sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Sammantaget tror vi dock att tydliggörandet av såväl fridlysnings- regler som kunskapskrav, i kombination med livsmiljöunderlag och myndigheters ansvar att försäkra sig om att åtgärder eller verksam- heter inte kommer till stånd i strid med fridlysningsreglerna bidrar till att stärka förutsättningarna för att nå miljömålet Ett rikt växt- och djurliv. Våra förslag är inte tillräckliga för att nå målet, men det ligger heller inte inom våra utredningsdirektiv att lägga sådana förslag. Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Det är viktigt att fridlysningsreglerna är tydliga så att de kan följas. Fokus i den här delen av utredningsuppdraget har emellertid legat på att skapa tydliga regler som kan ligga till grund för myndigheters beslut ifråga om tillsyn och tillstånd. 68Jfr uttalande i de förenade målen C-473/19 och C-474/19 Skydda skogen, punkten 67. Genom att undvika konstruktionen med blankettstraffbud sak- nas anledning att betrakta fridlysningsreglerna ur straffrättsligt per- spektiv. De bör i stället betraktas som en precisering av 2 kap. miljö- balkens bestämmelser om allmän hänsyn. Generellt bidrar emellertid tydlighet till att öka den enskildes möjligheter att rätta sig efter lagar och andra regler, något som i sig kan ha en viss brottsförebyggande effekt. Genom vårt bemyndigande att anta föreskrifter ges en möjlighet för regeringen att anta försiktighetsmått som föreskrifter, alternativt att delegera till myndighet att göra det. Det finns också möjlighet för regeringen att föreskriva om åtgärder för att övervaka och rap- portera. Offentligfinansiella effekter av fridlysningsförslag Utredningen bedömer att Havs- och vattenmyndigheterna och Natur- vårdsverket behöver resursförstärkning med en halv (0,5) årsarbets- kraft vardera som en tidsbegränsad insats för att ta fram en vägled- ning om de nya reglerna för oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande. Tabell 15.4 Utredningens förslag gällande myndigheternas resurser krafter, åa) Ta fram vägledning gällande övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst m m. Ta fram vägledning gällande övervakning och rapportering av Utred tillämpning av artskyddet i havs- och vattenmiljöer Utred tillämpning av artskyddet SOU 2021:51Konsekvensbeskrivning, fridlysning krafter, åa) Ökad arbetsbelastning vid 12:6- samråd, dispensprövning artskydd, förhandlingar om ersättning, m.m. Central samordning av nya och , Havs- och vattenmyndigheten, och ska lämna förslag på vissa åtgärder eller vissa verksamheter där det kan behövas generella föreskrifter för att skydda naturmiljön. Myndigheterna kommer att behöva vissa resurser för att ta fram sådana förslag. Om föreskrifter tas fram minskar dock arbetsbördan i den löpande verksamheten, genom att bedömningar av verksamheternas påverkan på naturmiljön inte behöver göras i varje enskilt fall. kommer att handlägga ärenden gällande dispens från fridlysningsbestämmelserna. Det stora flertalet kommer att handla om en förenklad prövning som endast består i att bedöma huruvida dispensskäl föreligger. Utredningen föreslår dock att ska få utökade resurser för att hantera det nya ärendeslaget. Samman- taget föreslår utredningen (1) en tjänst per distrikt, vilket totalt sett innebär 22 tjänster, samt en centralt samordnande tjänst, där resur- serna syftar till att hantera dispensansökningar och ett ökat antal ärenden gällande naturvårdsavtal och biotopskydd. När det gäller övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och dödande bedömer utredningen att detta kan ske inom ramen för myndigheternas befintliga resurser. Konsekvenserna av att kompensationsåtgärder alltid ska övervägas när en dispens kan medges, är att samhället kompenseras för den skada som uppstår genom dispensen så att samhället hålls skadelöst vid givna dispenser. Förslaget om övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och dödande kommer att medföra kostnader för verksamhets- utövare, som behöver ta fram underlag för sådan övervakning, samt kostnader för att genomföra själva övervakningen. Kostnader för rapportering förutses bli försumbara. Emellertid är är skyl- digt att ha ett system för övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och dödande enligt livsmiljödirektivet. har EU- kommissionen inlett ett överträdelseärende gällande sådan övervak- ning och rapportering angående tumlare. måste nu upprätta ett tydligt regelverk för att undvika att det aktuella överträdelse- ärendet, eller kommande sådana, resulterar i mycket höga böter till EU. Ansvaret för kunskap och utredning har tydliggjorts och genom våra förslag också innebörden av fridlysningsreglerna samt skyldig- heten att övervaka oavsiktlig fångst och dödande. Sammantaget kan detta leda till att ett rättssäkert, tydligt och lättillgängligt regelverk som innebär ett effektivt artskydd och därigenom bidrar till beva- randet av den biologiska mångfalden säkerställs. Vi vill här understryka betydelsen av kunskap och övervakning av oavsiktligt dödande och fångande (som i sin tur bidrar till kunskapsunderlaget) för att kunna åstadkomma just ett effektivt skydd. Konsekvenser av att regleringen inte kommer till stånd Gällande fridlysningsbestämmelser uppfyller, enligt vår bedömning, de krav ställer, förutsatt att de tillämpas (med undantag för att förbud mot ägginnehav saknas och att dispensmöjligheten vad avser fåglar är för omfattande). Konsekvensen av att våra före- slagna förändringar inte kommer till stånd blir att den möjlighet att nyansera skyddet som följer av att reglerna delats upp uteblir. Om förslagen rörande övervakning och rapportering av oavsiktligt dödande inte kommer till stånd uppfyller inte sina förpliktelser enligt livsmiljödirektivet. Om förslagen rörarande livsmiljöunderlag inte kommer till stånd kommer verksamhetsutövare/markägare att be- höva täcka in även den kunskap som skulle kunna ges genom under- Det minskar också möjligheterna för myndigheter att över- blicka artskyddssituationen, vilket innebär att de måste ställa högre krav på markägares/verksamhetsutövares underlag i samband med att de ska förvissa sig om att åtgärder eller verksamheter som medges inte strider mot fridlysningsbestämmelserna. Överhuvudtaget mins- kar det myndigheternas möjligheter att försäkra sig om att verksam- heter eller åtgärder inte kommer till stånd i strid med fridlysnings- reglerna. Det leder i sin tur till att färre åtgärder eller verksamheter kommer att kunna tillåtas vilket inte kan sägas innebära ett effektivt artskydd. Om de föreslagna reglerna om var och hur man ansöker om dis- pens inte kommer till stånd kvarstår situationen att det är länssty- relsen som ska pröva dispenser (förutsatt att frågan inte kommer upp i en tillståndsprövning), vilket innebär att för åtgärder i skogen aktualiseras två beslutsmyndigheter för det fall man även vill ansöka om dispens. Om förslaget om ny övergångsregel som gör det möjligt för läns- styrelserna att upphäva gamla regionala fridlysningsbeslut inte kom- mer till stånd kommer dessa inaktuella fridlysningar att finnas kvar. Dessa harmonierar inte med nuvarande lagstiftning vilket kan resultera i rättsliga situationer som är svåra att lösa. 15.7Förslag rörande relationen artskydd och inskränkningar i förfoganderätten Relativt dagens reglering innebär våra förslag i huvudsak följande. Den möjlighet som finns , att lägga beslut som fattats i anledning av en anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § till grund för ersättningsanspråk enligt 31 kap. 4 § 7 , kom- mer att finnas kvar. Genom våra förslag införs en möjlighet att skydda arters livs- miljöer med biotopskydd, och en möjlighet att få ersättning vid nekad dispens från fridlysningsreglerna, i den mån skyddet utgör en in- skränkning av pågående markanvändning. Det vi föreslår är: •En ny grund för biotopskydd (om livsmiljö måste skyddas mot i princip all påverkan och skyddsbehovet är långvarigt). Om skyddet innebär ett allvarligt försvårande av pågående markan- vändning inom berörd del av fastigheten kan ersättning utgå en- ligt 31 kap. 4 § 3 . •En ny grund för ersättning genom att införa en ny punkt i 31 kap. 4 § , som ger rätt till ersättning om ett beslut med stöd av fridlysningsbestämmelserna innebär en inskränkning i pågående markanvändning. Den effekt som primärt eftersträvas med förslagen är en markan- vändning, som visar sådan hänsyn till arterna, att mänsklig verksam- het och arter ska kunna i samma marker. I den mån arterna fordrar hänsyn som går utöver vad som får anses vara rimlig hänsyn bör en strävan vara att ingå naturvårdsavtal. 15.7.1Ny punkt i 31 kap. 4 § Rätt till ersättning på grund av beslut meddelade med stöd av miljö- balken regleras i 31 kap. 4 § . Det finns dock ingen lag- stadgad rätt till ersättning på grund av beslut som gäller fridlysnings- bestämmelserna eller artskyddsförordningen.69 I vårt uppdrag har ingått att överväga en rätt till ersättning i de fall sådana rådighetsin- skränkningar är nödvändiga och innebär att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras.70 Vi har kommit fram till att en sådan rätt bör införas. Eftersom fridlysningsbestämmelser, på samma sätt som miljö- balkens hänsynsregler, är bestämmelser som ska följas, oavsett huru- vida en myndighet fattat beslut med stöd av dem eller inte, behöver det definieras en tidpunkt när ersättningsrätt kan uppkomma, om en tillämpning av reglerna skulle innebära ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten. Av utredningsdirektiven framgår också att det måste säkerställas att ersättning inte kan lämnas för samma rådighets- inskränkning. Det framhålls som viktigt att en eventuell rätt till er- sättning är enhetligt utformad, oavsett vad som utgör grund för frid- lysning. Detta eftersom skillnader i dessa delar skulle kunna framstå som slumpmässiga, orättvisa och stötande.71 2020:58, s. 10. 2020:58, s. 6. 71Ibid., s. 11. Vi har kommit fram till att den tidpunkt och det beslut som ersätt- ningsrätten ska knytas till, är ett beslut om nekad artskyddsdispens (eller beslut om dispens med särskilda villkor). En alternativ tidpunkt hade kunnat vara beslut om föreläggande eller förbud, men eftersom det då skulle vara möjligt för en verksamhetsutövare att, i alla fall teoretiskt, erhålla ersättning med stöd av beslutet, för att sedan söka och eventuellt få dispens för just det man redan erhållit ersättning för, är det olämpligt. I syfte att införa en enhetligt utformad ersättningsrätt har vi föreslagit att en ny punkt ska införas i 31 kap. 4 § . Punk- ten innebär att om en dispens från fridlysningsreglerna har nekats (eller förenats med särskilda villkor) ska ersättning utges om det innebär ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten. Ersättning ska dock endast utgå för den del som intrånget över- stiger vad som är rimligt enligt allmän hänsyn. Det är en viktig prin- cip som följer av allmänna skadeståndsrättsliga principer. Rättsliga effekter av vårt förslag att införa en ny punkt i 31 kap. 4 § Allmän hänsyn följer av lag, och för att anses vara ett avsevärt för- svårande av pågående markanvändning måste förbudet eller försik- tighetsmåtten innebära en inskränkning som med viss marginal (”av- sevärt”) går utöver vad som följer av lag, och som därmed innebär ett försvårande. Det räcker alltså inte med ett beslut om nekad dis- pens. Det måste därtill handla om att inskränkningen dels går utöver vad som fordras att man gör enligt lag (endast laglig markanvändning kan betraktas som pågående markanvändning), dels innebär ett avse- värt försvårande. I och med att pågående markanvändning förut- sätter pågående laglig markanvändning förutsätts också att kunskaps- kravet efterlevs. Det innebär i sin tur att om skälet till att en åtgärd inte tillåts är ett bristfälligt underlag så är inte kunskapskravet upp- fyllt – och således innebär inte heller förbudet ett avsevärt försvå- rande av pågående markanvändning. Att följa gällande lagstiftning ger som huvudregel inte rätt till ersättning. Logiken i vårt förslag följer av ersättningsrättens förhållande till hänsynsreglerna. Enligt et al. innebär bestämmelsen i 31 kap. 4 § 7 förvisso en viss utvidgning av ersättnings- möjligheten, i förhållande till motsvarande regel i 26 § naturvårds- lagen, eftersom naturvårdslagen föreskrev ersättning enbart vid för- bud, men frågan är om utvidgningen fått så särskilt stor betydelse; förelägganden grundas ofta på hänsynsreglerna i 2 kap. och en skyl- dighet att följa hänsynsreglerna kan inte grunda rätt till ersättning.72 Uttalandet i miljöbalkskommentaren synliggör den problematik som lyfts i utredningsdirektiven. Bestämmelsen ger sken av en ersättnings- rätt som i praktiken ser annorlunda ut. Den rättsliga effekten av vårt förslag blir således att vi följer be- fintlig ersättningslogik, och ansluter oss till den miljörättsliga synen på hur allmän hänsyn ska betraktas. Vi föreslår att en ersättningsgrund som hänvisar till 8 kap. ska införas, men är tydliga med dess begränsningar. Det bör understrykas att hänsynsregler gäller, och ska tillämpas parallellt med skogsvårdslagen. Den rättsliga effekten av förslaget blir framför allt att befintlig er- sättningsrätt tydliggörs. Förutsatt att principen om lagenlighet upp- rätthålls menar vi dock att man i tolkningen av vad som utgör ett avsevärt försvårande bör kunna sänka tröskeln för avsevärt försvå- rande på så sätt att om det handlar om ett totalförbud så bör det före- ligga en stark presumtion för att det handlar om ett avsevärt försvårande, även om det endast innebär vad som skulle kunna karaktäriseras som rimlig allmän hänsyn. Härvid innebär vårt förslag på hur bestämmel- sen som införs ska tolkas att befintlig ersättningsrätt utvidgas något. Konsekvensen av vårt förslag, för verksamhetsutövare, är alltså att ersättningsrätten utvidgas, dels genom att inte begränsa ersätt- ningsrätten till 12 kap. 6 § , dels genom att inte fordra att pågående markanvändning nödvändigtvis ska försvåras utöver vad som följer av rimlig allmän hänsyn för att anses ha försvårats avsevärt. Att det är myndigheten som tolkar vad allmän hänsyn innebär är en nödvändighet som följer av rättstillämpningen, med en möjlighet att överklaga beslut som man är berörd av och som har gått en emot. Anser man att en inskränkning innebär ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten, utan att få gehör för det, återstår det att stämma staten. En tydlig sådan möj- 72Bengtsson et al., (, version 19) . Kommentaren till 31 kap. 4 §. lighet har införts genom den nya punkten i 31 kap. 4 § . Tillräckliga rättssäkerhetsgarantier för att uppfylla kraven i Europa- konventionen och regeringsformen, vad gäller möjligheten till rättvis prövning av någons civila rättigheter, måste anses föreligga, dels genom möjligheten att överklaga förelägganden och förbud samt nekad dis- pens, dels genom möjligheten att stämma för att kunna få ersättning och dessutom, i princip, utan att riskera rättegångskostnader utöver de egna (rörande detta, se nedan om processuella frågor och änd- ringen i 25 kap. 6 § ). Sammantaget menar vi att förslaget innebär att det är tydligt gent- emot markägare att den rätten till ersättning som finns för avsevärt försvårande av pågående markanvändning, ifråga om begränsningar till följd av fridlysningsreglerna, är mycket begränsad, som rättssäkerhetsgarantier finns genom rätten att överklaga och driva stämningsmål utan reell risk för att behöva ersätta motpartens rätte- gångskostnader, förutsatt att man haft skälig anledning att väcka talan. Kostnad för ersättningar enligt den nya bestämmelsen i 31 kap. 4 § En förutsättning för ersättning är att beslutet innebär ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning inom berörd del av fastig- heten. Förutsatt att principen om lagenlighet tillämpas fullt ut har vi föreslagit att i den mån inskränkningen till följd av fridlysnings- reglerna överstiger rimlig allmän hänsyn så ska ett avsevärt försvå- rande anses föreligga. En utgångspunkt ska härvid vara att rimlig allmän hänsyn överskrids när förbud inrättas, inte när det föreläggs om försiktighetsmått. Vi ser många svårigheter i att beräkna vad detta kommer att innebära i form av kostnader för det allmänna. För att få en maximalkostnad skulle vi kunna utgå från samtliga beslut som fattats med stöd av 12 kap. 6 § gällande artskydd. har redovisat följande statistik över ärenden gäl- lande artskydd –2020. Tabell 15.5 beslut gällande artskydd 2016–2020, antal ärenden Uppgifter om beslut omfattar endast perioden juni–december enligt 14 kap. skogs- Beslut gällande artskydd, a) Enligt 30 kap. SVL b) Enligt 12:6 MB Förbud enligt 12:6 MB för hela eller delar av det Tabell 15.6 ärenden gällande artskydd 2016–2020, arealer Uppgifter om beslut omfattar endast perioden juni–december enligt 14 kap. skogs- vårdslagen, antal ärenden enligt 14 kap. skogs- vårdslagen, total areal i Beslut enligt 12:6 MB, total areal i anmälningar, Förbud enligt 12:6 MB, faktisk areal, hektar *) Förbud enligt 12:6 MB, procent av total anmäld Källa: samt . *) Siffrorna är överskattade, eftersom den faktiska areal som omfattas av förbud inte alltid anges i besluten. I sådana fall har hela den anmälda arealen angetts. Emellertid har fridlysningsbestämmelserna tillämpats i enlig- het med den praxis som följt av Klinthagendomen73, vilket antagligen innebär att färre ärenden har lett till ersättningsanspråk än vad som kommer att bli fallet efter klargörande i Skydda skogen74. Mot bakgrund av att vi angett tydliga utgångs- punkter för vad som ska anses utgöra rimlig hänsyn efter en avväg- ning enligt 2 kap. 7 § , kan det emellertid också antas att den totala summan ersättning som faktiskt ska utbetalas inte nöd- vändigtvis ökar för det allmänna. 15.7.2Ny grund för att inrätta biotopskydd Vi föreslår också att ett nytt skydd inrättas. I den mån det handlar om förbud som följer av att det saknas möjlighet att vidta försiktig- hetsmått som gör åtgärden eller verksamheten tillåtlig, bör myndig- heten som meddelar förbudet överväga om skyddsbehovet bättre tillgodoses genom att inrätta ett biotopskydd. För att kunna göra detta till skydd för arter har vi föreslagit att de livsmiljöer som be- hövs för att bevara fridlysta arter ska kunna skyddas biotopskydd. Genom förslaget införs en ny grund för inrättande av områdesskydd. Förslaget innebär att de mark- och vattenområden som behövs för att bevara livsmiljöer för fridlysta arter ska kunna bevaras som biotopskydd. Utredningen föreslår att sådana biotopskyddsområden ska om- fatta , vilket syftar till att öka chansen för att områdets ekologiska funktioner bevaras utan alltför stor påverkan från om- givande marker. En mindre yta får förhållandevis stora kanteffekter mot omgivningen, vilket riskerar att påverka de ekologiska funktio- nerna, exempelvis genom ändrad luftfuktighet, så att syftet med ett skydd motverkas. För att syftet med ett sådant skydd ska uppfyllas ska även skyddszoner kunna inkluderas, så att den identifierade livs- miljön i områdets centrum kan bevaras med så intakta ekologiska funktioner som möjligt. Utredningen bedömer att dessa skyddszoner är nödvändiga för att uppnå syftet med skyddet. Att enbart skydda kärnområden, utan 74De förenade målen C-473/19 och C-474/19 Skydda skogen. skyddszoner, riskerar att bli meningslöst, om det avsedda skydds- området förändras genom kanteffekter mot omgivande mark. Om ett sådant biotopskydd inrättas har markägaren rätt till er- sättning i den mån det innebär ett avsevärt försvårande av pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten, enligt bestämmel- sen i 31 kap. 4 § 3 . har inrättat 8 615 biotopskydd i skogsmark, där den genomsnittliga storleken är och kostnaden för intrångsersättning i genomsnitt / hektar. –2020 har i genomsnitt bildat 212 biotopskyddsområden . Om antalet inrättade biotopskydds- områden ökar på grund av utredningens förslag skulle detta, med utgångspunkt i genomsnittlig storlek och kostnad för in- trångsersättning , ge ökade kostnader för Skogs- styrelsen om totalt . Summan är baserad på att ett genomsnittligt nytt biotopskydd, som inrättas med stöd av artskyddet, blir stort i stället för 3,8, och att drygt 21 sådana inrättas , utöver de som har inrättas enligt nuvarande regler. anslag för intrångsersättningar och natur- vårdsavtal har –2020 varit i genomsnitt cirka Mot bakgrund av de hittillsvarande årliga anslagen skulle de ökade kostnaderna, enligt utredningens förslag om biotopskydd, motsvara av anslag för ersättningar. På motsvarande sätt skulle en ökning av det årliga antalet inrättade biotopskydd motsvara knappt 7 pro- cent av anslag. Om skyddet av en fridlyst art innebär att markanvändningen be- gränsas i ett större område ska i stället inrättandet av ett naturreser- vat övervägas. Områdesskydd enligt 7 kap. ersätts enligt gällande regelverk. Utredningen bedömer att antalet ärenden gällande inrättande av bio- topskyddsområden kan komma att öka, om de regelförändringar vi föreslår genomförs. Eftersom det är troligt att antalet ärenden som berör fridlysningsbestämmelserna kommer att öka mest inom skogs- bruket, behöver ha kapacitet att hantera en ökad ären- demängd. Utredningen föreslår därför att ska få för- stärkta resurser i form av en årsarbetskraft per distrikt, samt en på central nivå, enligt vad som har redovisats ovan (se tabell 15.4) De myndigheter som har bemyndigande att inrätta formellt om- rådesskydd för natur, eller ingå naturvårdsavtal, är , , länsstyrelserna och kommunerna. och får öronmärkta pengar för detta via sina årliga anslag, se tabell 15.7. har möjlighet att an- vända sitt anslag till att ge bidrag till kommuner som vill inrätta om- rådesskydd, därmed bekostas delvis även kommunalt områdesskydd via statliga medel. har merparten av anslag använts till intrångsersättning för områdesskydd i form av natur- reservat, där processen genomförs av länsstyrelserna. Länsstyrel- serna kan även inrätta biotopskydd med ersättning via Naturvårds- verkets anslag för skydd av värdefull natur, men endast ett fåtal sådana inrättas . Länsstyrelserna kan också, via an- slag, teckna naturvårdsavtal, men endast ett mindre antal naturvård- savtal sluts . har inte bemyndigande att inrätta naturreservat, men kan bilda biotopskyddsområden och naturvårds- avtal i skogsmark. Utredningen konstaterar att myndigheternas anslag för intrångs- ersättning till markägare har varierat . När an- slagen har minskat har det fått till följd att myndigheterna inte har haft samma möjligheter att betala ersättning för intrång i pågående markanvändning. Med högre anslag finns givetvis bättre möjligheter för myndigheterna att inrätta och betala intrångsersättning för for- mellt områdesskydd eller ersättning för naturvårdsavtal. fick och ökade an- slag med totalt för att kunna erbjuda områdes- skydd till markägare med nyckelbiotopsrika fastigheter. minskades anslagen med , en förändring , för att minska med ytterligare till 2020. Därefter har anslagen ökat kraftigt till 2021, då anslagen har nått sitt högsta värde . Utredningen bedömer att anslagen till och Skogs- styrelsen för ersättning till markägare sammanlagt är tillräckliga för att hantera även en ökad ärendemängd. En förutsättning är dock att anslagen håller en hög nivå. Tabell 15.7 Anslag och kostnader för formellt områdesskydd 2015–2020 Kommunernas egna kostnader ingår inte, inte heller vissa länsstyrelser arbete med skydd av tätortsnära natur nad i tusental kr (antal beslut inom parentes) anslag för skydd av värdefull natur (1:14, 7 (432) 9 (389) rättsliga avtal (1:2) Källor: årsredovisning 2016 (s 77), 2018 (s. 88), 2019 (s. 68, 161) och 2020 (s. 70, 166), regleringsbrev 2021 samt utdrag ur kartverktyget Skyddad natur gällande beslutsdatum för övriga biotopskydd . Kompletterande statistik via e-post . statistikdatabas, utdrag , samt regleringsbrev för åren 2015–2021.