sou · H9B327 · 2022-01-01 00:00:00 — Den innebär att alla aktiviteter som utförs av eller för föreningen är olovliga. Även personer som främjar verksamheten i en ”ny” förening, som i realite- ten fortsätter verksamheten i den förening som blivit förbjuden eller upplöst kan straffas. Bestämmelsen omfattar därmed även sådana er- sättningsföreningar. I samband med ändringar infördes ett nytt andra stycke i § 132 a straffeloven enligt vilket den som på offentlig plats, i krimi- nalvårdens institutioner eller med uppsåt som omfattar spridande till en vidare krets innehar eller använder en förbjuden eller upplöst förenings kännetecken (”kendetegn”) kan straffas. Vidare infördes bestämmelser i en ny § 132 b som innebär att polisen kan förbjuda en person som har haft en tydlig anknytning (”tæt tilknytning”) till en förbjuden eller upplöst förening att färdas och uppehålla sig på bestämda ställen om det bedöms vara av väsentlig betydelse för att säkra att föreningens verksamhet inte fortsätter. Polisen kan också ålägga personer som på ett bestämt ställe är del av en folksamling (”forsamling af personer”), när en stor del av folksamlingen har an- knytning till en förbjuden eller upplöst förening, att lämna stället eller församlingen om församlingen är ägnad att skapa otrygghet för omkringboende eller förbipasserande. Den som bryter mot ett för- bud eller inte efterkommer ett påbud enligt den nya § 132 b kan straffas. Förhållandena i andra länder Bortsett års dom har endast två föreningar blivit upp- lösta genom dom och den senaste av dessa domar är från år 1924.4 Grundlovens § 78 har annars inte tillämpats i praxis. Bestämmelsen har dock varit föremål för behandling och bedömning. lade ett av partierna i folke- tinget fram ett förslag om förbud mot nazistisk verksamhet. För- slaget avvisades av övriga partier och den dåvarande justitieministern uttalade att det ska utomordentligt mycket till för att upplösa en förening med stöd av § 78 stk. och Rigsadvokaten och har uttalat sig angående förutsättningarna för att upplösa en förening genom dom. Rigsadvokaten undersökte t.ex. möjligheterna att med stöd av § 78 stk. 2 upplösa motorcykelklubbarna och Bandidos. Undersökningen utmynnade då i att Rigs- advokaten fann att det inte fanns underlag för att väcka talan om att klubbarna skulle upplösas. uppkom en fråga om att förbjuda den danska förgre- ningen av den fundamentalistiska islamiska ut-Tahrir, som hade delat ut broschyrer i vilka man uppmanade till mord på judar. Rigsadvokaten gjorde bedömningen att det inte fanns till- räcklig bevisning för att rörelsens verksamhet omfattades av § 78 stk. 1 eller 2. Frågan uppkom på nytt . Justitsministern gjorde då samma bedömning som Rigsadvokaten hade gjort.6 I senaste rapport anges att mini- steriet i tidigare rapporter beskrivit förutsättningarna för upplösning förhållandevis övergripande, vilket hänger samman med att det var- ken i förarbetena till § 78 grundloven, rättslitteraturen eller praxis finns precisa anvisningar i fråga om vad som krävs för en upplös- ning.7 I samma rapport uttalas att det kan övervägas om inte mini- steriet och Rigsadvokaten har ställt för höga krav på vad som ska gälla för en upplösning. I rapporten ges sedan en beskrivning av vilka delar som enligt ministeriets uppfattning ska ingå vid bedömningen 4Fråga var om föreningarna Den internationale Arbejderforening () och Nekkab (), vars ändamål ansågs vara homosexuell och därmed olovlig verksamhet. Bestäm- melsen i § 78 stk. 2 fördes in i grundloven först . 5Nielsen, Foreningsfrihed og mulighederne for at forbyde voldelige foreninger, Speciale- afhandling, , , 2015 s. 15 7Notat om adgangen til at opløse en forening ved dom, 2. , , Lovafdelningen Förhållandena i andra länder av om en förening kan upplösas genom dom och således vid bedöm- ningen av om en förening har ett olovligt ändamål. I det följande redo- görs ganska ingående för denna beskrivning. En upplösning genom dom förutsätter som sagt att det föreligger en förening i grundlovens mening. Grundlovens föreningsbegrepp är ganska brett. Med en förening ska i allmänhet förstås en samver- kan mellan en krets av personer som har ett närmare bestämt ända- mål och som har vissa regler som gäller medlemmarnas inbördes förhållanden och förhållanden till omvärlden. Vid bedömningen av föreningens ändamål ska det inte bara läggas vikt vid innehållet i evenuella föreningsstadgar utan även vid föreningens verksamhet. Ändamålet kan t.ex. följa av ett samförstånd (”stitiende forståelse”) i personkretsen. Det bör inte krävas att föreningen har nedskrivna eller uttryckligt tillkännagivna regler. Föreningen behöver inte heller bedriva ekonomisk verksamhet. En förening som omfattas av § 78 stk. 2 grundloven omfattas också av dess första stycke. Avgörande för om det finns underlag för att väcka talan om en förenings upplösning är därför om föreningen har ett ”ulovligt øjemed” i den mening som avses i § 78 stk. 1 och inte om den ”virker ved eller søger at nå deres mål ved vold, anstif- telse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes tænkende”. När det gäller frågan om en förening har ett olovligt ändamål ska en helhetsbedömning göras, vid vilken samtliga förhållanden som är ägnade att belysa föreningens ändamål, verksamhet och medel ska beaktas. Avgörande är vilken verksamhet föreningen reellt står för eller förväntas stå för. Ändamålet kan vara olovligt såväl om för- eningens verksamhet är straffbar som om den strider mot civilrätts- liga regler. Vid bedömningen kan bl.a. läggas vikt vid innehållet i eventuella föreningsstadgar och den verksamhet som föreningen faktiskt har bedrivit eller förväntas bedriva. Här ska också beaktas vilka medel föreningen använder eller tänker använda för att nå ända- målet. Bedömningen ska ske i ljuset av vilken typ av förening det handlar om, inkl. vad föreningen själv anger som sitt ändamål. Föreningsfri- heten är central för politiska föreningar och den politiska förenings- friheten åtnjuter också ett särskilt skydd (jfr § 78 stk. Det krävs mer för att upplösa en politisk förening än en förening som inte åtnjuter ett sådant särskilt skydd. Förhållandena i andra länder Vid helhetsbedömningen kan vikt läggas vid skriftligt material som härrör från föreningen eller dess medlemmar och som är ägnat att belysa föreningens aktiviteter, organisation, rekrytering m.m. Det kan också läggas vikt vid föreningens namn samt logotype och andra symboler som används. Medlemmarnas handlingar och uttalanden kan beaktas. Detta gäller t.ex. medlemmarnas framträdanden i nyhets- medier och sociala medier. Sådant kan vara särskilt relevant när det är fråga om en mindre formaliserad förening som inte har stadgar eller andra dokument eller som har dokument som inte kan antas ge uttryck för föreningens reella ändamål. Ledande medlemmars handlingar och uttalanden bör tillmätas särskild vikt. Som ledande medlemmar bör i vart fall betraktas per- soner som formellt är eller betecknar sig som ledare och talesper- soner eller liknande men också personer som faktiskt intar en ledande roll. Inte bara medlemmars handlingar och uttalanden bör kunna ingå i bedömningen utan även handlingar och uttalanden från per- soner med lösare anknytning till föreningen. De förhållanden som ligger till grund för en polisiär bedömning av en föreningsverksamhet bör också tillmätas betydelse vid helhets- bedömningen av föreningens ändamål. I gäller t.ex. den s.k. rockerloven. Polisen kan med stöd av den lagen förbjuda enskilda personer att uppehålla sig i en fastighet och lik- nande (”ejendom”) som tjänar som tillhåll för en grupp som per- sonen i fråga tillhör, om det finns risk för angrepp mot fastigheten som innebär fara för kringboende. Bakgrunden till lagen var de våld- samma angrepp på klubblokaler som skett under det s.k. krig som pågick mellan motorcykelklubbar . Vidare kan vid verk- ställigheten av straff en intagen enligt straffuldbyrdelsesloven åläggas begränsningar när det gäller besök, brevväxling och telefonsamtal under förutsättning att polisen bedömer att den intagne har anknyt- ning till en grupp personer som är aktivt involverade i en väpnad konflikt eller intar en ledande roll i en grupp personer som tillsam- mans står bakom omfattande och allvarlig kriminalitet.8 Om sådana förbud eller begränsningar finns för föreningens medlemmar eller till den knuta personer, kan detta i någon grad ingå i bedömningen av föreningens ändamål. Lagöverträdelser som har begåtts av föreningen (”af foreningen”) ska tilläggas betydande vikt vid bedömningen av dess ändamål. 8Se straffuldbyrdelseslovens § 51 stk. 4, § 53 stk. 1, § 55 stk. 3 och § 57 stk. Förhållandena i andra länder I kan – till skillnad från i – juridiska personer hållas straffrättsligt ansvariga när en överträdelse har skett i den juridiska personens verksamhet och överträdelsen kan tillskrivas den juridiska personen eller någon som är knuten till den.9 Den omständigheten att det har skett en eller några få tillfälliga överträdelser av lagen kan dock inte i sig medföra att föreningens ändamål anses olovligt. Upp- lösning av en förening genom dom med hänvisning till att föreningen har ett olovligt ändamål ska därför i allmänhet endast kunna komma i fråga när en förening eller dess medlemmar som ett allmänt led i föreningens verksamhet överträder eller har för avsikt att överträda lagstiftningen. Det kan dock inte ställas upp något krav på att det ska vara fråga om ett närmare bestämt (större) antal lagöverträdelser, så länge lagöverträdelserna inte har tillfällighetskaraktär. Det kan inte heller ställas krav på att lagöverträdelserna skett eller är avsedda att ske under en närmare bestämd (längre) tidsperiod, om överträ- delserna i övrigt utgör ett allmänt led i föreningens verksamhet. Lagöverträdelsernas karaktär och grovhet bör också ingå i be- dömningen, såsom om överträdelsen utgör fara för andra människors liv eller hälsa. § 78 stk. 2 i grundloven innebär, som sagt, att föreningar som verkar eller söker uppnå sina mål genom våld, uppmaning till våld eller liknande straffbar påverkan på personer av annan åsikt ska upplösas. Lagstiftaren kan alltså med den bestämmelsen sägas ha tagit särskilt avstånd till föreningar som verkar eller söker uppnå sina mål med sådana handlingar. Lagöverträdelser som begås av föreningens medlemmar eller per- soner som är knutna till föreningen kan som utgångspunkt ingå i bedömningen av föreningens ändamål, om överträdelserna kan hän- föras (”henregnes”) till föreningen. Det kan då läggas vikt vid om överträdelsen är företagen som ett led i föreningens verksamhet. I det sammanhanget kan det t.ex. ha betydelse om personen vid över- trädelsen använt föreningens symboler eller kännetecken. Även lag- överträdelser som inte är företagna i föreningens namn, men som får anses accepterade av föreningen, bör kunna hänföras till föreningen. Även det förhållandet att föreningens medlemmar eller personer som är knutna till föreningen är straffade (för sådant som inte är att hänföra till föreningen) kan ges viss betydelse vid bedömningen. Den utredning som föregick anslutning till rasdiskrimi- neringskonventionen ansåg att genom upplösningsregler- 9Se § 27 1 stk. Förhållandena i andra länder ingen uppfyllde konventionens krav på att organisationer som främjar och uppmanar till rasdiskriminering ska olagligförklaras och för- bjudas (artikel 4 b). Genom att utvidga tillämpningsområdet för be- stämmelsen i § 266 b straffeloven, se i det följande, ansåg man att det skapades tillräckligt lagstöd för att förbjuda all föreningsverksamhet som främjar och uppmanar till rasdiskriminering. Kravet på att kri- minalisera deltagande i sådana organisationer som avses i artikel 4 b ansågs uppfyllt genom § 132 a straffeloven, som citerats i det före- gående. har, såvitt känt, inte fått någon kritik från ras- diskrimineringskommittén för bristande lagstiftning på området. I § 266 b straffeloven finns en bestämmelse som motsvarar den svenska bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Paragrafen har följ- ande lydelse. Den, der offentligt eller med forsæt til udbredelse i en videre kreds fremsætter udtalelse eller anden meddelelse, ved hvilken en gruppe af personer trues, forhånes eller nedværdiges på grund af sin race, hudfarve, nationale eller etniske oprindelse, tro eller seksuelle orientering, straffes med bøde eller fængsel indtil . Ved straffens udmåling skal det betragtes som en særligt skærpende omstændighed, at forholdet har karakter af propaganda- virksomhed. Bestämmelsen har alltså bl.a. utformats för att tillgodose rasdiskrim- ineringskonventions krav. Kriminaliseringen omfattar uttalanden och andra meddelanden som innebär att en grupp personer hotas, hånas eller nedvärderas på grund av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, tro eller sexuell läggning. Som ett ytterligare krav gäller att det ska vara fråga om uttalanden som sker offentligt eller med syfte att spridas i en vidare krets. Detta får bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. I bestämmelsens utformning ligger att hänsyn ska tas till ytt- randefriheten och det förutsattes t.ex. vid behandlingen av bestäm- melsen i att myndigheterna skulle visa viss restrik- tivitet vid tillämpningen.10 Mindre grova uttalanden anses också straffria med hänsyn till yttrandefriheten. 10Se Ett nytt grundlagsskydd för tryck- och yttrandefriheten? Tryck- och yttrandefrihets- beredningen inbjuder till debatt (SOU 2006:96), Del 2, Bilaga 8, Reglering av yttrandefrihet – en kartläggning och jämförelse, , , s. 30 (med där gjorda hänvisningar). Förhållandena i andra länder vidtogs en skärpning av regleringen på området. Som en förvårande omständighet ska, enligt bestämmelsens andra stycke, beaktas om det varit fråga om propagandaverksamhet. Med detta av- ses systematisk, intensiv eller ihållande verksamhet i syfte att på- verka åsiktsbildningen.11 Avgörande är om det föreligger uttalanden som är systematiskt diskriminerande, om de framförs i särskilt spridda medier eller med viss teknik som underlättar omfattande spridning.12 I sitt svar på de frågor som ställts anger företrädare för det finska att det inte finns någon särskild lagstiftning gäl- lande rasistiska organisationer, men att det enligt den finska för- eningslagen är möjligt att förklara en förening upplöst på vissa grunder. Företrädare för det finska hänvisar i sitt svar även till bestämmelser i strafflagen och anger att man kan karak- terisera situationen i på sätt att organiserad rasism är krimi- naliserad som deltagande i en organiserad kriminell sammanslut- nings verksamhet enligt 17 kap. 1 a § strafflagen. I 2 kap. 13 § i den finska grundlagen regleras mötes- och föreningsfriheten. Bestämmelsen har följande lydelse. Var och en har rätt att utan tillstånd anordna sammankomster och dem- onstrationer samt att delta i sådana. Var och en har föreningsfrihet. Föreningsfriheten innefattar rätt att utan tillstånd bilda föreningar, höra till eller inte höra till föreningar och delta i föreningars verksamhet. Den fackliga föreningsfriheten och fri- heten att organisera sig för att bevaka andra intressen är likaså tryggad. Närmare bestämmelser om mötesfriheten och föreningsfriheten ut- färdas genom lag. Grundlagen innebär ett förbud mot att i lag kräva förhandstillstånd för att bilda föreningar. I övrigt kan föreningsverksamhet regleras genom vanlig lag, vilket också har skett genom föreningslagen som (till skillnad från den svenska föreningslagen) tar sikte på ideella föreningar. Dess 1 § första stycke har följande lydelse. 11Se Besvarelse af spørgsmål nr. 1555 fra Retsudvalg (. del), 4. , , Lovafdelningen. 12SOU 2006:96, Del 2 s. 30 f. Förhållandena i andra länder En förening får bildas för gemensamt fullföljande av ett ideellt syfte. Syftet får inte strida mot lag eller god sed. Enligt föreningslagen får alltså en ideell förenings syfte inte strida mot lag eller god sed. Lagen innehåller i 3 § ett absolut förbud mot militära föreningar (”föreningar som helt eller delvis kan anses vara militärt organiserade på grund av den lydnad som fordras av med- lemmarna och medlemskårens indelning i truppformationer eller grupper eller beväpning”). När en förening bildas ska en stiftelseurkund upprättas och till den ska fogas de stadgar som har utarbetats av föreningen (7 §). En förening kan antingen vara registrerad i Patent- och registerstyrel- sens föreningsregister eller oregistrerad. För registrering förutsätts bl.a. att det inte föreligger hinder enligt 1 §. Genom registreringen blir föreningen en juridisk person. En oregistrerad förening är alltså inte någon juridisk person och kan således inte förvärva rättigheter och ingå förbindelser samt uppträda som part inför domstolar och andra myndigheter (6 §). En föreningsverksamhet kan enligt föreningslagen förklaras för- bjuden. Föreningen kan också förklaras upplöst. Det gäller både regi- strerade och oregistrerade föreningar. I 43 § föreningslagen anges under rubriken och varning följande. Underrätten på en förenings hemort kan på talan av åklagaren, eller en föreningsmedlem förklara föreningen upplöst, om den utövar verksamhet 1)som väsentligt strider mot lag eller god sed, 2)som väsentligt strider mot dess syfte enligt stadgarna, eller 3)som strider mot tillstånd som avses i 4 § eller mot 35 § 3 mom. Om inte ett allmänt intresse kräver att föreningen upplöses, kan den i stället tilldelas varning. När en förening förklaras upplöst eller tilldelas varning kan också en förening som direkt eller indirekt hör till föreningen och som har in- stämts som svarande i rättegången förklaras upplöst eller tilldelas var- ning, om den har medverkat till ett sådant förfarande av den först- nämnda föreningen som nämns i 1 mom. Förhållandena i andra länder Kan den upplösta föreningens medel inte användas så som stadgarna föreskriver eller skulle en sådan användning strida mot lag eller god sed, skall föreningens medel förklaras förverkade till staten. När talan om upplösning av en förening har väckts, kan domstolen på yrkande av en part besluta att föreningens verksamhet tillfälligt ska avbrytas, om det är sannolikt att föreningen utövar verksamhet i strid mot lag eller god sed. Ett sådant tillfälligt verksamhetsförbud kan på yrkande av åklagaren eller Polisstyrelsen meddelas redan innan talan har väckts om det är sannolikt att föreningen utövar verksam- het som väsentligt strider mot lag eller god sed eller att föreningen i strid med lag fortsätter en upplöst förenings verksamhet. Om till- fälligt verksamhetsförbud har meddelats, får en ny förening inte bil- das för att fortsätta föreningens verksamhet så länge förbudet gäller (44 §). Enligt förarbetena till 43 § föreningslagen kan en enstaka olaglig eller olämplig handling inte läggas till grund för upplösning. Upp- lösning kan ske endast om agerandet är kontinuerligt och indikerar att föreningen inte respekterar tvingande regler som utfärdas i all- mänhetens intresse. Enligt förarbetena till grundlagens bestämmelse om förenings- frihet kan övervakning av en föreningsverksamhet regleras genom lag inom vissa gränser. Upplösning eller tillfälligt förbud enligt för- eningslagens bestämmelser ska vara en sista utväg för att förhindra en förening från att bedriva olaglig verksamhet.13 När en förening har förklarats upplöst eller det har meddelats tillfälligt verksamhetsförbud, ska föreningens verksamhet omedel- bart upphöra. får dock fortsätta med näring eller förvärvsverksamhet som föreningen bedriver och sköta för- eningens egendom tills beslutet om upplösning vinner laga kraft, om inte domstolen bestämmer något annat. Om domstolen inte tillåter att styrelsen sköter föreningens egendom, ska den i stället förordna minst en person att som god man sköta den. som dom- stolen förklarar föreningen upplöst ska den vid behov förordna en eller flera likvidatorer (45 §). Föreningslagen innehåller (i 7 kap.) bestämmelser om likvidationsförfaranden som grundar sig på ett föreningsbeslut (bl.a. om av likvidation), som i tillämpliga delar ska gälla även när domstolen förordnat om likvidatorer. HE 64/1988 vp s. 65 och prop. RP 309/1993 rd s. 64. Förhållandena i andra länder I 62 § 1 mom. föreningslagen finns en straffbestämmelse som har följande lydelse. Den som i strid med denna lag fortsätter verksamheten i en förening som har förklarats upplöst eller har fått tillfälligt verksamhetsförbud, genom att företräda föreningen eller handla på dess vägnar eller ta in nya föreningsmedlemmar eller ordna föreningsmöte eller på något annat sådant sätt fortsätter verksamheten skall, om inte strängare straff stadgas i någon annan lag, för bedrivande av illegal föreningsverksamhet dömas till böter. i förklarade den finska avdelningen av Nordiska motståndsrörelsen (NMR) – som i var en oregistrerad förening – upplöst.14 Även underavdel- ningar till NMR och den då registrerade föreningen ry (”Nordisk tradition”) upplöstes. Polisstyrelsen hade väckt talan om upplösning av NMR på den grunden att den utövade verksamhet som väsentligt stred mot lag och god sed. Även tingsrätt och hovrätt hade förklarat föreningen upplöst. Föreningen belades med tillfälligt verksamhetsförbud av . På Högsta domstolens webbplats har följande samman- fattning av domen publicerats på engelska. Även om den är på engelska och ganska lång, förtjänar sammanfattningen att redovisas. Disbandment of an association Facts of the case and the issue before the Supreme Court In an action brought before the district court, requested that an unregistered association be disbanded, as its activities were essentially unlawful or at least improper, as its goal was a national socialist state whose ideals were contrary to the Finnish constitution, and as its objectives were inter alia racist, anti-immigrant, antisemitic and restrictive of the rights of sexual minorities. In addition, the associa- tion had engaged in Holocaust denial and approved of violence in the activities of the association. The members of the association’s committee contested the action and noted that the association’s activities were within the bounds of the freedoms of speech and of association. The district court approved the action of and ordered the disbandment of the association. The members of the 14Se avgörandet HD:2020:68, S2018/698. Förhållandena i andra länder association’s committee appealed to the court of appeal, which upheld the ruling of the district court. The issue before the Supreme Court was whether the criteria in the Finnish Associations Act for the disband- ment or cautioning of an association had been fulfilled. According to section 1(1) of the Associations Act, an association may be founded for the common realisation of a non-profit purpose. This purpose must not be unlawful or improper. According to section 43(1)(1) of the Act, a court may on the action of order the disbandment of an association if its activities are essentially unlawful or improper. According to the relevant preparatory works, disbandment would not ensue from any single unlawful or improper act. Disbandment could only ensue if the action were continuous and indicative of heedlessness of mandatory legal provisions issued for the protection of the public interest. The Supreme Court noted that the reference to unlawfulness in section 43(1)(1) of the Associations Act pertained also to the funda- mental rights provisions in the Constitution and the provisions of Convention on Human Rights (ECHR). The application of the provision did not require that a punishable act be committed in the context of the activities of the association. It was enough that the activities of the association were contrary to the public interest, as established in law. In addition, under the Associations Act, it was a pre- requisite for the disbandment of an association that the unlawfulness or impropriety of its activities was of an essential nature.