sou · H9B344 · 2022-01-01 00:00:00 — –analysera om det behövs några särskilda insatser för att underlätta för upphandlande myndigheter att uppfylla direktivets krav, samt –vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . ratificerade FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning 2008 och Europeiska unionen (EU) ratificerade konventionen 2010. Enligt konventionen åläggs parterna att vidta ända- målsenliga åtgärder för att säkerställa att personer med funktionsned- sättning, på lika villkor som andra, får tillgång till den fysiska miljön, till transporter, till information och kommunikation, innefattande informations- och kommunikationsteknik (IKT) och IKT-system, samt till andra anläggningar och tjänster som är tillgängliga för eller erbjuds allmänheten både i städerna och på landsbygden. Syftet med tillgänglighetsdirektivet är att bidra till en väl funge- rande inre marknad genom att tillnärma medlemsstaternas lagar och andra författningar vad gäller tillgänglighetskrav för vissa produkter och tjänster och särskilt genom att undanröja och förebygga sådana hinder för den fria rörligheten för vissa tillgängliga produkter och tjänster som uppstår på grund av olika tillgänglighetskrav i medlems- staterna. Genomförandet av direktivet ska även hjälpa medlemssta- terna i deras ansträngningar att på ett harmoniserat sätt uppfylla såväl sina nationella åtaganden som sina skyldigheter enligt FN-konven- tionen när det gäller tillgänglighet. Direktivet ska främja ett fullt och effektivt deltagande på lika villkor genom att förbättra tillgången till konventionella produkter och tjänster som genom sin ursprungliga utformning eller senare anpassning tillgodoser behoven hos perso- ner med funktionsnedsättning. I tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) läggs ett mycket detaljerat skyddssystem för tryck- och yttran- defriheten fast. Systemet vilar på ett antal grundprinciper som syftar till att ge ett särskilt starkt skydd för tryckta skrifter och vissa andra medieformer, bl.a. tv, radio och vissa webbplatser. En viktig kompo- nent i skyddet är också att inga andra begränsningar i tryck- och yttrandefriheten får göras än de som följer av de två grundlagarna. Uppdraget att föreslå hur tillgänglighetsdirektivet ska genomföras i En särskild utredare ska ta ställning till hur tillgänglighetsdirektivet ska genomföras i . I uppdraget ingår att analysera hur svensk rätt förhåller sig till direktivet och lämna nödvändiga författnings- förslag. I uppdraget ingår även att analysera om det är lämpligt att genomföra direktivet genom en samlad reglering om tillgänglighets- krav för produkter och tjänster eller om genomförandet bör ske sek- . Regleringen som genomför direktivet bör dock oavsett om den sker samlat eller sektorsspecifikt som utgångspunkt behandla kra- ven på varor och tjänster separat från varandra. Det ingår inte i uppdraget att föreslå ändringar i grundlag. Produkter som släpps ut på marknaden och tillhandahållande av tjänster Direktivet innehåller bestämmelser om tillgänglighetskrav och fri rörlighet för vissa produkter och tjänster som släpps ut eller till- handahålls på marknaden inom unionen. När tillverkare släpper ut produkter som omfattas av direktivet på marknaden ska de se till att dessa har konstruerats och tillverkats i enlighet med de tillämpliga tillgänglighetskraven i direktivet. Om produkten uppfyller kraven ska en försäkran om överensstämmelse upprättas och produkten ska CE-märkas. Importörer får inte heller släppa ut produkter på mark- naden om de inte överensstämmer med kraven i direktivet. Om impor- tören anser eller har skäl att tro att produkten inte överensstämmer med tillgänglighetskraven, ska importören informera tillverkaren och marknadskontrollmyndigheterna om detta. Produkter som släpps ut på marknaden ska CE-märkas. Tjänsteleverantörer som tillhandahåller en tjänst som omfattas av direktivets bestämmelser inom unionen ska säkerställa att de utfor- mar och tillhandahåller tjänster som uppfyller tillgänglighetskraven i direktivet. Ansvariga myndigheter ska utses och lämpliga förfaran- den ska inrättas för att kontrollera att tjänster överensstämmer med de skyldigheter och säkerhetskrav som uppställs i direktivet. Syftet med dessa EU-gemensamma krav på tillgänglighetsanpass- ning av vissa produkter och tjänster är att undanröja och förebygga sådana hinder för den fria rörligheten som uppstår på grund av olika tillgänglighetskrav i medlemsstaterna. I artikel 12 i direktivet anges därför att medlemsstaterna inte, av skäl som har att göra med tillgäng- lighetskraven, får förhindra att produkter eller tjänster som överens- stämmer med direktivets krav tillhandahålls på marknaden inom deras territorium. Med marknadskontroll avses den verksamhet och de åtgärder som ansvariga myndigheter vidtar för att se till att produkter som till- handahålls på marknaden uppfyller gällande krav, t.ex. som har att göra med att produkten ska vara säker att använda, att den ska ha vissa egenskaper eller funktioner eller ha genomgått vissa kontroller. Marknadskontroll syftar även till att skapa en rättvis konkurrens. Bestämmelser om marknadskontroll finns i sektorsspecifik unions- lagstiftning och i olika svenska författningar. Horisontell sektors- övergripande unionslagstiftning finns i och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93. Förord- ningen innehåller bl.a. allmänna bestämmelser om marknadskontroll- myndigheternas organisation, informationsutbyte mellan medlems- staterna och Europeiska kommissionen samt vissa åtgärder som marknadskontrollmyndigheterna antingen ska eller får vidta i arbetet med att kontrollera produkter på marknaden. Förordningen innehåller även en reglering om CE-märkning av produkter. När det gäller ackreditering och CE-märkning kompletteras förordningen i svensk rätt av lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll, för- ordningen (2011:811) om ackreditering och teknisk kontroll och, när det gäller marknadskontroll av varor, förordningen (2014:1039) om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn. Enligt artikel 17 i tillgänglighetsdirektivet ska CE-märkningen omfattas av de allmänna principer som fastställs i artikel 30 i förordning (EG) nr 765/2008 och där det framgår att CE-märkning endast får påföras en produkt om det är förenligt med unionslagstiftning. I och rådets direktiv /95/EG av om allmän produktsäkerhet (det allmänna produkt- säkerhetsdirektivet) finns bl.a. bestämmelser om särskilda skyldig- heter för tillverkare och distributörer samt befogenheter för myndig- heter. Syftet med direktivet är att säkerställa att alla produkter som släpps ut på marknaden är säkra. Det allmänna produktsäkerhets- direktivet är genomfört i svensk rätt, huvudsakligen genom pro- duktsäkerhetslagen (2004:451) och produktsäkerhetsförordningen (2004:469). är en tillsynsmyndighet för produkt- säkerhetslagen. Verket delar detta ansvar med andra myndigheter som har tillsyn över särskilda varor, tjänster och risker. I förordning (EG) nr 765/2008 anges att tillämpningen av förordningen inte får hindra marknadskontrollmyndigheterna att vidta mer specifika åtgärder som föreskrivs i det allmänna produktsäkerhetsdirektivet. presenterade Europeiska kommissionen en ny och horisontell förordning om marknadskontroll som en del av ett större varupaket. Det övergripande syftet med förordningen är att få tillsynen över varor på den inre marknaden att fungera bättre för de ekonomiska aktörer som hanterar varor och för myndigheter som utövar tillsyn. Den nya förordningen innebär en förbättrad och stärkt marknadskontroll, utökade befogenheter för myndigheterna och utökat samarbete nationellt och på EU-nivå. Europaparlamen- tets och rådets förordning (EU) 2019/1020 av om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv /42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011 antogs och blir fullt tillämplig i mitten av 2021. Förordningen ersätter marknadskontrollbestämmel- serna i förordning (EG) nr 765/2008. I bilaga III till förordningen (EU) 2019/1020 finns en jämförelse- tabell över vilka artiklar i förordningen som motsvarar förordning (EG) nr 765/2008 och som även inkluderar kontroll av produkter som förs in på unionsmarknaden. En analys krävs av de marknadskontrollbestämmelser som är till- lämpliga på tillgänglighetsdirektivet och som behöver anpassas i svensk rätt. Det finns också ett behov av att analysera behovet av ytterligare tillsynsåtgärder, t.ex. befogenheter med anledning av för- ordning (EU) 2019/1020 för att säkerställa en effektiv och ända- målsenlig marknadskontroll i och inom EU som bidrar till en välfungerande inre marknad vad gäller tillgänglighetskrav för vissa produkter. I finns ett antal myndigheter med ansvar för kontroll av varor, och ansvaret är fördelat utifrån respektive regelverk. Mark- nadskontrollrådet utgör ett nationellt samordningsorgan för svensk marknadskontroll. Swedac ansvarar för rådets ordförandeskap och sekretariatsfunktion. Rådet fungerar framför allt som ett forum för informations- och erfarenhetsutbyte mellan myndigheter. För när- varande är 17 marknadskontrollmyndigheter samt och representerade i rådet. Tillgänglighetsdirektivet inne- håller bestämmelser om marknadskontroll och unionsförfarande i fråga om skyddsåtgärder. I artikel 19 i tillgänglighetsdirektivet anges vilka artiklar i förordning (EG) nr 765/2008 som ska tillämpas för att kontrollera att produkter som omfattas av direktivet uppfyller krav på tillgänglighet. En eller flera marknadskontrollmyndigheter behöver därför utses för de produkter som omfattas av direktivets tillgänglighetskrav. –analysera de marknadskontrollbestämmelser i förordning (EU) 2019/1020 som är tillämpliga på tillgänglighetsdirektivet samt lämna förslag till författningsändringar och andra åtgärder som bedöms lämpliga för att direktivet ska genomföras i svensk rätt, –analysera om lagen om ackreditering och teknisk kontroll behö- ver ändras med anledning av de regler och villkor som fastställs i tillgänglighetsdirektivet vad gäller CE-märkning, –analysera och ta ställning till om det finns behov av ytterligare tillsynsåtgärder med anledning av förordning (EU) 2019/1020, –föreslå myndigheter som ska utöva marknadskontroll på varor enligt tillgänglighetsdirektivet med utgångspunkten att myndig- heterna ska ingå i , och –vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. Produkter och tjänster med anknytning till luft-, buss-, järnvägs- och vattentransporttjänster för passagerare Tillgänglighetsdirektivet omfattar självbetjäningsterminaler, exem- pelvis biljettförsäljningsautomater och incheckningsautomater, som är avsedda att användas vid tillhandahållande av luft-, buss-, järnvägs- och vattentransporttjänster för passagerare med undantag för stads-, förorts- och regionaltransporter. Direktivet omfattar även vissa tjänster som tillhandahålls i samband med sådana transporttjänster, bl.a. webbplatser och mobilapplikationer, elektroniska biljetter och förmedling av information om transporttjänster. Information och tjänster som tillhandahålls på webbplatser och i mobila applikationer av en offentlig aktör omfattas av lagen (2018:1937) om tillgäng- lighet till digital offentlig service. Kraven i tillgänglighetsdirektivet vad gäller webbplatser och mobila applikationer utgår från samma krav som i den lagen. Tillgänglighetsdirektivets krav omfattar emeller- tid även andra aktörer än de som omfattas av kraven i lagen om tillgänglighet till digital offentlig service. –analysera hur kraven i direktivet vad gäller tjänster som tillhanda- hålls i samband med sådana luft-, buss-, järnvägs- och vattentrans- porttjänster för passagerare som omfattas av direktivets tillämp- ningsområde förhåller sig till befintlig reglering i svensk rätt och lämna de författningsförslag som är nödvändiga för att genom- föra direktivet vad gäller tjänster med anknytning till sådana trans- porttjänster. De tjänster som omfattas av definitionen banktjänster för konsu- menter i direktivet omfattas av andra regelverk på finansmarknads- området. I dessa finns redan krav på tillgänglighet, se exem- pelvis propositionen Skyldighet för kreditinstitut att tillhandahålla kontanttjänster (prop. 2019/20:23 s. 55) och att information om tjänsterna ska vara tillgänglig och förståelig. Det finns behov av en analys om i vilken mån de krav som finns i denna reglering är till- räcklig för att leva upp till kraven i direktivet samt om ytterligare lagstiftningsåtgärder behöver vidtas. Självbetjäningsterminaler såsom bankomater omfattas också av tillgänglighetskrav i direktivet. –analysera hur kraven i direktivet förhåller sig till gällande regel- verk i svensk rätt vad gäller banktjänster och finansiella tjänster samt vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. Enligt 9 kap. 2 § lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, för- kortad , och 9 kap. 2 § lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna, förkortad LUF, ska, i de fall då det som anskaffas ska användas av fysiska personer, de tekniska specifika- tionerna bestämmas med beaktande av samtliga användares behov, däribland tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning. Undantag får göras endast om det finns särskilda skäl. Om EU i en rättsakt har antagit obligatoriska krav på tillgänglighet, ska de tek- niska specifikationerna bestämmas med hänvisning till den rätts- akten. Tillgänglighetsdirektivet utgör en sådan rättsakt. Detta inne- bär att aktörer som omfattas av och vid upphandling av de produkter som omfattas av direktivet ska utforma de tekniska specifikationerna med hänvisning till direktivets krav. –analysera om det behövs några särskilda insatser för att underlätta för upphandlande myndigheter att uppfylla direktivets krav samt vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. I tillgänglighetsdirektivet finns inte några bindande krav för till- gänglighet i den bebyggda miljön. Medlemsstaterna får dock, mot bakgrund av nationella förhållanden, besluta att den bebyggda miljö som används av kunder till tjänster som omfattas av direktivet ska uppfylla tillgänglighetskraven i bilaga III, för att de i högsta möjliga grad ska kunna användas av personer med funktionsnedsättning. Mot bakgrund av detta ska utredaren beakta hur (2010:900) och kommissionens förordning (EU) nr 1300/2014 av om tekniska specifikationer för driftskom- patibilitet avseende tillgängligheten till Europeiska unionens järnvägs- system för personer med funktionsnedsättningar och personer med nedsatt rörlighet förhåller sig till kraven i tillgänglighetsdirektivet. –analysera och redovisa hur och kommissio- nens förordning (EU) nr 1300/2014 av om tekniska specifikationer för driftskompatibilitet avseende till- gängligheten till Europeiska unionens järnvägssystem för per- soner med funktionsnedsättningar och personer med nedsatt rörlighet förhåller sig till kraven i bilaga III till tillgänglighets- direktivet, samt vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. Tillgänglighetsdirektivet omfattar även elektroniska kommunika- tionstjänster, inbegripet när sådana tjänster används för nödkommu- nikation. Den EU-rättsliga regleringen på området för elektronisk kommunikation genomförs i huvudsak genom lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, förkortad LEK. Lagens syfte är att enskilda och myndigheter ska få tillgång till säkra och effektiva elek- troniska kommunikationer och största möjliga utbyte när det gäller urvalet av elektroniska kommunikationstjänster samt deras pris och kvalitet (1 kap. 1 §). I 5 kap. 6 e § LEK finns bestämmelser om skyldighet i fråga om likvärdig tillgång och likvärdigt utbud för slutanvändare med funk- tionsnedsättning. och rådets direktiv (EU) 2018/1972 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation utgör en omarbetning av och ersätter bl.a. och rådets direktiv /21/EG om ett gemensamt regelverk för elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ram- direktivet), och och rådets direktiv /22/EG om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter (USO- direktivet), som omfattar regler om tillgänglighet för elektroniska kommunikationstjänster. Av artiklarna 102 och 103 i direktiv (EU) 2018/1972 framgår att information till konsumenter kan behöva tillhandahållas i format i enlighet med tillgänglighetsdirektivets krav. Av artikel 109.5 i direktiv (EU) 2018/1972 framgår att tillgång för slutanvändare med funktionsnedsättning till alarmeringstjänster ska finnas via nödkommunikation och vara likvärdig med andra slutanvändares tillgång i enlighet med tillgänglighetsdirektivets krav. I artikeln finns närmare bestämmelser om hur det ska ske. Artikeln motsvarar i huvudsak regleringen i USO-direktivet, dock med för- ändrad lydelse och en viss ambitionshöjning. I promemorian Genomförande av direktivet om inrättande av en kodex för elektronisk kommunikation föreslås att direktiv (EU) 2018/1972 ska genomföras i svensk rätt genom en ny lag om elek- tronisk kommunikation. Enligt förslaget ska bestämmelserna om skyl- dighet att ta hänsyn till de behov av likvärdig tillgång och likvärdigt utbud som slutanvändare med funktionsnedsättning har föras över till den nya lagen om elektronisk kommunikation. Det gäller också bestämmelserna om tillsynsförfarandet, tillsynsåtgärder och interi- mistiska beslut. Promemorian har remitterats och bereds för närva- rande i . Direktivet ska vara genomfört . Utredaren ska vid genomförandet av uppdraget beakta de förslag som regeringen lägger fram för att genomföra direktiv (EU) 2018/1972. –analysera hur direktiv (EU) 2018/1972 samt tillgänglighetsdirek- tivet förhåller sig till befintligt regelverk på området, och vid behov lämna de författningsförslag som är nödvändiga för att genom- föra tillgänglighetsdirektivet och uppfylla de krav som följer av bestämmelserna i direktiv (EU) 2018/1972 med koppling till till- gänglighetsdirektivet. Terminalutrustning för elektroniska kommunikationstjänster, för tjänster som ger åtkomst till audiovisuella medietjänster samt datormaskinvarusystem I och rådets direktiv /13/EU av om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i med- lemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (AV-direktivet) finns krav på att pro- gram i tv-sändningar och beställ-tv ska göras tillgängliga för perso- ner med funktionsnedsättning. I direktivet ställs även krav på rap- portering, handlingsplaner och att en kontaktpunkt för hantering av frågorna ska utses. Under förhandlingarna kring tillgänglighets- direktivet har det framhållits särskilt att dubbelreglering mellan AV- direktivet och tillgänglighetsdirektivet ska undvikas. Den snabba medieutvecklingen och konvergensen mellan olika medieformer samt digitaliseringen av audiovisuella medietjänster har medfört att såväl produktion som distribution sker i många led och med många aktörer. Direktivet nämner webbplatser, webbaserade applikationer, digitalboxbaserade applikationer, nedladdningsbara applikationer, tjänster för mobila enheter, inklusive mobila applika- tioner och dithörande mediaspelare, samt internetanslutna televi- sionstjänster. Det finns därför behov av att utredaren tar ställning till var i produktions- och distributionsledet ansvaret för tjänster som ger åtkomst till audiovisuella medietjänster ligger och vilka krav som bör ställas för att säkra tillgängligheten till audiovisuella medie- tjänster. Terminalutrustning för elektroniska kommunikationstjänster om- fattas av radioutrustningslagen (2016:392), som genomfört Europa- parlamentets och rådets direktiv /53/EU av om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om tillhanda- hållande på marknaden av radioutrustning och om upphävande av direktiv /5/EG (radioutrustningsdirektivet) i svensk rätt. Radio- utrustningsdirektivet anger att radioutrustning inom vissa kategorier eller klasser ska vara konstruerad så att den uppfyller väsentliga krav, av vilka ett är stöd för vissa funktioner för att underlätta användning för användare med funktionshinder. Direktivet är utformat så, att en förutsättning för att en radioutrustningskategori eller radioutrust- ningsklass ska omfattas av ett sådant väsentligt krav, är att detta fram- går av en delegerad akt som Europeiska kommissionen antar. Kom- missionen har inte antagit några delegerade akter avseende vilka kategorier eller klasser av radioutrustning som berörs av kravet på stöd för funktioner för användare med funktionsnedsättning. –analysera och vid behov föreslå särskilda tillgänglighetskrav för sådana digitala applikationer och andra tjänster och produkter som kan krävas för tillgång till audiovisuella medietjänster i enlig- het med tillgänglighetsdirektivet om dessa inte träffas av de till- gänglighetskrav som finns i radio- och tv-lagen (2010:696) samt radioutrustningslagen, –ta ställning till var i produktions- och distributionsledet ansvaret för tjänster som ger åtkomst till audiovisuella medietjänster ligger och vilka krav som bör ställas för att säkra tillgängligheten till audiovisuella medietjänster, och –vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. E-böcker kan omfattas av TF:s eller YGL:s förstärkta skydd. I sådana fall kan endast de krav som dessa grundlagar tillåter ställas upp. Pro- duktion och försäljning av e-böcker är inte närmare reglerad i lag. Det behöver dock utredas om krav på tillgänglighetsanpassning av e-böcker kan och bör ställas upp och var i produktionskedjan som ansvaret för sådan anpassning ska ligga. Distributionskedjan för e-böcker är lång och företrädare från branschen har uttryckt att det är viktigt att ansvaret fördelas på ett tydligt sätt. De har också bedömt att det kan vara förödande att lägga allt ansvar på bokförlagen då de har små marginaler och saknar den tekniska kompetens som krävs för att möta kraven i direktivet. Myndigheten för tillgängliga medier (MTM) och Specialpedago- giska skolmyndigheten (SPSM) producerar och distribuerar tal- böcker och punktskriftsböcker samt lättläst litteratur. Myndigheten för () har ett samarbete med MTM där de kan beställa inläsning av litteratur hos MTM. MTM är också de svenska bibliotekens lånecentral för tillgängliga medier där det digitala biblio- teket är navet i verksamheten. I verksamheten tillämpar myndigheterna 17 § a och 17 e §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk som reglerar framställning och användning av tillgängliga medier så att bl.a. personer med synned- sättning eller annan läsnedsättning kan ta del av verket. Läsplattor med trådlös internetuppkoppling eller annan trådlös digital uppkoppling kan betraktas som terminalutrustning för elek- troniska kommunikationstjänster och omfattas därmed av radio- utrustningslagen. –analysera om krav på tillgänglighetsanspassning av e-böcker kan ställas och hur ansvarsfördelningen för sådan anpassning kan och bör se ut samt hur en reglering och eventuell tillsyn ska utformas, –analysera om och hur ett tillgänglighetskrav kan påverka redan publicerade e-böcker, –analysera hur direktivets krav kan påverka det system som finns för tillhandahållande av talböcker som framställs av Myn- digheten för tillgängliga medier eller andra behöriga organ, –analysera hur radioutrustningslagen förhåller sig till direktivets krav, och –vid behov lämna nödvändiga författningsförslag. Tillgänglighetsdirektivet reglerar bl.a. tillhandahållandet av e-han- delstjänster. och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssam- hällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (e-handelsdirektivet) innehåller bestämmelser av betydelse för e-handeln. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster (e-handelslagen) och marknadsföringslagen (2008:486).