yttr · H905FiU2y · 2022-03-22 00:00:00 — Enligt den nya riksbankslagen ska redogörelser för penningpolitiken lämnas till finansutskottet regelbundet eller på begäran. Redogörelserna ska bl.a. innehålla en beskrivning av den penningpolitik som bedrivits, de penningpolitiska besluten och skälen för dessa samt bedömningar av den framtida prisutvecklingen och andra makroekonomiska förhållanden som har betydelse för förutsättningarna att uppnå prisstabilitetsmålet och ta realekonomiska hänsyn. Det föreslås också nya bestämmelser om att regelbundet eller på begäran till finansutskottet ska redogöra för kontanthanteringen i och för sin övriga verksamhet, t.ex. redogörelser om finansiell stabilitet och de risker som banken identifierat inom det finansiella systemet. Redogörelserna ska även innehålla information om riskerna på balansräkning efter att de har uppstått och om sådana beslut som påtagligt kan påverka de offentliga finanserna. Lagförslaget innehåller också nya bestämmelser om information till allmänheten och om att ska offentliggöra protokoll från penningpolitiska möten och andra sammanträden inom direktionen och fullmäktige. Offentliggörande av åtgärder och villkor Enligt lagförslaget ska offentliggöra allmänt gällande villkor för in- och utlåning, återköpsavtal och de säkerheter som accepteras. Vidare ska offentliggöra vilka likviditetsstödjande åtgärder som kommer att vidta för att motverka allvarliga störningar i det finansiella systemet i och de närmare villkoren för dessa, såvida det inte är olämpligt med hänsyn till det finansiella systemets stabilitet eller effektivitet. Motiveringsskyldighet också vid policybeslut Förvaltningslagens bestämmelser om motiveringsskyldighet är tillämpliga vid handläggning av ärenden, t.ex. en ansökan om en nödkredit, men inte på policybeslut, t.ex. de penningpolitiska besluten. Sådana beslut är emellertid av stor betydelse för samhällsekonomin och en utförlig motivering möjliggör en demokratisk granskning av besluten. Förslaget till ny riksbankslag innehåller därför en motiveringsskyldighet även för policybeslut. Förslaget innebär i viss utsträckning en kodifiering av den praxis som redan tillämpar. Kapitel 12 i förslaget till ny riksbankslag innehåller administrativa bestämmelser. Lagförslaget innehåller bestämmelser om uppgiftsskyldighet för finansiella företag och andra företag. I förhållande till lag omfattas fler företag av uppgiftsskyldighet. Skälet är att får nya uppgifter i den nya riksbankslagen, såsom större ansvar vid fredstida krissituationer och höjd beredskap. Lagförslaget innehåller också bestämmelser om när får besluta om förelägganden samt om överklagande och verkställighet. I propositionen föreslås också en rad ändringar, i huvudsak följdändringar, i annan lagstiftning, bl.a. i lagen (2014:968) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna, och budgetlagen. Den ändring som föreslås i budgetlagen (5 kap. 1 §) är en följd av den nya riksbankslagens bestämmelser om upplåning genom till valutareserven (10 kap. 4 §). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Regeringen föreslår också ett antal övergångsbestämmelser. Kontanter som har getts ut före ikraftträdandet ska fortfarande vara lagliga betalningsmedel, om inte något annat är särskilt föreskrivet. En ledamot i direktionen som har utsetts före ikraftträdandet ska kvarstå som sådan ledamot som han eller hon har utsetts för och får utses på nytt två gånger. Direktionen får bestå av sex ledamöter fram till utgången av 2028. Lagändringarna i fråga om budget och redovisning ska tillämpas för . ska grundfonden uppgå till och reservfonden till noll kronor. Om eget kapital för överstiger den målsatta nivån om , ska överskjutande belopp ingå i balanserade vinstmedel. Om summan av utestående lån i utländsk valuta till valutareserven per överskrider begränsningen om av BNP ska lån motsvarande den överskjutande delen återbetalas i takt med att de förfaller till betalning. Om det vid ikraftträdandet av den nya riksbankslagen finns synnerliga skäl, får behålla även de valutalån som gör att låneutrymmet överskrids. Äldre bestämmelser om sekretess ska gälla för uppgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Lagändringarna i fråga om revisionsberättelsen för ska tillämpas första gången för . När det gäller databasen för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna ska äldre bestämmelser fortfarande gälla för uppgifter som har samlats in med stöd av lag. Förslagets konsekvenser för finansutskottet resursbehov Förslaget innebär att finansutskottets granskning av ska stärkas och omfatta hela verksamhet. har ansvar för att granska verksamhet och förslaget innebär därför ett förtydligande av att granskningen ska avse hela bankens verksamhet. Regeringen anser att finansutskottet bör ges utökade resurser för sitt granskningsuppdrag. Utredningen har bedömt att utskottets resurser bör ökas med sammanlagt . Regeringen konstaterar att det är riksdagsstyrelsen som bedömer hur stora anslag som krävs för . I kommittémotion 2021/22:4297 av m.fl. (V) yrkande 1 anförs att riksbankslagen behöver kompletteras med ett sysselsättningsmål och att detta inte ska vara underordnat inflationsmålet. Motionärerna menar att den förda penningpolitiken inte har varit framgångsrik, då inflationen trendmässigt understigit målnivån. Detta har lett till negativa konsekvenser på produktion och sysselsättning eftersom realräntorna blivit högre än vad som motiveras av konjunkturläget. Utvecklingen av arbetslösheten sedan inflationsmålet infördes stöder enligt motionärerna denna bild. Motionärerna anser därför att riksbankslagen behöver kompletteras med en explicit målvariabel för den reala ekonomin, lämpligtvis ett mål för sysselsättningen. Detta mål ska således inte vara underordnat målet om prisstabilitet, utan det som föreslås är ett s.k. dualt mål för penningpolitiken. I samma motion yrkande 2 framförs att bör ha initiativrätt och bestämma de mer precisa målen för penningpolitiken, inklusive det realekonomiska målet. har länge krävt att ska formulera de mer precisa målen för penningpolitiken medan utför det operativa arbetet. Förslaget till ny riksbankslag går enligt motionärerna i denna del i rätt riktning då preciseringen av prisstabilitetsmålet i fortsättningen ska förankras i demokratisk ordning. Dock ges i förslaget en exklusiv initiativrätt att precisera prisstabilitetsmålet, vilket alltså innebär att först i efterhand ska godkänna preciseringen av målet. En sådan ordning undergräver de folkvaldas möjligheter att bestämma de mer precisa målen för penningpolitiken, anser motionärerna. Slutligen yrkar motionärerna på att regeringen tillsätter en utredning i syfte att strama upp regelverket för ledande ledamöters och tjänstemäns innehav av värdepapper m.m. (yrkande 3). Motionärerna menar att den nuvarande och den föreslagna regleringen är anmärkningsvärt knapphändiga mot bakgrund av att de beslut som fattar har en mycket stor påverkan på de finansiella marknaderna. Motionärerna hänvisar också till att olika massmedier rapporterat om direktionens innehav och handel med värdepapper, och understryker att en oberoende och självständig myndighet med så stor påverkan på svensk ekonomi måste ha ett högt förtroende. En utredning bör omfatta ledamöterna i direktionen och i riksbanksfullmäktige samt andra ledande tjänstemän inom . Huvudprincipen bör enligt motionärerna vara att dessa personer inte förvaltar sitt eget innehav, dvs. deras innehav ska förvaltas diskretionärt. Utskottet kan inledningsvis konstatera att sedan nuvarande riksbankslag senast reformerades för sedan har det ekonomisk-politiska landskapet genomgått stora förändringar. Det är därför viktigt och nödvändigt att omfattas av en mer modern och ändamålsenlig reglering. Utskottet konstaterar också att de lagändringar som föreslås i vissa delar är av konstitutionell betydelse då de rör maktdelningen mellan och inom ramen för finansmakt. Förslagen innebär en viss överföring av finansmakt till . Exempelvis innebär de att det ska vara fullmäktige som beslutar om vinstdisposition och inte , även om ska godkänna fullmäktiges beslut. Vidare ges i lag rätt att besluta om lån till valutareserven i stället för att som beslutar om ett bemyndigande om att ta upp sådana lån. Förslagen har också en tydlig koppling till , bl.a. vad gäller krav på oberoende i roll som centralbank. Detta har gett anledning till vissa förtydliganden i regeringsformen av vilka uppgifter, utöver penning-politiken, som omfattas av det s.k. instruktionsförbudet. Lagrådet framhöll i sin granskning att regeringens bedömningar och överväganden med hänsyn till förslagens konstitutionella betydelse och EU-rättsliga koppling i flera fall är påfallande kortfattade och att remissynpunkter i väsentliga frågor i vissa fall bemöts mycket kort eller utan egentlig motivering. Utskottet kan instämma i den bedömningen. Även om det inte hade inneburit några förändringar i sak hade det kunnat vara till gagn för dessa komplexa frågors belysning om regeringen i propositionen på vissa centrala områden varit något mer utförlig i sina överväganden. Med detta sagt vill utskottet framhålla att förslagen i materiellt hänseende i allt väsentligt bygger på de förslag som lämnats av den parlamentariska och att de ändringar som gjorts i förhållande till kommitténs förslag är parlamentariskt förankrade. Utskottet välkomnar att finansutskottet föreslås få ett utökat ansvar för granskningen av och dess verksamhet. I och med att delar av förslagen innebär att det sker en viss överföring av finansmakt till uppstår särskilda krav på granskning och uppföljning av hela verksamhet. Utskottets utökade granskningsansvar är ett viktigt verktyg för att balansera den förskjutningen. mål, uppgifter och befogenheter i fråga om penningpolitiken tydliggörs med förslaget i propositionen. Det klargörs bl.a. att utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet ska ta realekonomiska hänsyn, och det skapas också förutsättningar för en demokratisk förankring av preciseringen av prisstabilitetsmålet. Två av yrkandena i kommittémotion 2021/22:4297 av m.fl. (V) rör prisstabilitetsmålet. I motionens yrkande 1 anförs att riksbankslagen behöver kompletteras med en explicit målvariabel för den reala ekonomin, lämpligtvis ett mål för sysselsättningen, och att detta inte ska vara underordnat målet om prisstabilitet. Utskottet konstaterar att det som föreslås i propositionen är att det överordnade målet för ska vara att upprätthålla varaktigt låg och stabil inflation (prisstabilitetsmålet). Utan att åsidosätta det målet ska enligt förslaget dessutom bidra till en balanserad utveckling av produktion och sysselsättning, dvs. ta realekonomiska hänsyn. ska således ta hänsyn till den realekonomiska utvecklingen utöver dess inverkan på inflationstakten. Bestämmelsen möjliggör en s.k. flexibel inflations-målspolitik, vilket innebär att som den försöker uppnå inflationsmålet också ska ta hänsyn till hur realekonomin utvecklas; t.ex. kan den vid behov anpassa den tidshorisont inom vilken prisstabilitetsmålet ska uppnås. Utskottets uppfattning är att förslaget i propositionen har en väl avvägd utformning i denna del. Dessutom, som regeringen konstaterar, följer det av unionsrätten att prisstabilitetsmålet ska vara det överordnade målet och det finns därför inte utrymme att som motionärerna vill likställa målen. m.fl. (V) anför i yrkande 2 i motionen att det bör vara och inte som ska ha initiativrätten vad gäller att föreslå preciseringar av prisstabilitetsmålet. Syftet med en ordning där får initiativrätten att precisera prisstabilitetsmålet som preciseringen ska godkännas av är enligt regeringen att säkerställa ett högt förtroende för penningpolitiken genom att preciseringen av målet förankras i demokratisk ordning. Utskottet instämmer med regeringen i att en sådan förankring och det förtroende den medför är av stor vikt med tanke på prisstabilitetsmålets stora betydelse för den ekonomiska politiken och för samhällsekonomin. Utskottet anser att den beslutsordning som föreslås i propositionen är väl avvägd. Utskottet noterar att den föreslagna ordningen inte innebär någon begränsning av utrymme att genom operativa beslut inom ramen för preciseringen verka för att prisstabilitetsmålet uppnås. Utskottet konstaterar också att såväl Lagrådet som regeringen gör bedömningen att den föreslagna beslutsordningen inte strider mot instruktionsförbudet enligt artikel 130 i EUF-fördraget. godkännande av preciseringen kan som Lagrådet konstaterar anses ingå som en naturlig och kompletterande del i det mål för verksamhet som lagts fast av i 2 kap. 1 §. noterar i sammanhanget att ledamöter och utskott har möjlighet att initiera frågor genom motioner och utskottsinitiativ, vilket regleras i regeringsformen respektive riksdagsordningen. Det vore mot den bakgrunden av värde om kunde belysa vad det innebär i förhållande till exklusiva initiativrätt. penningpolitiska verktyg enligt lagförslaget omfattar bl.a. att ta emot inlåning, lämna krediter i svenska kronor och utländsk valuta mot betryggande säkerhet och ingå återköpsavtal (2 kap. 4 §). har framfört till utskottet att det med den föreslagna utformningen av 2 kap. 4 § första stycket 3 i förslaget till ny riksbankslag är oklart om också i fortsättningen får ingå återköpsavtal i utländsk valuta mot svenska kronor i likviditetsstyrande syfte (även kallat valutaswappar) i förhållande till finansiella företag. Ett sådant återköpsavtal innebär att köper eller säljer utländsk valuta mot svenska kronor på marknaden med ett avtal om att reversera köpet eller försäljningen vid ett överenskommet framtida datum. Det handlar således om ett penningpolitiskt instrument som innebär att tillfälligt byter valuta med finansiella företag i syfte att hantera likviditeten i svenska kronor. Det är enligt ett vanligt instrument som centralbanker använder för att styra korta marknadsräntor så att dessa hamnar nära styrräntan. Om t.ex. banksystemets efterfrågan på likviditet i svenska kronor utvecklas på ett oväntat sätt kan använda återköpsavtal i utländsk valuta för att snabbt öka eller minska mängden likviditet i svenska kronor på dagslånemarknaden. Utskottet anser att det också fortsättningsvis bör vara möjligt för att i förhållande till finansiella företag ingå återköpsavtal i utländsk valuta mot svenska kronor i likviditetsstyrande syfte. Därför bör lagen tydliggöras i denna del genom att det tillförs en ny punkt 4 efter 2 kap. 4 § första stycket 3 med den lydelsen. Ett förtydligande bör också göras i 2 kap. 4 § första stycket 3 genom att det efter ordet återköpsavtal läggs till ”i finansiella instrument”. Därutöver behöver det göras vissa följdändringar i 2 kap. 4 och 5 §§ i lagförslaget som en konsekvens av att en ny punkt 4 tillkommer (i 2 kap. 4 § 4 respektive 2 kap. 5 § 3). Utskottet håller med regeringen om att utgångspunkten bör vara att ska få vidta de penningpolitiska åtgärder som krävs för att prisstabilitetsmålet ska uppnås. Som utvecklingen visat kan en redan låg räntenivå i praktiken begränsa möjligheten att använda styrräntan. får enligt förslaget därför också köpa och sälja svenska statspapper på andrahandsmarknaden. Dock får endast om det finns synnerliga skäl även köpa och sälja privata värdepapper. Utskottet vill här, i likhet med det som framhålls i propositionen, understryka att handel med den typen av värdepapper innebär ett betydligt större risktagande för och för statens finanser än styrränteförändringar och köp av statspapper. Det klargörs vidare att får ge ut skuldebrev i svenska kronor samt genomföra valutainterventioner, det sistnämnda dock med beaktande av det växelkurssystem som regeringen har beslutat om. Finansmarknaderna har förändrats och nya nationella och internationella regelverk och instrument har tillkommit för att främja finansiell stabilitet. I har t.ex. fått ansvaret för makrotillsyn och har fått ansvaret för resolution för att hantera banker i kris. har ansvar för det finansiella systemet enligt gällande regelverk en oklar avgränsning. Det är mot den bakgrunden välkommet att mål, uppgifter och befogenheter i fråga om det finansiella systemet tydliggörs i förslaget till ny riksbankslag. I lagen klargörs att utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, ska bidra till att det finansiella systemet är stabilt och effektivt, inbegripet att allmänheten ska kunna göra betalningar. tilldelas också ett antal befogenheter och uppgifter som i hög grad är en kodifiering i lag av den verksamhet bedriver i fråga om finansiell stabilitet. Det handlar bl.a. om att ska tillhandahålla ett system för betalningsavveckling, övervaka den finansiella infrastrukturen och planera och förbereda sig för att hantera finanskriser, identifiera risker för allvarliga störningar samt att under vissa förutsättningar får ge likviditetsstöd till det finansiella systemet i form av generellt likviditetsstöd respektive nödkrediter. Det kan också noteras att förslaget innehåller vissa nya bestämmelser om samverkan mellan , och i viktigare frågor. Betydelsen av samverkan bör ses mot bakgrund av att tre myndigheter ansvarar för att motverka störningar i det finansiella systemet: som tillsynsmyndighet, som garanti-, resolutions- och stödmyndighet samt som centralbank. Även om myndigheternas roller skiljer sig åt handlar det om att bidra till samma övergripande mål om ett stabilt och effektivt finansiellt system. Kontanter och andra betalningsmedel En väl fungerande och effektiv kontanthantering och ett säkert betalningssystem är av stort samhällsintresse. På detta område sker också många teknologiska förändringar, inte minst drivna av den digitala utvecklingen. Det är enligt utskottet bra och viktigt att roll i kontant-hanteringskedjan tydliggörs genom att banken enligt lagförslaget får ansvaret för kontantutgivning, depåverksamhet och övervakning. Härigenom värnas kontanternas funktionalitet som betalningsmedel, och det klargörs att ska bidra till att det finns tillgång till kontanter i betryggande utsträckning i hela . För att säkerställa en fungerande kontantkedja får genom förslaget ansvaret för att det finns minst fem sedeldepåer med en god geografisk spridning i . Mot bakgrund av information som lämnat till utskottet under beredningen av ärendet framstår det dock inte vara praktiskt möjligt för att få samtliga fem depåer på plats till när den nya lagen ska träda i kraft. Tre av fem depåer kan vara på plats vid lagens ikraftträdande, men när det gäller de resterande två depåerna behövs det ytterligare tid för att utforma lämpliga lokaler i enlighet med relevanta säkerhetskrav och verksamhetens behov. Utskottet anser därför att det bör införas en övergångsbestämmelse för depåverksamheten i den nya riksbankslagen. Av övergångsbestämmelsen bör det framgå att bestämmelsen i 4 kap. 6 § om depåer ska tillämpas fullt ut först . Det bör också framgå att per ska minst tre depåer tillhandahållas. Digitaliseringen på betalningsmarknaden ökar och användningen av kontanter minskar. driver ett pilotprojekt för att ta fram förslag till en teknisk lösning för en s.k. e-krona. Enligt lagförslaget får , dock först efter medgivande, ge ut digitala betalningsmedel till allmänheten, t.ex. en e-krona. I detta sammanhang vill utskottet påminna om att en särskild utredare har i uppdrag att analysera för- och nackdelar med digitala centralbankspengar, bl.a. effekterna för penningpolitiken, den finansiella stabiliteten och konkurrensen på betalningsmarknaden. Utredaren ska också ta ställning till behovet av att ger ut digitala centralbankspengar och om dessa ska vara lagliga betalningsmedel (dir. 2020:133). Utredningen, som ska lämna sitt betänkande , har sin grund i ett tillkännagivande från (bet. 2018/19:FiU44, rskr. 2018/19:293–294). Fredstida krissituationer och höjd beredskap Frågan om beredskapen i betalningssystemet har blivit alltmer aktuell, inte minst mot bakgrund av beslutet att återuppta en sammanhängande totalförsvarsplanering. Det är därför bra och nödvändigt att mål, uppgifter och befogenheter i fråga om krissituationer och höjd beredskap tydliggörs i den nya riksbankslagen. Utskottet noterar att propositionens lagförslag i vissa delar avviker från utredningens förslag där det föreslogs att företag som bedriver verksamhet av väsentlig betydelse för genomförandet av betalningar ska vara skyldiga att fortsätta sin verksamhet under krig och krigsfara, om inte beslutar något annat. Utskottet håller med regeringen om att en mer lämplig ordning är att i den nya riksbankslagen föreskriva att sådana företag ska ha en krigsorganisation, dvs. ett ansvar för att planera och förbereda för att kunna fortsätta sin verksamhet med betalningar under krissituationer och vid höjd beredskap. ska då övervaka att företagen uppfyller sina skyldigheter. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är viktigt att deltar i internationellt samarbete av olika slag men att sådant samarbete bör ha koppling till olika verksamhetsområden. Det är därför lämpligt att det i den nya riksbankslagen kommer till uttryck att får delta i internationellt samarbete som har betydelse för bankens verksamhet eller som rör kunskapsutbyte med andra centralbanker. Likaså är det bra att det tydliggörs att i sitt internationella arbete ska utgå från regeringens och övergripande ståndpunkter på olika områden. får enligt förslaget liksom enligt gällande rätt vara finansiell motpart till IMF, men nya åtaganden mot IMF ska tas upp på statens balansräkning genom att medlen löpande lånas upp av . Det kan jämföras med nuvarande ordning där åtaganden mot IMF finansieras med förtida avsättningar till valutareserven. Förslaget innebär att , jämfört med nuvarande ordning, kan ha en mindre valutareserv och därmed också lägre räntekostnader för valutareserven. Med den föreslagna ordningen blir också redovisningen av statens kostnader för IMF-åtagandena tydligare och staten kan ha minsta möjliga skuld vid varje given tidpunkt. Utskottet konstaterar att grunderna för organisation består men genom förslaget skapas förutsättningar för en mer ändamålsenlig ansvarsfördelning mellan fullmäktige, direktionen och riksbankschefen. Antalet ledamöter i direktionen minskas från sex till fem (med övergångsregler för nuvarande ledamöter), vilket bl.a. betyder att riksbankschefen inte behöver använda sin utslagsröst. Riksbankschefens roll som ordförande i direktionen förtydligas, och i syfte att öka insyn och öppenhet vid anställning av en direktionsledamot ska anställningen föregås av ett ansökningsförfarande. I kommittémotion 2021/22:4297 av m.fl. (V) yrkande 3 anförs att regeringen bör tillsätta en utredning för att strama upp regelverket för ledande ledamöters och tjänstemäns innehav av värdepapper m.m. Utskottet konstaterar att enligt riksbankslag ska ordföranden och vice ordföranden i fullmäktige och ledamöterna i direktionen skriftligen anmäla sina innehav av finansiella instrument till . Övriga ledamöter i fullmäktige samt sådana anställda eller uppdragstagare som bestämmer ska skriftligen anmäla sina innehav till . Nuvarande bestämmelser om anmälan om finansiella instrument förs enligt förslaget i propositionen över till den nya riksbankslagen med den skillnaden att samtliga ledamöter i fullmäktige ska göra anmälan till i stället för till . Utskottet menar att detta regelverk i grunden är bra och skapar goda förutsättningar för en öppen och saklig granskning av ledamöternas innehav av finansiella instrument. Det finns dock skäl för och finansutskottet att på denna punkt utveckla sina rutiner för uppföljning och granskning, bl.a. med utgångspunkt i de anmälningar om värdepappersinnehav som direktionsledamöter och ledamöter i fullmäktige ska göra till . Mot den bakgrunden anser inte utskottet att det behövs någon utredning i syfte att strama upp regelverket, som motionärerna yrkar på. Budget och redovisning inklusive egna kapital Utskottet konstaterar att finansiella oberoende stärks genom förslaget om nya bestämmelser om vinstdisposition och struktur för det egna kapitalet.