sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Vi menar också att det system vi föreslagit, med livsmiljö- underlag och en ersättningsrätt som bygger på användningen av natur- vårdsavtal, kan ge de planeringsfördelar och möjlighet till förutsebarhet som ett avgifts-fondsystem erbjuder. Den utformning av ersättnings- rätten som vi föreslår är enligt vår bedömning förenlig med stats- stödsreglerna, liksom användningen av naturvårdsavtal. En stor fördel som finns med naturvårdsavtalen är att dessa inte är en ny företeelse, utan det finns erfarenhet bland såväl myndigheter som markägare kring hur sådana förhandlas fram. Vi har övervägt att ge Statskon- toret i uppdrag att utreda en fondlösning, men kommit fram till att en tydlig önskan om ett sådant system måste komma från berörda markägare innan resurser läggs på att utreda det. har föreslagit att bör ges i uppdrag att utreda behovet av ett tidsbegränsat områdesskydd som kan ta hänsyn till en skyddsvärds arts varaktighet i ett område som inte av andra skäl bör beredas permanent områdesskydd.147 Bakgrun- den till förslag om utredning är följande. Biologisk mångfald bevaras bland annat genom att tillräckliga arealer av de naturligt förekommande arternas livsmiljö säkerställs. Detta förut- sätter i normalfallet ett permanent skydd, särskilt beträffande arter som har höga krav på sin livsmiljö. har emellertid konsta- terat att det finns ett behov av att även kunna avsätta områden för skydd på kortare sikt. Vid förekomst av skyddsvärda arter som förekommer i skog, som i sig saknar höga naturvärden, behövs ett tidsbegränsat områdesskydd.148 Skogsbruksåtgärder har förbjudits i naturvärdesmässigt trivial skog, på grund av att området utgör fortplantningsområde för fridlysta fåglar. Om ett sådant område bedöms skyddsvärt endast under ett begränsat Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen, s. 613. 148Ibid., s. 613 f. antal år, saknas möjlighet att med formellt områdesskydd, vid sidan av naturvårdsavtal, avsätta området för naturvård för ett specifikt ändamål. Ett sådant tidsbegränsat områdesskydd finns i och är där begränsat till varefter området övergår till ett permanent skydd om skyddsbehovet kvarstår. Det är angeläget att en bortre tidsgräns sätts och att området i annat fall är bättre lämpat för ett mer permanent skydd. Skydd av enskilda arter, eller exemplar av arter, kan kräva att enskilda platser där en sällsynt art etablerats skyddas. Om det rör sig om en skyddsvärd art som etablerats på en plats där för- utsättningarna är osäkra kan det finnas goda skäl till att avsätta denna plats för naturvård . Om arten stannar kvar på platsen och bedöms kunna överleva där efter finns då skäl att bevara livsmiljön mer långsiktigt. Detta bör kunna ske genom ett tids- begränsat områdesskydd som ger möjlighet att besluta om föreskrifter för ett område för att därefter eventuellt övergå till ett permanent skydd.149 Mot bakgrund av våra överväganden som leder fram till förslaget om en ersättningsmodell ser vi att den flexibilitet som bör finnas, och som skulle vara avsikten med ett tidsbegränsat områdesskydd, i högre grad och på ett enklare sätt kan åstadkommas med naturvårdsavtal. Sådana kan, om det anses lämpligt, löpa på 5–och fylla samma funktion som avsetts med tidsbegränsade områdesskydd. Som fram- hållits tidigare är fördelen med naturvårdsavtal att de är mycket flexibla och helt och hållet kan utformas utifrån förutsättningarna på platsen samt omfatta mer än det som måste skyddas enligt lag, vilket man också kan avtala om ersättning för. 15.16.2Övervägt förslag: Förslag på avvägningsregler som rör nationell fridlysning Av de så kallade Klinthagen-slutsatserna följer att det, ifråga om verksamheter där syftet uppenbart är ett annat än att göra det som är förbjudet, krävs en risk för påverkan på den fridlysta beva- randestatus i området för att utlösa förbuden. Ett alternativ har varit att kodifiera dessa för de nationellt fridlysta arterna. För fridlysningarna som genomför naturvårdsdirektivet har en sådan lösning omöjlig- gjorts av uttalanden i Skydda skogen.150 Emellertid är de nationella fridlysningsreglerna uppbyggda på samma sätt som de som implementerar naturvårdsdirektiven, med förbud och möjlighet 149Ibid., s. 614. 150De förenade målen C-473/19 och C-474/19 Skydda skogen. till dispens, där en förutsättning för dispens är att dispensen inte för- svårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. När det gäller de natio- nella fridlysningarna kompliceras situationen också av att de saknar avsiktsrekvisit. Det innebär att det saknas behov av att göra en dis- tinktion mellan ett extensivt avsiktsrekvisit, och oaktsamhet. Utredningen har övervägt möjligheten att kodifiera MÖD 2017:7 (bombmurklan), vilket i princip skulle innebära att om en bestämmelse om nationell fridlysning leder till att pågående markanvändning av- sevärt försvåras ska dispens medges (vi bortser i detta sammanhang från domstolens övriga ställningstaganden, till exempel beträffande möjligheterna till ersättning). Domen kan därmed påstås införa en ny grund för dispens från förbud gällande nationellt fridlysta arter. Vi har valt att inte gå vidare med förslaget, just eftersom det, som sagt, i praktiken innebär ett förslag om att införa en ny dispensgrund. För de arter som skyddas enligt naturvårdsdirektiven är det inte möjligt, då direktiven uttömmande anger dispensgrunderna. För de svenska fridlysningarna måste det bedömas för vilka arter en sådan dispens- grund skulle kunna införas. Det kan inte göras utan att först se resul- tatet av den översyn vi föreslagit att regeringen ska göra. Beroende på vad regeringen kommer fram till i översynen kan det emellertid fin- nas skäl att se över dispensskälen vid nationell fridlysning, särskilt vad gäller arter som till exempel endast hotas av plockning. 15.16.3Övervägt förslag: Krav på obligatorisk skogsbruksplan med naturvärdesbedömning Utredningen har av utredningens experter uppmärksammats på att många frågor gällande kunskapskravet inom skogsbruket skulle kunna lösas om det infördes ett obligatoriskt krav i skogsvårdslagen på att alla skogsägare måste upprätta en skogsbruksplan, inklusive natur- värdesbedömning. Sådana planer skulle kunna upprättas fristående, och därmed skulle inte informationen vara beroende av andra myn- digheters anslagsnivåer. Utredningen konstaterar dock att våra direktiv inte ger utrymme för att lägga ett sådant förslag, mot bakgrund av att utredningsdirektiven inte innefattar en översyn av skogsvårdslagen. Dock menar vi att våra förslag närmar sig en sådan lösning, genom att det står markägaren fritt att upprätta en skogsbruksplan, inklusive naturvärdesbedömning, och bidra med den i och med samrådet kring livsmiljöunderlagen. Det handlar egentligen endast om att tidigarelägga genomförandet av det kunskapskrav som åvilar den som vill vidta en åtgärd, och därigenom möjliggöra att kunskapen samlas i ett tidigt skede. 15.17Utredningsbehov som uppenbarats under utredningen Utredningsdirektiven har sina begränsningar. Nedan redovisas om- råden där vi, utöver vad vi redovisat ovan, ser ett stort behov av att utredas av framtida utredningar. 15.17.1 2 kap. 15 § regeringsformen Sedan grundlagsregelns tillkomst har både lagstiftare och domstolar haft vissa problem med regelns förhållande till framför allt miljölag- stiftningen. Under utredningen har vi, i likhet med många före oss, försökt tolka bestämmelsen, såväl enligt dess bokstav som i ljuset av förarbeten, praxis och doktrin men tvingats konstatera att det är en mycket svår uppgift. I samband med revideringen 1994 klargjordes i förarbetena att endast de typer av rådighetsinskränkningar som redan var förenade med rätt till ersättning vid tiden för grundlagsrevisionen skulle fort- sätta vara det.151 I propositionen betonade regeringen att någon änd- ring inte var avsedd i gällande rättsregler på området.152 Redan här utbröt en omfattande rättsvetenskaplig diskussion, rörande konse- kvenserna av denna diskrepans, framför allt rörande kvalifikations- gränsen för ersättning.153 I samband med införande (det vill säga ungefär innan tredje stycket infördes i 2 kap. 15 § reger- ingsformen), föreslog regeringen att skulle innehålla reg- ler om ersättning vid beslut om nationalpark, naturreservat, kultur- 1993/94:117. Inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor. 152Bengtsson (1994) En problematisk grundlagsändring. SvJT 1994 s. 920. 153Se t.ex. Vängby (1996) Till frågan om 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen SvJT 1996 s. 892; (1996) Replik till frågan om 2 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. SvJT 1996 s. 898; (1995) Markägare – med rätt att döda? Miljörättslig tidskrift 1995:2, s. 155 ff. samt Nergelius (1997) Domstolarna, grundlagen och rättighetsskyddet – några reflek- tioner kring de senaste årens debatt och praxis. SvJT 1997 s. 426. Notera att innehållet i det som är 2 kap. 15 § RF då återfanns i 2 kap. 18 § RF. reservat, biotopskyddsområde, vattenskyddsområde samt föreläggande och förbud enligt den så kallade samrådsparagrafen (12 kap. 6 § miljö- balken).154 Bland annat utvecklade Lagrådet att ståndpunkten, att principen om att förorenaren ska betala, som i sin tur innebär att förorenaren därmed inte ska få betalt för inskränkningar i sin verk- samhet, inte stämde med ordalydelsen i 2 kap. 18 § (nuvarande 15 §) andra stycket regeringsformen.155 Genom grundlagsreform tillkom det tredje stycket.156 För de fall som där räknas upp gäller alltså inte något grundlagsskydd för rätten till ersättning. En sådan rätt kräver stöd i vanlig lag. Reger- ingen påpekade att ersättning inte bör vara aktuell om inskränk- ningen sker med anledning av att verksamheten bedrivits i strid med lagar eller andra föreskrifter eller tillståndsvillkor.157 Vid en första anblick förefaller tredje stycket klart och tydligt. Inskränkningar av miljöskyddskäl innebär endast rätt till ersättning om det följer av lag. Dessa fall gäller alltså inget grundlagsskydd för rätten till ersättning; den kräver stöd i vanlig lag. Problemet är att uttrycket miljöskydd inte är tydligt. Såväl åtgärder mot miljöfarlig verksamhet men också regler om bevarandet av miljön kan betecknas som ett miljöskydd, exempelvis regler om naturreservat, kulturreser- vat och biotopskydd. I miljöbalkspropositionen uttrycker regeringen att då alla har ansvar för att bevara biologisk mångfald etc. så ska även det ekonomiska ansvaret delas av alla. Med detta synsätt fordras alltså regler enligt vilka samhället till en viss grad kompenserar mark- ägare och andra rättighetsinnehavare för intrång som grundas på miljöskäl.158 Det ska sägas att 2 kap. 15 § tredje stycket regeringsformen inte fanns . Men osäkerheten kvarstår: vad är miljöskäl och hur mycket omfattar det? Genom det föreslagna tredje stycket klargörs dock att när det gäller rätten till ersättning vid ingripanden som sker av hälsoskydds-, miljöskydds – eller säkerhetsskäl gäller vad som följer av vanlig lag.159 1997/98:45. del 1, s. 546 f. 155Bengtsson (2018) Om bombmurklor och egendomsskydd. (red), s. 109 som hänvisar till Prop. 1997/98:45. del 2 s. 215 f. 156Ibid., s. 110. 2009/10:80. En reformerad grundlag. 1997/98:45. 2009/10:80. En reformerad grundlag. Sannolikt avsågs alltså att göra skillnad mellan naturvårdsregler och miljöskyddsregler.160 påpekade tidigt det problematiska med bestäm- melsens utformning, men konstaterar att en oklar grundlagsregel bör tolkas till förmån för den skyddade enskilde medborgaren, i detta fall markägaren – särskilt när motiven ger stöd för detta.161 Frågan är dock vad motiven ger stöd för. Reglerna om nationalparker och natur- reservat med mera anförs endast som exempel, detsamma gäller hän- visningen till miljöskyddslagens regler.162 Frågan är var gränsen går mellan när syftet med en restriktion är naturskydd eller miljöskydd. Dessvärre bidrar bestämmelsens förarbeten till otydligheterna.163 En ännu större fråga är om det är relevant att upprätthålla gränsen. Det är uppenbart att det finns en gråskala mellan de två typerna av rådighetsinskränkningar, och att det är inte finns någon skarp skilje- linje mellan miljöskydds- och naturvårdsskäl.164 I takt med ökad kun- skap om betydelsen av biologisk mångfald för resilienta ekosystem och klimatreglering minskar skillnaderna mellan dessa kategorier.165 Natur- vårdsbiologisk forskning visar att förutsättningarna för att nå miljö- målen ökar om naturresurser förvaltas ur ett landskapsperspektiv med koppling till relevanta åtgärder på beståndsnivå. Även inom miljö- politiken lyfts sambandet fram mellan landskapsperspektivet och ett hållbart nyttjande av naturens resurser.166 Härtill kommer att det finns en bred politisk konsensus om den biologiska mångfaldens av- görande betydelse för nuvarande och kommande generationer, inte 160Forsberg (2018) Landskapsplanering för naturvård och virkesproduktion – särskilt med koppling till ersättningsrätten” i NMT 2018:1 samt (2012), Skogen som livsmiljö – en rättsvetenskaplig studie om skyddet för biologisk mångfald. , avsnitt 4.5.6.2. 161Bertil (2010) Nya ersättningsfrågor i fastighetsrätten. SvJT 2010 s. 726. 162Bengtsson (2018) a.a., s. 111. 163En otydlighet som kanske kan förklaras dels av att regeringsformens regler inte är utfor- made för tillämpning i vanliga tvister, dels av att de ofta är resultatet av en politisk kompromiss där man stannat för en oklar formulering som berörda partier kunnat acceptera, dels att gransk- ning av Lagrådet inte fordras vid ändring i regeringsformen (8 kap. 21 § regeringsformen). För ett resonemang kring detta, se (2018) a.a., s. 108. 164Se t.ex. (2018) a.a., s. 110 f. och (1995) Markägare med rätt att döda? Miljörättslig tidskrift 1995:2, s. 155–184 samt SOU 2013:59. Ersättning vid rådighetsinskränk- ningar, s. 57. 165Forsberg (2018) Landskapsplanering för naturvård och virkesproduktion – särskilt med koppling till ersättningsrätten. 166Ibid., med hänvisning till m.fl. (1991), Biological Consequences of Ecosystem Fragmentation: A Review. Conservation Biology, vol. 5, s. 18–32, s. 27, m.fl. (2015), Tillstånd och trender för arter och deras livsmiljöer – rödlistade arter i , Artdatabanken 17, Artdatabanken, SLU, , s. 31 och Angelstam m.fl. (2010) Landskapsansats för bevarande av skoglig biologisk mångfald – en uppföljning av regionala bristanalys, om behovet av samverkan mellan aktörer, 4/2010. minst som ett slags försäkring för utvecklande av livsmedel och läke- medel och för att motverka översvämningar vid kommande klimat- uppvärmning. Distinktionen mellan olika miljöskäl är heller inte inter- nationellt allmängiltig.167 Många verksamhetsutövare (framför allt ifråga om miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet) får, utan ersättningsrätt och med stöd i förorenaren-betalar-principen, tåla miljökrav som syftar till att motverka förorening och störning, eftersom dessa kan nå omgiv- ningen utanför fastighetsgränsen. Det bör i sammanhanget noteras, vilket påpekar, att förorenaren-betalar-principen gäller även inom en fastighet. Den gäller alltså inte endast miljöpåverkan som sprids utanför fastigheten. Härtill kommer att även fysiska ingrepp i natu- ren kan inverka negativt på ekosystemet i omgivningen. Den otyd- liga regleringen i 2 kap. 15 § regeringsformen innebär därmed att den som avhåller sig från en betydande negativ inverkan på ett ekosystem kan få ersättning från det allmänna för att göra det, medan en annan verksamhet kan behöva bära kostnaden för att minimera en kanske betydligt lindrigare påverkan.168 Icke desto mindre finns en grundlagstadgad rätt till ersättning i den mån det allmänna inskränker användningen av mark eller bygg- nad på sådant sätt att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras, eller att skada uppkommer som är bety- dande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten. Såvida inte inskränkningen sker av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhets- skäl. Vilket leder fram till ytterligare tolkningssvårigheter. Hur ska rela- tionen mellan andra och tredje stycket tolkas? Är tredje stycket en- dast inskränkande så att förutsättningarna i andra stycket måste föreligga för ersättning (avsevärt försvårande av pågående markan- vändning inom berörd del av fastigheten) eller ger uttrycket gäller dock vad som följer av lag i fråga om rätt till ersättning lagstiftaren frihet att utforma förutsättningarna? Mot bakgrund av ovanstående menar vi att det finns ett stort be- hov av att se över grundlagsregeln. Att regeln är tydlig är viktigt, sär- skilt med tanke på att bestämmelsen behandlar mycket grundläg- 167Michanek (2016) Artskyddet, juridiken och politiken. I till , s. 397 där han hänvisar till sin tidigare artikel; (1996) Principer för ersättning vid rådighetsinskränk- ningar i vissa stater. Med särskild inriktning på skydd för biologisk mångfald. Miljörättslig tidskrift 1996:1, s. 32 ff. 168Michanek (2016) a.a., s. 397. gande rättigheter för enskilda och att den därför kan betraktas som en regel som upprätthåller viktiga rättssäkerhetsgarantier. Det ligger emellertid inom ramen för den här utredningen att göra en sådan översyn. 15.17.2 16 kap. 13 § Artikel 9.3 i Aarhuskonventionen ska, enligt praxis, tillämpas på alla slags miljöbeslut, och allmänheten ska erbjudas effektiva rättsmedel för att kunna få beslut överprövade, vilket innebär att artikel 9.3 kan tillämpas direkt i en situation som är reglerad enbart genom natio- nella regler.169 Miljöorganisationer kan överklaga tillsynsbeslut trots att denna beslutskategori inte nämns i 16 kap. 13 § miljöbalken170, och ett beslut att inte vidta några åtgärder är ett överklagbart beslut.171 Det innebär att även passivitet, det vill säga ställningstagandet som det innebär att inte vidta någon åtgärd, utgör överklagbara tillsyns- beslut enligt artikel 9.3 i Aarhuskonventionen.172 I förvaltningsdom- stolarna, dit till exempel vissa beslut enligt skogsvårdslagen och jaktlag- stiftningen överklagas, har emellertid Högsta förvaltningsdomstolens avgörande i rättsfallet HFD 2020 ref. 12 skapat en annorlunda situa- tion.173 Vi konstaterar att det finns ett behov av att se över såväl bestäm- melsen i 16 kap. 13 § som de förvaltningsrättsliga klago- rättsregler som anknyter till, eller borde anknyta till, bestämmelsen för att ge Aarhuskonventionen samma genomslag i författningstex- ten som den har getts i den praxis som utvecklat sig, framför allt i Mark- och miljööverdomstolen.174 Emellertid följer inte en översyn av 16 kap. 13 § med anknytande bestämmelser av våra utredningsdirektiv. Inte heller kan vi se över hur Aarhuskonform tillämpningen är vad gäller övrig spe- 169HFD 2014 ref. 8. 170MÖD 2012:47 (Åkergrodan i ) och MÖD 2012:48 (asfaltering av ). 171MÖD:s dom av i mål nr M 7306-17. 172MÖD:s dom av i M 13871-19. 173För en analys av situationen som skapats, se (2021); Konsulenten, tjädern och knäroten Om handläggning av artskyddsärenden, Förvaltningsrättslig tidskrift 2021:1. 174Jämför Högsta förvaltningsdomstolens vägledande avgörande i HFD 2020 ref. 12 som ana- lyseras av ; (2021) a.a. Enligt har avgörandet fått ett genomslag bland förvaltningsdomstolarna; se Kammarrätten i dom ; 5705-20 (NSF/ ./. ) och Kammarrätten i beslut ; 2222-20 (NSF/ Jämtland- ./. om Stor-Mullberget i ) där HFD heller ej meddelade prövningstillstånd (HFD ; 6177-20). ciallagstiftning som berörs (till exempel skogsvårdslagstiftningen, jakt- lagstiftningen, fiskelagstiftningen). För att anpassa innehållet i svenska klagorättsregler till Aarhuskonventionen och den praxis som utveck- lats i fordras ett betydligt större grepp än vi kan ta inom ramen för våra utredningsdirektiv. Vi vill emellertid förorda att en mer fullständig översyn faktiskt görs rörande tillgången till effek- tiva rättsmedel, såväl enligt vad som följer av Aarhuskonventionen som av . 16Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. 16.1Det övergripande syftet med utredningens andra uppdrag Utredningen har fått i uppdrag att förbättra förutsättningarna för arbetet med att förebygga, upptäcka och lagföra artskyddsrelaterad brottslighet. Det våra förslag syftar till är främst att tydliggöra de skyldigheter som följer av EU-lagstiftningen, samt göra det lättare att direkt ur författningstexten utläsa vad som faktiskt är förbjudet. Många för- slag handlar om brottsförebyggande eller brottsbekämpande myn- digheters befogenheter och möjligheter att effektivt genomdriva lag- stiftningen och lagföra överträdelser, det handlar därmed också om tillsynsansvar. Vi menar att tillsammans innebär förslagen ökad tydlig- het samt ökade möjligheter för tillsyn och kontroll samt lagföring av de brott som begås. Sammantaget bör det leda till en ökad regelefter- levnad, vilket i sin tur innebär betydande förbättringar i skyddet av arter, och ökade möjligheter att nå miljömålen som relaterar till bio- logisk mångfald. Eftersom den effekten är målet med de flesta för- slagen har det inte noterats under varje förslag. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. 16.1.1Artskyddsbrott kan få konsekvenser enligt Nagoya-protokollet och EU:s ABS-förordning Utredningen har uppmärksammats på att artskyddsbrottslighet kan ha inverkan på tillämpningen av Nagoya-protokollet, som är ett till- läggsprotokoll till konventionen om biologisk mångfald (CBD).1 EU har implementerat protokollet genom ABS-förordningen2 och kommissionens genomförandeförordning 2015/18663 och i gäller därtill förordning (2016:858) om användningen av genetiska resurser och traditionell kunskap om sådana resurser. Bestämmel- serna syftar till att reglera nyttan som uppstår vid nyttjande av gene- tiska resurser genom att skapa en större rättssäkerhet för både det land som tillhandahåller resurserna och användare av dessa. Viss handel med CITES-listade arter kan komma i konflikt med regelverket enligt Nagoya-protokollet. Ett exempel kan vara om CITES-listade arter fraktas illegalt från ursprungslandet, beslagtas av myndigheter inom EU och säljs som beslagtaget gods. Därigenom legaliseras exemplaren inom EU, men förökning av djur eller växter i kommersiellt syfte kan då ändå komma att ses som utnyttjande av genetiska resurser utan ursprungslandets tillstånd. Utredningen har inte haft möjlighet att närmare granska denna fråga, och vill uppmärksamma att ytterligare utredning kan behövas. 16.1.2Nya regler om djurhälsa är inte inarbetade EU:s nya förordning om djurhälsa, AHL-förordningen4, trädde i kraft , vilket medför följdändringar i svenska regler. Ut- redningen har inte haft möjlighet att bearbeta texterna i betänkandet enligt det nya regelverket, och hänvisar till för mer information. 1Konventionen om biologisk mångfald (SÖ 1993:77). 2Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 511/2014 av om åtgär- der för användarnas efterlevnad i Nagoyaprotokollet om tillträde till och rimlig och rättvis för- delning av vinster från utnyttjande av genetiska resurser i unionen. 3Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1866 av om när- mare föreskrifter för genomförandet av och rådets förordning (EU) nr 511/2014 vad gäller registret över samlingar, övervakning av användarnas efterlevnad och bästa praxis. 4Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/429 av om överför- bara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”). Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. 16.2Allmänt om förslagens konsekvenser Vi har i stor utsträckning beskrivit de problem som ska åtgärdas med förslagen, alternativa lösningar samt eventuella effekter om försla- gen inte genomförs i avsnittet om förslag kring artskyddsbrotts- lighet med mera. Vi redogör ändå, kortfattat och sammanfattnings- vis, för såväl problem som nollalternativ i anslutning till varje förslag. Detta eftersom problembeskrivningarna i stor utsträckning illustre- rar nollalternativet.