sou · H9B344 · 2022-01-01 00:00:00 — Kravet gäller alltså när en produkt på ett eller annat sätt förmedlar eller tar emot kommunikation, vare sig det avser kommunikation från maskin till människa, från människa till maskin eller kommuni- kation mellan individer (interpersonell kommunikation). Produkten ska alltså vara beskaffad på så vis att personer med funktionsnedsätt- ningar kan kontrollera och använda den, det vill säga den ska kunna användas av till exempel blinda eller hörselskadade personer. När produkten använder tal ska den också ge alternativ till tal och talkommandon. Det innebär, vilket också framgår av exemplet på lösning, att talande anvisningar ska erbjudas i annat format, såsom i text och bilder. Detta för att personer som inte hör ska kunna använda produkten. Krav 3 går ut på att personer med nedsatt syn ska kunna använda en produkt genom att till exempel förstora, zooma eller reglera kon- trast och ljusstyrka. Men också att produkten ska ”säkerställa intero- perabilitet med programvara och hjälpmedel för navigering i gräns- snittet”. Interoperabilitet innebär att två program ska kunna samverka med varandra. Gränssnitt är en anordning eller metod som gör att människa och maskin kan fungera ihop, det vill säga en kontaktyta mellan människa och maskin. Enkelt uttryckt innebär kravet att pro- dukten ska fungera tillsammans med hjälpmedel och programvara som personer med nedsatt syn behöver för att fullt ut kunna ta del av text och bilder. Även krav 6 ställer krav på tillgängliga funktioner för synskadade. Kravet innebär att det ska vara möjlig att förbättra synskärpan. Krav 5 och 7 ska förbättra för personer med nedsatt hörsel. Krav 5 innebär att ljudsignaler som förmedlar information ska åtföljas av text eller bilder. En varningssignal som produkten ger ifrån sig kan inte uppfattas av en döv person. Informationen måste ges till den personen på annat sätt, till exempel genom texter eller bilder som anger Krav 7 innebär bland annat att det ska gå att justera ljudet på produkten och att det ska finnas förstärkt ljud (till exempel på en telefon) samt att det ska finnas funktioner för att stänga ute ljudet från omgivande produkter samt att ge bättre ljudskärpa. Krav 8 och 9 rör funktioner som gör det enklare för personer med motoriska funktionsnedsättningar att hantera en produkt. Krav 8 innebär att det ska finnas alternativ till finmotorisk styrning. Det icke-bindande exemplet som ges är att knapparna på en pekskärm kan göras större och väl åtskilda så att personer med tremor (skak- ningar) kan trycka på dem. Vidare följer av krav 9 att produkten ska undvika driftlägen som kräver betydande räckvidd och styrka. Syftet är att personer med motoriska funktionsnedsättningar, som har begrän- sad räckvidd och muskelkraft, ska kunna använda produkten. Krav 10 innebär att hänsyn ska tas till personer som kan få anfall av flimrande ljus. Kravet på hänsyn till personers privatliv (krav 11), innebär, som framgår av exemplet, att maskiner i offentliga miljöer som använder talad text som hjälpmedel ska vara kompatibla med hörlurar. Syftet är att den information som lämnas av maskinen, till exempel en banko- mat, bara ska komma den enskilda användaren till del. Krav 12 innebär att produkten ska ge alternativ till biometrisk iden- tifiering och kontroll. Enligt det icke-bindande exemplet är det där- för inte tillräckligt med fingeravtrycksidentifiering. Exemplet inne- bär att användaren i stället ska kunna använda sig av lösenord. Å andra sidan kan man tänka sig att biometrisk identifiering skulle kunna ske genom hörseligenkänning, ansiktsigenkänning eller ögonigenkän- ning. Om dessa möjligheter ges borde det vara tillräckligt för att det ska anses finnas alternativa identifieringsmetoder för personer som inte kan använda sina händer. Som kravet är framställt torde det dock krävas ett skrivet eller talat lösenord för att kravet ska anses vara uppfyllt. Kravet på ”konsekvent funktionalitet” och att produkten ska ge ”tillräcklig och flexibel tidsperiod för interaktion”, det vill säga krav 13, innebär att den ska vara enkel att förstå och att det ska finnas gott om tid att göra val och knappa in lösenord. Syftet är, som fram- går av exemplet, bland annat att det ska vara enklare för en person med intellektuell funktionsnedsättning att använda produkten. Det sista kravet, krav 14, innebär att produkten ska tillhandahålla programvaru- och maskinvarugränssnitt för tekniska hjälpmedel. Man kan i och för sig tycka att krav 3 i och med detta krav skulle vara onödigt, eftersom krav 3 innebär krav på att en viss typ av hjälpmedel –nämligen för synskadade – ska kunna användas ihop med produk- ten. Klart är dock att krav 14 innebär att produkten ska kunna använ- das ihop med flera typer av tekniska hjälpmedel. Exemplet som ges är att en dator ska kunna användas med en brailleskärm. En braille- skärm är en skärm som gör det möjligt att skriva eller läsa punktskrift direkt på enhetens skärm. 5.2Krav på alla produkter förutom självbetjäningsterminaler En självbetjäningsterminal är en maskin som tillhandahålls av en näringsidkare och som används för att exempelvis köpa biljetter, checka in på flyg eller ta ut pengar. Andra produkter som omfattas av direktivet är däremot ofta sådana som en konsument använder för hemmabruk och själv sätter samman. Nedan anges de krav som ställs på samtliga produkter, förutom självbetjäningsterminaler. I anslutning till kraven anges i förekom- mande fall de icke-bindande exempel som framgår av direktivets bilaga II. Tillgänglighetskrav rörande produkter förutom självbetjäningsterminaler I syfte att i största möjliga utsträckning möjliggöra förutsebar använd- ning bland personer med funktionsnedsättning ska, utöver de krav som anges i avsnitt I, förpackningar och anvisningar för de produk- ter som omfattas av detta avsnitt göras lättillgängliga. Detta innebär följande: 1.Produktens förpackning och den information som ges på den (till exempel om hur den ska öppnas, tillslutas, användas och bortskaf- fas), inklusive, i förekommande fall, information om produktens egenskaper när det gäller tillgänglighet, ska göras tillgänglig och, om så är möjligt, ska den lättillgängliga informationen tillhandahål- las på förpackningen. Exempel: Ange på förpackningen att telefonen är försedd med tillgänglighetsfunktioner för personer med funktionsnedsättning. 2.Anvisningar för installation, underhåll, förvaring och bortskaf- fande av produkten som inte tillhandahålls på själva produkten men som görs tillgängliga på annat sätt, till exempel genom en webb- plats, ska vara offentligt tillgängliga när produkten släpps ut på marknaden och ska uppfylla följande krav: –De ska kunna uppfattas med mer än ett sinne. Exempel: Tillhandahålla elektroniska filer som kan läsas av en dator med skärmläsningsprogram, så att blinda personer kan använda informationen. –De ska presenteras på ett begripligt sätt. Exempel: Använda samma ord konsekvent eller på ett tydligt och logiskt sätt, så att personer med intellektuell funktions- nedsättning bättre kan förstå informationen. –De ska presenteras för användarna på sätt som de kan uppfatta. Exempel: Se till att varningar i textformat tillhandahålls tillsam- mans med information i taktil relief eller ljud, så att blinda personer kan uppfatta dem. –De ska presenteras i ett typsnitt med lämplig storlek och form, med beaktande av förutsebara användningsförhållanden, och med tillräcklig kontrast samt justerbart avstånd mellan bokstä- ver, rader och stycken. Exempel: Se till att texten kan läsas av personer med nedsatt syn. –Innehållet i anvisningarna ska göras tillgängligt i textformat som kan användas för att skapa alternativa stödjandeformat som kan presenteras på olika sätt och uppfattas med mer än ett sinne. Exempel: Skriva ut dem i punktskrift så att blinda personer kan använda dem. –Anvisningar som innehåller eventuella delar som inte består av text ska åtföljas av en alternativ presentation av detta innehåll. Exempel: Komplettera ett diagram med en textbeskrivning som identifierar de viktigaste delarna eller beskriver viktiga åtgärder. Som framgår av krav 1 ska produktens förpackning och den infor- mation som ges på den, inklusive, i förekommande fall, information om produktens egenskaper när det gäller tillgänglighet, göras tillgäng- lig och, om så är möjligt, ska den lättillgängliga informationen till- handahållas på förpackningen. Exemplet som ges är att det ska anges på en förpackning att en telefon är försedd med tillgänglighetsfunk- tioner för personer med funktionsnedsättning. Men en telefon, i vart fall en nyare mobiltelefon, kommer ju med nödvändighet att ha en rad tillgänglighetsfunktioner för att alls leva upp till de funktionella krav som ställs enligt tillgänglighetsdirektivet. Det som avses är troligen att produkten, om möjligt, ska ha en relativt utförlig förteckning över de tillgänglighetsfunktioner som finns. Kravet gäller vidare hur information på förpackningen (i vilken pro- dukten tillhandahålls) ska vara beskaffad. Den ska vara lättillgänglig. Men det framgår inte på vilket sätt den ska vara lättillgänglig. När det gäller information på själva produkten avseende märkning, bruksan- visning och varning framgår av kraven att den ska kunna uppfattas med mer än ett sinne, den ska presenteras på ett begripligt sätt, den ska presenteras för användarna på ett sätt som de kan uppfatta och den ska presenteras i ett typsnitt med lämplig färg och form (se avsnitt 5.1.1. ovan). Troligen är det samma krav som ställs på information på för- packningen. För en närmare beskrivning av kraven samt exempel på lösningar hänvisas till avsnitt 5.1.1. När det gäller information som ges på annat sätt, till exempel på webben, om installation och underhåll etcetera är kraven desamma som när det gäller produktbeskrivningar. För en närmare beskrivning av innebörden av respektive krav hänvisas till avsnitt 5.1.1. Det kan dock noteras att sistnämnda krav också innefattar krav på att det ska anges hur produkten fungerar ihop med tekniska hjälpmedel och vilka hjälpmedel som testats ihop med produkten etcetera. Anledningen är att dessa krav rör funktionalitet och användning och inte installa- tion och förvaring och liknande. Som framgått ovan ställs sektorsspecifika krav på en del produkters användargränssnitt och funktionella utformning. De sektorer som avses är: •Terminalutrustning för konsumentbruk med interaktiv datorka- pacitet som används för tillhandahållande av elektroniska kom- munikationstjänster. •Terminalutrustning för konsumentbruk med interaktiv datorka- pacitet som används för åtkomst till audivisuella medietjänster. Nedan anges de krav som ställs på respektive sektorsspecifika produk- ter, samt i förekommande fall de icke-bindande exempel på lösningar som ges i direktivets bilaga II. Självbetjäningsterminaler är exempelvis bankomater och biljettauto- mater. För en närmare beskrivning av vilka produkter som ingår i kategorin hänvisas till avsnitt 4.1. Nedan anges de krav som ställs på självbetjäningsterminaler. –ha text-till-tal-teknik, –möjliggöra användning av personliga hörlurar, –varna användaren via mer än ett sinne om respons krävs inom , –ge möjlighet att förlänga responstiden, –ha en lämplig kontrast samt nycklar och kontroller som kan förnim- mas med känsel när nycklar och kontroller är tillgängliga, –inte kräva att en tillgänglighetsfunktion aktiveras för att en använ- dare som behöver funktionen ska kunna starta den, –om produkten använder ljud eller ljudsignaler – vara kompatibla med hjälpmedel och hjälptekniker som finns tillgängliga på unions- nivå, bland annat hörselteknik såsom hörapparater, telespolar, hör- selimplantat och hörselhjälpmedel. Det första kravet innebär att terminalen i sig ska ha text-till-tal-tek- nik, det vill säga en blind person ska inte behöva ha hjälpmedel för att tillgodogöra sig informationen utan den ska, om så krävs av använ- daren, läsas upp per automatik. Vidare ska personliga hörlurar kunna anslutas till terminalen. Det är i linje med kravet som ställs på produkter att de ska skydda använ- darens privatliv när han eller hon använder tillgänglighetsfunktio- nerna. Exemplet som gavs ovan under krav 11 i avsnitt 5.1.2 var just att hörlurar skulle kunna användas ihop med bankomater. Att användaren ska varnas via mer än ett sinne innebär att det inte är tillräckligt att eventuella felsignaler ges med hjälp av ljudeffekter i form av signaler, eller via syn i form av visuella varningar på skärmen. Varningen måste ges på ett sätt som kan uppfattas med både hörsel och syn. Terminalen ska också ge möjlighet till förlängd responstid. Vidare ska terminalen ha en lämplig kontrast samt nycklar och kon- troller som kan förnimmas med känsel. Det sistnämnda kravet gäller om nycklar och kontroller finns att tillgå. Knappar och liknande ska alltså vara möjliga att urskilja från den underliggande ytan, till exem- pel genom att de är upphöjda eller försedda med någon form av relief för att kunna skönjas med hjälp av fingrarna. Kravet på att tillgänglighetsfunktionerna inte ska behöva aktiveras av en användare innebär att de ska vara en del av terminalens grund- inställning. Däremot finns det inget som hindrar att en användare som inte vill att en viss funktion ska vara i bruk kan stänga av den (till exem- pel en användare som inte vill ha text-till-tal-teknik när denne använ- der terminalen). Det sista kravet innebär att terminalen ska vara kompatibel med hörselförstärkande hjälpmedel som finns tillgängliga på unionsnivå. Läsplattor är enligt definitionen i direktivets artikel 3.42 en särskild utrustning, inklusive både maskinvara och programvara, som används för att disponera, navigera i, läsa och använda e-bokfiler. Det är i och för sig många produkter som kan användas för att läsa e-bokfiler, men enligt definitionen är läsplattan en särskild utrustning för detta En typisk läsplatta har få eller inga andra viktiga funktioner än att tillhandahålla e-boksfiler. Läsplattan omfattas av direktivets krav på produkter. Men ett sär- skilt krav som ställs, eller ett krav som särskilt anges, är att läsplattan ska stödja text-till-tal-funktion. Det innebär att de e-bokfiler som till- handahålls via läsplattan också ska kunna användas tillsammans med talsyntes, det vill säga artificiellt tal som efterliknar en mänsklig röst. 5.3.3Terminalutrustning för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster. Vilka produkter som ingår i begreppet ”terminalutrustning för konsu- mentbruk med interaktiv datorkapacitet som används för tillhanda- hållande av elektroniska kommunikationstjänster” framgår av av- snitt 4.1. Kort kan dock sägas att det framför allt rör sig om produkter vars huvudsakliga användningsområde är elektronisk kommunika- tion. Det vanligaste exemplet torde vara en smartphone men även andra produkter vars huvudsyfte är att ge tillgång till elektroniska kommunikationstjänster ingår. Nedan anges de krav som ställs och i förekommande fall de icke-bindande exemplen som ges i bilaga II. Terminalutrustning för konsumentbruk med interaktiv datorkapacitet som används för tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster ska –medge hantering av realtidstext när sådana produkter utöver tal- kapacitet har textkapacitet och stödja hifi-ljud, Exempel: Se till att en mobiltelefon bör kunna hantera realtidstext- konversationer så att hörselskadade personer kan utbyta informa- tion på ett interaktivt sätt. –Medge hantering av totalkonversation, inklusive synkroniserat tal, realtidstext och video med en upplösning som möjliggör kommu- nikation via teckenspråk, när de utöver eller i kombination med text- och talkapacitet har videokapacitet, –säkerställa effektiv trådlös koppling till hörselteknik, –undvika interferens med hjälpmedel. Exempel: Möjliggöra samtidig användning av video för att visa teckenspråk och text för att skriva meddelanden, så att två döva personer kan kommunicera med varandra eller med en hörande person. Det första kravet är att produkten ska medge hantering av realtids- text. Realtidstext är text som överförs bokstav för bokstav i takt med att den författas. Det innebär att mottagaren kan läsa texten samti- digt som den skrivs. Kravet ställs på produkter som har textkapa- citet. Produkterna, det vill säga inte begränsat till produkter som har textkapacitet, ska också stödja hifi-ljud. Det är ett högkvalitativt ljud som ger bättre möjligheter för personer med hörselnedsättningar att använda produkten. Om produkten utöver eller i kombination med text- och talkapa- citet även har videokapacitet ställs dessutom krav på att den ska ”medge hantering av totalkonversation”. Totalkonversation är en teknik som möjliggör att video, text och tal kan användas i ett samtal (se definitionen i artikel 3.9). Med totalkonversation går det att själv välja kommunikationssätt beroende på vad som fungerar bäst i den aktuella situationen. En person som är döv och använder teckenspråk kan kommunicera med andra teckenspråkiga personer. En tecken- språkig person med dövblindhet kan kommunicera med en döv per- son. Personen med dövblindhet använder då teckenspråk och den döva personen skriver till personen med dövblindhet. Hörande personer som ringer till en döv person som har totalkonversation kan göra det med hjälp av tjänsterna och , som upp- handlats av (). Därutöver ska hörselhjälpmedel kunna koppla upp trådlöst mot produkten. Det finns en stor variation hörapparater som med hjälp av bluetooth-teknik kan anslutas trådlöst till elektroniska pro- dukter, inklusive mobiltelefoner och liknande. Slutligen ska produkten undvika interferens med hjälpmedel. Det betyder att ett hjälpmedel inte ska stå i vägen för ett annat. Exemplet som ges är att produkten ska möjliggöra samtidig användning av video och text. Som utredningen förstår det innebär det att videofunktio- nen inte ska förhindra att textfunktionen används och vice versa. Det stämmer i och för sig också väl in på beskrivningen av att ”medge hantering av totalkonversation”. 5.3.4Terminalutrustning för tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster För en närmare beskrivning av vilka produkter och tjänster som om- fattas av detta krav se avsnitt 4.1 och 4.2.3. Sammanfattningsvis kan sägas att det är webbplatser, digitalboxar, smart-tv-apparater och lik- nande som förmedlar audiovisuella medietjänster, det vill säga tv-pro- gram vare sig det är linjära sändningar eller beställ-tv, samt därutöver elektroniska programguider (EPG). Kravet som direktivet ställer på terminalutrustning för konsu- mentbruk med interaktiv datorkapacitet som används för åtkomst till audivisuella medietjänster är att dessa ”ska göra de tillgänglig- hetskomponenter som leverantören av audiovisuella medietjänster tillhandahåller tillgängliga för personer med funktionsnedsättning med avseende på användaråtkomst, urval, kontroll, individanpassning och överföring till hjälpmedel”. Som exempel nämns att det ska säkerställas att undertexterna över- förs genom digitalboxen så att de kan användas av döva personer. Kravet innebär alltså att i den mån leverantören av ett tv-program erbjuder tillgänglighetsfunktioner till ett program, såsom undertex- ter, ska produkten i vilken kunden tittar på programmet möjliggöra att dessa också visas. Vidare ska funktionerna fungera tillsammans med de hjälpmedel som personer med funktionsnedsättning kan antas behöva. I övrigt gäller givetvis också de krav på funktionalitet, använ- dargränssnitt och information etcetera som ställs på alla produkter enligt direktivet. Av bilaga I avsnitt I punkten 3 framgår att om stödtjänster (hjälp- deskar, teletjänstcentraler, teknisk support, samtalsförmedlande tjänster och utbildningstjänster) finns att tillgå ska de, via tillgängliga kommu- nikationssätt, tillhandahålla information om produktens tillgänglig- het och dess kompatibilitet med tekniska hjälpmedel. Det innebär ingen skyldighet för den som säljer produkter som omfattas av direktivet att ha stödtjänster. Däremot ska den som gör det se till att stödtjänsterna som finns att tillgå ska leva upp till krav när det gäller vilken information som ska lämnas. Strängt taget är det samma information som ska ges på annat sätt, det vill säga om produk- tens tillgänglighet och dess kompabilitet med tekniska hjälpmedel. 6 Krav på tjänster På samma sätt som för produkter ställs krav på de tjänster som omfat- tas av direktivet. Dels ställs krav som gäller alla tjänster, dels ställs krav på sektorsspecifika tjänster. Och på samma sätt som för produkter ges i direktivets bilaga II exempel på lösningar. Här kan påminnas om att exemplen är icke-bindande förslag på lösningar. I förekommande fall anges exemplen i anslutning till respektive krav. 6.1Krav på alla tjänster De krav som gäller alla tjänster som omfattas av direktivets krav fram- går av bilaga I avsnitt III till tillgänglighetsdirektivet. Vilka tjänster det gäller har redogjorts för under avsnitt 4.2. Nedan följer de krav som anges, samt de exempel som ges på lösningar. Följande åtgärder ska vidtas för att säkerställa att tjänsterna till- handahålls på ett sätt som i största möjliga utsträckning möjliggör för- utsebar användning bland personer med funktionsnedsättning: a)Tillgängligheten för de produkter som används vid tillhandahållan- det av tjänsten ska säkerställas, i enlighet med avsnitt I och, i tillämp- liga fall, avsnitt II i bilaga I till direktivet. b)Information ska tillhandahållas om hur tjänsten fungerar och, om produkter används vid tillhandahållandet av tjänsten om dess kopp- ling till dessa produkter samt om deras egenskaper när det gäller till- gänglighet och interoperabilitet med hjälpmedel; denna informa- tion ska –kunna uppfattas med mer än ett sinne, Exempel: Tillhandahålla elektroniska filer som kan läsas av en dator med skärmläsningsprogram, så att blinda personer kan använda informationen. –presenteras på ett begripligt sätt, Exempel: Använda samma ord konsekvent eller på ett tydligt och logiskt sätt, så att personer med intellektuell funktionsned- sättning bättre kan förstå informationen. –presenteras för användarna på sätt som de kan uppfatta, Exempel: Tillhandahålla undertexter till videoinstruktioner. –göra informationsinnehållet tillgängligt i textformat som kan användas för att skapa alternativa stödjande format som använ- darna ska kunna presentera på olika sätt och uppfatta med mer än ett sinne, –Exempel: Se till att blinda personer kan använda filen genom att skriva ut den i punktskrift. –presenteras i ett typsnitt med lämplig storlek och form, med beaktande av förutsebara användningsförhållanden och med till- räcklig kontrast samt justerbart avstånd mellan bokstäver, rader och stycken, Exempel: Se till att texten kan läsas av personer med nedsatt syn. –komplettera eventuella delar som inte består av text med en alternativ presentation av detta innehåll, Exempel: Komplettera ett diagram med en textbeskrivning som identifierar de viktigaste delarna eller beskriver viktiga åtgärder. –ge den elektroniska information som krävs vid tillhandahållan- det av tjänsten, på ett enhetligt och ändamålsenligt sätt genom att göra den uppfattningsbar, hanterbar, begriplig och robust. Exempel: Se till att informationen i fråga är tillgänglig när en tjänsteleverantör erbjuder ett USB-minne som innehåller infor- mation om tjänsten. c)Webbplatser, inklusive tillhörande nätapplikationer, och tjänster för mobila enheter, inklusive mobilappar, ska göras tillgängliga på ett enhetligt och ändamålsenligt sätt genom att de görs uppfattnings- bara, hanterbara, begripliga och robusta. Exempel: Tillhandahålla textbeskrivningar av bilder, göra alla funk- tioner tillgängliga via ett tangentbord, ge användarna tillräcklig tid för att läsa innehåll, se till så att innehållet visas och fungerar på ett förutsägbart sätt och tillhandahålla kompatibilitet med tekniska hjälpmedel, så att personer med olika funktionsnedsätt- ningar kan läsa och interagera med en webbplats.