sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Enligt 68 § artskyddsförordningen är vetenskaplig myndighet för regelverket enligt , medan Havs- och vattenmyndigheten ska bistå i frågor som gäller artskydd i havs- eller vattenmiljön. Systemet med en ordinarie och en biträdande vetenskaplig myn- dighet skapar otydlighet både internationellt och nationellt, inom och inom myndigheterna. I praktiken förväntas Havs- och vattenmyndigheten agera som vetenskaplig myndig- het i fråga om vattenlevande arter. Myndigheten företräder i internationella sammanhang som biträdande vetenskaplig CITES- myndighet för frågor kopplade till vattenlevande arter, i EU:s Scientific Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott för CITES-frågor och dess arbetsgrupper (WG Corals och WG Mako sharks), Standing Commitee och partsmöten där akva- tiska arter diskuteras. Det är också Hav- och vattenmyndigheten som i praktiken ansvarar för prövningar av så kallade non detrimental findings (icke-skadlighetsrekvisit) i samband med ansökningar om utfärdande av importtillstånd för vattenlevande exemplar som till exempel ål, kaviar, koraller och hajar, även om det formella beslutet förväntas tas av . Det sistnämnda är en administrativ rutin som endast skapar merarbete och adderar till handläggningstiden. Mellan och Havs- och vattenmyndigheten finns utvecklade rutiner för samverkan och samstämmig uppfattning om vad som ska avses med vattenlevande arter. Samma ansvarsfördel- ning finns exempelvis i Förordning om invasiva främmande arter (SFS 2018:1939), där är ansvarig myndighet i fråga om arter som lever på land och Havs- och är ansvarig myndighet i fråga om arter som lever i vatten. Utredningen bedömer sammantaget att Havs- och vattenmyn- digheten ska vara vetenskaplig myndighet enligt CITES för frågor som gäller vattenlevande arter, medan ska vara veten- skaplig myndighet enligt CITES för övriga frågor. Utredningen kon- staterar att en sådan ändring bör göras för att formalisera en ordning som redan föreligger i praktiken. 14.24Förslag: får ökad befogenhet gällande CITES-arter vid inre gräns Utredningens förslag: I 3 § lagen (1996:701) om be- fogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen ska en ny punkt införas som gäller arter som omfattas av konventionen om internationell handel med vissa utrotnings- hotade djur och växter (CITES). Som en följd av detta behöver också ändringar göras i förord- ningen (1994:1830) om införsel av levande djur med mera. och bemyndigas att med- dela föreskrifter som anger vilka arter som ska omfattas av Tull- verkets befogenheter. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott ska få bemyndigande enligt förordning (1994:1830) om införsel av levande djur med mera att meddela föreskrifter om hur kontrollen ska genomföras vid införsel av frid- lysta djur. 14.24.1 kontroller vid yttre och inre gräns EU:s tullunion bildades och syftar till att harmonisera tullar på varor från länder utanför EU samt bidra till att skydda människor, djur och miljö i EU. I praktiken innebär tullunionen att tullmyndig- heterna i de 27 EU-länderna arbetar som en enda myndighet. Tull- kontroller vid EU:s yttre gränser ska skydda djur och miljö genom att motverka olaglig handel med hotade arter och förebygga sprid- ningen av växt- och djursjukdomar. Inom EU är huvudprincipen fri rörlighet. Både och har dock möjlighet att göra vissa kontroller även vid inre gräns, det vill säga vid gräns mot andra EU-länder. Förenklat kan ansvarsfördelningen be- skrivas som att övervakar varuflödet medan Polismyndig- heten övervakar personer. Det sker ett flöde av levande exemplar av CITES-listade växter och djur samt produkter av sådana till från andra EU-länder. Sannolikt sker även utförsel från till EU-länder på mots- varande sätt. Det är sannolikt att många sådana transporter sker utan att alla krav på tillstånd eller styrkande av laglig bakgrund är uppfyllda. Utredningen bedömer därmed att det finns behov av att ge ökade befogenheter till kontroller vid inre gräns av CITES-listade och fridlysta arter. 14.24.2Sammanfattning av dagens regelverk för import av djur och växter CITES-exemplar från tredje land Import, export och reexport av CITES-listade exemplar från tredje land regleras av rådets CITES-förordning 338/97 och inte av den svenska artskyddsförordningen. I 21 § artskyddsförordningen finns dock en regel som innebär att CITES-listade exemplar endast får Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott importeras, exporteras eller reexporteras vid vissa utpekade tullkon- tor. Vilka tullkontor som är godkända framgår av webbplats.167 berörs även bland annat av bestämmelserna i 22 (varor som inte får importeras), 60 (beslag), 62 (förverkande) och 64 (artbestämning) §§ artskyddsförordningen. Varor som passerar gräns mot tredje land kontrolleras av Tull- verket med stöd av ett antal olika lagar, däribland tullagen168 och smugglingslagen169. Dessa kontroller omfattar bland annat levande exemplar och varor som omfattas av CITES-reglerna men också levande exemplar av fåglar och fridlysta arter enligt 16 § artskyddsförord- ningen. Regler för förflyttning av CITES-exemplar inom EU In- och utförsel av CITES-exemplar mellan olika medlemsländer inom EU regleras, när det gäller kommersiella aktiviteter, via CITES-intyg för A-listade arter och för B-listade arter genom att ägaren alltid måste kunna styrka att exemplaret är lagligt förvärvat och har laglig bak- grund. Varje förflyttning inom EU av ett levande exemplar av en art som upptagits i bilaga A till rådets CITES-förordning 338/97, från den plats som anges på importtillståndet eller i något intyg som utfärdats i enlighet med förordningen, måste föregås av ett godkännande från en administrativ i den medlemsstat där exempla- ret befinner sig.170 Ett sådant godkännande måste bekräftas genom utfärdande av ett intyg från , i de fall ett sådant exem- plar ska föras ut från . När ett A-listat exemplar ska föras in till från ett annat EU-land ska den administrativa CITES- myndigheten i det landet utfärda ett sådant intyg.171 I andra fall av förflyttning av levande A-listade exemplar ska den person som ansvarar för förflyttningen vid behov kunna förete bevis 167Jordbruksverkets webbplats, information om godkända tullkontor vid import m.m.: rprodukter/importochexportmellaneuochandralander/godkandatullkontor.4.7caa00cc126738 ac4e880002355.html. 168Tullag (2016:253). 169Lag (2000:1225) om straff för smuggling. 170Artikel 9, punkt 1, rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. 171Artikel 9, punkt 2 b, rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott på exemplarets lagliga ursprung. Detta innebär att vid förflyttning över inre gräns av A-listade exemplar som inte har något CITES- intyg utfärdat av , eller motsvarande myndighet i ett annat EU-land, måste alltid lagligt ursprung kunna styrkas och upp- visas vid kontroll. För B-listade CITES-arter, både levande och döda samt produk- ter av sådana arter, gäller att kommersiella aktiviteter endast är till- låtna om laglig bakgrund kan styrkas. Det finns dock inga krav på dokumentation eller intyg för förflyttning av B-listade arter, inte heller för innehav av exemplar som inte ska användas kommersiellt. När ett levande exemplar av en art som upptagits i bilaga B för- flyttats inom gemenskapen, kan innehavaren av exemplaret lämna det ifrån sig endast om den tilltänkta mottagaren har informerats på ett riktigt sätt om vilken förvaring, utrustning och skötsel som krävs för rätt vård av exemplaret.172 Regler för förflyttningar till och från och Även om och inte tillhör EU, omfattas de av Schengen- samarbetet, som innebär att de inre gränskontrollerna har avskaffats gentemot övriga Schengenländer. Dock gäller fortfarande att det krävs import- respektive exporttillstånd eller reexportintyg samt tulldekla- ration för handel med CITES-listade arter till och från och . När det gäller befogenheter at utföra kontroller av varor som förs in från annat EU-land finns bestämmelser i lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom EU, den så kallade inregränslagen. Lagens 3 § anger vilka varor som lagen är tillämplig på, det vill säga vilka varor som får kontrolle- ras. Varorna återfinns i den så kallade varukatalogen eller listan. Här återfinns bland annat punkterna 10 och 11: 172Artikel 9, punkt 4, rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott 10.nötkreatur, svin, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler, 11.andra djur än sådana som anges ovan och produkter av djur, om det finns särskild anledning att misstänka att smittsam sjukdom före- kommer, att djuret eller djurprodukten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, att medföljande dokument är ofull- ständiga eller felaktiga, att erforderliga dokument saknas eller att de vill- kor som i övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda, Den som för in eller ut en sådan vara som anges i 3 § inregränslagen, till exempel reptiler, mellan ett annat EU-land och ska enligt inregränslagen anmäla varan till närmaste tullkontor.173 Inregränslagen omfattar alltså inte uttalat CITES-listade och frid- lysta arter, utom i de fall sådana arter omfattas av varukatalogen i 3 §. Den tidigare Inregränslagsutredningen174 konstaterade 2006 att nu- varande inregränslag begränsar befogenhet att kontrol- lera varor till de som specifikt räknas upp i 3 §. Eftersom varor som omfattas av CITES-regler inte omnämns i inregränslagen saknar alltså befogenhet att kontrollera dessa, utom i de fall varorna granskas av andra skäl som anges i lagen. Av samma skäl kan inte kontrollera varor som kan om- fattas av svenska fridlysningsregler. framhåller att vissa andra medlems- stater i EU har valt att inte specifikt ange vilka varor som kan utsättas för kontroller vid inre gräns.175 I stället anges att kontrollerna ska rym- mas inom den av EU tillåtna ramen för kontroll. Inregränslagsutred- ningen anser dock att den svenska modellen är att föredra, och att tydlig och klar reglering i lagen ger de bästa förutsättningarna för att ska följas. kan också göra kontroller vid inre gräns enligt andra regelverk, som till exempel lag (2008:322) om och Kust- bevakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Vidare har befogenhet att utföra vissa kontroller inne i landet enligt lag (1998:506) om punktskattekontroller av transporter med mera av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter (LPK), bland 1734 § Lag (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. 174SOU 2006:9 Kontroll av varor vid inre gräns. 175SOU 2006:9 Kontroll av varor vid inre gräns, avsnitt 8.1.4. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott annat vid punktskattekontroller på väg, i postförsändelser och på lager där punktskattepliktiga varor kan förvaras. Regler för in- och utförsel av fridlysta växter till Det är förbjudet att förvara eller transportera levande växter som är markerade med N eller n i bilaga 1 till artskyddsförordningens bi- laga 1.176 För växter som är fridlysta enligt bilaga 2 till förordningen finns inga motsvarande förbud mot förvaring eller transport. Många av de regler som begränsar införseln av djur och växter till är smittskyddsregler. har tidigare reglerat bland annat vad som krävs vid import av olika djurslag och antal djur genom föreskrifterna SJVFS 1996:24177 och SJVFS 2011:49178. I före- skriften SJVFS 2019:15179 finns bland annat regler om hantering av vildfångade djur. EU:s nya förordning om djurhälsa, AHL-förordningen180, trädde i kraft , vilket medför följdändringar i svenska regler. Vi har inte haft möjlighet att bearbeta texterna i betänkandet enligt det nya regelverket, och hänvisar till för mer in- formation. möjligheter att agera vid inre gräns regleras på EU-nivå och har sin grund i den inre marknaden. EU:s inre marknad definieras i artikel 26 FEUF. Här föreskrivs att unionen ska besluta om åt- 17623 § artskyddsförordningen (2007:845). 17710 § föreskrifter (2008:46) om införsel av djur, sperma, ägg och embryon (om ändring i tidigare föreskrifter SVJFS 1996:24), saknr J 11. 178Föreskrifter om ändring i Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2011:49) om införsel av sällskapsdjur och hund- och kattsperma samt hundar, katter och illrar avsedda för handel (SJVFS 2014:47) saknr J 13. 179Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby (SJVFS 2019:15) saknr L 80. 180Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/429 av om överför- bara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”). Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott gärder i syfte att upprätta och upprätthålla en inre marknad som ska omfatta ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjäns- ter och kapital säkerställs. Grunden för tullunionen finns sedan i artikel 28 FEUF. Gemensam tullagstiftning finns framför allt i och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av om fastställande av en tullkodex för unionen (unionstullkodexen). Härutöver finns bestämmelser som kompletterar unionstullkodexen. Tillämpnings- föreskrifter till kodexen finns i tullagen (2000:1281) och tullför- ordningen (2000:1306) samt i lagen (1994:1548) och förordningen (1994:1606) om vissa tullförfaranden med ekonomisk verkan, med mera. Nationella begränsningar får dock, enligt artikel 36 FEUF, finnas under vissa förutsättningar. Sålunda krävs att kontrollen har sin grund i ett godtagbart samhällsintresse, och dit räknas bland annat hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmän säkerhet eller intresset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, att skydda nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller arkeolo- giskt värde eller att skydda industriell och kommersiell äganderätt. Sådana förbud eller restriktioner får dock inte utgöra ett medel för godtycklig diskriminering eller innefatta en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna. Samhällsintresset får inte kunna tillgodoses på annat, neutralt sätt och kontrollen måste vara proportionell i förhållande till det hinder det innebär för den fria rörligheten. Dessutom gäller att om det skydds- värda ändamålet blivit fullt tillgodosett genom gemenskapsrättsliga regler finns det inte längre någon möjlighet att nationellt föreskriva om kontroller.181 Inregränslagen, som diskuterades ovan, innehåller just bestäm- melser om befogenheter vid införsel eller utförsel över gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen (EU- land).182 Det handlar alltså om den gränskontroll som är godtagbar trots tullunion. Lagen gäller både vid införsel från och utförsel till ett EU-land. För vissa av de uppräknade varorna finns restriktioner för 1995/96:166 Tullens befogenheter vid den inre gränsen, s. 27. Se även SOU 2006:9 Kontroll av varor vid inre gräns, avsnitt 8.1.4. 1821 § Lag (1996:701) om befogenhet vid inre gräns mot ett annat land inom EU. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott både in- och utförsel, för andra gäller restriktioner antingen vid in- försel eller utförsel. Det vanligaste är att punkterna grundas på artikel 36 FEUF. Punk- ten 10 grundas dock på erhållna undantag i medlemskapsförhand- lingarna och punkten 11 på andra skäl. När det gäller att skydda väsent- liga säkerhetsintressen, eller nödvändiga åtgärder för att förhindra att smittsamma djursjukdomar kommer in i landet, finns unionsrättsligt grundad rätt att vidta åtgärder. fick vid medlemskapsförhandlingarna rätt att behålla vissa nationella bestämmelser gällande reptiler, hundar och katter samt nöt- kreatur, svin, får, getter, fjäderfän och fisk.183 Förslag på fler varor i listan, bland annat CITES-varor Enligt propositionen om Tullens befogenheter vid den inre gränsen ansåg vissa remissinstanser att ytterligare varukategorier borde läg- gas till. Det hade föreslagits att listan i 3 § inregränslagen bland annat borde utökas med varor som omfattas av handeln med utrotnings- hotade djur och växter.184 Regeringen ansåg (1995/96) inte att varor som omfattas av konventionen om internationell han- del med vissa utrotningshotade djur och växter (CITES) borde tas med i den föreslagna lagen. Bakgrunden till detta ställningstagande var bland annat följande. Det förekommer en omfattande internationell handel med vilda djur och växter. För att kunna avskaffa CITES-kontrollerna vid de inre grän- serna antog rådet förordningen (EEG) nr 3626/82 om tillämp- ning inom gemenskapen av CITES. Enligt förordningen införs bland annat en för EU-länderna gemensam kontrollgräns avseende CITES vid EU-ländernas185 gränser mot tredje land. Förordningen ifråga är upphävd och ersatt av CITES-förordningen. Vidare har EU reglerat han- del och transporter inom EU i fågeldirektivet samt livsmiljödirektivet. Direktivsbestämmelserna innebär bland annat en skyldighet för med- lemsstaterna att reglera handel och transport inom EU av hotade euro- peiska arter av vilda djur och växter. EU:s gränskontroll av CITES-reg- lerade varor vid unionens gräns mot tredje land har utsatts för både internationell och intern kritik för bristande effektivitet. kom EU:s miljöministrar överens (gemensam ståndpunkt) om en rådsförordning om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kon- 1995/96:166 Tullens befogenheter vid den inre gränsen, s. 51. 184Ibid., s. 52. 185Regeringen omtalade rätteligen ”EG” som var den korrekta benämningen vid tiden, men vi använder EU genomgående. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott troll av handeln med dem. Inom utarbetas för när- varande en departementspromemoria som skall handla om nödvändig anpassning av den nyssnämnda lagen till EU:s nya CITES-förordning. Regeringen kan inte uttala sig om det framtida behovet av att särskilt kontrollera de transporter av vilda djur och växter som sker över gräns mot annat EU-land. Om det visar sig att behov finns av en för- stärkning av kontrollen i detta avseende avser regeringen att återkomma även i denna fråga.186 14.24.3 Utredningens samlade överväganden Bestämmelser som reglerar övervakning av införsel av djur och produkter till landet finns i förordningen (1994:1830) om införsel187 av levande djur med mera. Förordningen syftar till att •förebygga att smittsamma eller ärftliga djursjukdomar kommer in i landet och får ytterligare spridning här, •förhindra en utsättning av utländska djurarter som är skadlig för landets fauna, I artskyddshänseende syftar förordningen alltså endast till att för- hindra en spridning av invasiva arter Införsel av djur eller varor från land utanför EU Införsel av djur eller varor från land utanför Europeiska unionen får endast ske på de platser som föreskriver.189 Vid in- försel av levande djur från land utanför EU får djuren inte lastas ur utan medgivande av en officiell veterinär.190 Om gods måste lastas ur på annan plats eller på annat sätt ska eller Polismyndig- heten begära besked hos en officiell veterinär om vilka åtgärder som ska vidtas i avvaktan på beslut om vad man ska göra med godset. Om det är nödvändigt ska veterinären besikta platsen.191 1995/96:166 Tullens befogenheter vid den inre gränsen, s. 53 f. 187Sådan förflyttning av djur från eller som föranleds av renskötseln och sker enligt internationella överenskommelser räknas inte som införsel. 1881 § förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 1896 § förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 1907 § förordningen (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 1918 § förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Införsel av djur och produkter av djur från land inom EU Vid införsel från land inom EU får en transport stoppas under färd till destinationsorten om 1.det finns särskild anledning att misstänka förekomst av smittsam sjukdom, 2.det finns anledning att misstänka att djuret eller djurprodukten på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, 3.medföljande dokument är ofullständiga, felaktiga eller saknas helt, eller 4.de villkor som gäller för införsel till landet inte är uppfyllda.192 Det är som ska övervaka att införsel sker193 enligt denna förordning och de föreskrifter som meddelats med stöd av denna förordning samt enligt EU:s förordning om förflyttning av sällskaps- djur utan kommersiellt syfte.194 Det är också som ska ut- föra de uppgifter som en medlemsstat har enligt 33.1 i EU-förord- ningen och som en behörig myndighet har enligt artiklarna 33.2 och 34.1.och som en tullmyndighet har EU:s förordning om att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestäm- melser om djurs hälsa och djurskydd, växtskydd och växtskydds- medel.195 För att kunna utföra kontroller i enlighet med de nya syften som vi har föreslagit med förordningen ska ytterligare punkter införas, nämligen •Punkt 5, att det finns anledning att misstänka transport för kom- mersiella ändamål av arter listade i CITES-förordningens bilaga A och B samt •Punkt 6, att det finns anledning att misstänka transport av frid- lysta arter. får enligt 3 § förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd 1929 § förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 19310 § förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. 194Förordning (EU) nr 576/2013. 195Förordning (EU) 2017/625. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott och om andra villkor för införsel av djur, produkter av djur, sjuk- domsalstrande organismer, hö, halm och annat material som används vid hantering av djur liksom om införselförbud för att hindra sprid- ning av smittsamma djursjukdomar. får också med- dela föreskrifter om registreringsskyldighet för den som för in djur och djurprodukter i landet. Innan fattar beslut om tillstånd att föra in djur för utplantering ska verket höra Havs- och vattenmyndigheten om ärendet gäller fisk, fiskrom, blötdjur, kräft- djur och andra akvatiska djurslag eller ägg från sådana djurslag, och , om ärendet gäller andra djurslag eller ägg än akva- tiska djur, där amfibier inkluderas i ansvarsområde. Under rubriken införselkontroll anges i 5 § att får meddela föreskrifter om hur kontrollen ska genomföras vid införsel av djur och varor. Sådana föreskrifter finns i smitt- skyddsregler SJVFS 1996:24196. bör alltså med stöd av de regler vi föreslår utfärda sådana föreskrifter även för CITES-arter. Befintligt bemyndigande bedömer vi som tillräckligt vad avser CITES-arter. Vad gäller frid- lysta djurarter i punkten 6 ska ges motsvarande be- myndigande i förordning (1994:1830) om införsel av levande djur m.m. I förordning (1996:702) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom EU finns närmare föreskrifter om överföring till av bokningsuppgifter från transportföre- tag samt hantering av dessa uppgifter inom verket. Enligt 8 § får meddela närmare föreskrifter om an- mälningsskyldigheten enligt 4 § inregränslagen. Av den bestämmel- sen följer bland annat att den som för in en vara från ett annat EU- land till ska anmäla varan till om varan omfattas av ett förbud mot införsel eller ett villkor för införsel som inte är uppfyllt eller om varan förs in med stöd av ett tillstånd som med- delats på grund av en oriktig uppgift eller en utelämnad föreskriven uppgift. Enligt vår bedömning fordras ingen ändring här i anledning av våra förslag. 196Jordbruksverkets föreskrifter (2008:46) om införsel av djur, sperma, ägg och embryon (om ändring i tidigare föreskrifter SVJFS 1996:24), saknr J 11. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott 14.25Förslag: tar över tillsyn över CITES-listade träslag