sou · H9B332 · 2022-01-01 00:00:00 — För att materialet ska om- fattas av leveransplikten ska den som har låtit framställa materialet också vara den som gör materialet tillgängligt, dvs. den som styr över tillgängliggörandet. Det saknar betydelse om någon annan anlitas för att tekniskt färdigställa materialet eller för att sköta själva distri- butionen. Det är alltså verksamheten hos den som har låtit framställa materialet som är avgörande för om bestämmelsen är tillämplig eller inte. Detta innebär att det inte krävs yrkesmässighet i två led. Den som har låtit framställa materialet kan vara upphovsmannen vid egen- utgivning, i annat fall en tidningsutgivare, ett musikbolag, ett bok- förlag eller motsvarande. Med yrkesmässiga former avses liksom enligt e-pliktlagen att verksamheten ska bedrivas i vinstsyfte, vara av en inte alltför obetyd- lig omfattning och avsedd att bedrivas mer varaktigt. Det krävs inte att verksamheten genererar vinst. Verksamheten behöver inte heller vara en persons eller ett företags huvudsysselsättning. Det innebär t.ex. att en person som har en löneanställning men som har en podcast eller blogg som uppfyller övriga kriterier i bestäm- melsen kan ha leveransplikt. Liksom enligt e-pliktlagen faller material som görs tillgängligt av företag som huvudsakligen ägnar sig åt att producera eller sälja varor eller tjänster i fråga om produkterna (reklam- och informations- material, prislistor, bruksanvisningar, manualer, vägledningar etc.) utanför, eftersom syftet med verksamheten inte är att publicera material. Som framgått ovan har KB efterfrågat att även material som publiceras av sådana aktörer ska samlas in med leveransplikt. Vi anser dock att en sådan leveransplikt skulle föra för långt och att det, i förhållande till syftet med pliktmaterialet, vore oproportionerligt att kräva att även dessa företag ska ha en administrativ struktur för att leverera pliktmaterial. Möjligheten att ha tillsyn över att leverans sker från dessa företag framstår vidare som mycket begränsad, vilket kan innebära att legitimiteten för regleringen minskar. Bestämmel- sen bör som vi nämnt ovan endast träffa egentliga publicister eller motsvarande. Material som tillgängliggörs av andra aktörer får i stället samlas in genom egeninsamling eller rekvisition. Avsikten är att bestämmelsen ska träffa sådana publicister, förlag och andra utgivare som bara sysslar med digital utgivning, dvs. e-bokförlag, nättidningar och e-musikbolag etc., eftersom det auto- matiska grundlagsskyddet inte omfattar aktörer som saknar fysisk Detsamma gäller enligt motsvarande bestämmelse i e-plikt- lagen. Sådana aktörer kan visserligen ha frivilligt grundlagsskydd för sin utgivning men de har ingen skyldighet att ansöka om utgivnings- bevis. Material som tillgängliggörs av sådana aktörer bör liksom omfattas av leveransplikt. Bestämmelsen är också avsedd att i större utsträckning än träffa material som publiceras i ”nya medier” som bloggar, vloggar och podcasts och material som publiceras i social media. För att om- fattas av leveransplikt ska det vara fråga om något som kan betraktas som en egentlig publikation, t.ex. ett blogginlägg, ett avsnitt av en podcast eller vlogg, en artikel eller dylikt. flöden i social media med bilder, text eller rörlig bild faller utanför. Detsamma gäller kom- mentarsfält, chattar, diskussionsforum etc. Material som publiceras i social media och som endast är avsett att vara tillfälligt tillgängligt omfattas inte heller (t.ex. inlägg som är förinställda att försvinna ). De regler vi föreslår kan i vissa situationer få till följd att ett till- gängliggörande både sker med grundlagsskydd och enligt nu före- slagen bestämmelse. Så är fallet t.ex. om ett traditionellt massmedie- företag publicerar material såväl i sina grundlagsskyddade platt- formar som på plattformar som inte omfattas av sådant skydd Det innebär inte att det föreligger en dubbel leveransplikt utan regeln om att ett exemplar ska levereras gäller, se avsnitt 10.4.1 (jfr avsnitt 8.4). Om ett material från ett traditionellt massmedieföretag endast pub- liceras på en plattform som saknar grundlagsskydd, gäller leverans- plikt enligt den nu aktuella bestämmelsen. Som exempel kan nämnas en tidningsutgivare som publicerar en artikel endast i social media. För att leveransplikt ska uppkomma krävs att materialet fram- ställs och tillgängliggörs i yrkesmässiga former eller annars på ett sätt som innebär att det sker i en verksamhet av större omfattning och en inte obetydlig andel av allmänheten tar del av materialet. När det gäller publicering som sker av annan än ett medieföretag kan av- gränsningen av vad som kan anses som yrkesmässig publicering vara svår. Podcasts, bloggar och vloggar kan ha en stor lyssnar-, tittar- eller läsarskara utan att den som låter framställa och gör materialet tillgängligt gör det i vinstsyfte, oavsett om verksamheten genererar intäkter eller inte. Det kan också vara en glidande skala mellan när det endast är fråga om ren hobbyverksamhet och när ett yrkes- mässigt inslag inträder. Intäkter genereras normalt via reklam och Betalning erhålls i vissa fall endast i form av gratis produkter. Den som bloggar, spelar in en podcast eller dylikt kan också vara kopplad till ett medieföretag och erhålla betalning från företaget baserat på antal inlägg, följare, prenumeranter etc. Verksam- heten är i dessa fall ofta organiserad på ett sådant sätt att bloggen/pod- inte omfattas av medieföretagets grundlagsskydd. Skulle grundlagsskyddet omfatta även sådant innehåll gäller leveransplikt för materialet enligt bestämmelserna för tillgängliggörande med grund- lagsskydd. Detsamma gäller om den som driver t.ex. en blogg har frivilligt grundlagsskydd för databasen. Mot bakgrund av att även material som framställs och publiceras utan vinstsyfte kan ha ett stort genomslag i det offentliga samtalet föreslår vi att bestämmelsen utformas på ett sådant sätt att även denna typ av material ska kunna samlas in med leveransplikt. Ett sådant tillägg behövs också för att material från t.ex. föreningar och politiska partier som publicerar material i opinionsbildande syfte ska kunna samlas in med leveransplikt. Sådan verksamhet bedrivs inte med vinstsyfte. För att material som framställs och tillgängliggörs i verksamhet som inte bedrivs i yrkesmässiga former, dvs. utan vinst- intresse, är det avgörande i stället att en inte obetydlig andel av all- mänheten tar del av materialet och att den verksamhet i vilken mate- rialet framställts och tillgängliggjorts har en större omfattning. Förutsättningen att en inte obetydlig andel av allmänheten tar det av materialet tar sikte på materialets spridning till allmänheten. Huruvida det första kravet ska anses uppfyllt eller inte ska ses i för- hållande till materialets målgrupp. Om målgruppen är allmänheten här i landet i stort krävs att ett en relativt stor andel av allmänheten tar del av det för att det ska omfattas. Om målgruppen i stället är en viss grupp av allmänheten, de som har ett visst fritidsintresse, bor i en viss stad eller tillhör en viss nationalitet, får bedömningen ske utifrån mate- rialets spridning i målgruppen. Bedömningen kan baseras på följar- statistik, antal prenumeranter, besökare på webbplatsen eller liknande. Materialet ska också ha framställts och gjorts tillgängligt i en verksamhet av större omfattning. Avsikten är att det ska vara fråga om material som publiceras återkommande, t.ex. en blogg som upp- dateras med nya inlägg med viss kontinuitet, återkommande avsnitt av en podcast eller dylikt. Den verksamhet i vilken materialet fram- ställs och publiceras ska alltså ha viss varaktighet. Vidare krävs att materialet i sig har en viss omfattning. Detta innebär att det ska vara fråga om regelrätta publikationer, inte korta notiser, kommentarer eller liknande. Det ska ha krävts en viss arbetsinsats i form av perso- nella eller ekonomiska resurser för att framställa materialet. Som nämnts ovan omfattas inte rena flöden i sociala medier, kommentars- fält etc. Vi är medvetna om att bestämmelsen, liksom motsvarigheten i e-pliktlagen, innehåller inslag av bedömning. Avsikten är att bestäm- melsen ska omfatta sinsemellan väldigt olika leverantörer som fram- ställer och gör tillgängligt ett mångfasetterat material med uttryck som är en del av det offentliga samtalet. Den bör också ge utrymme för att rymma material som görs tillgängligt i nya medieformer. Det ställer höga krav på den pliktansvariga myndighetens arbete med att följa upp att leveranser sker. För att bestämmelsen ska få önskad effekt behövs det också ett aktivt samarbete mellan den plikt- ansvariga myndigheten och särskilt de nya leverantörerna. Vi gör bedömningen att de negativa konsekvenserna för pliktinsamlingen av en mera avgränsad bestämmelse med mindre utrymme för bedöm- ning, skulle bli alltför stora. Pliktmaterial som varken omfattas av den här bestämmelsen eller tillgängliggörs med grundlagsskydd kan, om överiga förutsättningar är uppfyllda, samlas in med rekvisition eller egeninsamling (se vidare kaptiel 11 och 12). 10.1.7Särskilt om print on demand Print on demand, dvs. framställning av skrifter eller tekniska upp- tagningar på beställning, är en växande marknad. Metoden, – som är vanligt förekommande för framställning av böcker men också före- kommer för affischer, cd-skivor etc., – innebär att det fysiska exem- plaret framställs först efter att någon har beställt ett exemplar. Möjligheten att trycka eller på annat sätt framställa t.ex. en bok först efter beställning innebär att förlaget eller motsvarande inte på för- hand måste avgöra hur många exemplar som kommer att säljas. Metoden har också fördelar eftersom det inte krävs någon lagerhåll- ning. Möjligheten att saluföra t.ex. en bok som print on demand innebär också att sådant som annars skulle ha refuserats kan finnas tillgängligt och framställas i enstaka exemplar. Det är inte ovanligt att titlar trycks upp och distribueras i en fysisk upplaga som titeln kan beställas som print on demand. finns ett mycket stort antal titlar tillgängliga on demand. Merparten har inte distribuerats i en fysisk upplaga. Många av dessa titlar beställs aldrig av någon. Detta innebär enligt vår bedömning att det inte är rimligt att koppla leveransplikten redan till det tillfälle då boken, tid- skriften eller dylikt saluförs som print on demand. En sådan ordning skulle inte heller möjliggöra annat än leverans av en digital förlaga, eftersom förlaget eller motsvarande inte kan åläggas skyldighet att framställa fysiska exemplar enbart för pliktleverans. Plikten bygger på att det är material som har gjorts tillgängligt för allmänheten som ska samlas in med plikt. När det gäller böcker, tidskrifter etc. som bjuds ut som print on demand finns materialet tillgängligt för läsning först när ett fysiskt exemplar har framställts. Enligt vårt förslag ska därför pliktmaterial som framställs som print on demand omfattas av reglerna för leveransplikt av skrifter respek- tive tekniska upptagningar. Det innebär att pliktskyldigheten in- träder när det första fysiska exemplaret framställs och tillgängliggörs för allmänheten. Har en bok, eller motsvarande, som framställts som print on demand redan pliktlevererats, t.ex. eftersom boken också har tryckts och saluförts i butik inträder plikten bara om det exem- plar som framställts som print on demand avviker från det tidigare framställda i något avseende. Detsamma gäller vid senare framställda exemplar genom print on demand. Vi behandlar frågan om vad som ska krävas för att leveransplikt ska inträda vid om- och nytryck m.m. närmare i avsnitt 10.2 nedan. Huvudregeln är att leveransplikten för skrifter även i den nya lagen ska ligga på framställaren, dvs. tryckaren eller motsvarande, se avsnitt 10.3.2. För att den ordning för print on demand som vi föreslår ska fungera för skrifter krävs alltså att den som gör beställ- ningen av framställningen (förlaget, en publiceringstjänst, en egen- utgivare) meddelar tryckeriet när pliktexemplar ska lämnas. Denna huvudregel utgör dock inget hinder för att t.ex. en publiceringstjänst som en del av de tjänster den erbjuder också erbjuder tjänsten att se till att pliktexemplaren levereras på rätt sätt. En sådan lösning finns genom avtal mellan KB och en stor svensk publicerings- tjänst. Det framstår som ändamålsenligt. I avsnitt 10.9 diskuterar vi våra förslag när det gäller möjligheten för den pliktansvariga myndigheten att i enskilda fall medge undan- tag och avvikelser från bestämmelserna om leveransplikt. Beträf- fande material som framställs on demand är det således möjligt att medge undantag från plikten som sådan, från hur många exemplar av en skrift som ska lämnas eller från att lämna den digitala förlagan. Undantag eller beslut om avvikelser kan också bli aktuellt om mate- rialet finns i flera olika varianter som är dyra att framställa, t.ex. en affisch som kan beställas i olika storlekar. Förslag: Leveransplikt ska inte gälla för följande. 1.Visitkort, etikett, blankett och emballagetryck eller därmed jämförlig skrift. 2.Material som innehåller uppgifter som omfattas av tystnads- plikt eller sekretess enligt författning. 3.Material som inte är en skrift och som har samma eller i allt väsentligt samma innehåll och utförande som tidigare framställt material, av vilket pliktexemplar har lämnats. Är redan lämnat material försett med sådant skydd som gör det omöjligt eller påtagligt svårt att bevara innehållet i det, ska dock pliktexemplar lämnas av ett senare tillgängliggjort material som saknar sådant skydd. 4.En skrift eller en teknisk upptagning av vilken exemplar endast framställs efter beställning i varje enskilt fall (on demand) om pliktleverans skett när det första exemplaret framställdes. 5.Material som har framställts i punktskrift och som har samma innehåll som ett tidigare framställt material eller som är en sam- manställning av utdrag ur tidigare framställt material, under förutsättning att pliktexemplar av det eller de tidigare fram- ställda materialet lämnas i stället eller har lämnats tidigare. 6.Material som har överförts till allmänheten och som har ett obetydligt innehåll i det sammanhang det har gjorts tillgängligt. 7.Material som har överförts till allmänheten och som utgör eller ingår i en kommersiell annons från någon annan än den som ska lämna pliktexemplar. Visitkort, etikett, blankett och emballagetryck eller därmed jäm- förlig skrift undantas från krav på leveransplikt enligt punkten 1. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 9 § pliktexemplarslagen. Det finns i detta avseende inte skäl att göra avsteg från gällande rätt. Enligt punkten 2 undantas material som omfattas av tystnadsplikt eller sekretess enligt författning från leveransplikt. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i pliktregelverket . Ett undantag från leveransplikten gäller dock för myndigheters tryckta handlingar om de inte är tillgängliga för var och en. Detta anges inte direkt i pliktexem- plarslagen utan följer av 1 kap. 3 § andra stycket tryckfrihetsförord- ningen. Eftersom vårt förslag bygger på att tillgängliggörandet ska regleras direkt i den nya lagen är tryckfrihetsförordningens undantag för sekretessbelagda handlingar inte tillämpligt. Ett undantag är där- för nödvändigt. Undantaget ska dock gälla generellt för material som innehåller uppgifter som omfattas av tystnadsplikt eller sekretess enligt för- fattning. Sådant material kan visserligen endast sällan anses vara en del av det offentliga samtalet. Materialet kan dock framställas eller göras tillgängligt på ett sådant sätt att det träffas av definitionerna av vad som utgör leveranspliktigt material. Det insamlade pliktmate- rialet är en del av mottagarens samlingar och utgör inte allmänna handlingarna (2 kap. 14 § tryckfrihetsförordningen). Materialet om- fattas därmed inte av att bestämmelserna i . Vi anser därför att det finns skäl att uttryckligen undanta material som innehåller upp- gifter som omfattas av tystnadsplikt eller sekretess från leverans- plikt. Undantaget innebär också att den pliktmottagande myndig- heten kan kassera materialet om det pliktlevererats av misstag. Enligt 9 § pliktexemplarslagen undantas också protokoll, arbets- promemorior och liknande skrifter som har framställts hos en myndig- het från leveransplikt. Sådant material torde numera inte framställas på ett sådant sätt att det träffas av bestämmelsen i 1 kap. 2 § tryckfrihets- förordningen. Sådant material tillgängliggörs normalt sett inte heller för allmänheten på det sätt som krävs för att det ska omfattas av plikt. Vi anser därför inte att ett undantag i detta avseende är nödvändigt. Samma eller i allt väsentligt samma innehåll och utförande Enligt punkten 3 görs undantag för material som har samma eller i allt väsentligt samma innehåll och utförande som tidigare framställt material, av vilket pliktexemplar har lämnats. Bestämmelsen mot- svarar delvis 8 § e-pliktlagen. Undantaget ska gälla även om det är någon annan än den som är leveranspliktig för det aktuella materialet som redan har lämnat pliktexemplar av materialet. Bestämmelsen föreslås gälla samtliga materialtyper utom skrifter. Detta innebär att material av vilket pliktexemplar redan har lämnats inte omfattas av leveransplikt om det görs tillgängligt för allmänheten på nytt i oför- ändrat eller i allt väsentligt oförändrat skick. Har större förändringar i innehåll eller utförande skett omfattas materialet av leveransplikt. Ändringarna ska avse pliktmaterialet som sådant. Om pliktmaterialet uppdaterats med nytt innehåll ska ett nytt pliktexemplar lämnas. Detsamma gäller om materialet ges ut i en annan medieform, t.ex. en tryckt bok ges ut som e-bok. Däremot innebär inte ändringar som endast avser tillbehör som t.ex. omslag och dylikt att ett nytt plikt- exemplar ska lämnas. Även sådana tillbehör kan vara av intresse för forskningen. De är dock inte pliktmaterial i sig själva. Det framstår därmed inte som rimligt att varje förändring av tillbehören skulle innebära att ny leveransplikt inträder. Material som görs tillgängligt online görs ofta tillgängligt i flera olika filformat anpassade för olika plattformar, mediespelare etc. Det är också vanligt att samma material publiceras på flera olika webbplatser. Det kan t.ex. röra sig om att redaktionellt material eller liknande som någon gör tillgängligt på en webbsida hämtas eller sänds direkt från en annan webbsida. Har materialet redan lämnats med plikt behöver det med stöd av denna bestämmelse inte lämnas igen. Det kan också hända att det endast görs mindre ändringar i det publicerade materialet, som t.ex. ändringar i typsnitt och textning. Har endast sådana smärre ändringar gjorts behöver pliktexemplar inte lämnas på nytt. Det sistnämnda ska dock inte gälla om det material som lämnats tidigare är försett med sådant skydd som gör det omöjligt eller på- tagligt svårt att bevara innehållet i det. I sådana fall ska pliktexemplar lämnas av ett senare tillgängliggjort material som saknar sådant skydd. Detsamma gäller enligt 8 § tredje stycket e-pliktlagen. I denna del tar bestämmelsen sikte på material som är försett med olika former av tekniska skyddsåtgärder, dvs. åtgärder som vidtas av en rättsinne- havare för att förhindra att någon utnyttjar ett verk på ett sätt som rättsinnehavaren inte har godkänt, t.ex. tekniska hinder för åtkomst till ett verk eller kopieringsskydd. Sådana tekniska åtgärder har ett skydd enligt URL i sig (se 6 a kap.). En möjlighet för bibliotek att för bl.a. bevarandeändamål använda ett exemplar av ett upphovs- rättsligt skyddat verk som omfattas av sådant skydd finns i 52 f § URL. kan också vända sig till domstol med yrkande om att skyddet ska tas bort. Tillämpningen av 52 f § URL är begränsad på så sätt att den inte omfattar verk som har gjorts tillgängliga för allmänheten i enlighet med överenskomna avtalsvillkor på ett sätt som gör att enskilda kan få tillgång till verket genom överföring från en plats och vid en tid- punkt som de själva har valt. Det som avses är t.ex. avtal om köp av exemplar av ett musikaliskt verk genom nedladdning av musiken från en webbplats och tillhandahållande av t.ex. musikaliska verk eller filmverk på en webbsida för nedladdning enligt vissa avtalsvillkor.21 Den begränsningen kan dock komma att tas bort vid implemen- teringen av DSM-direktivet.22 Sammanfattningsvis anser vi att det finns skäl att behålla den ordning som gäller enligt e-pliktlagen. Skyldigheten att lämna pliktexemplar ska alltså gälla för ett senare tillgängliggjort material som saknar sådant skydd. föreslår vi att den ordning som gäller enligt pliktexemplarslagen ska bestå. som framställs i oför- ändrat skick, s.k. omtryck, gäller enligt pliktexemplarslagen att ett pliktexemplar ska lämnas (11 §). Exemplaret lämnas till Lunds univer- sitet och exemplaren används bl.a. som fjärrlån. En ändring i detta avseende skulle innebära att färre exemplar kommer att finnas i om- lopp för tillhandahållande. Eftersom vi föreslår att antalet pliktexem- plar av skrifter ska minskas från sju till två anser vi att omtrycken även fortsättningsvis ska omfattas av leveransplikt. Omtryck ska lämnas i ett exemplar. Frågan om antal pliktexemplar behandlas i avsnitt 10.4. Vid avgörande av om det är fråga om ett omtryck av ett tidigare lämnat pliktmaterial eller om en ny utgåva bör samma bedömnings- grunder gälla som enligt pliktexemplarslagen. Således får utförandet anses ha ändrats om förändringar har skett i typografin, i text- behandlingen i övrigt eller i illustrationsmaterialet. 2004/05:110, s. 318 och 420. 22Jfr artikel 7.2. det betydelse om papperssort eller bandtyp har ändrats. Om nytt ISBN (International Standard Book Numbering) krävs, bör den nya utgivningen anses som förändrad. Om det är fråga om en oförändrad utgåva, dvs. omtryck, ska ett pliktexemplar lämnas. Om ändringar i innehåll eller utförande skett ska två pliktexemplar lämnas. Leveransplikt ska inte gälla för sådana skrifter och tekniska upp- tagningar av vilken exemplar endast framställs efter beställning i varje enskilt fall (on demand) om pliktleverans skett när det första exem- plaret framställdes. Detta ska framgå av undantaget i punkten 4. Skulle ändringar i innehåll eller utförande ha skett ska nya plikt- exemplar lämnas vid första framställning. Undantaget i punkten 5 överensstämmer med vad som gäller enligt pliktexemplarslagen. Innebörden av bestämmelsen är att endast skrifter i punktskrift som saknar förlaga omfattas av leveransplikt. Leveransplikt träffar alltså unika publikationer. Enligt punkten 6 undantas material som har överförts till allmän- heten och som har ett obetydligt innehåll i det sammanhang det har gjorts tillgängligt. Bestämmelsen har samma utformning som 6 § e-pliktlagen. Med hänsyn till skillnaderna mellan vår definition av material och elektroniskt material enligt e-pliktlagen föreligger dock vissa skillnader i tillämpningsområdet (jfr avsnitt 8.3.3). I likhet med vad som gäller enligt e-pliktlagen avses med sammanhanget den kon- text i vilken materialet gjorts tillgängligt, dvs. förhållandet till annat material som materialet har publicerats tillsammans med. Dyna- miska webbplatser, appar och andra plattformar där material görs tillgängligt omfattas inte av leveransplikt. Det som omfattas är av- gränsade informationsmängder av text, bild, rörlig bild eller ljud. Definitionen innebär dock att mycket som kan anses obetydligt till sitt innehåll i det sammanhang i vilket det publiceras skulle behöva lämnas. En sådan omfattande leveransplikt skulle vara betungande för leverantörerna och omotiverad i förhållande till värdet av det som samlas in. Som exempel på sådant som faller utanför kan nämnas dekorelement eller annat som hör till en webbplats utformning och inte till enskilda publikationer, uppgifter om öppettider, adress- och andra kontaktuppgifter och liknande.