sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — Inom den kartläggning som gjordes av (2020) på uppdrag av utredningen erhölls data från El-kretsen för insamlingen av små- elektronik för de kategorier som ingick i SMED:s kartläggning (se Insamlingen av småelektronik genom systemet Elretur för dessa kategorier illustreras i figur 4.9 nedan. Figur 4.9 Insamling av småelektronik genom El-kretsens system Elretur för ett urval av kategorier 2014–2018 (ton) Ljud- och bildprodukter: IKT-produkter inkl mobiltelefoner: Leksaker, sportutrustning: Källa: Data från El-kretsen som bearbetats av (2020). Den totala mängden småelektronik som samlats in –2018 genom Elretur har ökat, mätt i vikt. Ökningen är störst för kategorin hushållsapparater, men även verktyg, bärbara skärmprodukter, lek- saker och sportutrustning har ökat . Insamlingen av ljud-och bildprodukter minskade –2016 men har sedan ökat igen. Insamlingen av IKT-produkter har sjunkit , med den största minskningen mellan 2015–2016. Minskningen i denna kategori beror framför allt på att vikten av insamlade telekom- produkter (till exempel telefoner, mobiltelefoner, telefonsvarare samt tillbehör) halverades mellan 2014–2018 (, 2020). Summeras de olika kategorierna i figur 4.9 ovan ger det en insamling inom Elretursystemet på av de kategorier som ingått i (2020).13 Utifrån att insamlingen genom Elretursystemet står för av den totala insamlingen av diverseelektronik inom El- kretsens insamlingssystem skulle den totala insamlingen av de pro- dukter som ingår i kategorierna ovan vara . Det är under förutsättning att den diverseelektronik som samlas in utanför Elretursystemet har en liknande sammansättning. 13Det som inte ingår är framför allt kategorierna belysningsutrustning, medicintekniska pro- dukter samt övervaknings-och kontrollinstrument. I figur 4.10 nedan redovisas insamlingen för samma kategorier som i figur 4.9 ovan, men där mängd anges i antal i stället för i vikt. Figur 4.10 Insamling av småelektronik genom El-kretsens system Elretur för ett urval av kategorier 2014–2018 (antal) IKT-produkter inkl mobiltelefoner: Hushållsapparater: 8 013 490 st Ljud- och bildprodukter: 6 350 537 st Övrigt: 1 144 236 st Leksaker, sportutrustning: 1 109 932 st Verktyg: 976 578 st Bärbara skärmprodukter: 358 745 st Källa: Data från El-kretsen som bearbetats av (2020). Även räknat i antal har insamlingen av småelektronik genom El- retursystemet ökat –2018. Insamlingen har ökat för alla kategorier utom övrigt, där minskningen förklaras av att antalet in- samlade apparatsladdar och interna kablar minskade . I övrigt ingår även klockor och denna grupp ökade i antal . Antalet insam- lade IKT-produkter har –2018 ökat med . Störst ökning under dessa år står bärbara skärmprodukter för, där ökade insamlingen med , den kategorien utgör dock bara av det totalt antalet in- samlade småelektronikavfallet. Även om detta inte utgör hela bilden så visar diagrammen 4.8, 4.9 och 4.10 att insamlingen genom Elretur- systemet, av de vanligaste kategorierna med småelektronik ökar. 4.5.3Insamling av hushållens elavfall Det finns flera olika möjligheter för hushåll att göra sig av med elavfall. Det vanligaste sättet är att lämna det på någon av kommu- nernas 580 återvinningscentraler i insamling för elavfall. Hur insam- lingen ser ut på återvinningscentralerna skiljer sig åt, men insam- lingen görs generellt i stora gallerburar där hushållen får lämna sitt elavfall. Enligt Avfall (2021a) har nästan hälften av kommuner fastighetsnära insamling av farligt avfall från hushåll. I en tredjedel av kommunerna sker insamling även genom mobil insam- ling och/eller miljöstationer vid till exempel matvarubutiken eller vid bensinstationer. Utvecklingen går mot att mobil insamling blir van- ligare medan antalet miljöstationer minskar. Generellt så har service- nivåerna när det gäller insamling av farligt avfall blivit högre . finns även möjligheten att kostnadsfritt lämna elavfall i butiker. I mindre butiker gäller principen 1 till 1. Det vill säga att konsumenter vid köp av en ny produkt har rätt att lämna en motsva- rande produkt till insamling av elavfall. Större butiker med elektro- nikförsäljning ska ta emot all konsumentelektronik som är mindre än 25 centimeter. Enligt (2020) så anger av respon- denterna att de lämnar elektriska och elektroniska produkter som de kan använda på återvinningscentralen. Det näst vanligaste sättet att göras sig av med avfallet är genom insamling i direkt an- slutning till bostaden (). Det är som anger att de lämnar elavfall i en butik. Hur respondenterna har svarat på denna fråga har inte skiljt sig så mycket åt som undersökningarna har genomförts. Andelen som lämnar på återvinningscentralen ökar något, medan alternativen att lämna i anslutning till bostaden eller i butik minskar något. I undersökning (, 2020) anger av de tillfrågade att de kan lämna elektronikavfall i direkt anslutning till bostaden. Denna siffra skiljer sig ganska markant från den undersökning som utredningen har genomfört med hjälp av Novus (bilaga 2). Där var det så många som som anger att de kan lämna elektronikavfall i direkt anslutning till bostaden. I (2020) anger nästan hälften av respondenterna att de har mindre än till närmaste insamlingsställe. Närheten till ett insamlingsställe har ökat jämfört . Något som var tydligt i Novus undersökning är att på frågan om vad man gör med fungerande produkter som inte längre avses att användas så är ett relativt vanligt svar att man lämnar till elektronik- insamling. Andelen som väljer detta svarsalternativ är högst när det kommer till hushållsapparater (), tillbehör till mobil eller dator () samt verktyg (). Men även när det gäller fungerande mobiltelefoner och datorer så är detta svarsalternativ relativt vanligt och anges av respektive av de svarande. Enligt (2020) är det strax som vet att man kan lämna elektronikavfall i vissa butiker. Denna siffra har sjunkit något jämfört med . Det är som anger att de avsiktligt besökt en butik för att lämna elavfall, det har ökat med en procentenhet . Av de som avsiktligt besök en butik för att lämna elavfall var det 2017 så många som som angav att de hade nekats att lämna elavfallet, detta har minskat till i undersökningen . Var femte svarande anger att de har lämnat in gamla produkter i butik när de köpte en ny. Enligt samma undersökning från har andelen respondenter som har sett information eller reklam om insamling av elektriska och elektroniska produkter nästan halverats sen 2010. Från att angav att de sett sådan information 2010 var det som gav det svaret 2020. Andelen som svarar vet ej har ökat från . Det är endast som anger att de sett reklam/information om att elektronik inte ska slängas i soporna. Elektronik kommer först på femte plats, efter batterier, glas, plast och metall när respondenterna ombeds ange de hushållsprodukter de först kommer att tänka på som man inte ska slänga i soporna utan i stället lämna till speciella insamlingsställen. En majoritet () av respondenterna i under- sökningar känner sig mycket väl informerade om var man slänger elektriska och elektroniska produkter. På en skala från 1–7 där 7 är mycket väl informerad så är medelvärdet 6,2 i den senaste under- sökningen. Det har varierat lite , med högst medelvärde (6,3) . På frågan om hur man upplever att insamlingen av elektriska och elektroniska produkter fungerar i sin kommun är medelvärdet 5,7 på motsvarande 7-gradiga skala som ovan. Respondenterna upplever att insamlingen har blivit bättre , bortsett från en dipp 2015 så har det ökat från 2013. 4.5.4Insamling av verksamheters elavfall För fastighetsägare, företag, verksamhetsutövare och bostadsrätts- föreningar gäller andra regler för att lämna elavfall än för privata hus- håll. Mindre mängder konsumentelutrustning som blivit avfall kan som regel lämnas på återvinningscentralerna även av dessa aktörer och kommer då med i systemet för Elretur. Elavfallet kan även häm- tas hos de olika aktörerna genom att ett avtal ingås med ett avfalls- företag som har tillstånd att hantera farligt avfall. El-kretsen har avtal med 11 insamlingsleverantörer och samtliga kommunägda entrepre- nörer, vilket innebär att när dessa anlitas så hanteras elavfallet inom El-kretsens insamlingssystem. Enligt uppgifter från El-kretsen är det bara mindre mängder som hanteras av andra avfallsbolag än de El-kretsen har avtal med. 4.6Konsumentelavfall som slängs fel Allt konsumentelavfall lämnas inte in till insamlingssystemen, utan en del slängs i restavfall hos hushåll och verksamheter, en del lämnas i fel behållare på återvinningscentralerna eller i förpackningsinsam- lingen. I undersökning anger att de slänger elektronik i soporna medan anger att det händer . Dessa siffror har sjunkit något jämfört med då 2 pro- cent angav de slängde elektronik i soporna och så många som 8 pro- cent angav att det hände . I Avfall (2016) görs en kartläggning och sammanställning av plockanalyser som genomförts för mat-och restavfall i olika kom- muner –2016. Enligt sammanställningen utgör far- ligt avfall inklusive batterier och elavfall eller av det utsorterade restavfallet från ett hushåll med utsorte- ring av matavfall. För hushåll utan utsortering av matavfall utgör det farliga avfallet , eller respektive av det blandade restavfallet. Den högre siffran kommer från villahushåll utan utsortering av restavfall. av det farliga av- fallet utgörs av elavfall. Mängden farligt avfall i det utsorterade rest- avfallet var relativt oförändrat vid en jämförelse med den samman- ställning som gjordes 2011 baserat på plockanalyser som genomförts 2007–2011. Baserat på uppgifterna ovan och att det finns 4,7 mil- joner hushåll i kan man räkna fram att den totala mängden elavfall i restavfallet från hushåll är i storleksordningen14 . Det framgår dock inte vad det är för typ av elavfall som slängs i restavfallet. I den sammanställning över plockanalyser som görs i Avfall (2008) framgår att det vanligaste elavfallet som slängdes i restavfallet då var batterier och glödlampor. Vanligt var även små belysningsarma- turer, ficklampor, klockor och leksaker. Det förekom även mindre hushållsprodukter som stavmixer, rakapparat, el-tandborste, hårtork samt miniräknare, tangentbord, hårddisk, kretskort, radio och CD- spelare. Mobiltelefoner och kameror var någon som var ovanligt likaså lysrör med kvicksilver och lågenergilampor. En betydande del av elavfallet i hushållens restavfall utgjordes även av kablar, väggström- brytare och vägguttag, produkter som inte ingår i producentansvaret för elutrustning utan snarare är byggavfall. I studien från Avfall (2008) nämns även ett exempel på plockanalys som gjorts på det som kallas för jämförligt hushållsavfall från verksamheter. Den plockanalysen visade att restavfallet från verk- samheter (sannolikt butiker, kontor och restauranger) innehöll cirka 0,6 viktprocent elavfall (lika mycket som restavfallet från hushållen i den studien) och ungefär samma produkter som restavfallet från hus- håll. Vi har inte hittat någon mer uppdaterad plockanalys som gjorts på avfall från verksamheter. För att kunna räkna fram en storleksordning på elavfallet i rest- avfall från hushåll och verksamheter används resultaten från de plock- analyser som har gjorts. För hushållen genomförs det regelbundet plockanalyser vilket gör underlaget tillförlitligt. För restavfall från verksamheter finns dock bara en studie, vilket inte är tillförlitliga uppgifter att använda för att skala upp på en större nivå. Men för att kunna göra en uppskattning av storleken på detta flöde används den uppgiften i brist på bättre underlag. Det totala restavfallet från hus- håll och verksamheter var cirka 2 2019 (Avfall , 2020). Under antagandet att 0,5 viktprocent av detta är farligt avfall 14Den exakta siffran beror på hur stor andel av villahushållen som inte har utsortering av mat- avfall. och att utav det är elavfall innebär det att elavfall i en storleksordning av hamnar i restavfallet . 4.6.2Elavfall i andra fraktioner på återvinningscentralen I undersökningen från Novus (bilaga 2) är det relativt många 11– som svarar att de lämnar ej fungerande småelektronik på återvinningscentralen men som annat avfall än elektronik. Denna siffra tyder på att det kulle kunna vara relativt stora mängder som sorteras fel på återvinningscentralerna. Det görs inga systematiska plockanalyser på återvinningscentralerna som det görs för restav- fallet från hushåll för att undersöka förekomsten av felsorterat avfall. Det finns dock några exempel på plockanalyser som har gjorts. I Avfall (2009a) gjordes plockanalyser på fyra olika återvin- ningscentraler av fraktioner som var märkta med ”brännbart” eller ”övriga grovsopor”. Dessa fyra plockanalyser visade att de olika frak- tionerna innehöll mellan 0,4 och 1 viktprocent elavfall. I det här fallet innebar det att de fyra proverna på totalt grovavfall inne- höll elavfall. I Vukicevic (2017) har data för 11 plockanalyser som gjorts i sju olika kommuner på brännbart grovavfall sammanställts. Samman- ställningen visar att sju prov från brännbart grovavfall i genomsnitt innehöll 1,5 viktprocent (0,2–4,0) elavfall av småelektronik och bestod bland annat av leksaker, mobiltelefoner, klockor, laddare. I smått brännbart visade de fyra proven att avfallet innehöll i genomsnitt 0,64 viktprocent (0,15–1,5) och utgjordes av samma typ av elavfall. I Avfalls för bättre sortering på återvin- ningscentraler (2009) testades en ny mätmetod för att mäta felsor- teringar på återvinningscentraler. Resultaten därifrån visar att av de fyra fraktionerna brännbart, träavfall, deponi och metall så förekom det mest frekvent elektronik i metallfraktionen. Vid 25 mätningar förekom elektronik i av dessa. Motsvarande siffra för deponi var , träavfall samt brännbart . och Avfall har gjort plockanalyser på fraktionen brännbart från två återvinningscentraler. Resultaten från dessa plockanalyser visar att det ena provet innehöll 0,8 vikt- procent elavfall. Smått elavfall < utgjorde 0,24 av dessa vikt- procent. Övrigt elavfall stod för 0,48 viktprocent. och bärbara batterier förekom i mindre utsträckning. Totalt sett fanns det smått och övrigt elavfall i provet. Det andra provet innehöll 0,7 viktprocent elavfall, det var dock inget smått elavfall <25 cm utan endast övrigt avfall (0,66 viktprocent) och bärbara batterier (0,06 viktprocent). (, 2020) Ur ett miljö- och resursperspektiv är det framför allt förekomsten av elektronik i den brännbara fraktionen som är ett problem efter- som detta går direkt till förbränning. Större elektronik som uppen- bart sorterats fel i övriga fraktioner sorteras ut när containrar från återvinningscentralerna töms för omlastning innan avfallet går till fragmenteringsanläggningar. Det som sorteras ut går vidare som elek- tronikskrot, men rapporteras inte in till El-kretsen. Personalen på återvinningscentralerna arbetar även löpande med att försöka sortera det som hamnat i fel behållare. De plockanalyser som genomförts på brännbart avfall är för få för att kunna säga att de är tillförlitliga för att använda och skala upp resultaten på en nationell nivå. Men för att visa på en grov storleks- ordning av mängden elektronik i den brännbara fraktionen använder vi detta som ett räkneexempel. samlades totalt avfall in på återvinningscentralerna i fraktionen brännbart15 enligt upp- gift från Avfall Web. Om vi använder oss av resultaten från plock- analyserna ovan uppskattar vi att elektronik utgör cirka 1,5 viktpro- cent av detta avfall. Det skulle innebära att det 2019 fanns i storleks- ordningen elektronik i den brännbara fraktionen. Det är dock inte bara småelektronik. Om resultaten från Avfall (2009) skulle stämma så innebär det att det skulle finnas ännu mer elektronik i framför allt metallfraktionen. Utifrån det så är sannolikt siffran ovan en underskattning om hur stora mängder elektronik som slängs i fel fraktioner på återvinningscentralerna. Fler plockanalyser skulle behövas för att kunna göra en bättre uppskattning av mängden småelektronik i olika fraktioner på återvinningscentralerna. I Avfall (2008) redovisas data som har erhållits från Metall- kretsen om förekomst av elavfall bland metallförpackningar. undersöktes totalt och av det var elavfall. 15Detta inkluderar inte träavfall som är en egen brännbar fraktion. var bland annat glödlampor, kablar, mobiltelefoner, mikroskop, ström- brytare, kretskort, klockor, laddare och hörlurar, det vill säga en bland- ning av produkter som omfattas av producentansvaret för elutrustning och som räknas till småelektronik och produkter som faller utanför producentansvaret. Enskilda tunga produkter kan få stort genomslag i dessa mätningar och till exempel hittades en dator i ett av proverna, vilken utgjorde största delen av det aktuella provets vikt. De uppges dock inte vara vanligt att så stora produkter förekommer i metall- insamlingen. I Avfall (2008) görs en uppskattning utifrån mätresultaten från förpackningsinsamlingen. Den totala mängden elavfall som lämnas i plast-och metallinsamlingen uppskattas till i storleksordningen . Det är dock en mycket osäker upp- skattning eftersom den görs utifrån ett mycket litet antal prover. Uppgifter från förpacknings-och tidningsinsamlingen (FTI) visar att fanns det totalt elavfall i pappers-, plast- och metallförpackningsinsamlingen. av el- avfallet fanns bland plastförpackningarna, lite drygt en tredjedel bland metallförpackningarna, där det dock utgör en större andel av de insamlade förpackningarna. Elavfallet i förpackningsinsamlingen är förutom elektronik även batterier. (, 2021 personlig refe- rens.) Det finns ingen ytterligare information om sammansättningen av elavfallet. Mängden elavfall som förekommer i förpackningsinsam- lingen bedöms vara relativt . Det elavfall som hamnar i förpackningsinsamlingen sorteras ut och går till återvin- ning, men det är oklart om det kommer med i El-kretsens statistik eller inte. fanns det även elavfall i insamlingen för glasförpackningar. Utav detta så var lysrör, andra ljuskällor och diverseelektroniken utgjorde . Det evalvfall som förekommer i insamlingen av glasförpackningar sorteras ut och lämnas över till El-kretsen. (, 2021, personlig referens) Totalt sett uppskattas det, baserat på siffrorna ovan att det slängs elavfall i förpackningsinsamlingen. Enligt uppgift från Håll Rent så är det mycket ovanligt att småelektronik hittas vid de skräpmätningar som genomförs, så vi har inte utrett detta flöde vidare. 4.7Gränsöverskridande transporter av elavfall Den snabba konsumtion av elektronik innebär att produkter ofta fungerar när de byts ut. Det skapar en affärsmöjlighet i att sälja begagnade produkter. För de produkter som inte har en marknad i eller andra EU-länder så blir export ett lockande alternativ. På grund av elavfallets innehåll av värdefulla metaller och de kostna- der EU:s krav på miljö- och hälsoskydd för med sig så är illegal export av elavfall ett område där oseriösa aktörer söker ekonomiska vinster. Tillsammans med elavfallets innehåll av farliga ämnen gör det att det är en avfallstyp som det finns särskild anledning att säker- ställa att det inte exporteras illegalt. EEA (2009) konstaterar att de illegala avfallstransporterna ökar och att elavfall är en betydande ström. Men EEA konstaterar också att det är svårt att bedöma omfattningen. Svenska myndigheter rapporterade att ett tjugotal illegala transporter av elavfall hade stoppats (exklusive kylar och frysar). Den övervägande delen av transporterna var ämnade för västafri- kanska länder som och . Illegala transporter av kyl- skåp, frysar och andra större typer av elavfall är också vanliga. Små- elektronik transporteras ibland inuti eller mellan dessa större typer av elektronik. Men det förekommer också transporter med enbart småelektronik som mobiltelefoner och bärbara datorer med mera. EEA konstaterar att det också sker en omfattande export av begagnade elektriska och elektroniska produkter. 2005 exporterades exempelvis nästan begagnade tv-apparater från EU till europeiska länder utanför EU16 och begagnade tv- apparater enbart till . Det kan antas att en inte obetydlig andel av exporten av begagnade produkter är förtäckt export av avfall. Det finns flera fall där utrustningen kunnat bedömas som icke-funge- rande. Kontrollen av export av elprodukter och elavfall har skärpts genom bland annat strängare regler för export av begagnad utrust- ning i WEEE-direktivet (2012/19/EU). Miljömyndigheterna i EU:s medlemsländer har tagit fram riktlinjer17 för hur bedömningen ska göras av om begagnade el-produkter ska klassas som avfall eller inte. Exempel på när begagnade produkter ska anses vara avfall är om pro- 16Inklusive men exklusive och . 17Kontaktorganens riktlinjer Nr 1. dukten saknar väsentliga delar, uppvisar defekter, är otillräckligt skyddad under transporten, innehåller farliga komponenter som måste bortskaffas enligt europeisk eller nationell lagstiftning eller om ingen reguljär marknad existerar. Bestämmelserna kräver att innehavaren ska kunna dokumentera äganderätt och utrustningens funktion. De kräver bland annat också att utrustningen är skyddad mot skador under transporten och att den som utför transporten kan intyga att det inte rör sig om avfall. Miljötillsynsförordningen (2011:13) reglerar att den operativa till- synen över avfallstransportförordningen utförs av i , , , och län. Kontrollen av transporterna genomförs i samarbete mellan , , , , kommuner, länsstyrel- ser och åklagare. Myndigheternas arbete utgår ifrån en gemensam tillsynsplan. I planen anges elektronik som ett riskområde. menar att tillsynen har effektiviserats och att samarbetet inneburit att fler illegala transporter stoppas. Antalet kontroller har ökat tyd- ligt, , enligt den rapportering som gör till . Den statistik som visar hur det avfall som samlas in genom insam- lingssystemen hanteras efter insamling utgår från kategorierna i pro- ducentansvaret. Det går alltså inte heller här att urskilja småelektronik från större produkter. I figur 4.11 redovisas hur avfallshanteringen såg ut för det konsumentelavfall som samlades in för de kategorier som innehåller småelektronik. SOU 2021:26Flöden av småelektronik Avfallsbehandling för insamlat konsumentelavfall Leksaker samt fritids- och sportutrustning Elektriska och elektroniska verktyg Belysningsutrustning (exkl.… Källa: Bearbetad data från SCB Statistikdatabasen. En klar majoritet av avfallet går till materialåtervinning och en mycket liten del återanvänds. Materialåtervinningen är lägst för kate- gorierna verktyg och leksaker samt fritids- och sportutrustning. I25–28 §§ i producentansvarsförordningen finns återvinnings- målen för det elavfall som samlas in. De är olika ambitiösa beroende på vilken kategori utrustningen tillhör, men de innebär alla att en viss procent (75–) av det som samlas in ska återvinnas, och en viss procent (55–) ska förberedas för återanvändning eller material- återvinnas. Målen nås för alla de kategorier som småelektronik ingår ibaserat på statistiken . De förbehandlingsanläggningar som insamlingssystemen använder sig av är , Kuusakoski och Mirec och kommunala små anläggningar. Här sorteras och krossas elavfallet för att sedan skickas vidare. Plasten från elavfallet återvinns antingen av plaståter- i eller i Recipos plaståtervinningsanläggning i , . Den återvunna plasten används framför allt i ny elektronik eller bildelar. Det pågår även försök med att återvinna plast innehål- lande flamskyddsmedel. Plast som innehåller flamskyddsmedel eller andra additiv går till förbränning och energiutvinning. Det finns en stor efterfrågan på återvunnen plast och det är många till- verkare som vill ställa om produktionen till återvunnen plast, men utbudet av återvunnen plast är inte tillräckligt stort . Den åter- vunna plasten säljs framför allt till och . Metallerna i elek- tronikavfallet återvinns framför allt hos Kuusakoski och . De metaller som återvinns är järn, rostfritt stål, aluminium, mässing, koppar, bly, guld, silver och .