DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Щодо відсутності порушення вимог КПК у разі відмінності викладу у письмовому повідомленні про підозру та обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення в частині дати скоєння протиправного діяння
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повідомлення про підозру та обвинувальний акт не можуть містити принципових відмінностей у викладенні фактичних обставин, які впливають на обсяг обвинувачення чи кваліфікацію дій винного. З огляду на те, що обвинувальний акт уточнює формулювання обвинувачення на підставі зібраних доказів, його зміст і зміст повідомлення про підозру можуть не збігатися. Різний за змістом виклад у письмовому повідомленні про підозру та обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення в частині дати скоєння протиправного діяння не свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону.
Здійснення кримінального провадження щодо підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК за процедурою in absentia 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК, яка за оперативною інформацією постійно перебуває на тимчасово окупованій території, в Автономній Республіці Крим, без оголошення її в міжнародний розшук відповідає приписам п. 20-1 розділу XI "Перехідні положення" КПК (в ред. Закону No 1355-VIII, чинній на час вчинення процесуальних дій) та не може свідчити про порушення гарантій щодо заборони дискримінації згідно з п. 1 ст. 1 Протоколу No 12 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Порядок проведення судового розгляду справи під час дії воєнного стану в режимі відеоконференції без особистої участі обвинуваченого (ч. 2 ст. 336 КПК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Приймаючи рішення про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції в умовах воєнного стану у разі заперечення обвинуваченого проти цього (ч. 2 ст. 336 КПК), суд повинен постановити відповідну ухвалу з наведенням обґрунтувань та мотивів, зокрема щодо обставин, які заважають безпосередній участі обвинуваченого в судовому засіданні в залі суду.
Щодо порушення принципу рівності та змагальності сторін внаслідок позбавлення обвинуваченого можливості виступити з останнім словом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Апеляційний суд, позбавивши обвинуваченого можливості виступити з останнім словом, не забезпечив сторонам необхідних рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав і виконання процесуальних обов’язків, чим порушив принципи рівності та змагальності сторін, допустивши істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Про право на оскарження адвокатом, щодо якого в межах кримінального провадження було постановлено ухвалу про заміну через неналежний захист інтересів обвинуваченого, постановленого в цьому кримінальному провадженні вироку суду
Суд: Касаційний кримінальний суд

Адвокат, щодо якого в межах кримінального провадження було постановлено ухвалу про заміну через неналежний захист інтересів обвинуваченого, є особою, яка має право на оскарження постановленого в цьому кримінальному провадженні вироку суду з поданням заперечень на зазначену ухвалу.
Істотне порушення вимог КПК судом апеляційної інстанції через неналежну перевірку доводів засудженого щодо поновлення строку на апеляційне оскарження
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відмовляючи в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку засудженому, апеляційний суд не врахував, що в межах строку на апеляційне оскарження цього вироку засуджений звернувся до центру надання безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки не міг самостійно підготувати апеляційну скаргу, яка пізніше в межах розумного строку була підготовлена і подана призначеним захисником, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотне порушення вимог КПК через повернення поданої на адресу електронної пошти суду апеляційної скарги захисника з мотивів відсутності підпису особи, яка її подала, без перевірки наявності кваліфікованого електронного підпису
Суд: Касаційний кримінальний суд

Повернення поданої на адресу електронної пошти суду апеляційної скарги захисника з мотивів того, що вона не містить підпису особи, яка її подала, без перевірки наявності кваліфікованого електронного підпису та без врахування презумпції відповідності кваліфікованого електронного підпису власноручному і положень ст. 18 Закону "Про електронні довірчі послуги" свідчить про допущення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Об’єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Зловживанням владою є протиправне використання повноважень, правомочностей і можливостей, похідних від прав, обов’язків, гарантій, а також пільг та інших благ, які безпосередньо пов’язані зі здійсненням функцій представника влади.
Суб'єкт злочину, передбаченого ст. 437 КК (планування, підготовка, розв’язування та ведення агресивної війни)
Суд: Велика Палата

Діяння, визначені у статті 437 КК, здатні вчиняти особи, які в силу службових повноважень або фактичного суспільного становища спроможні здійснювати ефективний контроль за політичними чи воєнними діями або керувати ними та/або істотно впливати на політичні, військові, економічні, фінансові, інформаційні та інші процеси у власній державі чи за її межами, та/або керувати конкретними напрямами політичних або воєнних дій.
Планування, підготовка, розв’язування агресивної війни чи воєнного конфлікту, участь у змові, що спрямована на вчинення таких дій, та ведення агресивної війни чи агресивних воєнних дій вимагає наявності у суб’єктів або відповідних повноважень, ресурсів у сферах міжнародних відносин, внутрішньої політики, оборони, промисловості, економіки, фінансів, або такого суспільного становища, яке дозволяє їм впливати на прийняття відповідних рішень уповноваженими особами. Вони можуть, зокрема, але не виключно: окреслювати загальний курс розвитку держави, реалізовувати його; представляти державу у міжнародних відносинах; впливати на її нормотворчу діяльність; формувати державну політику; формувати національну ідеологію та забезпечувати її впровадження у життя через масовий вплив на суспільну думку; затверджувати склад і керувати збройними силами, підпорядкованими державі, а також незаконними воєнізованими чи збройними формуваннями; визначати стратегічні завдання для економіки та промисловості (в тому числі спрямовані на обслуговування ними військових цілей); забезпечувати фінансування воєнних заходів; керувати матеріально-технічним забезпеченням впровадження цих заходів.
До осіб із відповідними можливостями можуть належати, наприклад: глави держав та урядів; члени парламенту; лідери політичних партій; дипломати; керівники спецслужб; командири збройних сил, підпорядкованих державі, а також незаконних воєнізованих чи збройних формувань; інші особи, які фактично діють як військові командири; керівники органів виконавчої влади, які здійснюють функції з вироблення та реалізації державної політики і нормативно-правового регулювання у сфері діяльності збройних формувань і обігу зброї; керівники, правовий статус яких не охоплюється поняттям військового командира і які здійснюють владу або контроль щодо осіб, які беруть участь в агресивній війні чи агресивних воєнних діях; інші особи, які хоча й не займають формальних посад, проте здатні реально впливати на військово-політичні процеси, пов’язані з плануванням, підготовкою, розв’язуванням агресивної війни чи воєнного конфлікту та веденням агресивної війни або агресивних воєнних дій.
Кваліфікація дій, вчинених під час збройного конфлікту за ст. 438 КК України
Суд: Велика Палата

Вчинені в умовах збройного конфлікту дії, що охоплюються заборонами, встановленими нормами міжнародного гуманітарного права, і становлять їх серйозне порушення, кваліфікуються лише за статтею 438 КК і додаткової правової оцінки за іншими статтями цього Кодексу не потребують.  
Терміни, якими одні й ті самі діяння позначені у нормах міжнародного гуманітарного права і національного закону про кримінальну відповідальність, можуть відрізнятися. Однак для подолання конкуренції положень статті 438 КК з іншими кримінально-правовими нормами вирішальне значення має зміст дій, поставлених особі за провину, - чи порушують вони закони і звичаї війни, встановлені чинними для України міжнародними договорами. Кваліфікуватися за іншими статтями Особливої частини КК можуть діяння, які хоч і вчинені під час збройного конфлікту, проте не охоплюються заборонами, передбаченими нормами міжнародного гуманітарного права.
Кваліфікація дій за ст. 260 КК України
Суд: Велика Палата

Визначальною юридичною ознакою незаконного збройного формування, відповідальність за участь у якому передбачена частиною другою статті 260 КК, є наявність у відповідної воєнізованої групи вогнепальної, вибухової або іншої зброї. Сам факт озброєності такої групи перетворює участь у ній на самостійний більш тяжкий злочин порівняно з участю в незаконному воєнізованому формуванні, оскільки розцінюється законодавцем як обставина, що значно підсилює  соціальну небезпеку діяльності угрупування.
Озброєність воєнізованого угрупування передбачає зберігання, передачу один одному і носіння зброї його учасниками. Тому стаття 263 КК застосовується лише щодо протиправної поведінки, яка не охоплюється безпосередньою діяльністю незаконного збройного формування: придбання зброї для його створення або ж для озброєння вже існуючого формування із зовнішніх джерел, передача або збут предметів злочину іншим особам, котрі не є учасниками угрупування, тощо.
Відповідно до встановлених судами фактичних обставин провадження придбані у складі не передбаченого законом збройного формування вогнепальну зброю і бойові припаси засуджені носили та зберігали при собі лише під час виконання завдань незаконного збройного формування, а також вчинення у його складі інших злочинів.
Ефективний спосіб захисту порушеного права держави на земельну ділянку, на якій розташовані пам'ятки археології
Суд: Велика Палата

Оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу з державної власності у комунальну власність земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, за іншим цільовим призначенням (землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства) є ефективним способом захисту порушеного права та інтересів держави, якщо подальше відчуження земельної ділянки не відбулося, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки та особи її власника.
Скасування рішення уповноваженого органу, яке продовжує діяти як підстава виникнення та існування права комунальної власності і внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, саме лише приведе до усунення порушення прав держави на особливо цінні об`єкти археологічної спадщини
Правовий режим земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології
Суд: Велика Палата

Частина перша статті 54 ЗК України, як і частина шоста статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" визначає правовий режим земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології. Проте, на відміну від частини шостої статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини", стаття 54 ЗК України стосується земельних ділянок, на яких розташовані або можуть бути розташовані об`єкти культурної спадщини, в тому числі і об`єкти археологічної спадщини.
 Тож стаття 54 ЗК України врегульовує правовий режим усіх ділянок такої категорії земель як землі історико-культурного призначення незалежно від виду пам`яток, які на них розташовані (пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби). Натомість приписи частини шостої статті 17 Закону України "Про охорону культурної спадщини" стосуються окремої підкатегорії із категорії земель історико-культурного призначення, а саме земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та запроваджують особливий правовий режим такої підкатегорії земель історико-культурного призначення, а також передбачають щодо них особливу охорону з боку держави.
Ефективні способи захисту прав подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім’єю без реєстрації шлюбу) у спорі про поділ спільного сумісного майна
Суд: Велика Палата

Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення в таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім’єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.
Так само при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім’єю, але не перебувають у шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Заявлення вимоги про визнання певних об’єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним.
Юрисдикція спору за позовом контролюючого органу до суб’єктів господарювання про визнання недійним правочину 
Суд: Велика Палата

Спір за позовом контролюючого органу до суб’єктів господарювання про визнання недійним правочину (договору) через невідповідність інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та застосування наслідків недійсності правочину відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України підлягає розгляду у порядку господарського судочинства
Визначення предметної  юрисдикції спору за позовом суб`єкта владних повноважень до суб`єктів приватного права щодо оспорення вчинених ними правочинів
Суд: Велика Палата

Вирішуючи питання предметної юрисдикції спору за позовом суб`єкта владних повноважень до суб`єктів приватного права щодо оспорення вчинених ними правочинів, слід враховувати, що статус позивача та/чи зазначені ним мотиви звернення до суду не є достатнім чи визначальним критерієм для віднесення такого спору до предметної юрисдикції адміністративних судів.

85. Під час визначення предметної юрисдикції справ за таким позовом відповідно до статі 19 КАС України, статті 20 ГПК України, статті 19 ЦПК України судам слід виходити, окрім складу сторін, також із суті права та/або інтересу, що оспорюється або за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, обраного способу захисту та характеру спірних правовідносин у сукупності.

86. Застосування зазначених критеріїв дає підстави виснувати, що, оспорюючи правочин, вчинений суб`єктами приватного права та спрямований на набуття, зміну або припинення ними цивільних прав чи обов`язків, суб`єкт владних повноваженьпередусім втручається у приватноправові відносини та застосовує спосіб захисту, властивий саме цим відносинам, тому, незважаючи на обґрунтування позовних вимог, такий спір є приватноправовим, а справа в такому спорі відноситься до предметної юрисдикції загальних чи господарських судів залежно від складу сторін спору, якщо законом не встановлено інше правило предметної юрисдикції таких спорів.
Про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням статей 69, 75 КК, особі, яка протягом тривалого часу поширювала публікації, зміст яких виправдовував збройну агресію рф
Суд: Касаційний кримінальний суд

Під час вирішення питання про необхідність та достатність призначеного покарання для виправлення особи підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами й те, що особа протягом тривалого часу продовжувала
поширювати публікації, зміст яких всіляко виправдовував збройну агресію рф, метою якої є намагання знищити Україну як державу, та прославляла осіб, які її здійснювали.
Незастосування до засудженого за ч. 2 ст. 286 КК додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами
Суд: Касаційний кримінальний суд

Той факт, що засуджений проживає в місті, яке перебуває під обстрілами, не є достатньою підставою для непризначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. У разі погіршення безпекової ситуації в місті, що вимагатиме від засудженого вжиття заходів для евакуації його родини, останній не буде позбавлений можливості керувати транспортним засобом навіть без наявності в нього посвідчення водія, оскільки такі його дії вчинятимуться у стані крайньої необхідності.
Відсутність в діях особи активного сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом’якшує покарання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Не визнається обставиною, що пом’якшує покарання, добровільне з’явлення до органу досудового розслідування за викликом, що є обов’язком особи, за невиконання якого законодавство передбачає застосування заходів, які можуть суттєво обмежувати права та свободи особи (примусовий привід, арешт тощо), і воно не свідчить про активне сприяння розкриттю злочину в тих випадках, коли особа лише визнає вже відомі обставини і факти, встановлені органом досудового розслідування з інших процесуальних джерел.
Обставини, за яких ст. 69 КК не може бути застосовано до засудженої за вчинення злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Вирішуючи питання про можливість застосування ст. 69 КК, суд повинен встановити об’єктивний зв’язок між такою обставиною, як вчинення кримінального правопорушення у зв’язку зі збігом тяжких особистих та сімейних обставин, і вчиненим злочином, а також зважити на те, що обмежена осудність, хоч і враховується при призначенні покарання, однак не може бути визнана обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Незастосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до військовослужбовця засудженого за ч. 4 ст. 408 КК 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Звільнення військовослужбовця від відбування призначеного покарання з випробуванням без достатніх на те підстав формує негативну думку інших військовослужбовців, відповідно до якої ухилення від виконанням покладених на військовослужбовця обов’язків під час воєнного стану не призводить до покарання, яке є адекватним скоєному.
Наслідки розбіжностей між повідомленням про підозру та обвинувальним актом
Суд: Касаційний кримінальний суд

Розбіжності у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру та в обвинувальному акті, за умови, що такий їх виклад в обвинувальному акті дає повне розуміння кожного з елементів складу кримінального правопорушення для юридично-правової оцінки діяння за відповідною кримінально-правовою нормою, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Незастосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до особи, яка в умовах воєнного стану ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації
Суд: Касаційний кримінальний суд

Необґрунтоване звільнення від відбування покарання з випробуванням особи, яка в умовах воєнного стану ухилилась від призову на військову службу під час мобілізації, створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності.
Кваліфікація дій особи за ст. 109 КК у разі публічних закликів до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні
Суд: Касаційний кримінальний суд

Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що інформація, яка поширюється через мережу Інтернет, орієнтована на необмежене коло осіб, відповідно є масовою інформацією. При цьому інтернет-видання (вебсайт) є засобом, призначеним для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації, тобто є засобом масової інформації. У свою чергу "Facebook" є загальновідомою соціальною мережею в інтернет просторі, де засуджений публікував дописи, які були розраховані на необмежене коло осіб. Із самих дописів вбачається, що вони були призначені для підбурювання інших осіб до насильницької зміни, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні. Оскільки соціальна мережа "Facebook" діє в інтернет-просторі й інформація на сторінках її користувачів, якщо власник сторінки не обмежив доступ до неї, є загальнодоступною, то ця соціальна мережа, на переконання Верховного Суду, є засобом, за допомогою якого така інформація поширюється серед необмеженого/невизначеного кола осіб.  Також Верховний Суд погодився з апеляційним судом, який зазначив, що відсутність у засудженого ознак публічної особи не впливає на кваліфікацію його дій, адже суб’єктом вчиненого кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16 років.
Щодо застосування ч. 4 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою "вчинення злочину в  умовах воєнного або надзвичайного стану"
Суд: Касаційний кримінальний суд

З урахуванням змін, внесених ЗУ від 03.03.2022 No 2117-IX "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство",  норма закону про кримінальну відповідальність, передбачена ч. 4 ст. 185 КК, підлягає застосуванню у разі "вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану", а "вчинення злочину з використанням умов воєнного стану" (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності. Одночасно об’єднана палата ККС дійшла висновку, що за ч. 4 ст. 185 КК кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій  він введений.
Про кваліфікацію дій особи за відповідною частиною ст. 286 КК, не лише під час пересування транспортного засобу, а й знаходження особи за кермом нерухомого транспортного засобу 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Дії особи, яка проявила неуважність, не переконалася, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, відчинила водійські двері нерухомого автомобіля, внаслідок чого допустила удар зовнішньою частиною водійських дверей у відповідну ділянку тіла іншого учасника дорожнього руху (велосипедиста), підлягають кваліфікації за відповідною частиною ст. 286 КК.
Про відсутність у діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК у разі об’єктивної неспроможності виявити небезпеку або перешкоду для руху перед його початком 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Правилами дорожнього руху не регламентовано, які саме заходи має виконати водій задля переконаності в безпечності руху перед його початком і не визначено обов’язку для водія із цією метою виходити з автомобіля
та оглядати його. Відсутність у водія об’єктивної спроможності виявити небезпеку або перешкоду для руху перед його початком виключає наявність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК.
Про наявність умислу посягання на життя працівника правоохоронного органу (ст. 348 КК)
Суд: Касаційний кримінальний суд

Про наявність умислу на посягання на життя працівника правоохоронного органу (ст. 348 КК) свідчить здійснення у світлу пору доби особою, яка має навики поводження з мисливською гладкоствольною рушницею, семи пострілів зі зброї по службовому автомобілю працівників поліції, а потім прицільного пострілу в поліцейського.
Суб’єкт кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК. Викладач, який отримав статус службової особи, наділеної на період екзаменаційної сесії організаційно-розпорядчими функціями
Суд: Касаційний кримінальний суд

Особа, яка у складі екзаменаційної комісії приймає іспити, виставляє оцінки, тобто здійснює тимчасову діяльність, що має організаційно-розпорядчий характер, оскільки саме від результатів іспитів залежить право продовжувати навчання, право отримувати стипендію, є суб’єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК.