sou · H9B347d2 · 2022-01-01 00:00:00 — I kommunallagen finns bestämmelser om tillkänna- givanden av kommunala beslut på kommunens anslagstavla (8 kap. 9–12 §§ KL). Anslagstavlan ska finnas på kommunens webbplats, men det ska också vara möjligt för allmänheten att i kommunens lokaler eller på annan plats ta del av innehållet på anslagstavlan. Av 8 kap. 9 § kommunallagen framgår att anslagstavlan ska vara lättill- gänglig och kunna särskiljas från övrigt innehåll på webbplatsen. Av förarbetena framgår att med ”lättillgänglig” avses att anslagstavlan bör kunna nås direkt från webbplatsens startsida. Med ”kunna sär- skiljas” innebär att den för en användare inte ska kunna sammanblan- das med annat material på webbplatsen. Skyldigheten att ge allmän- heten en möjlighet att ta del av innehållet på anslagstavlan utgör en utökning av den serviceskyldighet som följer av förvaltningslagen och den skyldighet som finns enligt tryckfrihetsförordningen att lämna ut allmänna handlingar. Skyldigheten kan fullgöras genom att kom- munerna även har en fysisk anslagstavla i sina lokaler, eller där till- handahåller dataterminaler för tillgång till internet och erbjuder stöd för allmänheten att ta del av informationen. Skyldigheten kan också fullgöras genom att på begäran lämna ut utskrifter med den informa- tion som finns på anslagstavlan. För att service på detta sätt ska kunna motsvara den tillgänglighet som information på internet innebär, måste informationen dock lämnas ut utan något som helst dröjsmål.336 Av 8 kap. 10 § kommunallagen framgår vilka beslut som ska till- kännages på anslagstavlan, bl.a. tillkännagivande av justerade proto- koll och delegationsbeslut som inte ska anmälas till en nämnd. Av andra stycket i denna bestämmelse framgår att anslagstavlan också ska innehålla sådana kungörelser, tillkännagivanden eller annan in- formation som med stöd av lag eller annan författning ska meddelas på anslagstavlan. 2016/17:171 s. 220 f. och 394. Utformningen av tillkännagivandena måste ske i enlighet med reglerna om offentlighet och sekretess och om skydd för personupp- gifter. Genom anslagstavlornas tillkännagivanden om att beslut har fattats i ett visst ärende, bör det vidare vara möjligt att direkt eller genom en länk komma till beslutets innehåll. Vi gör bedömningen att kungörelse av beslut om lov och för- handsbesked på sätt som gäller för andra beslut enligt 8 kap. 10 § kommunallagen bör kungöras genom ett meddelande på kommunens webbaserade anslagstavla. På sätt som gäller bör beslutets huvudsakliga innehåll och var beslutet hålls tillgängligt anges i med- delandet. Det är viktigt att beslutet går att identifiera och vi gör där- för bedömningen att det är lämpligt att exempelvis ange fastighets- beteckningen på den fastighet som beslutet avser i meddelandet. Utformningen av meddelandet måste dock ske i enlighet med reglerna om offentlighet- och sekretess och skydd för personuppgifter. På sätt som också gäller vid övriga kungörelser enligt PBL (jfr 3 kap. 13 §, 5 kap. 10 c och 11 d § andra stycket samt 6 kap. 29 § PBL) bör kungörandet ske enligt lagen om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m. Detta bör framgå av den nya bestämmelsen. Bestämmelsen finns i 9 kap. 71 § PBL. 7.19.23 Utskick av meddelande om beslut Förslag: Det meddelande om beslut som kungörs ska senast den dag då kungörandet sker skickas till 1.ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata, och 2.de som har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda, om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Ett meddelande enligt första stycket 1 behöver inte skickas om det är uppenbart att beslutet saknar betydelse för ägaren eller innehavaren av den särskilda rätten. Första stycket gäller inte dem som ska delges det beslut som meddelandet avser. Av nuvarande 9 kap. 41 b § PBL framgår att det meddelande som kungörs i Post- och senast den dag då kungöran- det sker ska skickas till 1) ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata, och 2) övriga kända sakägare, om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Ett meddelande behöver inte skickas till de som har delgetts beslutet enligt 9 kap. 41 § PBL. En närmare beskrivning av bestämmelserna och dess förarbeten finns i avsnitt 6.8.1 och 7.19.8. Av våra utredningsdirektiv framgår att frågan om vem som ska få del av ett beslut om lov eller förhandsbesked behöver ses över och att regelverket behöver bli mer effektivt i dessa delar. Utgångspunk- ten bör vara ett rättssäkert regelverk, både för byggherren och övriga berörda, men inte omotiverat betungande för kommuner och överprövande instanser.337 Nedan beskriver vi underrättelseskyldigheten avseende respek- tive grupp. Vi redogör för de utmaningar som finns kopplade till re- spektive skyldighet och våra överväganden och förslag. Ägare eller innehavare av särskild rätt har det inte framkommit synpunkter på be- stämmelsen att ett meddelande om kungörelsen enligt nuvarande 9 kap. 41 a § PBL ska skickas till ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata (9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL). Såvitt känt har denna bestämmelse inte heller vållat tillämpningsproblem. Vi gör bedömningen att bestämmelsen i denna del är lämpligt ut- formad och därför kan föras in i det nya 9 kap. PBL i oförändrat skick. Jämför våra motiv för underrättelse av ansökan i avsnitt 7.19.8. finns det skäl att överväga om ett sådant meddelande ska skickas oavsett om rågrannen är berörd av åtgärden eller inte. Om rågrannen har lämnat synpunkter ska denne både enligt nu- varande 9 kap. 41 § första stycket 2 PBL och enligt vårt förslag i av- snitt 7.19.21 delges beslutet. Om rågrannen inte har lämnat synpunkter ska denne enligt nu- varande bestämmelse i 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL få ett med- delande om kungörandet oavsett hur långt från grannen som åtgär- den vidtas. Det innebär att om en åtgärd ska vidtas på en gatufastighet kan den fastigheten gränsa till ett mycket stort antal fastigheter, även relativt långt från åtgärden i fråga. Likaså om en mindre åtgärd vidtas på en stor skogsfastighet. Det kan i sådana fall vara uppenbart att det enda som genererar ett krav på att skicka ett meddelande enligt 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL är de fastighets- rättsliga förhållandena. Som lyfts tidigare kan detta leda till orimliga kommuniceringar och expedieringar.338 Liknande resonemang kan även föras i fråga om ett reguljärt villaområde där en fastighetsägare bygger ut sitt hus utom synhåll från grannen. 337Se Dir. 2020:4 s. 12. 338Se Ds 2014:31 s. 221 och skyldighet att underrätta och rätt att överklaga enligt (Rapport 2016:26) s. 10. Vi gör bedömningen att det huvudsakligen bör finnas en överens- stämmelse mellan vilka som bör underrättas om en ansökan, vilka som bör underrättas om ett beslut samt vilka som har rätt att över- klaga ett sådant beslut enligt 13 kap. 8 § PBL. Denna utgångspunkt innebär också att de rågrannar som inte har haft synpunkter på ansökan, men som bör få ett meddelande om kungörelse av ett beslut om lov eller positivt förhandsbesked, bör kunna begränsas till de som är att se som berörda.339 Se mer om våra motiv för ett sådant förslag i avsnitt 7.19.8. En bestämmelse med innebörden att ett meddelande inte behöver skickas om det är uppenbart att beslutet saknar betydelse för ägaren eller innehavaren av den särskilda rätten bör således föras in i den nya paragrafen i 9 kap. PBL. Nuvarande bestämmelse om att ett meddelande om kungörelsen en- ligt nuvarande 9 kap. 41 a § PBL ska skickas till övriga kända sak- ägare, om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kost- nader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem har vållat pro- blem i tillämpningen (9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL). Tillämp- ningsproblemen har handlat dels om frågan om vem som ska anses vara sådan övrig känd sakägare utöver de som anges i första punkten, dels om frågan om hur långt utredningsskyldig- het avseende sådan övrig känd sakägare sträcker sig. Att behöver lägga mycket tid på att identifiera sakägare och andra berörda när beslutet redan är fattat uppfattas av många kommuner som tidsödande och omständligt. Det har också visat sig vanligt att kommunerna inte följer reglerna eftersom de uppfattas som orimligt betungande. Framför allt följs inte reglerna om att bostadsrättshavare, hyresgäster och de boende som berörs ska underrättas om ansökan. Det är även relativt vanligt att byggnads- nämnden inte skickar ut det meddelande som kungörs i Post- och till alla de sakägare som ska få meddelandet enligt 9 kap. 41 b § PBL.340 339Jfr MÖD:s beslut i mål nr P 11172-18. 340Jfr SOU 2013:34 s. 312. Slutligen har det vållat tillämpningsproblem att det är oklart hur många sådana kända sakägare som det ska vara fråga om för att ett meddelande inte ska behöva skickas eftersom ett sådant utskick skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Se beskrivningen av användningen av och tillämpningsproblemen med uttrycket känd sakägare i PBL i avsnitt 6.8.1 och 7.19.8. Liksom i avsnitt 7.19.8 avseende underrättelse av ansökan gör vi här bedömningen att det är olämpligt att använda uttrycket känd sakägare i frågan om vem som bör underrättas om ett beslut. De som räknas upp i 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL, de s.k. rågrannarna, får anses vara de kända sakägare som meddelande- skyldighet är lämplig att omfatta. Eventuella andra sakägare får, på motsvarande sätt som föreslås för underrättelse om en ansökan, anses tillgodosedda genom den kungörelse som sker om beslutet på kom- munens anslagstavla. Om någon annan än rågranne har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda gör vi dock bedömningen att det är lämpligt med ett krav på att skicka ett meddelande om kungörelsen till dem, om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. En sådan skyldighet bör därför föras in i den nya bestäm- melsen i 9 kap. PBL. För att ett sådant meddelande ska kunna skickas krävs dock att de till har lämnat läsbara uppgifter om post- eller mejladress. ska inte behöva lägga tid på att när- mare utreda dessa personers adressuppgifter. Inget meddelande till de som delges Enligt nuvarande 9 kap. 41 b § tredje stycket PBL gäller kravet på utskick av meddelande om kungörande inte i förhållande till dem som ska delges beslutet. har det inte framkommit några synpunk- ter på denna reglering eller att det skulle finnas några utmaningar i tillämpningen av den. Vi gör därför bedömningen att en reglering som helt motsvarar den som finns i nuvarande 9 kap. 41 b § tredje stycket PBL kan föras in i ett eget tredje stycke i den nya paragrafen i 9 kap. PBL. Bestämmelsen finns i 9 kap. 72 § PBL. 7.19.24 Utskick av beslut till Förslag: Om beslut omfattas av ett beslut en- ligt 11 kap. 12 § om att ska pröva beslutet, ska bygg- nadsnämnden genast skicka beslutet till . Av nuvarande 9 kap. 42 § PBL framgår att om be- slut omfattas av ett beslut enligt 11 kap. 12 § PBL om att ska pröva beslutet, ska genast skicka beslutet till . har det inte framkommit några synpunk- ter på denna bestämmelse eller att det skulle finnas några utmaningar i tillämpningen av den. Vi gör därför bedömningen att en bestäm- melse med motsvarande innehåll kan föras in i det nya 9 kap. PBL. Bestämmelsen finns i 9 kap. 73 § PBL. 7.19.25Utskick av beslut till Försvarsmakten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Förslag: Om beslut om lov eller förhands- besked avser sådant ärende som avses i 59 § ska byggnadsnämn- den genast skicka beslutet till Försvarsmakten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. har ingen lagreglerad skyldighet att delge eller meddela andra myndigheter som har ett väsentligt intresse av ett beslut om lov eller förhandsbesked. Sådana myndigheter behöver en- dast delges eller meddelas om beslutet i de fall myndigheten bedöms vara sakägare enligt nuvarande 9 kap. 41 eller 41 b § PBL (jfr även avsnitt 7.21.3). Detta har bekräftats i praxis där det uttalats att i det fall en myn- dighet inte är att se som sakägare finns det inte någon skyldighet för att expediera lovet till myndigheten. Detta gäller även i det fall då nämnden har inhämtat yttrande från myndigheten i fråga och denna motsatt sig den ansökta åtgärden.341 Ett antal myndigheter, bl.a. Försvarsmakten, och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har under utred- ningstiden beskrivit vilka risker avsaknaden av en lagstadgad skyldig- het för att underrätta myndigheter som har ett väsentligt intresse av ett beslut om lov eller förhandsbesked kan inne- bära. Se närmare om vad Försvarsmakten har framfört i avsnitt 6.5.2. Mot bakgrund av inkomna synpunkter och som en följd av vårt förslag i avsnitt 7.18.18, att det ska krävas medgivande av Försvars- makten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap för att lov ska kunna ges i ett område av riksintresse för totalförsvaret, gör vibedömningen att bör skicka ett beslut om lov eller förhandsbesked till Försvarsmakten eller Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap om beslutet avser en sådan åtgärd som myndigheterna ska underrättas om enligt förslag i avsnitt 7.19.10. Beslutet bör skickas genast på motsvarande sätt som gäller för utskick till enligt 9 kap. 42 § PBL. Utskicket bör ske till Försvarsmakten eller till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap beroende på vilken av myndigheterna som ska underrättas om ansökan av åtgärden enligt förslag i avsnitt 7.19.10. Se vidare våra överväganden avseende klagorätt för Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i avsnitt 7.21.4. Bestämmelsen finns i 9 kap. 74 § PBL. 341Se MÖD:s dom i mål nr P 6116-19; jfr även HD:s beslut i mål nr Ö 3380-20. 7.19.26 Underrättelse till samfällighet Förslag: En underrättelse enligt 58, 60, 61, 70 eller 72 § till sam- fällighet ska ske på det sätt som följer av 5 kap. 33 §. En samfällighet är ett objekt som ägs och tas hand om av flera fastig- heter tillsammans. Samfälligheten ägs gemensamt av ägarna till de fastigheter som har en andel i den och utgör ett tillbehör till dessa fastig- heter (1 kap. 3 FBL). Det finns olika typer av samfälligheter; vägsam- fälligheter, marksamfälligheter, gemensamma anläggningssamfällig- heter och övriga samfälligheter (t.ex. rättighetssamfälligheter). Uppgifter om samfälligheter finns i samfällighetsföreningsregistret. Uppgifter om gemensamhetsanläggningar redovisas i fastighetsregistret. En samfällighet kan vara berörd av en åtgärd på ett sådant sätt att den bör underrättas om en ansökan eller om ett beslut enligt 9 kap. PBL. Under utredningsarbetet har det dock framkommit att det inte är ovanligt att byggnadsnämnderna är osäkra på hur en underrättelse till en samfällighet ska gå till. Av 5 kap. 33 § 1 PBL framgår hur en samfällighet ska underrättas om en kungörelse om granskning av ett planförslag, ett gransknings- utlåtande och ett beslut om antagande av en detaljplan (jfr 5 kap. 20, 24 och 29 §§ PBL). Bestämmelsen innebär att om samfälligheten har en styrelse får underrättelsen ske med en ledamot av styrelsen. Om samfälligheten har en utsedd förvaltare får underrättelsen ske med denne. Om samfälligheten varken har en styrelse eller en utsedd för- valtare får underrättelse ske med någon av samfällighetens delägare. Denne delägare få sedan ansvara för att underrättelsen hålls tillgäng- lig för de andra delägarna. Någon motsvarande bestämmelse finns dock inte i 9 kap. PBL. Vi gör bedömningen att det vid underrättelse av en samfällighet om en ansökan eller beslut enligt 9 kap. PBL är lämpligt att under- rättelsen sker på motsvarande sätt som vid planförfarandet enligt i 5 kap. 33 § PBL. En ny bestämmelse med sådan innebörd bör därför föras in i nya 9 kap. PBL. Bestämmelsen finns i 9 kap. 75 § PBL. 7.19.27 Verkställbarhet av beslut om lov och förhandsbesked Förslag: Ett beslut om att ge bygglov, rivningslov eller marklov får verkställas efter det att beslutet har kungjorts, även om det inte har fått laga kraft. Trots första stycket får bestämma att ett sådant beslut får verkställas tidigare, om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det. Av nuvarande 9 kap. 42 a § PBL framgår att ett beslut om att ge bygg- lov, rivningslov eller marklov får verkställas efter det att beslutet har kungjorts enligt 9 kap. 41 a § PBL, även om det inte har fått laga kraft. får dock bestämma att ett sådant beslut får verkställas tidigare, om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det. En närmare beskrivning av bestämmelsen, dess förarbeten och ut- maningar i tillämpningen finns i avsnitt 6.9. Ett förslag till ändring av bestämmelsen har lämnats av Översikts- planeutredningen.342 Förslaget har remissbehandlats och ett arbete i frågan pågår i . Av detta skäl har vi valt att inte ut- reda behovet av en ändrad lydelse av denna bestämmelse. I vårt för- slag till nytt 9 kap. har vi därför, i avvaktan på en ändrad lydelse av 9 kap. 42 a § PBL, fört in en bestämmelse med ett innehåll motsva- rande det som finns i nuvarande 9 kap. 42 a § PBL. Bestämmelsen finns i 9 kap. 76 § PBL. 7.19.28 Ändring av beslut om lov Bedömning: Ett nytt förenklat förfarande för ändring av lov bör inte införas. 342Se SOU 2018:86. I nuvarande bestämmelser i 9 kap. PBL regleras inte den situationen att den sökande vill ändra sitt beslut om lov efter det att beslutet har fattats. I stället gäller alltid att om den sökande vill få till en ändring krävs att han eller hon ansöker om ett nytt lov. Detta gäller oavsett storleken på den ändring som den sökande önskar göra och oavsett om åtgärden redan har utförts.343 har det från olika håll förts fram att denna situation är problematisk och att ett förenklat beslutsförfarande för ändring borde kunna införas. Behovet av ett sådant förenklat för- farande bedöms vara stort och även utan stöd i lagen uppges ett stort antal av bygglovshandläggarna agera som om ett sådant stöd redan fanns, exempelvis genom att med stämpel godkänna reviderade ritningar. Vi kan konstatera att det inte sällan, under bygg-, rivnings- eller markåtgärdsprocessen, uppstår sådana behov av ändringar och anpass- ningar av bygg-, rivnings- respektive markåtgärden som påverkar de uppgifter som har redovisats i lovet. Frågan är dock om det behövs ett särskilt förenklat ändringsförfarande av lovbeslut för sådana situationer. Av förarbetena framgår att en exempelvis en byggnadshöjd bör anses planenlig inom en marginal och att samma tolkningsmån bör gälla för vanliga utskjutande byggnadsdelar såsom burspråk, ventilationsanordningar och små takkupor.344 I avsnitt 7.17.2 har vi föreslagit vissa lättnader i frågan om hur en åtgärd som inte är lovpliktig behöver utföras i förhållande till en detaljplan eller områdesbestämmelser. Vi har inte föreslagit en mot- svarande lättnad för åtgärder som omfattas av krav på lov. Med undantag för sådana små avvikelser som kan inrymmas i ett beviljat lov enligt ovan nämnda förarbeten, gör vi bedömningen att åtgärder som har prövats i lov bör följa lovet. Skälet för detta är inte bara att åtgärden i dessa fall specifikt har prövats av utan också att ett generellt godtagande av avvikelser från lov skulle inne- bära att grannar och andra berörda inte får komma till tals. Om bygg- vill ändra åtgärden efter beslutet behöver således en ny an- sökan göras. Om åtgärden i den nya ansökan endast innebär en mindre ändring jämfört med åtgärden i lovet bör hand- läggning dock vara enkel. 343Jfr t.ex. HD:s dom i mål nr Ö 94-20 samt MÖD 2018:13 och MÖD:s domar i mål nr P 6272--6280-20. 1989/90:37 s. 55. 7.19.29 Giltighetstid för lov och förhandsbesked Förslag: Om inte annat följer av bestämmelserna om tidsbegrän- sat bygglov eller bygglov av säsongskaraktär upphör ett beslut om bygglov, rivningslov eller marklov att gälla, om den åtgärd som lovet avser inte har påbörjats och avslutats från den dag då beslutet fick laga kraft. Ett förhandsbesked som innebär att åtgärden kan lokaliseras på en viss plats är bindande vid den kommande bygglovspröv- ningen, om ansökan om bygglov görs från den dag då förhandsbeskedet fick laga kraft. Av nuvarande 9 kap. 43 § PBL följer att huvudregeln är att ett beslut om lov upphör att gälla om den åtgärd som lovet avser inte har på- börjats och avslutats från den dag då beslutet fick laga kraft. Endast om fråga är om ett tidsbegränsat lov eller ett bygg- lov för ändamål av säsongskaraktär kan giltighetstiden vara en annan. En närmare beskrivning av bestämmelsen och dess förarbeten finns i avsnitt 6.10.1. har det framkommit synpunkter både på regeln att den åtgärd som lovet avser behöver påbörjas och att byggherren, oavsett situation, har rätt att fortsätta den på- började åtgärden . När det gäller kravet på påbörjande gäller synpunkterna den situation som har uppkommit som en följd av ut- brottet av pandemin covid-19. Pågående pandemi uppges ha medfört svårigheter både för professionella byggherrar och för privata engångs- byggare att hålla den byggtakt som regelverket kräver. Särskilt tiden för påbörjande av åtgärd upplevs som orimligt snäv. Vi kan konstatera att byggtakten, trots pandemin, är fortsatt god på riksnivå. Av statistik från framgår att bostadsbyggandet översteg den prognos som gjordes före pandemin. An- talet påbörjade hyresrätter i flerbostadshus ökade med drygt 20 pro- cent jämfört med . Antalet påbörjade bostadsrätter i flerbostads- hus och bostäder i småhus var stabilt. bedöms byggtakten öka för bostadsrätter och småhus. Endast cirka 8–av loven för flerbostadshus påbörjades senare än 12 månader efter beslut.345 Mot denna bakgrund gör vi bedömningen att det – i vart fall – saknas bärande skäl för att ändra den tid som gäller för påbörjande eller för att differentiera beroende på situa- tionen i det enskilda fallet. Det senare alternativet skulle dessutom medföra sådant merarbete för byggnadsnämnderna att en högre av- gift skulle behöva tas ut, vilket inte ligger i linje med våra övriga för- slag om en enkel, effektiv och ändamålsenlig reglering. När det gäller kravet på att åtgärden behöver slutföras har synpunkterna avsett den situation att ett lov fortsätter att gälla även om byggprocessen har stått still . En anledning till att byggarbeten står still är att byggherren eller det byggföretag som ska utföra åtgärden har gått i konkurs. Inte sällan uppfattas byggarbetsplatsen i en sådan situation ha en negativ inverkan på omgivningen dels genom den säkerhetsrisk den kan innebära, dels på grund av den förfulning av samhällsbilden som den ofullständiga byggnationen anses bidra till. Byggnadsnämn- dens verktyg att hantera en sådan situation uppges också vara be- gränsade, vilket i praktiken ofta innebär att lovets giltighetstid behöver inväntas innan beslut om tillsynsåtgärd enligt 11 kap. PBL kan fattas. Vi kan konstatera att två av de länder som finns med i vår studie över andra länders byggregelverk har regler om giltighetstid för bygglov som innebär att beslutet förfaller om byggnadsarbeten har stått still under viss .