Суд в ході судового розгляду не позбавлений права визнати висунуте особі обвинувачення підтвердженим у певній частині у разі одначасного інкримінування їй двох альтернативних способів вчинення шахрайства. Щодо відсутності потерпілого у провадженні. 
Суд: Касаційний кримінальний суд

1. В складі шахрайства заволодіння чужим майном або придбання права на майно є альтернативними формами виявлення його об’єктивної сторони, а обман чи зловживання довірою є самостійними (альтернативними) способами вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на це, зважаючи на альтернативність зазначених способів вчинення указаного кримінального правопорушення, їх одночасне інкримінування, хоча і вказує на недостатню конкретизованість висунутого особі обвинувачення, однак саме по собі не може бути підставою для виправдання такої особи за наявності в її діях необхідних ознак складу вказаного злочину, адже суд в ході судового розгляду не позбавлений права визнати висунуте особі обвинувачення підтвердженим у певній частині, зокрема й щодо конкретного способу його вчинення.

2. Зміст, значення і обсяг поняття потерпілого в кримінальному праві не збігається з поняттям потерпілого в кримінальному процесуальному аспекті, де вони мають різне правове значення.
У кримінальному процесуальному аспекті особа визнається потерпілим відповідно до приписів кримінального процесуального закону, внаслідок чого набуває процесуальні права для реалізації власних інтересів у кримінальному провадженні з моменту, визначеному приписами частин 2, 3 ст. 55 КПК.
Жодна з норм КПК не виключає здійснення досудового розслідування, судового провадження за ст. 190 КК за відсутності зазначених вище підстав щодо участі у справі фізичної чи юридичної особи як потерпілого.
Кримінальний процесуальний закон як форма реалізації кримінально-правових відносин не пов’язує їх втілення за інкримінованим за ч. 1 ст. 190 КК кримінальним правопорушенням з набуттям процесуального статусу потерпілого конкретною особою. У кримінально-правовому вимірі підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК.
Криміналізація діяння, передбаченого диспозицією ч. 1 ст. 190 КК, пов’язана і обумовлена його суспільною небезпечністю, що визначається важливістю об’єкта кримінально-правової охорони та вартісним критерієм предмету злочину, який віддзеркалює ступінь небезпечності конкретного злочину, де ознаки конкретного потерпілого не впливають на кримінальну відповідальність.
Таким чином, відсутність у цьому кримінальному провадженні в процесуальному аспекті конкретної особи, яка визнана потерпілим, відсутність заяви такого потерпілого про завдану шкоду самі по собі не обумовлюють наявність чи відсутність в діяння певної особи складу певного кримінального правопорушення в кримінально-правовому аспекті.

3. Якщо на момент проведення НСРД існували достатні підстави для обґрунтованого припущення щодо вчинення особою діяння, яке кваліфікується відповідно до закону про кримінальну відповідальність як тяжкий або особливо тяжкий злочин, а в ході проведення подальшого досудового розслідування кваліфікацію було змінено на таку, що передбачає відповідальність за нетяжкий злочин або проступок, то фактичні дані, отримані в результаті проведення НСРД, можуть бути доказами в цьому кримінальному провадженні.

4. Закон не виключає можливості доручення проведення певної НСРД, крім слідчого й уповноваженого прокурора і не вимагає обов’язкового доручення на проведення НСРД саме конкретному працівникові певного оперативного підрозділу, вказуючи, що таке доручення видається уповноваженому оперативному підрозділу як структурній одиниці певного органу чи установи.
Не є підставою для визнання доказів, отриманих під час проведення НСРД, недопустимими складення всіх протоколів за результатами проведення цих слідчих дій оперуповноваженим, адже за змістом ч. 6 ст. 246 КПК проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування кримінального правопорушення, або за його дорученням – уповноважені оперативні підрозділи. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення НСРД можуть залучатися також інші особи.