sou · H9B320 · 2022-01-01 00:00:00 — Det innebär att det i sig finns rättslig grund för personuppgiftsbehand- lingen när Kriminalvården bistår genom att ta fingeravtrycken för att de ska kunna samlas i fingeravtrycksregistret. Lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ger vidare Kriminalvården rätt att behandla biometriska uppgifter, vilka t.ex. kan följa av fingeravtryck, om det är absolut nödvändigt för ändamålet för behandlingen (2 kap. 3 §). I och med att Kriminalvården åläggs i lag att kunna ta fingeravtryck är det vår bedömning att våra förslag även i denna del är förenliga med lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Det nu anförda innebär att vi inte har funnit något behov av änd- ringar i lagen om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Däremot behöver den tillhörande förord- ningen ändras så att uppgifterna om fingeravtryck ingår i de uppgifter som Kriminalvården får behandla när det gäller personer som är dömda till fängelse (8 §). Uppgifter om fingeravtryck omfattas av den sekretess som gäller till skydd för enskildas personliga förhållanden inom , 35 kap. 15 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), se av- snitt 3.5.4. Det har inte framkommit något behov av ytterligare sekre- tesskydd under den korta tid som Kriminalvården kommer att be- handla fingeravtrycken. Förslag: Kriminalvården ska få i uppdrag att, i samverkan med , närmare utreda och lämna förslag på vilka kri- minalvårdsanstalter som bör förses med utrustning för att kunna ta upp fingeravtryck. Skälen för vårt förslag Vi har i avsnitt 8.5.4 föreslagit bl.a. att Kriminalvården efter att verkställigheten har inletts ska ta upp fingeravtryck av den som ska verkställa ett fängelsestraff , om den dömde inte redan finns i fingeravtrycksregistret. Vi har dock konstaterat att det inte är realistiskt att förse varje kriminalvårdsanstalt med utrustning för upptagande av fingerav- tryck och att även därför ska kunna ta upp finger- avtrycken. Detta kan ske genom att Kriminalvården transporterar den intagne till en närbelägen arrest med befintlig utrustning för upptagande av fingeravtryck. I förlängningen framstår det emellertid som en mindre effektiv lösning att Kriminalvården alltid ska transportera den intagne till en plats där har utrustning, i synnerhet med beak- tande av de säkerhetsrisker som transporter innebär. Åtminstone vissa kriminalvårdsanstalter behöver därför förses med utrustning för upptagande av fingeravtryck. För ett effektivt och ändamålsenligt upptagande av fingeravtryck bör Kriminalvården därför ges i uppdrag att, i samverkan med Polis- myndigheten, närmare utreda och lämna förslag på vilka kriminal- vårdsanstalter som bör förses med utrustning. Företrä- desvis bör sådana anstalter utrustas där det kan antas att de intagna i större utsträckning inte redan har lämnat fingeravtryck under för- undersökningen, i den mån det är möjligt att urskilja sådana anstalter. De ekonomiska konsekvenserna av förslaget behöver belysas särskilt. 8.5.6Efterföljande behandling i fingeravtrycksregistret Förslag: Fingeravtryck som tas med stöd av fängelselagen och lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll ska be- handlas i fingeravtrycksregister. En bestäm- melse som möjliggör behandlingen av uppgifterna ska tas in i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område. För att upptagningen av fingeravtrycken av dömda enligt fängelse- lagen och lagen om intensivövervakning genom elektronisk kontroll ska fylla någon funktion krävs att avtrycken registreras i Polismyn- dighetens fingeravtrycksregister. Registreringen är en nödvändig och proportionerlig åtgärd för att uppnå ett mer effektivt brottmålsförfa- rande. Det innebär sammanfattningsvis att också registreringen av uppgifterna i fingeravtrycksregistret är förenlig med regeringsfor- men och av samma skäl som upptagningen är det (se avsnitt 8.5.3). Frågan är här närmast om registreringen av uppgifterna kräver några ändringar i de bestämmelser som reglerar fingeravtrycksregistret och om det finns behov av ytterligare sekre- tessbestämmelser. För fråga om den längsta tiden för behandlingen av uppgifterna, se avsnitt 8.5.8. Lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område behöver ändras Enligt lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brotts- datalagens område får föra fingeravtrycks- och sig- nalementsregister i syfte att bl.a. förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller fullgöra förpliktelser som följer av inter- nationella åtaganden (5 kap. 11 § 1 och 3). Som har konstaterats syftar fingeravtryck av personer som har dömts till fängelse till att underlätta utredning och lagföring vid framtida brott. Detta syfte ligger inom ramen för vad fingeravtrycksregistret får användas för. I den utsträckning som registreringen av fingeravtryck avser dömda tredjelandsmedborgare aktualiseras även syftet att fullgöra en förpliktelse på grund av ett internationellt åtagande, i detta fall förordningen om Ecris-TCN. Med hänvisning till det nu anförda omfattas den utvidgande upp- tagningen av fingeravtryck av dömda enligt fängelselagen och lagen om intensivövervakning genom elektronisk kontroll redan av de syften som anges för fingeravtrycksregistret. För att dessa fingeravtryck ska kunna behandlas i registret krävs däremot ett tillägg i 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område, som anger vilka fingeravtryck som får behandlas i registret. Fingeravtrycken omfattas av sekretess Genom att fingeravtrycken behandlas i finger- avtrycksregister omfattas uppgifterna av sekretess enligt 18 kap. 1 § och 35 kap. 1 § första stycket 5 offentlighets- och sekretesslagen (se avsnitt 8.2.1). Det har inte framkommit något behov av ytterligare sekretesskydd. 8.5.7Överföring av fingeravtryck till Ecris-TCN Bedömning: Det krävs ingen nationell reglering för att överföra uppgifter om fingeravtryck som har tagits upp inom ramen för ett brottmålsförfarande – vilket inkluderar fingeravtryck tagna av dömda under verkställighetsskedet – från fingeravtrycksregistret till Ecris-TCN. Skälen för vår bedömning Genom våra förslag om fingeravtryck på dömda i avsnitt 8.5.2–8.5.4 jämte vårt förslag om registerbehandling i föregående avsnitt har vi säkerställt att fingeravtryck tas av den som dömts till fängelse och att fingeravtrycken kan behandlas i fingeravtrycks- registret. Vi behöver dock ta ställning till om det behövs reglering på natio- nell nivå för att föra över uppgifter som rör tredjelandsmedborgare från fingeravtrycksregistret till de uppgiftposter som ska skapas i Ecris-TCN. Enligt vad som framgår av artikel 5.1 b (i) i förordningen om Ecris-TCN ska samtliga fingeravtryck som tas upp under ett brott- målsförfarande, dvs. även under verkställighetsskedet, överföras till uppgiftsposten i Ecris-TCN. Det gäller både fingeravtryck som tas av den som är tredjelandsmedborgare och den tredjelandsmedbor- gare som också är unionsmedborgare (jfr artikel 2 och skäl 9). Vi be- dömer därmed att själva överföringen av fingeravtrycken från registret till uppgiftposten framgår av förordningen om Ecris-TCN. Det be- hövs därför inte någon nationell reglering som kompletterar förord- ningen i detta hänseende. Som framgår av avsnitt 8.5.1 har vi där föreslagit att det i kom- pletteringslagen tas in bestämmelser som innebär att fingeravtryck som tas utanför ett brottmålsförfarande, antingen med stöd av 19 § lagen om särskild utlänningskontroll eller som har överförts hit med stöd av rambeslutet om Ecris, ska föras över till uppgiftsposten i Ecris-TCN. 8.5.8Längsta tid för behandling i fingeravtrycksregistret Förslag: Bestämmelsen om längsta tid för behandling i 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område ska ändras så att den även gäller uppgifter om en dömd person. Enligt förordningen om Ecris-TCN ska varje uppgiftspost i Ecris- TCN lagras så länge som de uppgifter som gäller de fällande dom- arna mot den berörda personen lagras i kriminalregistret. Efter ut- gången av ska den dömande medlemsstaten radera uppgiftsposten, inbegripet bl.a. uppgifter om fingeravtryck, ur Ecris-TCN. Raderingen ska om möjligt ske automatiskt och under inga omständigheter senare än efter lagringsperiodens utgång. (Artikel 8.) Fråga är om denna reglering kräver ändringar i svensk rätt såvitt avser längsta tillåtna tid för behandling av uppgifter om fingeravtryck. Bestämmelser om hur länge uppgifter får behandlas i fingeravtrycks- registret finns i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Uppgifter om en misstänkt person får inte behandlas efter att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur misstankeregistret och belastningsregistret (5 kap. 15 § första stycket). Uppgifter som behandlas i registret för att fullgöra ett inter- nationellt åtagande får inte behandlas längre än vad som behövs för det ändamålet (5 kap. 16 § första stycket). Uppgifter om personer som har lämnat fingeravtryck med stöd av lagen om särskild utlän- ningskontroll får inte behandlas längre än efter registreringen (5 kap. 16 § andra stycket).24 24En ändring har föreslagits av bl.a. 5 kap. 16 § avseende längsta tid för behandling av finger- avtryck som har lämnats enligt den föreslagna lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar, se SOU 2020:16 s. 98 f. Vad gäller för fingeravtryck som har lämnats av dömda? Ett fingeravtryck kan ha tagits från den som har dömts till ett fängelsestraff när han eller hon var misstänkt för brott (28 kap. 14 § ). I sådana fall omfattas upp- gifterna av 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Därmed får upp- giften om fingeravtryck inte behandlas efter att uppgifterna om personen tagits bort ur belastningsregistret.25 En sådan reglering är förenlig med förordningen om Ecris-TCN. Att förordningen kräver att uppgiftposten i Ecris-TCN, inklusive finger- avtryck, raderas senast efter det att uppgifterna om person- en tagits bort från belastningsregistret hindrar inte att uppgiften om fingeravtryck kan finnas kvar i maximalt ytterligare i det . En del av de fingeravtryck som föreslås kunna tas på personer som har dömts till minst sex månaders fängelse omfattas emellertid inte av 5 kap. 15 § första stycket. Detta gäller sådana fingeravtryck som inte har tagits av personen i egenskap av misstänkt, utan som har tagits först sedan personen dömts för brott, dvs. fingeravtryck tagna med stöd av de föreslagna ändringarna i fängelselagen eller lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Fingeravtryck av dömda tredjelandsmedborgare, utan unionsmed- borgarskap, skulle visserligen kunna anses omfattade av 5 kap. 16 § första stycket om internationellt åtagande. I och med att vi föreslår en reglering som inte enbart tar sikte på tredjelandsmedborgare till- godoser dock inte denna bestämmelse det behov som finns av att reglera frågan. Lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område behöver ändras Som framgått krävs en ändring av bestämmelserna om längsta tid för behandling i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, så att fingeravtryck som tas av dömda all- tid omfattas av regleringen. 25En uppgift i misstankeregistret beträffande en dömd person ska gallras redan när det före- ligger ett lagakraftvunnet avgörande med anledning av misstanken, se 13 § första stycket 3 lagen (1998:621) om misstankeregister. Bestämmelsen i 5 kap. 15 § första stycket gäller misstänkta per- soner, vars uppgifter har lagts in i misstankeregistret eller belast- ningsregistret. Som vi tidigare konstaterat kan de föreslagna änd- ringarna angående fingeravtryck komma att omfatta personer som inte lämnat fingeravtryck som misstänkta för brott, men väl som dömda för brott. En justering av bestämmelsen till att omfatta inte bara misstänkta personer, utan även dömda, skulle tillgodose behovet av reglering för dessa uppgifter. En sådan justering skulle för övrigt också förtydliga att uppgifter som överförs till fingeravtrycks- och signalementsregistren på grund av rambeslutet om Ecris enligt 5 kap. 13 § omfattas av 15 § (jfr prop. 2011/12:163 s. 34 och 38, se av- snitt 9.5.1). Att uppgifterna kan behandlas upp efter att regi- streringen i belastningsregistret har tagits bort står, som tidigare konstaterats, inte i strid med förordningen om Ecris-TCN. Behand- lingen av fingeravtrycken rör heller inte ett sådant internationellt åtagande som avses i 5 kap. 16 § eftersom den tar sikte på ett natio- nellt behov av att ta fingeravtryck av alla personer – inte endast tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap – som har dömts till ett fängelsestraff . Grundläggande rättigheter är tillgodosedda Vi har tidigare konstaterat i avsnitt 8.5.3 och 8.5.6 att själva tagandet och registreringen av fingeravtrycken enligt förslagen är förenliga med de grundläggande rättigheter som kommer till uttryck i reger- ingsformen och . När det sedan gäller den längsta tiden för behandling av uppgifterna kan märkas att de föreslagna bestämmelserna innehåller tydliga begränsningar av tiden som upp- gifterna får behandlas. Uppgifterna om fingeravtrycken är också hän- förliga till dömda personer och ska alltså inte finnas kvar t.ex. då den dömde frikänns efter resning. De är dessutom hänförliga till brotts- lighet av en viss svårhet.26 Med hänvisning till det nu anförda bedömer vi att vårt förslag om längsta tid för behandling är utformat på ett sätt som är förenligt med grundläggande rättigheter. 26Jfr rättsfallen under avsnitt 8.3.2. Som vi angett i avsnitt 8.1 innebär vårt uppdrag att vi under alla för- hållanden också ska lämna ett författningsförslag som säkerställer att fingeravtrycksregister innehåller uppgifter om tredjelandsmedborgare som har dömts till ett fängelsestraff . Förslaget i denna del ska endast gälla personer som är tredjelandsmedborgare utan unionsmedborgarskap, jfr artikel 2 och 5.1b (ii) i förordningen om Ecris-TCN. Av artikel 3.7 följer att med tredjelandsmedborgare också avses en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt. De överväganden som vi har gjort i frågan om fingeravtryck på alla som dömts till fängelse (avsnitt 8.5.3, 8.5.4 och 8.5.6) har relevans även för detta alternativa förslag. Det kan dock anmärkas att för personer som är tredjelandsmedborgare, men inte unionsmedborgare, är skyddet mot kroppsliga ingrepp och in- trång som innebär övervakning eller kartläggning mindre långtgående (jfr 2 kap. 25 § regeringsformen). De överväganden som vi har gjort i avsnitt 8.5.4 är tillämpliga även på ett förslag om fingeravtryck på tredjelandsmedborgare, vilka inte är unionsmedborgare. Det innebär att förslagen gällande vem som ska ta fingeravtrycken och när de ska tas i princip är desamma. De bestämmelser som svarar mot 8 kap. 7 a § fängelselagen föreslås därför få följande lydelse. Fingeravtryck ska tas av en intagen som ska verkställa dom eller beslut på fängelse i lägst och är tredjelandsmedborgare, statslös eller har okänt medborgarskap. Det gäller dock inte om den intagne finns i det fingeravtrycksregister som förs av enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Fingeravtrycken ska tas upp efter att verkställigheten inletts. Fingeravtryck får tas av den intagne på nytt, om det finns särskilda skäl. Fingeravtryck som ska tas enligt första eller andra stycket ska tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, . Om Kriminalvården tar upp fingeravtryck ska fingeravtrycken och de biometriska data som tas fram ur dessa förstöras sedan finger- avtrycken tagits emot av . Det alternativa förslaget till 8 a § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll föreslås få följande lydelse. Kriminalvården ska efter att verkställigheten inletts förelägga den dömde att lämna fingeravtryck, om han eller hon ska avtjäna fängelse och är tredjelandsmedborgare, statslös eller har okänt medborgarskap. Det gäller dock inte om den dömde finns i det finger- avtrycksregister som förs av enligt lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Av föreläggandet ska framgå var och inom vilken tid den dömde ska lämna fingeravtrycken. Kriminalvården får förelägga den dömde att lämna fingeravtryck på nytt, om det finns särskilda skäl. Fingeravtryck som ska lämnas enligt första eller andra stycket ska tas upp av . De överväganden som har gjorts i avsnitt 8.5.6 gäller även för det alternativa förslaget om fingeravtryck på tredjelandsmedborgare. Den föreslagna ändringen i 5 kap. 12 § lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område kan därför över- föras även till detta förslag. Längsta tid för behandling När det gäller längsta tid för behandling av uppgifter (se avsnitt 8.5.8) är dock samma författningsförslag mindre lämpligt för det alternativa förslaget. Tagande av fingeravtryck på dömda tredjelandsmedbor- gare, utan unionsmedborgarskap, har sin grund i förordningen om Ecris-TCN. Behandlingen av dessa uppgifter, som alltså inte inne- fattar uppgifter om alla personer som dömts till fängelse , kan därför sägas fullgöra ett internationellt åtagande. Sådana uppgifter får inte behandlas längre än vad som behövs för det ända- målet (5 kap. 16 § första stycket lagen om polisens behandling av per- sonuppgifter inom brottsdatalagens område). Behandlingen i Polis- myndighetens fingeravtrycksregister bör därför inte överskrida en månad efter att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur belastningsregistret (jfr artikel 8 i förordningen om Ecris-TCN). Detta överensstämmer inte med den tidsperiod som anges i nuvarande 5 kap. 15 § första stycket lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Vad som sagts gäller alltså inte uppgifter om fingeravtryck som har tagits av tredjelandsmedborgaren på någon annan grund än att personen har dömts till fängelse . Det interna- åtagandet omfattar endast sådana uppgifter om fingeravtryck som har föranletts av förordningen om Ecris-TCN. Följaktligen om- fattas endast de fingeravtryck som tas enligt de ovan angivna alter- förslagen för 8 kap. 7 a § fängelselagen och 8 a § lagen om intensivövervakning med elektronisk kontroll och som förs in i finger- avtrycksregistret med stöd av föreslagna 5 kap. 12 § första stycket 3 lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område. Om det alternativa förslaget genomförs är det därför mer lämp- ligt att införa en ny bestämmelse i lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område, förslagsvis i en ny paragraf, 5 kap. 16 a §, med följande lydelse. Oavsett vad som anges i 15 § och 16 § andra stycket får uppgifter som avses i 12 § första stycket 3 och som förts in i en uppgiftpost i Ecris-TCN enligt artikel 5 i och rådets förordning (EU) 2019/816 av om inrättande av ett centraliserat system för identifiering av medlemsstater som innehar uppgifter om fällande domar mot tredje- landsmedborgare och statslösa personer (Ecris-TCN) för att komplettera det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminal- register och om ändring av förordning (EU) 2018/1726 inte behandlas längre än efter det att uppgifterna om den registrerade tagits bort ur belastningsregistret som förs enligt lagen (1998:620) om belastningsregister. Bestämmelsen i 2 kap. 17 § andra stycket brottsdatalagen (2018:1177) gäller inte vid tillämpningen av denna paragraf. Det finns överlag en ökad användning av ansiktsbilder i samhället. Det hänger i hög utsträckning samman med tekniska landvinningar, och att fotografier på papper på många områden har ersatts av digi- tala motsvarigheter. Härigenom har skapats möjligheter att upprätta effektiva och sökbara register och att använda sig av bilder för ansikts- igenkänning. Det nu anförda har betydelse under ett brottmålsförfa- rande, där fotografier av den misstänktes ansikte tas i identifieringssyfte och sparas i signalementsregi- ster. Enligt Datainspektionen, numera , finns det inte något hinder mot att polisen använder ansiktsigen- känning mot signalementsregistret för att identifiera gärningsmän.1 De ansiktsbilder som tas av misstänkta omfattas i vissa fall av Ecris- och Ecris-TCN-systemen, både genom förordningen om Ecris-TCN och direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (änd- ringsdirektivet). Förordningen om Ecris-TCN ger en möjlighet att föra in ansiktsbild i uppgiftsposterna i Ecris-TCN, om den dömande medlemsstatens rätt tillåter att dömda personers ansiktsbilder sam- las in och lagras. Genom direktivet införs däremot en skyldighet för det dömande landets centralmyndighet att – i den mån ansiktsbild finns tillgänglig för myndigheten – bifoga ansiktsbild när den dömdes medborgarstat underrättas om domen via Ecris. Vårt uppdrag i denna del innebär att vi ska analysera dels i vilken utsträckning som har tillgång till ansiktsbilder i förordningens mening, dels om det bör införas bestämmelser som medför att , generellt eller i begränsad utsträck- ning, kan föra in sådana uppgifter i uppgiftsposterna i Ecris-TCN. 1Pressmeddelande från Datainspektionen , hämtat från . Nyhet från , hämtad från . I uppdraget ingår emellertid inte att föreslå bestämmelser som ger tillgång till ansiktsbilder i större utsträckning än ; enligt kommittédirektiven finns det goda skäl för att Polis- myndigheten inte ska kunna hämta ansiktsbilder ur andra register än de som myndigheten själv för. Till skillnad från förordningen om Ecris-TCN är ändringsdirek- tivet inte direkt tillämpligt, utan måste genomföras i svensk rätt. Vi har mot denna bakgrund i uppdrag även att analysera hur direktivets bestämmelser om ansiktsbild bör genomföras i svensk rätt. För att skapa enhetlighet i förhållande till ändringsdirektivet och till förordningen om Ecris-TCN använder vi företrädesvis begreppet ansiktsbild. Med ansiktsbild avses här en digital avbildning av en per- sons ansikte. I kapitlet förekommer dock även uttrycket fotografi. Med fotografi kan naturligtvis avses mer än en avbildning av just ansiktet på en person. Begreppet har dock inte kunnat utmönstras i detta sammanhang. Det beror på att fotografi är det uttryck som används i regelverk och i praxis som är av betydelse. För att vara aktu- ellt i detta sammanhang måste det dock röra sig om ett fotografi som omfattar åtminstone ansiktet.2 Kapitlet inleds med en beskrivning av nuvarande reglering om tagande och behandling av ansiktsbilder (avsnitt 9.2). Vi sätter där- efter in regleringen i ett rättighetsperspektiv (avsnitt 9.3) samt redo- gör för hur ansiktsbilder hanteras i Ecris- och Ecris-TCN-systemen (avsnitt 9.4). Kapitlet avslutas med våra överväganden och förslag (av- snitt 9.5). Regleringen avseende ansiktsbild motsvarar i stora delar vad som gäller för fingeravtryck. Dessa delar upprepas i regel inte här. Det innebär att detta kapitel innehåller ett flertal hänvisningar till kapi- tel 8. 2Enligt 1 kap. 6 § brottsdatalagen (2018:1177) utgör biometriska uppgifter sådana personupp- gifter som rör en persons fysiska, fysiologiska eller beteendemässiga kännetecken, som tagits fram genom särskild teknisk behandling och som möjliggör eller bekräftar unik identifiering av personen. Fotografier på människor är bara biometriska uppgifter när de behandlas med teknik som möjliggör identifiering eller autentisering av en person, till exempel med ansikts- igenkänningsteknik, se prop. 2017/18:232 s. 434 f. 9.2.1Fotografier som tas under förundersökning De förutsättningar som måste vara uppfyllda för att ta en ansiktsbild (eller annat fotografi av en person) under en förundersökning är desamma som när fingeravtryck tas, se avsnitt 8.2.1. Således framgår det av 28 kap. 14 § att fotografi får tas av den som är anhållen eller häktad.