DocSA/legal-position-indexes huggingface dataset:
Особи, які не мають права оскаржувати в апеляційному порядку постановлену на стадії досудового розслідування ухвалу слідчого судді про скасування повідомлення про підозру 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Потерпілий або його законний представник чи представник не можуть оскаржити в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про скасування повідомлення про підозру, постановлену на стадії досудового розслідування.
Щодо неможливості визнання недійсним договору поставки в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість
Суд: Касаційний господарський суд

Установлення судом обставин щодо недотримання передбачених постановою КМУ від 20.03.2020 No 224 умов для віднесення поставленого за договором поставки товару до товарів, операції з постачання яких звільняються від оподаткування на додану вартість, виключає таке звільнення. У зв'язку із цим немає порушення вимог пункту 71 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України й постанови КМУ від 20.03.2020 No 224 у частині включення суми податку на додану вартість до вартості товару, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання договору поставки недійсним у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість
Щодо неможливості звернення стягнення на частину предмета іпотеки (частину нерухомого майна) як складника предмета іпотеки (об'єкт незавершеного будівництва)
Суд: Касаційний господарський суд

У разі передачі в іпотеку об'єкта незавершеного будівництва (нежитлового приміщення) частина такого нежитлового приміщення не може бути відокремленим предметом іпотеки, на який можна звернути стягнення як на самостійний об'єкт нерухомого майна
Щодо відсутності підстав для застосування субсидіарної відповідальності органу місцевого самоврядування за зобов’язаннями комунальних комерційних підприємств
Суд: Касаційний господарський суд

Комунальні комерційні підприємства за своїми зобов'язаннями відповідають самостійно.
Субсидіарна відповідальність органу місцевого самоврядування за зобов’язаннями комунальних комерційних підприємств настає в разі, якщо буде доведено, що комунальне комерційне підприємство було доведено до банкрутства саме діями його засновника (учасника) - органу місцевого самоврядування
Укладення договорів централізованого водопостачання та водовідведення в разі використання юридичною особою води для власних потреб і в господарській діяльності 
Суд: Касаційний господарський суд

Якщо юридична особа використовує воду для власних потреб і в господарській діяльності з метою постачання теплової енергії, то вона не може укладати з підприємством питного водопостачання один договір шляхом об'єднання в ньому двох видів договорів, а повинна укладати окремо договір на конкретну комунальну послугу на основі відповідного типового договору як індивідуальний споживач і договір як суб'єкт господарювання на користування водою з метою вироблення та постачання теплової енергії
Застосування п. 5 Р. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" щодо зарахування зустрічних вимог до набрання чинності цим Законом
Суд: Касаційний господарський суд

Норма пункту 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року No 590-ІХ не містить вказівки щодо зворотної (ретроактивної) дії положень цього Закону до правовідносин, що виникли відповідно до пункту 8 частини другої статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, чинній згідно із Законом України від 16 липня 2015 року No 629-VIII.
Пункт 5 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону стосується прямо обумовлених у Законі процесуальних особливостей вирішення, розгляду або перегляду судових справ. Він не стосується спорів щодо зарахування зустрічних вимог, що вже мало місце шляхом учинення одностороннього правочину на момент набрання чинності цим Законом.
Cправляння канального збору та збору за послуги служби регулювання руху суден у разі переміщення суден портового флоту в межах морського порту для здійснення вантажних операцій
Суд: Касаційний господарський суд

Переміщення суден портового флоту в межах морського порту для здійснення вантажних операцій із надання в порту відповідних послуг суднам, що здійснюють вантажні перевезення (комерційні вантажні рейси), без учинення суднами портофлоту заходжень у цей порт або за його межі відбувається за правовідносинами із завантаження / вивантаження (стаття 918 ЦК України). Тому це не є комерційним вантажним рейсом, що здійснюється в межах правовідносин із перевезення. У такому разі судна портового флоту належать до суден групи "Е", з яких не справляються канальний збір і збір за послуги служби регулювання руху суден.
Водночас правила маркування суден не можуть ураховуватись у спорах щодо справляння портових зборів та збору за послуги служби регулювання руху суден, оскільки підстави для їх сплати визначаються не технічними характеристиками судна, а змістом відповідної операції, тоді як вантажна операція не є тотожною комерційному вантажному рейсу судна як одна з ознак, що враховується при сплаті вказаних зборів
Випадки неможливості врахування попереднього вироку та призначення покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо під час ухвалення вироку буде встановлено, що обвинувачений визнаний винуватим та засуджений за іншим вироком суду до покарання, від якого він не ухилявся та стосовно якого закінчилися строки давності виконання обвинувального вироку, передбачені ч. 1 ст. 80 КК, то суд не може враховувати попередній вирок та призначати покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК.
Правова природа передбаченої договором плати за користування грошовими коштами та способу обчислення такої плати
Суд: Касаційний господарський суд

Проценти, передбачені частиною третьою статті 693 ЦК України, не можуть бути ототожнені з неустойкою та процентами, передбаченими частиною другою статті 625 ЦК України.
Правова природа передбаченої договором плати за користування чужими грошовими коштами не залежить від установленого сторонами в договорі способу обчислення такої плати.
Передбачене статтею 536, частиною третьою статті 693, частиною першою статті 1048, частиною першою статті 1054 ЦК України право сторін на встановлення плати за користування грошовими коштами (попередньою оплатою, позикою) з урахуванням положень статті 6 та частини першої статті 627 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів і порядку їх сплати, а не як обрання ними іншого способу оплати
Правова природа грошових вимог, що виникли у покупця після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури з огляду на визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута
Суд: Касаційний господарський суд

Грошова сума, яка була сплачена боржнику за результатами аукціону та підлягає поверненню боржником покупцю після визнання результатів аукціону й укладеного за його наслідком договору недійсними, не є вимогою поточного кредитора до боржника, та на неї не поширюються положення статей 64, 133 КУзПБ щодо черговості (порядку) задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, а її повернення боржником має здійснюватися в позачерговому порядку.
Неможливість застосування примусових до особи, яка на час направлення обвинувального акта до суду, або судового розгляду кримінального провадження стосовно неї, досягла повноліття
Суд: Касаційний кримінальний суд

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК, не можуть застосовуватися до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, однак досягла повноліття на час направлення обвинувального акта до суду або судового розгляду кримінального провадження стосовно неї.
Дія в часі п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо заборони нарахування інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання 
Суд: Касаційний господарський суд

Пункт 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" установлює винятки щодо можливості нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на прострочену суму боргу за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, стосовно окремих суб'єктів господарювання - державних підприємств та/або господарських товариств, більше ніж 50% акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі й щодо яких ухвалено рішення про приватизацію та припинено провадження у справі про банкрутство внаслідок прийняття рішення компетентного органу про приватизацію. Положення пункту 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають зворотну силу в часі та поширюють свою дію на правовідносини, які виникли до ухвалення положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", яким унесено пункт 4-3 до Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство.
Відсутність у чинному з 21.10.2019 Кодексі України з процедур банкрутства положень щодо заборони нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у зобов'язаннях такого суб'єкта господарювання не виключає правильності застосування приписів цієї норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка є наслідком припинення провадження у справі з підстав приватизації боржника та була чинною на момент виникнення спірних правовідносин
Кваліфікація дій щодо надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України (ст. 111 КК). Належність і допустимість як доказів протоколів огляду офіційних інтернет-сайтів органів державної влади рф. Залучення перекладача.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Наданням допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності (ст. 111 КК) слід вважати виконання громадянином України, суддею місцевого суду АР Крим, який не був звільнений з указаної посади, функцій представника окупаційної судової влади рф, а саме здійснення правосуддя від імені цієї держави, що забезпечувало становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконно створених окупаційних органів судової влади цієї держави на окупованій території України.
Протоколи огляду офіційних інтернет сайтів органів державної влади рф (зокрема, сайтів президента рф, верховного суду рф), а також інтернет сайтів "судових органів республіки крим", які підтверджують факт надання громадянином України допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, є належними і допустимими доказами.
З огляду на те, що обвинувачений, який надавав допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України, народився і проживав на території України, перебував на посаді судді та здійснював правосуддя державною мовою 
– українською, що виключає сумніви у вільному володінні нею, переклад підозри, обвинувального акта і рішень попередніх інстанцій російською мовою не вимагається, а примусове набуття громадянства рф не може свідчити про необхідність залучення перекладача для перекладу процесуальних документів російською мовою.
Застосування статті 42 КУзПБ та статті 20 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до правочинів, укладених боржником до відкриття провадження у справі про банкрутство
Суд: Касаційний господарський суд

Застосування спеціальних норм законодавства про банкрутство можливе лише за наявності відкритого провадження у справі про банкрутство боржника, коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, тому правочин (договір), укладений до відкриття провадження у справі про банкрутство, не може оцінюватися судом на предмет його відповідності / невідповідності вимогам законодавства про банкрутство, чинного на час укладення цього правочину (уточнено висновок КГС ВС, викладений у постанові від 02.06.2021 у справі No 904/7905/16).
Зупинення виконавчого провадження в разі оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про зміну способу виконання рішення
Суд: Касаційний господарський суд

Визначений у статті 38 Закону України "Про виконавче провадження" обов’язок виконавця щодо зупинення виконавчого провадження в разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду на рішення, за яким видано виконавчий документ, має також виконуватися виконавцем і в разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду про зміну способу виконання рішення, оскільки така ухвала є допоміжним процесуальним актом суду та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу
Розподіл витрат на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження
Суд: Касаційний господарський суд

Для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді в разі подання щодо неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги) витрати на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги
Кваліфікація відкритого заволодіння чужим майном (телефоном), вчиненого без корисливого мотиву
Суд: Касаційний кримінальний суд

Відкрите заволодіння чужим майном (телефоном), вчинене без корисливого мотиву, не може кваліфікуватися як грабіж (ст. 186 КК).
Відмінності у суб’єктах (військовослужбовець (крім строкової служби), військовослужбовець строкової служби) кримінальних правопорушень, передбачених різними частинами ст. 407 КК. 
Суд: Касаційний кримінальний суд

У частинах 1 та 2 ст. 407 КК передбачаються самостійні склади кримінальних правопорушень, які відрізняються, зокрема, за суб’єктом: суб’єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК є військовослужбовець строкової служби, тоді як суб’єктом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 цієї статті – військовослужбовець (крім строкової служби). 
Військовослужбовець військової служби за контрактом не може бути суб’єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 407 КК, а може притягатися до кримінальної відповідальності у разі нез’явлення вчасно на службу без поважних причин лише за частинами 2–5 ст. 407 КК. Кримінальна відповідальність за частинами 2–5 ст. 407, на відміну від ч. 1 цієї статті, настає незалежно від того, за яких обставин військовослужбовець не з’явився вчасно на військову службу: у разі звільнення з частини, призначення або переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. Наявність поважних причин у військовослужбовця своєчасно не з’явитися на військову службу повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.
Відсутність права на подання апеляційної скарги адвокатом, від якого добровільно відмовився обвинувачений та повноваження якого було припинено. Оскарження ухвали про прийняття відмови обвинуваченого від захисника без виходу до нарадчої кімнати.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Адвокат, від якого добровільно відмовився обвинувачений та повноваження якого було припинено до ухвалення вироку, не має права подавати апеляційну скаргу на таке рішення суду.
Якщо місцевий суд постановив ухвалу про  прийняття відмови обвинуваченого від захисника без виходу до нарадчої кімнати, то ця ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду одночасно з оскарженням вироку суду стосовно обвинуваченого за умови, що апеляційна скарга подана уповноваженою особою.
Право учасників судового провадження користуватися послугами перекладача
Суд: Касаційний кримінальний суд

Право учасників судового провадження користуватися послугами перекладача реалізується шляхом подання відповідних заяв чи клопотань до суду. Суд не зобов’язаний залучати до судового розгляду перекладача за відсутності відповідних клопотань чи заяв.
Статус територіального сервісного центру МВС. Порушення правил підслідності при здійсненні досудового розслідування слідчими військової прокуратури. Звернення до слідчого судді поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Територіальний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України, виходячи з порядку його створення та спрямованості діяльності, не належить до правоохоронного органу, а начальник сервісного центру, з огляду також на порядок призначення, відсутність військового звання та нездійснення правоохоронної функції, зокрема, у вигляді права на складання протоколів про адміністративні правопорушення, не є працівником правоохоронного органу.
Здійснення досудового розслідування слідчими військової прокуратури під час дії перехідного періоду, визначеного КПК, у кримінальних провадженнях, що підслідні Національній поліції, а не Державному бюро розслідувань, є порушенням правил підслідності, а тому докази, зібрані у такому кримінальному провадженні, є недопустимими.
Якщо з клопотанням про проведення негласних (слідчих) розшукових дій прокурор звернувся до слідчого судді апеляційного суду поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, мотивуючи це тим, що їх проведення має здійснюватися у приміщенні правоохоронного органу та з метою недопущення розголошення відомостей про їх проведення, що не відповідає дійсності, а суддя такий дозвіл надав, то всі докази, отримані внаслідок таких негласних слідчих (розшукових) дій, є недопустимими.
Передача матеріалів кримінального провадження, які на день набрання чинності Законом України "Про Державне бюро розслідувань" перебувають в іншому органі досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні ДБР
Суд: Касаційний кримінальний суд

Матеріали кримінального провадження, які на день набрання чинності Законом України "Про Державне бюро розслідувань" перебувають в іншому органі досудового розслідування на стадії досудового розслідування, але відповідно до цього Закону підслідні ДБР, у тримісячний строк після початку здійснення ДБР функції досудового розслідування мають бути передані до відповідного підрозділу (органу) ДБР для продовження провадження. Невиконання іншим органом досудового розслідування цих положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при продовженні досудового розслідування.
Встановлення наявності в діях особи складу кримінально караної крадіжки. Випадки неналежності та недопустимості як доказу бухгалтерської довідки підприємства. Заборона самостійного проведення слідчих (розшукових) дій потерпілою стороною. 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Для встановлення наявності в діях особи складу кримінально караної крадіжки, окрім факту умисного таємного вилучення чужого майна, вчиненого суб’єктом цього кримінального правопорушення, необхідно чітко встановити вартість викраденого майна. Адже саме ця ознака є відмежувальною між кримінально караною крадіжкою та дрібною крадіжкою, що є адміністративним правопорушенням.
Бухгалтерська довідка підприємства, якому належить викрадене майно, в якій не вказано точної вартості такого майна, є неналежним та недопустимим доказом. 
Потерпіла сторона не може самостійно проводити слідчі (розшукові) дії, однак вправі ініціювати їх проведення органом досудового розслідування. Якщо в основу висновку експертизи було покладено акт зважування арматури, а також визначення її характеристик (довжини, діаметру), що здійснювалося комісією підприємства, на балансі якого перебувало викрадене майно, то такий висновок є неналежним та недопустимим доказом.
Уточнення первісних відомостей про факт збуту наркотичних засобів працівником правоохоронного органу, внесених в ЄРДР
Суд: Касаційний кримінальний суд

Внесення в ЄРДР первісних відомостей про факт збуту наркотичних засобів працівником правоохоронного органу без зазначення його персональних даних, з наступним уточненням у ЄРДР цих відомостей із вказівкою на конкретних осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, та внесення відомостей в ЄРДР про окремі епізоди злочину з незначним розривом у часі, не є порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України.
Мета слідчого експерименту та вимоги до його проведення
Суд: Касаційний кримінальний суд

Згідно з ч. 1 ст. 240 КПК метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказане вимагає, щоб слідчий експеримент здійснювався в умовах, максимально наближених до тих, що існували на момент події (зокрема, час доби). Водночас відтворення під час слідчого експерименту всіх умов, які існували на час події, не вимагається.
Неможливість оскарження ухвали слідчого судді про звернення в дохід держави застави, внесеної у зв’язку з екстрадиційним арештом особи
Суд: Касаційний кримінальний суд

Ухвала слідчого судді про звернення в дохід держави застави, внесеної у зв’язку з екстрадиційним арештом особи, не підлягає апеляційному оскарженню.
Порядок зарахування строку попереднього ув’язнення, застосованого під час досудового розслідування, у фактично призначене покарання
Суд: Касаційний кримінальний суд

Якщо під час досудового розслідування до особи було застосовано попереднє ув’язнення, то суд при призначенні їй покарання повинен, насамперед, призначити  одне з основних видів покарань, визначених у санкції статті Особливої частини КК, яка передбачає відповідальність за вчинене особою кримінальне правопорушення, а вже потім – зарахувати строк попереднього ув’язнення, а не навпаки. У днях може обчислюватися лише строк попереднього ув’язнення для його зарахування у фактично призначене покарання.
Відсутність заборони суддям готуватися до судового засідання та часових обмежень щодо перебування суддів у нарадчій кімнаті
Суд: Касаційний кримінальний суд

КПК не містить заборони суддям готуватися до судового засідання, а саме вивчати матеріали провадження та готувати один чи кілька альтернативних проектів судового рішення до початку судового засідання. При цьому суд не має часових обмежень щодо перебування суддів у нарадчій кімнаті.
Примирення як одна з умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК. Підтвердження факту примирення потерпілим у суді.
Суд: Касаційний кримінальний суд

Примирення як одна з умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК – це кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого – у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого. 
Факт примирення повинен бути підтверджений потерпілим у суді. Якщо цей факт підтверджений не був, то звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК не допускається.
Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину. Закриття кримінального провадження з підстав відсутності у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення за наявності в його діях складу менш тяжкого кримінального правопорушення. 
Суд: Касаційний кримінальний суд

Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені ч. 3 ст. 337 КПК, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого, зокрема шляхом застосування кримінального закону про менш тяжкий злочин.
Закриття апеляційним судом кримінального провадження з підстав відсутності у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК), передбаченого ст. 126-1 КК, за наявності в його діях складу менш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.