sou · H9B347d2 · 2022-01-01 00:00:00 — I nuvarande 9 kap. 26 § PBL finns ett krav på kommunicering med sökanden och fastighetsägaren. Enligt bestämmelsen, får en fråga om lov eller förhandsbesked inte avgöras utan att sökanden och fastighets- ägaren har underrättats om vad andra har tillfört ärendet och fått till- fälle att yttra sig över det. Kravet gäller dock inte om en sådan kom- municering är uppenbart onödig. En närmare beskrivning av förarbetena till bestämmelsen finns i avsnitt 6.5.4. har det framkommit uppgifter om att det råder osäkerhet bland handläggare hos byggnadsnämnderna om hur bestämmelsen ska tillämpas. Exempelvis om vad som behöver kom- municeras med fastighetsägaren. En oklarhet anges vara om byggnads- nämnden behöver kommunicera utkast till tjänsteskrivelse innan ärendet behandlas av nämnden. Vi gör bedömningen att det finns skäl att förtydliga bestämmel- sen. Med 25 § förvaltningslagen som förebild gör vi bedömningen att bestämmelsen bör utformas så att det blir tydligt att sökande och fastighetsägaren ska underrättas om allt underlag av betydelse för beslutet. Vi föreslår att termerna sökande och fastighetsägaren fort- satt bör användas i stället för, som i förvaltningslagen, termen part. Detta för att så tydligt som möjligt reglera vilka bör underrätta. Vi väljer också att föreslå att termen underlag an- vänds i stället för, som i förvaltningslagen, termen material. Detta för att få enhetlighet med språkbruket i övrigt i PBL. Någon skillnad i innebörd i förhållande till termen material i förvaltningslagen är dock inte avsedd. Någon skyldighet att höra sökande eller fastighetsägaren så snart bedömning avviker från sökandens eller fastig- hetsägarens finns inte. Det finns således inte något krav på att bygg- nadsnämnden inbjuder dem att yttra sig över t.ex. ett förslag till be- slut. Sådan kommunikation kan dock ibland vara att rekommendera för att undvika att avgörandet annars kan komma att bygga på ett ofullständigt eller missvisande underlag. Sådant underlag som sökande eller fastighetsägaren själv har läm- nat till behöver de naturligtvis inte underrättas om. Fastighetsägaren behöver som huvudregel inte heller underrättas om underlag som har lämnats av ett ombud för denne. Vid tvekan om kommunikation har någon uppgift att fylla i ären- det bör kommunikation ske. När det gäller frågan inom vilken bestämd tid som sökande respek- tive fastighetsägaren bör ges tillfälle att yttra sig är detta beroende av omfattningen och komplexiteten i det underlag som ska kommuni- ceras. Tiden behöver bestämmas så att sökande respektive fastighets- ägaren får skälig tid för sina överväganden. Hänsyn behöver också tas till de tidsfrister som finns för handläggningen av ärendet, se av- snitt 7.19.13. Se avsnitt 6.5.5 för en närmare beskrivning av tillämpningen av 25 § förvaltningslagen. Bestämmelsen finns i 9 kap. 60 § PBL. 7.19.12 Underrättelse efter ändring av ansökan Förslag: Vid ändring av en ansökan behöver en ny underrättelse inte ske om ändringen inte strider mot en detaljplan eller områ- desbestämmelser. Trots första stycket ska underrätta de som har haft synpunkter på den ursprungliga ansökan. Utredningen kan konstatera att det är relativt vanligt att den sökande ändrar sin ansökan efter att den har lämnats in till byggnadsnämn- den. Önskemålet om att ändra ansökan kan vara en följd av frågor och begäran om komplettering från , men det kan också handla om att den sökande av ekonomiska, arkitektoniska, tekniska eller andra skäl vill ändra den åtgärd som ansökan avser. Ett skäl kan också vara att sökanden vill gå en granne till mötes i fråga om insyn, skuggverkan eller möjligheten till utsikt genom att exem- pelvis ändra fönstersättning, minska en volym eller justera ett av- stånd till tomtgränsen. PBL innehåller inte någon specifik reglering av hur en ändrad an- sökan ska hanteras efter det att den har givits in till byggnadsnämn- den. Avsaknaden av särskild reglering av hanteringen av en ändrad ansökan innebär att det inte är tydligt för om den ändrade ansökan ska hanteras på motsvarande sätt som en ny an- sökan och exempelvis kommuniceras enligt bestämmelserna i 9 kap. 25 § PBL eller om den ändrade ansökan ska följa bestämmelserna i 25 § förvaltningslagen på motsvarande sätt som gäller för en anmälan. Även de specifika bestämmelserna om hur tidsfristen för byggnads- nämndens handläggning av en ansökan ska beräknas i 9 kap. 27 § PBL leder till ett behov för byggnadsnämnderna att veta om de ska be- handla en ändrad ansökan som en ny ansökan med en ny tidsfrist eller inte. I praxis har det faktum att ändringssituationen inte är författ- ningsreglerad i PBL resulterat i tolkningen att alla berörda behöver höras på nytt om en ansökan ändras på ett sätt som är av betydelse för deras inställning.318 Vidare har bedömts att den överprövande instansen inte kan pröva en talan där sökande efter överklagandet önskar ändra den åtgärd som avses i lovansökan. RÅ 2009 not. 14 och MÖD:s dom i mål nr P 2603-17. instansen behöver i stället utgå ifrån sökandens önskemål så som de såg ut i den ansökan som låg till grund för det överklagade beslutet.319 På samma sätt framgår av praxis att det faktum att ändrings- situationen är oreglerad innebär att det normalt krävs ett nytt beslut om bygglov om det under den byggprocess som följer efter det att lovbeslutet har getts uppstår sådana behov av ändringar och anpass- ningar av byggnationen som påverkar de uppgifter som har redo- visats i bygglovshandlingarna, se närmare om denna situation i av- snitt 6.7 och avsnitt 7.19.28. har flera kommunala företrädare vittnat om den problematik som avsaknaden av en reglering av ändrings- situationen i PBL medför. Vår bild är att byggnadsnämndernas osäkerhet i frågan om hur en ändrad ansökan bör hanteras inte sällan leder till en inkonsekvent och ofta onödigt byråkratisk hantering av dessa ansökningar samt bidrar till en handläggningsprocess som inte ligger i linje med ambi- tionen att göra lovprocessen smidigare. Om ändringen av ansökan görs efter inledan- de kommunicering av ansökan finns det mycket som talar för att bör skicka ut en ny underrättelse enligt 9 kap. 25 § PBL; i vart fall innehåller reglerna inte något uttryckligt ut- rymme för att göra undantag från denna skyldighet. Även om endast en mycket liten del av en ansökt åtgärd ändras kan det således krävas att ansökan kommuniceras på nytt. Detta gäller även ändringar som inte tydligt går berörda emot. En sådan tolkning stämmer också med praxisen att det inte anses möjligt att ändra ett lovbeslut. Vår slutsats är att det finns skäl för att i PBL reglera byggnads- nämndens underrättelseskyldighet vid en ändrad ansökan på samma sätt som det har bedömts finnas skäl för att särskilt reglera förfarandet vid en ny ansökan. gör vi bedömningen att be- hovet av en kommunicering av en ändrad ansökan varierar beroende på omständigheterna i det enskilda fallet och att det därför finns skäl att differentiera underrättelseskyldighet vid en ändrad ansökan. Ett skäl för ny kommunicering kan vara att ansökan helt har gjorts om, att en avvikelse från bestämmelser i en detaljplan eller områdesbestämmelser utökas eller förändras på annat sätt med den föreslagna ändringen eller att grannar har lämnat synpunkter på den ursprungliga ansökan som inte har tillgodosetts genom den före- 319Jfr MÖD:s dom i mål nr P 10330-14. Det finns också skäl för att alltid underrätta fastig- hetsägaren om en ändrad ansökan om fastighetsägaren inte är sökande. I andra situationer kan behovet av ny kommunicering framstå som helt onödigt. Detta kan exempelvis gälla när en ansökan endast änd- ras i en del som inte påverkar den avvikelse som har gjort att ansökan ursprungligen kommunicerades och där ändringen i sig således inte strider mot bestämmelser i en detaljplan eller områdesbestämmelser. Undantaget från underrättelseskyldigheten bör också gälla för en åt- gärd som ska vidtas inom eller i anslutning till ett område som avses i 3 kap. 9 § andra stycket . Den nya regleringen bör inte leda till komplicerade bedömningar för byggnadsnämnderna i frågan om det finns ett behov av kommuni- cering eller inte. Om är osäker bör underrättelse alltid ske. På motsvarande sätt gör vi bedömningen att det finns goda skäl för att alltid underrätta de som har haft synpunkter på den ur- sprungliga ansökan, inte minst för att undvika framtida missförstånd och överklaganden. Vår bedömning är således att en ny bestämmelse om byggnads- nämndens underrättelseskyldighet avseende en ändrad ansökan bör utformas så att det blir tydligt att en ny underrättelse inte behöver ske om ändringen inte strider mot en detaljplan eller områdesbestämmel- ser. Vidare bör det av bestämmelsen framgå att en underrättelse om en ändring av en ansökan alltid bör ske till de som har haft synpunk- ter på den ursprungliga ansökan. Se beskrivning i avsnitt 6.5.4 avseende underrättelseskyldighet vid en ändrad anmälan. Bestämmelsen finns i 9 kap. 61 § PBL. 7.19.13Tidsfrist för handläggning av ansökan Förslag: ska handlägga ärenden om lov och för- handsbesked skyndsamt. Nämnden ska besluta om lov eller för- handsbesked från 1.den dag ansökan kom in till nämnden, 2.den senare dag då ytterligare underlag eller en ändring av ansökan kom in till nämnden från sökanden på hans eller hennes initiativ, eller 3.den senare dag då besked enligt 46 § kom in från Försvars- makten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Om nämnden från den dag som anges i första stycket 1 eller 2 har förelagt sökanden att avhjälpa en brist i an- sökan, räknas tidsfristen i första stycket från den dag då bristen avhjälptes. Om det är nödvändigt på grund av handläggningen eller ut- redningen i ärendet, får den tidsfrist som anges i första stycket förlängas en gång med högst . Av nuvarande 9 kap. 27 § PBL (ansökningsärenden) och nuvarande 47 § PBL (anmälningsärenden) framgår att ska handlägga ansöknings- och anmälningsärenden skyndsamt. I ärenden om lov och förhandsbesked ska nämnden meddela sitt beslut från den dag ansökan kom in till nämnden, eller från den senare dag då ytterligare underlag kom in till nämnden från sökanden på hans eller hennes initiativ. Om nämnden från den dag ansökan kom in till nämnden eller från den senare dag då ytterligare underlag kom in till nämnden från sökanden på hans eller hennes initiativ, har förelagt sökanden att avhjälpa en brist i ansökan, räknas tidsfristen för handläggningen från den dag då bris- ten avhjälptes. Om det är nödvändigt på grund av handläggningen eller utredningen i ärendet får förlänga tidsfristen för handläggningen en gång med högst . På motsvarande sätt gäller en tidsfrist i ett anmäl- ningsärende. En närmare beskrivning av förarbetena till bestämmelserna finns i avsnitt 6.6.1. har synpunkter på bestämmelserna fram- förts. För det första handlar det om tillämpningsproblem avseende exempelvis vad som är på sökandens initiativ, om sökande kan ändra sin ansökan eller om en ändring ska ses som en helt ny ansökan, om kan avvisa en ansökan utan föregående begäran om komplettering, om genom en begäran om komplettering kan ”tvinga” sökande att ändra sin ansökan och vad som menas med att meddela beslut – dvs. är det när beslutet fattas eller när meddelandet om kungörandet sker? Men också att tidsfris- terna inte är anpassade till ärendenas komplexitet och svårighets- grad. Det har också framkommit att behovet av en förlängning av tidsfristen i ansökningsärenden inte sällan har sin grund i att bygg- nadsnämndens sammanträdesdatum behöver inväntas, dvs. precis ett sådant skäl som inte anses godtagbart enligt tidigare förarbeten. Vidare har framförts att det vore rimligt att även de överprövande instanserna borde ha en författningsreglerad handläggningstid om avsikten är att verkligen skynda på processen. Av uppgifter från Boverket320 framgår att de kommuner som har svarat på frågor om handläggningstid avseende 2020 i en majoritet av ärendena om lov- och förhandsbesked klarar att hålla tidsfristen . På motsvarande sätt gäller för tidsfristen för anmälnings- ärenden. Vi gör bedömningen att bestämmelsen i nuvarande 9 kap. 27 § PBL i huvudsak är lämpligt utformad och därför kan föras in i det nya 9 kap. PBL. Enligt vår bedömning uppfyller bestämmelsen också de krav på tidsfrister som finns i artikel 16 i det s.k. Förnybartdirek- tivet321.322 Vi ser dock behov av ett förtydligande och två tillägg i bestäm- melsen. Förtydligandet avser inledningen av bestämmelsen och frå- gan om vad som avses med att meddela ett beslut. I denna del gör vi bedömningen att tidsfristen bör avse den tid inom vilken byggnads- nämnden ska besluta om lov och att det är detta som bör framgå av bestämmelsen. 321Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av om främ- jande av användningen av energi från förnybara källor. 2020/21:181 s. 16 f. Det första tillägget bör göras som en följd av vårt förslag om han- tering av en ändrad ansökan, se avsnitt 7.19.12. Vi gör bedömningen att den tidsfrist som avses i nuvarande 9 kap. 27 § första stycket 2 PBL bör användas, inte bara när den sökande har inkommit med ytterligare underlag i ursprungsansökan utan också, i det fall sökande har ändrat sin ansökan. För att det inte ska råda någon oklarhet i denna fråga bör punkten 2 kompletteras med ett sådant förtydligande. För det andra gör vi bedömningen att en tredje tidpunkt för start av tidsfristen för handläggningen bör föras in i paragrafen. Skälet för det är vårt förslag om krav på medgivande från Försvarsmakten eller Myndigheten för samhällsskydd och beredskap i vissa ärenden om lov och förhandsbesked, se avsnitt 7.18.18. Eftersom den tid det tar för Försvarsmakten respektive Myndigheten för samhällsskydd och beredskap att lämna besked i frågan om medgivande på sådana an- sökningar som de enligt förslag i avsnitt 7.19.10 ska yttra sig över ligger helt utanför både sökandens och kontroll är det rimligt att den tid har till sitt förfogande i dessa ärenden räknas från den dag då besked i medgivandefrågan in- kom till nämnden. När det gäller vilka skäl som bör finnas för att ska få förlänga tidsfristen i ett ärende om lov eller förhandsbesked instämmer vi med framförda synpunkter att det är rimligt att hänsyn får tas till kommunens interna arbetsprocesser. Det faktum att bygg- nadsnämndens sammanträdesdatum behöver inväntas bör således få utgöra ett godtagbart skäl för förlängning av tidsfristen. Detta mot bakgrund av att landets byggnadsnämnder ofta sammanträder endast en gång och att det i ärenden som ska beslutas av nämnd ofta krävs omfattande utredning innan ett utkast till beslut kan läm- nas in i den, ofta långa, förberedande process som före- går ett nämndsammanträde. Frågan om även de överprövande instanserna, dvs. och mark- och miljödomstolarna, bör ha en lagreglerad handläggnings- tid har utretts av . PBL-överklagande- utredningen kom fram till att nyttan med lagreglerade handläggnings- tider för överprövande myndigheter är tveksam och att det finns flera skäl för varför det är olämpligt att i lag föreskriva om handlägg- ningstider för prövning av vissa typer av överklagande PBL-beslut. Ett skäl är att den totala handläggningstiden i den överprövande in- stansen ofta är beroende av det parterna för fram i målet, dvs. blir skriftväxling mellan parterna, om parterna svarar vid kom- municering etc. Ett annat skäl är att det vid överklaganden enligt PBL finns årstidsbundna omständigheter, t.ex. att det på grund av snöförhållandena inte går att avgöra om markens beskaffenhet gör platsen lämplig för bebyggelse eller inte.323 Vi konstaterar att de skäl som har fört fram i frågan om tidsfrist för överprövande myndigheters hand- läggning av överklagade fortfarande gäller och delar be- dömningen att det inte är lämpligt att föreslå en lagreglerad frist för eller de överprövande domstolarnas prövning av över- klagade . Avseende övriga framförda tillämpningsproblem, se ovan, gör vi bedömningen att dessa bäst hanteras genom informations- och väg- ledningsmaterial från . Som följer av våra förslag i avsnitt 7.2.7 bör processen för an- mälningsärenden regleras i PBF. En bestämmelse med hänvisning till den nya bestämmelsen avseende ansökan i PBL bör därmed föras in i nya 6 kap. PBF. Av hänvisningen bör framgå att den tidsfrist som gäl- ler för handläggning respektive förlängning av tidsfristen för hand- läggning är i anmälningsärenden. Bestämmelsen finns i 9 kap. 62 § PBL och 6 kap. 4 § PBF. 323Se SOU 2014:14 s. 156. 7.19.14 Information till sökande om tidsfrister Förslag: När en ansökan om lov eller förhandsbesked har kom- mit in till , ska nämnden skriftligen informera sökanden om 1.vilka tidsfrister som gäller för beslut om ansökan, 2.att den avgift som nämnden får ta ut reduceras om tidsfris- ten för beslut överskrids, och 3.möjligheterna att överklaga nämndens beslut. Om tidsfristen för beslut börjar löpa än när ansökan kom in till nämnden, ska skriftlig information läm- nas om ändringen. Om tidsfristen förlängs ska skriftlig information om förläng- ningen och skälen för den lämnas innan den ursprungliga tidsfris- ten har gått ut. Av nuvarande 9 kap. 27 a § första och andra styckena PBL (ansök- ningsärenden) och nuvarande 9 kap. 46 § PBL (anmälningsärenden) framgår att skriftligen ska informera sökanden om vilka tidsfrister som gäller för ett beslut, om att den avgift som nämnden får ta ut reduceras om tidsfristen för beslut överskrids och om vilka möjligheter som finns för att överklaga nämndens beslut. Om tidsfristen för beslut förlängs ska också en- ligt nuvarande 9 kap. 27 a § tredje stycket PBL respektive nuvarande 9 kap. 46 § PBL informera om förlängningen och skälen för den innan den ursprungliga tidsfristen har gått ut. En närmare beskrivning av förarbetena till bestämmelserna finns i avsnitt 6.6.1. har det inte framkommit några synpunk- ter på dessa bestämmelser eller att det skulle finnas några utmaningar i tillämpningen av dem. Vi gör därför bedömningen att en bestäm- melse med ett innehåll som motsvarar det i nuvarande 9 kap. 27 a § PBL kan föras in i det nya 9 kap. PBL i oförändrat skick. Som följer av våra förslag i avsnitt 7.2.7 bör processen för anmäl- ningsärenden regleras i PBF. En bestämmelse med hänvisning till den nya bestämmelsen avseende ansökan i PBL bör därmed föras in i nya 6 kap. PBF. Bestämmelsen finns i 9 kap. 63 § PBL och 6 kap. 4 § PBL. 7.19.15 Tidsfrister efter återförvisning Förslag: Om ett ärende har återförvisats till , tillämpas samma bestämmelser om tidsfris- ter som vid en ny ansökan. Av nuvarande 9 kap. 27 b § PBL (ansökningsärende) och nuvarande 9 kap. 46 § PBL (anmälningsärende) framgår att bestämmelserna om tidsfrister för en ny ansökan eller anmälan ska tillämpas också om ett ärende har återförvisats till läggning. En närmare beskrivning av förarbetena till bestämmelserna finns i avsnitt 6.6.1. har det inte framkommit några synpunk- ter på dessa bestämmelser eller att det skulle finnas några utmaningar i tillämpningen av dem. Vi gör därför bedömningen att en bestäm- melse med ett innehåll som motsvarar nuvarande 9 kap. 27 b § PBL kan föras in i det nya 9 kap. PBL i oförändrat skick. Som följer av våra förslag i avsnitt 7.5.3 bör processen för anmäl- ningsärenden regleras i PBF. En bestämmelse med hänvisning till den nya bestämmelsen avseende ansökan i PBL bör därmed föras in i nya 6 kap. PBF. Bestämmelsen finns i 9 kap. 64 § PBL och 6 kap. 4 § PBF. 7.19.16 Anstånd med beslut Förslag: får besluta att ett ärende om lov eller förhandsbesked inte ska avgöras förrän 1.fråga om expropriation har avgjorts om ärendet om lov eller förhandsbesked avser en byggnad eller ett markområde som också omfattas av en ansökan om expropriationstillstånd, 2.fråga om planarbete har avslutats om ärendet om lov eller förhandsbesked avser en byggnad eller ett markområde som ock- så omfattas av ett påbörjat arbete för att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser, 3.fråga om dispens från strandskydd har avgjorts om ärendet om lov eller förhandsbesked avser en byggnad eller ett mark- område som också omfattas av en ansökan om dispens från strand- skydd. Om kommunen inte har avslutat planarbetet enligt första stycket 2 från det att ansökningen om lov eller för- handsbesked kom in till , ska dock ärendet om lov eller förhandsbesked avgöras utan dröjsmål. Huvudregeln i offentligrättslig lagstiftning är att olika tillståndspröv- ningar sker parallellt. Anledningen till detta är bl.a. de olika kompetens prövningsorganen har och att det bör stå en sökande fritt att ansöka om tillstånd i den ordning sökanden själv bedömer vara lämplig.324 I plan- och byggregelverket har lagstiftaren tillbaka haft som mål att öka samordningen mellan krav i PBL och andra för- fattningar med nära koppling till PBL. Ett syfte med detta har varit att undvika rena dubbelprövningar. Ett annat syfte har varit att före- bygga att prövningar resulterar i motstridiga beslut eller beslut som inte går att verkställa, se exempelvis bestämmelserna om skyldighet för att upplysa om krav på tillstånd av eller an- mälan till någon annan myndighet enligt nuvarande 9 kap. 23 §, 10 kap. 20, 22 och 24 §§ PBL. Syftet med dessa generella bestämmelser är att underlätta för enskilda, undvika dubbelarbete och effektivisera besluts- 1985/86:1 s. 452 f. processerna.325 Hur samordningen ska gå till eller vad den närmare ska resultera i är inte reglerat. I vissa ärenden finns mer specifika bestämmelser om samordning, som exempelvis ärenden om förhandsbesked eller bygglov enligt PBL och anmälningsärenden om miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. 6 § . ska då enligt nuvarande 9 kap. 24 § PBL underrätta miljönämnden om sitt ärende. Myndigheterna ska samordna handläggningen av ärendena dels så att berörda myn- digheter, organisationer och enskilda parter ges tillfälle att i ett sam- manhang yttra sig i båda ärendena, dels så att beslut i båda ärendena meddelas i ett sammanhang. Om det finns särskilda skäl, får nämn- derna besluta att samordning inte ska ske. Innan de fattar ett sådant beslut ska de ge den andra nämnden och de berörda parterna tillfälle att yttra sig. Den samordningsfråga som behandlas i bestämmelsen avser andra anläggningar än byggnader som kräver prövning hos kommunen enligt såväl som . Det gäller exempelvis avloppsanordningar, värmepumpsanordningar och grundvattentäkter. Exempelvis kan ett bygglov för ett bostadshus förutsätta att också en avloppsanordning eller annan anläggning in- rättas, vilket prövas i nu aktuella anmälningsärenden enligt miljö- balken. Se mer om nuvarande 9 kap. 24 § PBL i avsnitt 6.4 och 7.19.6. Även i anmälningsärenden om vindkraftverk finns en bestämmelse med krav på samordning mellan PBL och förordningen om miljö- farlig verksamhet och hälsoskydd. Enligt förordningen ska den myn- dighet som handlägger ett anmälningsärende som avser en verksam- het med vindkraftverk i lämplig omfattning samordna handläggningen av anmälningsärendet med handläggningen av ett ärende enligt PBL som avser samma vindkraftverk (25 b § 2 FMH). I 9 kap. 28 och 29 §§ PBL finns också bestämmelser som reglerar i vilken ordning prövning enligt PBL och annan lagstiftning får ske i syfte att undvika de nackdelar som kan bli resultatet av parallella tillståndsprövningar. Se avsnitt 7.19.17 avseende regleringen i 9 kap. 29 § PBL. I 9 kap. 28 § PBL regleras två situationer i vilka byggnadsnämn- den får besluta att ett ärende om lov eller förhandsbesked inte ska avgöras förrän ett annat ärende har avgjorts, dvs. fatta ett s.k. an- ståndsbeslut. Den första situationen avser när ett ärende om lov eller förhandsbesked avser en byggnad eller ett markområde som om- 2009/10:170 Del 1 s. 168 och 418. fattas av en ansökan om expropriationstillstånd. Den andra situatio- nen avser när ett ärende om lov eller förhandsbesked avser en bygg- nad eller ett markområde som omfattas av ett påbörjat arbete för att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser. anståndsbeslut får överklagas (jfr 13 kap. 3 § PBL).