sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — Genom att använda material mer effektivt kan deras livslängd och värde öka. Sam- tidigt minskar både uttaget av ny råvara och deponeringen av avfall. Strategins vision är ”Ett samhälle där resurser används effektivt i giftfria cirkulära flöden och ersätter jungfruliga material”. Det över- gripande målet är att ”Omställningen till en cirkulär ekonomi ska bidra till att nå miljö- och klimatmålen, samt de globala målen i Agenda ”. Strategins mål tydliggör genom dess direkta koppling till redan antagna mål, de cirkulära lösningarnas framför allt indi- rekta nytta, det vill säga att cirkulära, resurseffektiva och giftfria kretslopp bidrar till att minska miljöpåverkan, främst från utvinning av råvaror och framställning av produkter. I strategin anger regeringen att ”omställningen till en cirkulär ekonomi har en stor potential att minska resursanvändningen och därmed begränsa klimat och miljöpåverkan”. Det framgår också att: ”Genom strategin och det fortsatta arbetet vill regeringen undanröja hinder, stärka konkurrenskraften, öka incita- menten och bidra till långsiktiga förutsättningar för den cirkulära samhällsomställning som redan pågår men som behöver intensifieras ytterligare.” I strategin slås EU:s betydelse fast. ”För ett litet och exportbero- ende land som , är EU och det internationella sammanhanget viktiga för marknaden för svenska cirkulära produkter och tjänster. EU-gemensamma regler blir viktiga för att gå mot en cirkulär ekonomi med giftfria och resurseffektiva kretslopp inom EU:s inre marknad”. I strategin betonas också den internationella aspekten. Reger- ingen framhåller att det är ”av yttersta vikt att arbetet för cirkulär ekonomi och handelspolitik är ömsesidigt stödjande”. Innovation och näringslivets förutsättningar tas upp särskilt och det anges att ”och svenska företag kan, genom att erbjuda cirkulära varor och tjänster, vara med att utveckla och driva på om- ställningen till en cirkulär ekonomi i det internationella arbetet, inom , EU och globalt”. Strategin har resulterat i en handlingsplan innehållande fyra fokus- områden där inriktningen på det fortsatta arbetet beskrivs (, 2021). •Cirkulär ekonomi genom hållbar produktion och produktdesign Fokusområdet inriktas bland annat mot att styra mot att produkter utformas för en lång livslängd, bland annat genom att de är lätta att återanvända och reparera, och utformas på ett sätt som möjliggör materialåtervinning när de kan användas. •Cirkulär ekonomi genom hållbara sätt att konsumera och använda material, produkter och tjänster I fokusområdet ingår bland annat att göra det enkelt och lönsamt för näringsidkare och privatpersoner att dela, reparera och återanvända produkter. •Cirkulär ekonomi genom giftfria och cirkulära kretslopp Fokusområdet avser att främja återanvändning av produkter framför materialåtervinning och annan avfallshantering men också utveckla utsortering av avfall så att mer avfall kan materialåtervinnas. •Cirkulär ekonomi som drivkraft för näringsliv och andra aktörer genom åtgärder som främjar innovation och cirkulära affärsmodeller Här ingår att utforma styrmedel som bidrar till lönsamma cirkulära affärsmodeller och ökat utbud och efterfrågan på cirkulära produkter, tjänster, återbruk och återvunna material. 3.5.5För ett hållbart digitaliserat – en digitaliseringsstrategi Regeringen presenterade 2017 en strategi för hur digitaliseringspoli- tiken ska bidra till konkurrenskraft, full sysselsättning och en eko- nomiskt, socialt och miljömässigt hållbar utveckling (, 2017). Visionen är ett samhälle där alla har förtroende för det digitaliserade samhället. Digitaliseringen ska bland annat bidra till att förenkla vardagen, skapa konkurrenskraft och nya jobb samt också bidra till hållbar utveckling. Strategin betonar digitaliseringens potential att höja livskvaliteten genom att öka tillgången till såväl samhällsservice som media och kultur. Det övergripande målet är att ska vara bäst i världen på att använda digitaliseringens möjligheter. Strategin innehåller delmål för följande områden: Delmålet om digital kompetens innebär bland annat att alla ska vara förtrogna med digitala verktyg och tjänster samt ha förmåga att följa med i den digitala utvecklingen utifrån sina förutsättningar. Delmålet om digital trygghet innebär bland annat att människor, företag och organisationer ska känna tillit i användningen av digitala tjänster samt enkelt kunna använda dem. Det syftar bland annat på informationssäkerhet, personlig integritet och hur samhället klarar av att hantera de risker som digitaliseringen innebär. Här nämns trygg- het som en förutsättning för delningsekonomin där konsumenter kan sälja, hyra, låna, dela eller byta underutnyttjade tillgångar, ofta via digitala plattformar. Under delmålet om digital innovation framhålls att innovation kan bidra till att lösa samhällsutmaningar och bidra till ett modernt och hållbart samhällsbygge. Enligt strategin handlar det ”exempelvis om nya sätt att resa, bo, göra affärer, leva, konsumera, kommunicera samt tillvarata och bevara jordens resurser och ekosystem och minska klimat- och miljöpåverkan”. Innovationen ger också möjlighet till att påskynda övergången till en ”grön och resurseffektiv ekonomi” och ”förändringen som krävs för att nå de globala målen för hållbar ut- veckling i Agenda och ”. 3.5.6EU – En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin Europeiska kommissionen lanserade ett meddelande med titeln ”En ny handlingsplan för den cirkulära ekonomin – För ett renare och mer konkurrenskraftigt ”. Den nya handlingsplanen utgår ifrån EU:s nya Gröna giv () – ”en samordnad strategi för en klimatneutral, resurseffektiv och konkurrenskraftig ekonomi”. Strategin utgår ifrån det faktum att vi kommer konsu- mera som om vi hade tre jordklot. Kommissionen konstaterar också att mer än hälften av de totala växthusgasutsläppen och mer än 90 pro- cent av förlusten av biologisk mångfald och vattenstressen beror på utvinning och bearbetning av resurser. Likt den svenska strategin tar upp fördelarna för näringslivet. Med hänvisning till kostnaderna för råvaror anges att modeller med slutna kretslopp kan öka lönsamheten som företagen skyddas mot fluktuerande råvarupriser. Som en fördel anges också att ”innovativa modeller baserade på en närmare kundrelation, kundanpassad massproduktion och delningsekonomi, med stöd av digital teknik, till exempel sakernas internet, stordata, blockkedje- teknik och artificiell intelligens, kommer öka cirkulariteten och på- skynda dematerialiseringen av vår ekonomi och göra mindre beroende av primära råvaror”. Enligt strategin kommer cirkulär ekonomi innebära funktionella och säkra produkter av hög kvalitet, som är effektiva och ekono- miskt överkomliga, håller längre och är konstruerade för återanvänd- ning, reparation och avancerad materialåtervinning. Även produkter som tjänster och digitala lösningar framhålls i strategin. Strategin innehåller ”en policyram för hållbara produkter”. Däri ingår bland annat ett lagstiftningsinitiativ för en politik för hållbara produkter. Kärnan i detta initiativ är att utvidga ekodesigndirektivet till att omfatta mer än energirelaterade produkter. Kraven i direk- tivet ska även kunna omfatta cirkularitet. Kommissionen kommer överväga att fastställa hållbarhetsprinciper för att exempelvis reglera följande: •Förbättra produkternas hållbarhet, återanvändbarhet, uppgrader- barhet och reparerbarhet, ta i tu med farliga kemikalier i produkter och öka deras energi- och resurseffektivitet. •Öka innehållet av återvunnet material i produkter. •Begränsa engångsprodukter och motverka planerat åldrande. •Stimulera ”produkter som tjänster” och andra modeller där pro- ducenterna behåller äganderätten till produkten eller ansvaret för dess prestanda under hela livscykeln. •Mobilisera potentialen för digitalisering av produktinformation, inklusive lösningar som digitala pass, taggning och vattenmärken. •Belöna produkter baserat på deras olika hållbarhetsprestanda, bland annat genom att koppla höga prestandanivåer till incitament. Prioritet kommer bland annat ges till elektronik och informations- och kommunikationsteknologi. Kommissionen klargör också att det är deras avsikt att princi- perna om produkthållbarhet ska var vägledande för en bredare ut- veckling av strategier och lagstiftning . Kommissionen överväger också att genom EU:s konsumentlag- stiftning ge konsumenter rätt till reparation, reservdelar och uppgra- deringstjänster för informations- och kommunikationsteknologi. Elektronik och informations- och kommunikationsteknologi tas upp särskilt som en viktig produktvärdekedja. Problembilden visar på en snabbt ökande avfallsström () och en relativt låg grad av materialåtervinning (). Man konstaterar att ”Värde går för- lorat när fullt eller delvis funktionsdugliga produkter kasseras för att de inte kan repareras, batteriet inte kan ersättas, programvaran inte längre stöds eller material som ingår i utrustningen inte återvinns.” För att hantera dessa utmaningar kommer kommissionen lägga fram ett initiativ för cirkulär ekonomi som kommer vara i linje med ovan nämnda policyram för hållbara produkter. Bland annat följande åtgärder planeras: •Lagstiftningsåtgärder för elektronik och informations- och kom- munikationsteknologi inom ramen för ekodesigndirektivet, så att sådan utrustning designas för att vara energieffektiv och hållbar och möjlig att reparera, uppgradera, underhålla, återanvända och materialåtervinna. •En tyngdpunkt på elektronik och informations- och kommunika- tionsteknologi som en prioriterad sektor för genomförandet av ”rätten till reparation”, bland annat en rätt att uppdatera föråldrad programvara. •Lagstiftningsåtgärder för laddare för mobiltelefoner och liknande utrustning. •Åtgärder för att förbättra insamlingen och behandlingen av el- avfall, bland annat genom att undersöka alternativ när det gäller ett EU-omfattande system för att lämna eller sälja tillbaka gamla mobiltelefoner, datorer, surfplattor och laddare. •Översyn av om begränsning av användning av farliga ämnen i elektronik. Kommissionen anger även i strategin att de kommer att föreslå avfalls- minskningsmål för vissa avfallsströmmar, vidta åtgärder för att säker- ställa att EU inte exporterar sina avfallsutmaningar till tredjeländer. Kommissionen vill också begränsa export av avfall som har skadliga miljö- och hälsoeffekter i tredjeländer eller som kan behandlas inom EU och även stärka kontrollerna av avfallstransporter. Kommissionen vill också uppmuntra en bredare användning av väl utformade ekonomiska instrument. Som exempel nämns sänkt moms för reparationstjänster. Utredning om återtagande av småelektronik på EU nivå fick Ramböll och samarbetspartners i uppdrag av kom- missionen att se över insamlingen av mobiltelefoner, surfplattor och annan småelektronik inom EU. I uppdraget ingår att: –Utreda utmaningar och möjligheter för att samla in småelektro- nik för återanvändning, förberedelse för återanvändning och mate- rialåtervinning. –Kartlägga olika insamlingslösningar och styrmedel eller incita- ment som används i de olika medlemsländerna för att öka insam- lingen. –Lämna rekommendationer på hur insamlingen av småelektronik kan öka på EU-nivå. Inom uppdraget har man fokuserat på mobiltelefoner, bärbara datorer, surfplattor samt laddare för dessa. Resultaten ska presenteras för kommissionen och det fanns därför inga publicerade resultat att ta del av när detta betänkande trycktes. Det finns inte heller någon information om hur kommissionen kommer att ta detta arbete vidare. Vid det möte som utredningen hade med konsulterna som utför arbetet åt kommissionen var det dock tydligt att de ser en lik- nande problembild när det gäller insamling av mobiltelefoner som denna utredning iakttagit i . 3.5.7Sammanfattande bedömning av strategier med betydelse för småelektronik Även utgår ifrån att cirkulär ekonomi och olika lös- ningar för bättre resursutnyttjande vid hantering av avfall syftar till att lösa negativ påverkan på klimat, biologisk mångfald och använd- ningen av naturresurser och mark. Strategin sätter ett mycket tydlig fokus på och ger prioritet till produktfrågor genom den så kallade policyramen för hållbara pro- dukter. Hållbara produkter innebär bland annat fokus på hållbarhet, återanvändbarhet, uppgraderbarhet, reparerbarhet och produkter som tjänster. Informations- och kommunikationsteknologi anges som en prio- riterad produktgrupp. I detta avsnitt redovisar vi översiktligt den lagstiftning som berör småelektronik på EU-nivå och nationellt. och rådets direktiv /98/EG av den 19 novem- ber 2008 om avfall och om upphävande av vissa direktiv (avfallsdirek- tivet) syftar till att skydda miljön och minska de negativa följderna av generering och hantering av avfall. Vidare ska den allmänna påver- kan på resursanvändningen minskas, vilket är av avgörande betydelse för övergången till en cirkulär ekonomi (artikel 1). Avfallsdirektivet genomgick flera ändringar 2018. Av skälen till och rådets direktiv (EU) 2018/851 av om ändring av direktiv /98/EG om avfall (ändringsdirektivet) framgår inte bara att avfallshanteringen behöver förbättras. För att göra ekono- min verkligt cirkulär är det nödvändigt att vidta ytterligare åtgärder för hållbar produktion och konsumtion, genom att fokusera på pro- dukters hela livscykel på ett sätt som bevarar resurser och sluter kretsloppet (skäl 1). Förebyggande av avfall är det effektivaste sättet att förbättra resurseffektiviteten och minska miljöpåverkan från avfall varför medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder för att före- bygga att avfall uppkommer. Medlemsstaterna bör även främja in- rättande av och stöd till nätverk för återanvändning och reparation, till exempel pantsystem och system för återlämnande och återfyllnad (skäl 29 till ändringsdirektivet). Genom att främja en hållbar pro- duktion och konsumtion kan avfall till stor del förebyggas. Medlems- staterna bör vidta åtgärder för att öka konsumenternas medvetenhet om detta och uppmuntra dem att aktivt bidra till ökad resurseffek- tivitet. Som en del av åtgärderna för att minska avfallsgenerering bör medlemsstaterna inkludera kontinuerlig kommunikation och utbild- ningsinitiativ för att öka medvetenheten om frågor kring avfallsföre- byggande och nedskräpning, och de får inkludera användningen av pantsystem och fastställa kvantitativa mål och vid behov ge produ- center lämpliga ekonomiska incitament (skäl 30 till ändringsdirek- tivet). Avfallshierarkin är en central del av avfallsdirektivet som utgår från att avfall i första hand ska förebyggas. Med förebyggande avses enligt artikel 3.12 åtgärder som vidtas innan ett ämne, material eller en produkt har blivit avfall och innebär en minskning av 1.mängden avfall, inbegripet genom återanvändning av produkter eller förlängning av produkters livslängd, 2.den negativa påverkan av miljön och människors hälsa genom det genererade avfallet, eller 3.halten av farliga ämnen i material och produkter. Flera nya bestämmelser infördes genom ändringsdirektivet. Bland annat infördes allmänna minimikrav för system för utökat produ- centansvar (artikel 8a). Ett system för utökat producentansvar kan också innefatta organisationsansvar och ansvar att bidra till att avfall förebyggs och till produkters återanvändbarhet och materialåtervin- ningsbarhet (skäl 14 till ändringsdirektivet). En annan ny bestäm- melse var att medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att förebygga avfallsgenerering vilket bland annat innebär att uppmuntra återan- vändning av produkter och inrättande av system som främjar repara- tion och återanvändning, särskilt för elektrisk och elektronisk ut- rustning (artikel 9.1 d). Medlemsstaterna ska mäta återanvändning och genomförandet av förebyggande åtgärder (artikel 9.4 och 9.7). Kommissionen är dock försenad med arbetet med att fastställa metoder och indikatorer för detta arbete. och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektro- nisk utrustning (WEEE-direktivet) syftar till att fastställa åtgärder för att skydda miljön och människors hälsa. Detta görs genom att i enlighet med artiklarna 1 och 4 i avfallsdirektivet förebygga eller minska de negativa följderna av generering och hantering av avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE). Vidare ska resursanvändningens allmänna påverkan minska och effektiviseras vilket ska bidra till en hållbar utveckling. WEEE-direktivet grundas på artikel 192 fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, , som har fokus på att hantera miljö- skyddsfrågor och är därmed i huvudsak inriktad på miljö. WEEE- direktivet är ett minimidirektiv vilket innebär att medlemsländerna får införa strängare regleringar. Sådana åtgärder måste dock anmälas till kommissionen och vara förenliga med fördragen. Åtgärder som genomförs nationellt får inte innebära godtycklig diskriminering eller en förtäckt begränsning av den fria handeln. Elektrisk och elektronisk utrustning, EEE, är utrustning som är beroende av elektrisk ström eller elektromagnetiska fält för att fungera korrekt samt utrustning för generering, överföring och mät- ning av sådan ström och sådana fält och som är avsedda att användas med en spänning på högst växelström eller 1 500 (arti- kel 3.1a WEEE-direktivet). WEEE är EEE som är avfall enligt definitionen i avfallsdirektivet, inklusive alla komponenter, utrustningsdelar och förbrukningsvaror som utgör del av produkten då den kasseras (artikel 3.1e, WEEE- direktivet). Den svenska implementeringen av WEEE-direktivet har foku- serat på insamling och återvinning snarare än återanvändning och avfallsförebyggande. Med tanke på syftena med både avfallsdirek- tivet och WEEE-direktivet finns det anledning att skärpa kraven för aktörerna som genomför system för utökat producentansvar både vad gäller förebyggande och återanvändning. En viktig skyldighet för producenterna fastställs i artikel 12.3 i WEEE-direktivet där det anges att medlemsstaterna ska säkerställa att producenter åtminstone tillhandahåller finansiering av insamling och behandling av WEEE från privata hushåll som samlats in i enlighet med kraven i direktiven. Medlemsstaterna ska se till att finan- sieringen bekostas av producenterna. Bestämmelserna utökar produ- centernas ansvar till avfallsfasen för sina egna produkter och imple- menterar därmed ett utökat system för producentansvar. I uppfylls kraven genom gemensamma insamlingssystem som admini- strerar finansieringen av insamling och behandling. De enskilda pro- ducenterna bidrar ekonomiskt till dessa system genom producentan- svarsavgifter till insamlingssystem med tillstånd. Hur avgiften ska bestämmas har varit upp till insamlingssystemen själva. Lagstiftaren har inte haft del i hur avgifterna ska fastställas. Med införande av en definition av system för utökat producentansvar i artikel 8a av- fallsdirektivet klargörs en uppsättning åtgärder som medlemssta- terna vidtagit och som kräver att produkters producenter bär det ekonomiska eller det ekonomiska och organisatoriska ansvaret för avfallshanteringsledet under en produkts livscykel, inklusive separat insamling, sortering och behandling. handlar om gränsöverskridande transporter av avfall och är en global konvention om kontrollen av transporter över nationsgränser och hantering av avfall. Konventionen syftar till att skydda människors hälsa och miljön från de skadliga effekter som uppstår i samband med produktion, gränsöverskridande transporter och hantering av farligt avfall och annat avfall. Konventionen regle- rar de gränsöverskridande transporterna av farligt avfall och annat avfall och föreskriver att parterna ser till att de klarar av att hantera och omhänderta sådant avfall på ett miljöriktigt sätt. Export av elav- fall, och annat farligt avfall, är enligt förbjudet till länder utanför EU och . Detta för att förhindra att avfall dumpas i fattigare länder med bristande miljö- och hälsoskydd vid avfallshantering. EU har ratificerat konventionen och genomfört den genom och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av om transport av avfall (avfallstrans- Avfallstransportförordningen är en förordning som gäller direkt i . Förordningen styr huruvida du behöver anmäla avfall som ska transporteras över gränserna. För gränsöver- skridande transporter inom EU, av farligt avfall som elavfall, krävs tillstånd. För att avfallet ska få föras från en medlemsstat till en annan krävs bland annat att det kan visas att den mottagande anlägg- ningen uppfyller de krav som EU ställer. Att skicka anmälnings- pliktigt avfall utan att ha fått ett godkännande från räknas som illegal transport. och rådets direktiv /125/EG av den 21 ok- tober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter (ekodesigndirektivet) är ett ramdirektiv som innebär att mer specifika krav sätts i produktför- ordningar. Direktivet syftar till att sätta minimikrav på energipre- standa hos produkter. Direktivet ska hjälpa till att förbättra produk- ters miljöprestanda under hela produktens livscykel. Mobiler är än så länge inte en produkt som ingår men det pågår en förstudie som ska ge en teknisk, miljömässig och ekonomisk analys av mobiltelefoner och surfplattor i enlighet med ekodesign- direktivet och och rådets förordning (EU) 2017/1369 av om fastställande av en ram för energi- märkning och om upphävande av direktiv /30/EU (energimärk- ningsförordningen). Målet för studien är att analysera genomförbar- heten av hållbarhetskrav för uppräknade produkter. Initiativet planeras inom ramen för handlingsplanen för den cirkulära eko- nomin och syftar till att säkerställa att mobiltelefoner och surfplat- tor är utformade för att vara energieffektiva och hållbara, konsu- menterna ska enkelt kunna reparera, uppgradera och underhålla dem och det ska vara möjligt att återanvända och återvinna enheterna. Handlingsplanen innebär även att säkerställa att de resurser som används hålls inom EU . Detta innebär att man undviker onödigt avfall och föråldring genom att utforma produkter som är effektiva och hållbara, kan underhållas, repareras och upp- graderas under hela produktens livstid. Kommissionen anger i handlingsplanen för cirkulär ekonomi att man kommer att ta ett initiativ till en policyram för hållbara pro- dukter. I det ingår även lagstiftningsinitiativ. Syftet med initiativet är att anpassa produkterna till en klimatneutral, resurseffektiv och cirkulär ekonomi, minska avfallet och säkerställa att de mest hållbara produkternas prestanda succesivt blir . Avsikten är att utvidga ekodesigndirektivet som avgränsats till energirelaterade pro- dukter. Prioritet kommer bland annat att ges till produktgruppen informations- och kommunikationsteknologi. 3.6.2Regelverk på nationell nivå Den svenska avfallslagstiftningen bygger i huvudsak på gemensam lagstiftning inom EU. I 15 kap. finns flera av de grundläggande bestämmelserna inom avfallsregelverket. Avfallshierarkin innebär att avfall i första hand ska förebyggas. Avfall ska sedan behandlas i följande prioritering, förberedelse för återanvändning, materialåtervinning, annan återvinning och bort- skaffande. Avsteg från hierarkins prioriteringsordning kan göras om det ger ett bättre resultat för människors hälsa och miljön som hel- het eller om den behandlingsmetod som ska användas enligt avfalls- hierarkin får orimliga konsekvenser (15 kap. 10 §). Den som har avfall ska se till att det hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt (15 kap. 11 §). Vid avfallshantering ska även de allmänna hän- synsreglerna i 2 kap. följas. I 2 kap. finns det grundläggande principer som även ligger till grund för de produ- centansvar som vi har i . Viktiga principer är kunskapskravet (2 kap. 2 §), försiktighetsprincipen (2 kap. 3 §) och att förorenaren betalar. I 15 kap. 12–16 §§ finns bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om producentansvar.