та порядок вчинення органом місцевого самоврядування відповідних дій.
Надання містобудівних умов, які не відповідають містобудівній документації на місцевому рівні 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, відповідальні за розробку та затвердження містобудівної документації, діючи з дотриманням принципів належного урядування, повинні забезпечувати збалансований підхід до різних інтересів.
Відтак, слід виходити з презумпції, що містобудівна документація, яку розроблено та затверджено у встановленому порядку, враховує державні, громадські та приватні інтереси. Тому видання містобудівних умов та обмежень на підставі та у повній відповідності до містобудівної документації свідчить про взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій.
Навпаки, у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівній документації, постає питання про відповідність таких відхилень громадським та приватним інтересам. При цьому законом не передбачено спеціальної процедури перевірки  такої відповідності.
У разі необхідності надання містобудівних умов, які не відповідають містобудівній документації на місцевому рівні (а отже невідомо чи враховують інтереси усіх зацікавлених осіб), необхідно вносити зміни до відповідної містобудівної документації у порядку, передбаченому Законом No 3038-VI.
Юридичні наслідки, які виникають у зв’язку з виданням розпорядження щодо встановлення тарифів
Суд: Касаційний адміністративний суд

Розпорядження щодо встановлення тарифів, так само, як і внесення змін до Інвестиційної програми, є підставою лише для розгляду НКРЕКП зазначених питань у майбутньому, має організаційно-зобов`язуючий характер для НКРЕКП (її структурних підрозділів) і не породжує жодних безпосередніх правових наслідків для суб’єкта господарювання.
Видача містобудівних умов та обмежень окремо для кожної будівлі 
Суд: Касаційний адміністративний суд

Сам по собі факт видачі містобудівних умов та обмежень та розроблення робочих проектів окремо для кожної будівлі не спростовує факту будівництва позивачем одного об`єкту, який складається з кількох будинків (будівель, споруд).
Умови, за яких не виникає необхідність отримання дозволу на спеціальне водокористування при здійсненні скидання у річку зворотних надлишків шахтних вод від господарської діяльності державного підприємства
Суд: Касаційний адміністративний суд

У спірних правовідносинах позивач протягом року здійснює безперервний виробничий цикл у вигляді відведення, акумуляції у ставку-накопичувачі та транзиту із подальшим скиданням у річку зворотних надлишків шахтних вод від господарської діяльності гірничорудних підприємств підземного Кривбасу в передбачений період на підставі індивідуального регламенту. Така діяльність Державного підприємства не викликає необхідності отримання дозволу на спеціальне водокористування за умови отримання цього дозволу гірничорудними підприємствами, за результатами господарської діяльності яких утворюються ці шахтні води.
Мета здійснення нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів у суспільному виробництві
Суд: Касаційний адміністративний суд

Нормування питомих витрат паливно-енергетичних ресурсів (ПЕР) у суспільному виробництві здійснюється з метою раціонального використання та економії паливно-енергетичних ресурсів. Необхідність погодження питомих витрат ПЕР на відповідний рік виникає у тих підприємств, установ та організацій, річний обсяг споживання енергетичних ресурсів яких перевищує понад 1000 т у.п. Власне для споживання ресурсів у таких обсягах підприємства мають використовувати при здійсненні господарської діяльності виробничі потужності.
Необізнаність особи у фіктивності господарської діяльності контрагентів та відсутність умислу на ухилення від сплати податків. Необґрунтованість обвинувачення особи у вчиненні злочину, передбаченого ст. 212 КК, виключно на рішенні адміністративного суду.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Оскільки кримінальна відповідальність за ухилення від сплати податків настає не за сам факт її несплати в установлений строк, а за умисне ухилення від їх сплати, суд має встановити, що особа мала намір не сплачувати податків, зборів, інших обов`язкових платежів у повному обсязі чи певної їх частини. Відсутність прямих доказів на підтвердження обізнаності обвинуваченого у фіктивності господарської діяльності своїх контрагентів спростовує доводи сторони обвинувачення про наявність у нього умислу на ухилення від сплати податків.
У разі оскарження до суду платником податків рішення податкового органу, обвинувачення особи в ухиленні від сплати податків не може ґрунтуватися на рішенні адміністративного суду про залишення в силі податкового повідомлення до остаточного вирішення справи судом, за винятком випадків, коли обвинувачення не тільки базується на оскаржуваному рішенні, а й доведено на підставі додатково зібраних доказів.
Необов’язковість для суду висновку судово-економічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні
Суд: Касаційний кримінальний суд

Висновок судово-економічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, не є обов’язковим для суду і може бути ним відхилений з дотриманням вимог ч. 10 ст. 101 КПК, зокрема, з тих міркувань, що він суперечить фактичним обставинам справи та не спростовує висновків, що містяться в рішеннях адміністративних судів, які набрали законної сили, щодо правомірності застосування до ТОВ спеціального режиму оподаткування та які стосуються предмета доказування у справі й можуть бути використані судом для встановлення обов'язкових елементів складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366 КК.