sou · H9B388 · 2022-01-01 00:00:00 — Det pågår redan samarbeten och samverkan mellan flera myndigheter i med just fokus på att stoppa missbruket av systemet för arbetskrafts- invandring. Dessa uppdrag måste utvärderas och analyseras innan ytterligare funktioner eller förändringar sker i uppdragen. Flera myndigheter, exempelvis och , kartlägger också hur ett informationsutbyte skulle kunna ske bättre och vilka hinder för detta som finns och frågan om informations- utbyte mellan myndigheter utreds också . Ett center, likt det i , föreslås därför inte även om den norska satsningen framstår som mycket ändamålsenlig och effektiv. Utredningen har vidare övervägt om en hjälp- eller tipsfunktion skulle kunna skötas av någon eller flera arbetstagarorganisationer. En sådan funktion skulle då kunna användas för att få vägledning och hjälp att kontakta rätt myndighet eller välja rätt vägar att gå vidare med sitt ärende. Möjligen skulle det också gå att få hjälp med att processa mot arbetsgivaren om lönen m.m. Denna hjälp skulle då Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas ges oavsett om personen är medlem i ett fackförbund eller inte. I samtal med företrädare för , och framkommer dock att dessa varken har möjlighet eller en önskan att hantera en sådan funktion. Enligt fackförbunden är en sådan lösning i grunden systemfrämmande eftersom partsmodellen bygger på fackligt med- lemskap för anställda och medlemskap i arbetsgivarorganisation för arbetsgivare. Fackförbunden verkar på uppdrag av sina medlemmar och vill därför inte åta sig att processa om utestående lön åt arbets- kraftsinvandrare som ännu inte är medlemmar i något fackförbund. Det skulle dessutom sannolikt minska arbetskraftsinvandrarnas intresse för att gå med i facket. Enligt utredningens kartläggning har de initiativ som växt fram, bl.a. och Fair Play bygg, varit framgångsrika. De tar emot flera ärenden och fungerar som en hjälpfunktion både för den utsatta och för myndigheterna som på detta sätt får ta emot information som redan till viss del är bearbetad. Sådana initia- tiv är mycket positiva och det är viktigt att parterna på arbetsmark- naden tar ansvar för att arbetsmarknaden fungerar och att arbets- tagare inte utnyttjas som kommer till för att arbeta. Det står dock klart att dessa initiativ inte räcker och inte heller omfattar hela den grupp som utredningen har att beakta. Därtill saknas det ett samlat grepp, en hjälp som kan ges oavsett inom vilken bransch eller var i landet personen befinner sig. I har den finska brottsofferjouren en uttalad stödfunk- tion för arbetstagare som utnyttjas. I samtal med framkommer att de redan har varit i kontakt med den finska motsvarigheten och diskuterat hur de skulle kunna nå denna grupp av människor. Brottsofferjouren är både intresserade av och anser sig ha möjlighet att med relativt små medel till utbildnings- insatser och metodstöd kunna ta sig an uppgiften att både stötta och hjälpa arbetskraftsinvandrare som känner sig utsatta för brott. Hjälpen kan dessutom ges på flera olika språk, åtminstone via telefon, vilket är en stor fördel då flertalet av per- sonerna kanske varken behärskar svenska eller engelska. Personen som söker hjälp kan välja att vara anonym och uppgifter om ärendet delas inte med någon annan och kan inte heller begäras ut av andra aktörer. Brottsofferjourerna har den infrastruktur som krävs med 70 lokalkontor runt om i landet och en central stöd- Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas telefon, vars nummer dessutom är densamma som för alla brotts- offerjourer inom hela EU. Utredningen har undersökt olika möjligheter för att ge detta uppdrag till Brottsofferjouren . Det har dock inte gått att finna vare sig rättsliga eller praktiskt fungerande lösningar för detta. Det har framförts att varken eller Brottsoffer- myndigheten har i uppdrag att ta sig an den här gruppen av utnytt- jade arbetstagare. Det har inte heller gått att få till stånd en lösning där medel fördelas till någon av dessa myndigheter för att sedan kunna sökas av Brottsofferjouren. Utredningen lämnar därför inget förslag i denna del. Utredningen anser dock att frågan om hur utsatta arbetskraftsinvandrare ska kunna få hjälp och stöd bör utredas vidare, då behovet framstår som angeläget. Bedömning: De planerade upplysningsinsatserna för att öka allmänhetens kunskaper och medvetenhet när det gäller arbets- livskriminalitet bör genomföras både nu och . Några andra informationsinsatser behövs inte . Skälen för utredningens bedömning Det har framhållits av flera olika aktörer att allmänheten behöver information om hur arbetsförhållandena kan se ut, särskilt i vissa branscher, även i . Information kan vara ett sätt att få kon- sumenterna att göra mer medvetna val när de köper varor eller tjänster. Genom att få fler konsumenter att göra medvetna och upplysta val skulle en viss del av missbruket kunna reduceras om kraven ökar från konsumenterna på att en vara eller tjänst är pro- ducerad under rimliga villkor. Svenska konsumenter är i allmänhet medvetna och anpassar snabbt efterfrågan efter vad som t.ex. är bra miljöval. Mer information om de problem som kan förekomma även på den svenska arbetsmarknaden skulle därför kunna få stor effekt. I det fortsatta uppdraget till att leda samver- kan för att motverka fusk, regelöverträdelser och brottslighet i arbetslivet ingår att genomföra förebyggande informationsinsatser Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas för att öka allmänhetens kunskaper och attityder i förhållande till arbetslivskriminalitet. Det framgår av uppdragsbeskrivningen att en ökad kunskap hos allmänheten om sambandet mellan t.ex. låga priser och risken för bristfällig arbetsmiljö, svartarbete, utnyttjande av arbetskraft och människohandel för tvångsarbete kan minska efter- frågan på varor och tjänster som bidrar till arbetslivskriminalitet. ”Människohandel för sexuella och andra ändamål – Lägesrapport 21” föreslogs också att Jämställd- hetsmyndigheten ska få i uppdrag att samordna informationskam- panjer till allmänheten om effekter av människoexploatering. Kam- panjen skulle fokusera på åtgärder för att eliminera efterfrågan på dessa tjänster och privatpersoners ansvar. Även inom ramen för arbetar de samverkande myndigheterna för att ta fram infor- mationsinsatser till allmänheten. Även arbetsmarknadens parter borde ha ett intresse av att kon- sumenterna blir mer upplysta. Bara genom att rikta sig till sina egna medlemmar skulle man kunna nå ut till många konsumenter. Detta är också något som flera av de arbetsgivar- och arbetstagarorganisa- tioner som utredningen fått kontakt med redan gör eller har insett behovet av. Det är av yttersta vikt att de upplysningskampanjer som redan har föreslagits blir av. De skulle också behöva genomföras även . Eftersom det redan finns både uppdrag och förslag om kampanjer som riktar sig till allmänheten gör utred- ningen bedömningen att det räcker att påtala vikten av att dessa blir av och att det är angeläget att de även kommer genomföras framöver. Det är också positivt att flera av de parter på arbetsmarknaden som utredningen varit i kontakt med redan insett behovet och nyttan av att göra egna upplysningskampanjer. Upplysningskampanjer som genomförs ofta och i bred skala bör kunna påverka många konsu- menter. Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas 5.3.5Ett arbetstillstånd får vägras för arbete hos en arbetsgivare som brutit mot väsentliga regler Förslag: Ett tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL får vägras om 1.arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion enligt 20 kap. eller dömts för brott enligt 4 kap. 1 a eller 1 b § BrB, eller 2.arbetsgivaren har blivit påförd en sanktion för att ha lämnat oriktiga uppgifter till ledning för en myndighets beslut om skatt eller avgift och uppgifterna rör redovisning av arbete. Skälen för utredningens förslag Det finns enligt dagens regelverk inget som uttryckligen hindrar att en utlänning kan beviljas tillstånd för arbete hos en arbetsgivare som har utnyttjat arbetskraftsinvandrare eller som t.o.m. dömts för vissa brott mot arbetskraftsinvandrare. Regeln om beviljande av arbetstillstånd i 6 kap. 2 § UtlL är visserligen fakultativ, vilket ger en möjlighet att inte bevilja arbetstillstånd till den som har ett anställningserbjudande hos en arbetsgivare som tidigare misskött sig t.ex. genom att inte uppfylla anställningsvillkoren så att arbetskraftsinvandraren inte fått sitt arbetstillstånd förlängt. Det förutsätter dock att har information om arbets- givarens tidigare förehavanden. Utredningen anser att det borde tydligt uttryckas ett stöd i lagen för att en kontroll av arbetsgivare får göras och vid vilka tillfällen ett tillstånd inte bör medges på grund av misskötsamhet hos arbets- givaren. Det bör därför slås fast i lagen att ett arbetstillstånd hos en viss arbetsgivare får vägras i vissa uttryckliga fall. Regeln bör placeras i 6 kap. UtlL efter övriga regler om arbetstillstånd i 2–2 b §§. Även denna bestämmelse blir fakultativ men ger det rättsliga stödet för att utföra vissa registerkontroller av arbetsgivaren trots att denne inte är part i ärendet. Bestämmelsen föreslås vara fakultativ för att inte i alla situationer och gent- emot alla arbetsgivare ska vara tvungen att utföra dessa kontroller. Exempelvis behövs knappast sådana kontroller när arbetsgivaren är ett större aktiebolag med många anställda eller ett certifierat bolag Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas som har god kännedom om. Det blir ytterst en fråga för att bedöma när man anser att arbets- givaren behöver kontrolleras men det är givetvis särskilt angeläget i de situationer då tillämpar särskilda utrednings- åtgärder (se avsnitt 4.4.3) eller i de branscher och företag som Migra- tionsverket särskilt ska kontrollera enligt förslaget i SOU 2021:5 (se avsnitt 5.2). Det bör för det första regleras att ett arbetstillstånd får vägras för det fall att arbetsgivaren som står bakom anställningserbjudandet som ligger till grund för ansökan om arbetstillstånd blivit påförd en sanktion som regleras i 20 kap. UtlL. Arbetsgivaren ska då ha gjort sig skyldig till något brott i 20 kap. UtlL eller blivit påförd en sank- tionsavgift enligt samma kapitel. Brott mot straffbestämmelserna i 20 kap. UtlL kan exempelvis avse människosmuggling eller anställ- ning av någon utan erforderliga tillstånd. Även de föreslagna nya brotten olovlig handel med arbetserbjudanden m.m. och exploa- tering av utländsk arbetskraft (se avsnitt 6.3.2 och 6.3.3) föreslås bli placerade i detta kapitel och kommer därmed kunna utgöra en grund för att vägra arbetstillstånd. Med sanktionsavgift avses regleringen i 20 kap. 12 och 12 a §§ UtlL samt den nya föreslagna sanktions- avgiften i 12 b § för den som inte uppfyller kraven avseende bostad. Vidare bör inte heller en arbetsgivare som dömts för människo- handel eller människoexploatering enligt 4 kap. 1 a eller 1 b § BrB få anställa en arbetstagare från tredje land. Den som dömts för brottet eller blivit påförd sanktionsavgiften kan vara den enskilda näringsidkaren eller, när det gäller juridiska personer, en person med ledande ställning, med befogenhet att före- träda företaget, med rätt att fatta beslut på dess vägnar eller en person som annars haft ett särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. Beträffande juridiska personer finns det nog knap- past någon anledning för att kontrollera samtliga företrädare, styrelseledamöter etc. i ett börsnoterat bolag. Vem som är bolagsman i ett handelsbolag respektive vilka som företräder ett aktiebolag går alltid att få fram via . Ett sätt för verket att förenkla kontrollen av vem eller vilka som företräder bolaget skulle kunna vara att se till att den uppgiften ska anges i anställ- ningserbjudandet. För att det ska bli möjligt för att kontrollera om en arbetsgivare blivit dömd för brott föreslås att förordningen (1999:1134) om belastningsregister kompletteras med Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas en bestämmelse om att får åtkomst till uppgifter ur registret för detta ändamål. Det är även viktigt att skatte- och bidragsfusk hos arbetsgivaren, såsom exempelvis svartarbete kan beaktas. Sanktioner som har påförts på grund av oriktigt eller utelämnat uppgiftslämnande i sam- band med beskattning beträffande arbete bör därför också utesluta att arbetsgivarens anställningserbjudande kan ligga till grund för ett arbetstillstånd. Sanktioner som avses kan t.ex. vara påförande av skattetillägg enligt skatteförfarandelagen (2011:1244) eller begånget skattebrott enligt skattebrottslagen (1971:69). Det otillåtna hand- landet ska ha avsett uppgifter som rör redovisning av arbete. Det innebär att t.ex. ett skattebrott på grund av felaktigt redovisade upp- gifter om mervärdesskatt inte ska beaktas. kan med stöd av förordningen om behandling av uppgifter i Skattever- kets beskattningsverksamhet kontrollera arbetsgivaren i dessa avse- enden. Utredningens förslag kommer innebära att även arbetsgivare som inte har begått något brott kan komma att kontrolleras mot bl.a. belastningsregistret. Utredningens bedömning är dock att för- delarna med detta förslag, att öka förutsättningarna för att förhindra att arbetskraftsinvandrare anställs av arbetsgivare som t.ex. tidigare exploaterat en utlänning, överväger det intrång i den personliga integriteten som dessa kontroller innebär. Vid bedömningen av om det finns skäl att underlåta att tillämpa avslagsgrunden trots att arbetsgivaren har påförts sanktioner bör proportionalitetsprincipen tillämpas vilket innebär att samtliga om- ständigheter i det enskilda fallet ska beaktas. Omständigheter som kan vara av betydelse vid prövningen är bl.a. vilken tid som har förflutit sedan arbetsgivaren påfördes sanktionen och hur allvarlig den överträdelse som lett till sanktionen har varit. Det bör också beaktas om det har varit fråga om upprepade förseelser. Är det t.ex. fråga om en mindre allvarlig engångsföreteelse kan det finnas skäl att avstå från att tillämpa avslagsgrunden. En sanktion som drabbat en arbetsgivare bör normalt sett inte heller för alltid exkludera denne från möjligheten att anställa en utlänning som behöver arbetstill- stånd. En rimlig tid under vilken arbetstillstånd hos den aktuelle arbetsgivaren får nekas skulle kunna vara . För andra fall av tidigare misskötsamhet hos arbetsgivaren, som t.ex. att denne tidigare inte uppfyllt sina åtaganden enligt anställ- Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas ningsvillkoren så att arbetskraftsinvandraren inte fått sitt arbets- tillstånd förlängt eller att arbetsgivaren av andra skäl inte kan anses seriös t.ex. för att det inte finns medel för att betala lön, har Migra- tionsverket alltjämt möjlighet att avslå en ansökan om arbetstillstånd genom att bestämmelsen i 6 kap. 2 § är fakultativ. 5.3.6Vissa krav på en bostad som tillhandahålls av arbetsgivaren Förslag: Om arbetsgivaren tillhandahåller en bostad till en utlänning med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL 1.får hyran för bostaden inte stå i missförhållande till utlän- ningens lön eller boendets standard och 2.ska bostaden uppfylla allmänna säkerhets- och hälsobestäm- melser. Om en fysisk eller juridisk person bryter mot punkterna 1 eller 2 ska denne betala en särskild avgift. För varje utlänning ska av- giften vara det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialför- säkringsbalken som gällde när överträdelsen upptäcktes, eller om den har upphört, som den pågick. Om över- trädelsen har pågått än , ska avgiften för varje utlänning i stället vara två prisbasbelopp. Av- giften får sättas ned helt eller delvis, om särskilda skäl talar för det. Avgiften ska tillfalla staten. Arbetsgivaren ska kunna föreläggas vid vite att till Migra- tionsverket lämna uppgifter om arbetstagarens boendeförhål- landen. Skälen för utredningens förslag För att en utlänning ska beviljas arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL krävs bl.a. att han eller hon har erbjudits en anställning som gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig och att lönen inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Om lönen inte når upp till de krav som ställs prövar om det finns Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas andra ersättningar eller förmåner i erbjudandet som kan räknas som lön och som kan medföra att kravet på lön är uppfyllt. Sådana ersätt- ningar som skattemässigt räknas som lön ska även räknas in i den totala lönen vid bedömning av om ett erbjudande kan ligga till grund för arbetstillstånd. Den vanligaste förmånen utöver lönen är att arbetstagaren erbjuds fri bostad. Om en arbetsgivare erbjuder den anställde fri bostad, annat än vid tjänsteresor, är det en skattepliktig förmån. Den förmånen ska därför även räknas med vid bedömningen av om arbetstillstånd kan beviljas. De förmåner som ska räknas med som lön måste omräknas till ett kontant värde. När det gäller av arbetsgivaren betald bostad beräknas det vid beskattningen utifrån marknadsvärdet på orten, läget och storleken på boendet. har utfärdat ett ställningstagande avseende beräkning av värdet på en bostadsförmån och i en bilaga till den finns en tabell med marknadsmässiga hyresnivåer per kvadrat- meter för olika orter i landet. Samma bedömning kan göras i arbets- tillståndsärenden. Det värde som man får fram genom att ta mark- nadsvärdet per kvadratmeter gånger bostadens storlek i kvadratmeter är det värde som räknar som lön vid bedömningen av om villkoren uppfyller kraven för att få arbetstillstånd. Om en bostad delas av flera personer får dess yta delas med antal boende. För att kunna värdera förmånen krävs att det i erbjudandet framkommer tillräckliga uppgifter om det erbjudna boendet.33 kan alltså räkna en bostadsförmån som lön om det behövs för att nå upp till de inkomstnivåer som krävs för att få arbetstillstånd. Det finns dock inga bestämmelser i 6 kap. UtlL som reglerar vad som gäller när arbetsgivaren tillhandahåller en bostad. Flera aktörer har påpekat behovet av ett krav på skälig hyra och rimlig standard på boenden. I utredningens kartläggning framkom- mer att ett fåtal arbetsgivare systematiskt utnyttjar systemet med arbetskraftsinvandring och att ett vanligt tillvägagångssätt i dessa fall är att arbetskraftsinvandraren får en lön som redovisas men som de sedan tvingas återbetala delar av. Det framkommer rapporter om att arbetsgivaren, vid granskning av hur transaktionerna har sett ut, uppger att arbetstagaren fått hyra bostad av arbetsgivaren och att en del av återbetalningen avser ersättning för bostaden. 33Migrationsverkets rättsliga ställningstagande, Bedömning av om den lön, inklusive eventuella förmåner, som erbjuds för en anställning är tillräcklig för att uppfylla kravet i 6 kap. 2 § utlän- ningslagen, RS/007/2021. Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas ningen framkommer också rapporter om missförhållanden i boende- miljön och utnyttjande som har sin utgångspunkt i hyresförhållan- det. Mot denna bakgrund anser utredningen att det finns skäl att ställa krav på de boenden som en arbetsgivare tillhandahåller en arbetstagare med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Krav som ska ställas när arbetsgivaren tillhandahåller en bostad För att tillstånd ska beviljas en säsongsarbetare ställs krav på att utlänningen ska kunna visa att denne under sin vistelse kommer att ha tillgång till en bostad med lämplig standard.34 Enligt utredningen bör en motsvarande bestämmelse inte införas för arbetskrafts- invandrare med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Att det har införts för säsongsanställda beror på att det är ett krav enligt säsongsanställningsdirektivet.35 Gruppen arbetskraftsinvandrare en- ligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL är betydligt mindre homogen än säsongsarbetare på grund av att de arbetar inom många olika branscher och med väldigt olika förutsättningar. Säsongsanställda arbetar inte sällan på otillgängliga platser och . Detta gäller inte generellt för gruppen arbetskraftsinvandrare med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Det är inte heller lika vanligt att arbetsgivare upplåter eller förmedlar en bostad till de utlänningar som beviljas arbetstillstånd enligt 6 kap. UtlL. Ett generellt krav på en lämplig bostad redan vid ansökan skulle också kunna ha en negativ effekt på kompetensförsörjningen i landet. Mot denna bakgrund föreslås inte ett krav på bostad som en del av förutsättningarna för tillståndets beviljande i 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Vad som däremot framkommit är att vissa arbetsgivare som miss- brukar systemet kan erbjuda både arbete och boende även om boendet inte alltid är i arbetsgivarens egna lokaler. Det är uppenbart att den som blir beroende av samma person både för sitt arbete och sitt boende kan hamna i en utsatt position. Det kan därför finnas skäl att reglera vad som ska gälla för att förhindra att arbetskrafts- invandrare blir utnyttjade när arbetsgivaren också tillhandahåller boendet. I 6 c kap. UtlL finns bestämmelser för säsongsanställda som reglerar vad som gäller när en arbetsgivare upplåter eller för- 346 c kap. 2 § 4 UtlL. 35Europaparlamentets och rådets direktiv /36/EU av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för säsongsanställning. Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas medlar en bostad till utlänningen. De krav som uppställs i denna bestämmelse gäller alltså utöver att arbetstagaren för att beviljas ett tillstånd ska ha en bostad med lämplig standard enligt 6 c kap. 2 § 4 UtlL. Om arbetsgivaren upplåter eller förmedlar bostaden till utlän- ningen får, enligt 6 c kap. 3 § UtlL, ett tillstånd för säsongsarbete beviljas endast om •hyran för bostaden inte står i missförhållande till utlänningens lön eller boendets standard, •hyran för bostaden inte dras från utlänningens lön i andra fall än enligt lagen (1970:215) om arbetsgivares kvittningsrätt, •arbetsgivaren har tillhandahållit utlänningen en skriftlig handling med hyresvillkoren, och •bostaden uppfyller allmänna säkerhets- och hälsobestämmelser. Enligt utredningen finns det skäl att införa en likande bestämmelse som den som finns i 6 c kap. 3 § UtlL även för dem som beviljas arbetstillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Den nya bestämmelsen bör placeras i 20 kap. UtlL som en ny 12 b §. För säsongsanställda gäller kraven på bostaden om arbetsgivaren upp- låter eller förmedlar en bostad. Enligt utredningen är detta begrepp inte lämpligt att använda för de arbetsgivare som erbjuder en bostad till en arbetskraftsinvandrare med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Dessa arbetstagare behöver inte ha en bostad ordnad på förhand. De är därför inte i samma utsatta situation som en säsongsarbetare när det gäller boendefrågan. En arbetsgivare som endast rekommenderar eller hänvisar en arbetskraftsinvandrare till en bostadsförmedlare eller en hyresvärd bör inte träffas av bestämmelsen och riskera att bli ansvarig för omständigheterna kring boendet. Utredningen förslår därför i stället att bestämmelsen ska gälla den arbetsgivare som tillhandahåller en bostad. Om arbetsgivaren till- handahåller en bostad till utlänningar med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL ska alltså vissa krav gälla. Med tillhandahåller avses det fallet att arbetsgivaren är den som upplåter boendet men även fall när denne har erbjudit en lösning med arbete och bostad, även om bostaden inte upplåts av arbetsgivaren själv i det fallet. Att arbetsgivaren endast rekommenderar arbetstagaren möjliga boende- alternativ omfattas däremot inte. Åtgärder för att motverka att systemet för arbetskraftsinvandring missbrukas