sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Dokumenten ska fungera som underlag för planering och prio- ritering av åtgärder i jord-, skogs- och vattenbruket för hållbar för- valtning av mark och vatten. De ska bland annat kunna bidra med underlag för prioritering av såväl formellt skydd som frivilliga avsätt- ningar i skogsbruket.170 och bedömer det som effektivt att regelbunden översyn av de länsvisa strategierna ska göras som en integrerad arbetsinsats med regionala handlings- planer för grön infrastruktur.171 skickade ut ett frågeformulär med nio frågor till länsstyrelserna om deras arbete med områdesskydd av skog. Samtliga länsstyrelser uppgav att de i samband med att den nationella strategin togs fram utarbetade regionala strategier för formellt skydd av skog för sina respektive län. Exempel på hur länsstyrelserna beskriver de länsvisa strategierna är att de senare byg- ger på länets kunskap om värdefull natur och värdetrakter, att de fångar upp miljöer som regionen i fråga har särskilt bevarandeansvar 168Naturvårdsverket och (2017) a.a., s. 17. 169RiR 2018:17, a.a., s. 3. 170Skogsstyrelsen och (2019) Strategi för formellt skydd av skog i . 171Naturvårdsverket och (2017) Nationell strategi för formellt skydd av skog, s. 17. Förslag på nytt 8 kap. för, samt att de syftar till att implementera den nationella strategin utifrån de förutsättningar som råder i det aktuella länet med avse- ende på prioriterade skogstyper, värdetrakter, arealmål och urval av områden för formellt skydd. De regionala strategierna togs ofta fram i samarbete med , men samarbete skedde också över länsgränser, till exempel genom att bilda regionala arbetsgrupper för strategiarbetet.172 Knappt hälften av länsstyrelserna uppger att de relativt ofta gör avsteg från sin prioriteringsplan. Lika många anger att de frångår sin prioriteringsplan relativt sällan. Två länsstyrelser anger att de från- gått planen i åtta respektive fem fall. Den främsta anledningen till att omprioriteringar görs är att länsstyrelserna behöver hantera akuta hot mot naturvärden som framför allt uppstår till följd av avverk- ningsanmälningar. Några länsstyrelser anger att arbetet med områdes- skydd i första hand är händelsestyrt och att ärenden oftast initieras vid exempelvis avverkningsanmälningar, medan de egeninitierade ären- dena är relativt få. Eftersom akut hotbild mot ett utpekat värdefullt område omnämns som grund för prioritering i strategin upplever läns- styrelserna inte att arbetssättet nödvändigtvis avviker från strategins prioriteringar. En synpunkt som framförs är att det finns en ryckighet i tillgången till markåtkomstmedel. Enligt en länsstyrelse som även behöver ta hänsyn till markåtkomst inom ramen för regeringsuppdraget om skydd av tätortsnära natur är den fastställda länsramen i underkant. Det finns också exempel på hur länsstyrelser strävar efter att arbeta långsiktigt, exempelvis genom att ta fram femåriga handlingsplaner med fokus på vissa typer av områden eller genom att ha en bank av färdigutredda reservatsförslag så att det går att snabbt öka takten i arbetet när det finns utrymme i budgeten.173 Behovet av ökad kunskap och inventering framhålls av vissa läns- styrelser, eftersom värdefulla miljöer med tidigare oregistrerade nyckel- biotoper inte fångats upp vid tidigare inventeringar och anmäls för avverkning.174 172RiR 2018:17 a.a., s. 3. 173RiR 2018:17, a.a., s. 5 f. 174RiR 2018:17, a.a., s. 14. Förslag på nytt 8 kap. Ekologiska landskapsplaner och frivilliga avsättningar i skogsmark De stora skogsbolagen har arbetat med ekolo- giska landskapsplaner för större landskapsavsnitt. Grundtanken i dessa är att få en god miljöhänsyn på landskapsnivå. Stor- och mellanskogs- bruket tar i betydande utsträckning ansvar för värdefulla områden på sina innehav inom ramen för näringens sektorsansvar och certifier- ingen. Många av dessa områden utgör frivilliga avsättningar. En god dialog mellan myndigheter och markägare anses, enligt Naturvårds- verket och , vara av särskilt stor betydelse för bruk- ningsenheter med stor andel eller areal värdekärna. De större skogs- ägarna har redovisat sina frivilliga avsättningar med vissa data, vilket skapar ett bättre underlag att prioritera formellt skydd utifrån. Ut- vecklad samverkan kring bevarande av värdefulla skogar på statens marker bedöms, enligt och , vara en viktig del i arbetet med de länsvisa strategierna.175 I svaren på frågeformulär 2017176 uttryckte mer än hälften av länsstyrelserna att de beaktar frivilliga avsättningar i enlighet med nationella strategin för formellt skydd av skog, samt att markägares önskan om att frivilligt avsätta skog kan påverka om ett område prioriteras för formellt skydd. Vissa länsstyrelser uttrycker en farhåga för långsiktigheten i de frivilliga avsättningarna och som exempel anges att frivilliga avsättningar i närheten av ett reservat upphävts till följd av att markägaren ändrat sin planering. Eftersom bolags planering kan ändras menar en länsstyrelse att det krävs ett naturreservat eller särskilt avtal för att säkra ett långsiktigt skydd. Frånsett de stora skogsbolagens avsättningar är kännedomen hos länsstyrelserna ofta låg om var mindre markägares frivilliga av- sättningar är belägna geografiskt vilket enligt några länsstyrelser är en orsak till att det är svårt att beakta frivilliga avsättningar. Endast tre länsstyrelser uppger att de i någon mån dokumenterar frivilliga avsättningar. Det finns, enligt svaren, ett behov av nationellt GIS- skikt där det tydligt framgår att markägaren skyddar ett område fri- villigt. En markägare som hellre vill avsätta ett område frivilligt och långsiktigt ska enligt strategin få göra detta, även om ett ärende för formellt skydd har inletts. Avsättningen ska i detta fall dokumenteras 175Naturvårdsverket och (2017), a.a., s. 20. 176RiR 2018:17, a.a. Förslag på nytt 8 kap. och markägaren informeras om bestämmelser i 12 kap. 6 §, vilket innebär att samråd måste ske med ansvarig tillsynsmyn- dighet om åtgärder planeras som väsentligen kan skada naturmiljön. överväger att införa en sorts rådgivningskvitton till markägare som vill avsätta bestånd frivilligt.177 Se avsnitt 6.6.16 i Bakgrund . 11.7.8Utredningens slutsats: Landskapsperspektiv behövs i beslutsunderlag för fridlysta arter De beslut som fattas , bland annat som en följd av samråd enligt 12 kap. 6 § , saknar det beslutsunderlag om landskapsekologiska förhållanden som skulle behövas för att göra en fullgod bedömning av åtgärdens påverkan sett i ett land- skapsperspektiv. Regelverket skapar ett ad-hoc-system, där först till kvarn först får mala. Så länge det finns en tillräcklig mängd livsmiljö kvar i landskapet, exempelvis efter en avverkning av gammal skog, aktiveras inte förbuden i artskyddsförordningen. Avverkning av ytter- ligare skog kanske inte heller aktualiserar förbuden, förrän slutligen bara en sista rest av gammal skog finns kvar. Med andra ord aktua- liseras förbuden först när tröskeln är nådd, och den areal livsmiljö som finns kvar inte får minskas ytterligare. För den enskilde mark- ägaren kan systemet upplevas som oförutsebart och orättvist, när grannen har fått avverka men den egna avverkningen för- bjuds just på grund av att alla andra har hunnit före. Även ur natur- vårdsbiologiskt perspektiv är systemet otillfredsställande då myn- digheterna, vid en pragmatisk tolkning av reglerna, inte kan tillämpa artskyddsreglerna med mindre än att tröskelvärdet överskrids. Det kan resultera i att de områden som i ett landskapsperspektiv skulle vara mest optimala att bevara är de första som avverkas.178 Den natio- nella strategin för formellt skydd av skog har därför en värdebaserad ansats som syftar till att nå ett ändamålsenligt skydd i första hand 177RiR 2018:17, a.a., s. 3 f. 178Wallander et al. Plan för odlingslandskapets biologiska mångfald Ett samverkansprojekt inom . 2019:1, s. 41. Förslag på nytt 8 kap. för skogsbiologiska värdekärnor, för att i möjligaste mån prioritera de mest skyddsvärda skogarna179. Enligt et al. är planering ett instrument med möjlighet att åstadkomma strategiska beslut av hela landskapets förvaltning, samt att man genom planering på ett tidigt stadium kan göra prio- riteringar som minskar risken för konflikter mellan produktions- intressen och skyddsintressen.180 Detsamma lyfts i årliga översyn av nationella miljömål 2020, där det framhålls att en effektiv naturvård bygger på kännedom om var i landskapet det finns områden som har eller inte har förutsättningar att få rik bio- logisk mångfald.181 Enligt rapporten om landskapsplanering gäller tesen att planering minskar risken för konflikter, särskilt vid tillämpningen av förbuden i artskyddsförordningen. En plan får på så sätt en proaktiv funktion där fastighetsägare och andra tidigt får information om vilka restrik- tioner som sannolikhet kommer att gälla. Planen skapar förutsebar- het och därmed trygghet för markägare, som det ger bättre förutsättningar för långsiktigt hållbart markutnyttjande och artbeva- rande.182 Utredningen konstaterar sammantaget att det finns olika typer av kunskapsunderlag om landskap och biologisk mångfald, som i kombi- nation med data om geologi, historisk markanvändning, marktäcke- data, miljöövervakning, fågeltaxering, specifika artfynd, med mera, bör kunna utgöra en bas för bedömning av ärenden gällande fridlysta arter. Utredningen konstaterar också att merparten av dessa kunskaps- underlag finns sammanställda i länsstyrelsernas handlingsplaner för grön infrastruktur, inklusive bristanalyser av spridningssamband, etc. Dessa handlingsplaner för grön infrastruktur bör dock kunna ut- vecklas ytterligare med information om identifierade livsmiljöer för fridlysta, hotade eller regionalt prioriterade arter, antingen befintliga förekomster eller områden som har potential att vara livsmiljöer för sådana arter. Utredningen bedömer därmed att kunskapsunderlag om livsmiljöer för fridlysta, hotade eller regionalt prioriterade arter ska tas fram specifikt, och infogas i länsstyrelsernas fortsatta arbete med biologisk mångfald i ett landskapsperspektiv. 179Naturvårdsverket och (2017), a.a. 180Michanek et al. (2019) a.a., s. 22. 181Naturvårdsverket rapport 6919 Miljömålen – Årlig uppföljning av nationella miljö- mål 2020 – Med fokus på statliga insatser, s. 290 f. 182Michanek et al. a.a., s. 22. Förslag på nytt 8 kap. 11.8.1Förslag: ska ta fram och besluta om livsmiljöunderlag för länet Utredningens förslag: Bestämmelser ska införas i artskyddsför- ordningen om att varje länsstyrelse ska ha beslutat om ett livsmiljöunderlag för länet. ska få i uppdrag att i samverkan med läns- styrelserna ta fram riktlinjer för hur arbetet med att ta fram livs- miljöunderlag ska genomföras, med stöd i det underlag som finns angående grön infrastruktur. Syftet med livsmiljöunderlagen är att bidra med ett planerings- och beslutsunderlag så att åtgärder eller verksamheter inte vidtas eller kommer till stånd i strid med förbuden i 8 kap. . Där- igenom kan förutsättningar skapas för att uppnå kontinuerlig ekolo- gisk funktion för samtliga fridlysta arter. Härvid ska hänsyn tas till ekonomiska, sociala och kulturella behov samt till regionala och lokala särdrag. Livsmiljöunderlagen ska också kunna utgöra ett stöd vid ingående av naturvårdsavtal. Utgångspunkten i livsmiljöunderlagen ska vara arterna. Under- lagen ska fokusera på att behålla de naturliga processerna som arterna behöver i miljön. Kontinuerlig ekologisk funktion blir därmed ett nyckelbegrepp. den kontinuerliga ekologiska funktionen kom- mer också förutsättningar för arternas existens att finnas. måste det strikta skydd som följer av livsmiljödirektivet upprätthållas liksom det skydd som följer av fågeldirektivet och de nationella frid- lysningsreglerna. Förbudsbestämmelserna som följer av dessa direk- tiv ska enligt våra förslag implementeras i 8 kap. . I och med att underlagen ska stötta tillämpningen av 8 kap. så måste de i beskrivning och analys utgå från det skydd som följer av naturvårdsdirektivens och de nationella fridlysningsreglernas förbuds- bestämmelser. Det är i sammanhanget viktigt att framhålla att frid- lysningsreglerna kompletteras av andra bestämmelser med möjlighet att hantera specifika behov, till exempel inrättande av biotopskydd med mera. I den mån det finns tillgänglig information ska livsmiljö- underlagen också omfatta arter som är hotade enligt rödlistan eller regionalt prioriterade. Förslag på nytt 8 kap. Livsmiljöunderlagen syftar till en proaktiv tillämpning av fridlys- ningsbestämmelserna, och till att få en bättre överblick, vad gäller såväl arter och livsmiljöer som aktiviteter som kan utgöra ett hot mot arterna, samt hur hotet kan undanröjas eller minimeras.183 Det handlar om: •behovet att bevara de berörda arterna, •vilka åtgärder som äger rum och kan förutses äga rum i ett område, •om åtgärderna kan utföras på ett sätt som inte åsidosätter för- buden i artikel 12.1 a–c i livsmiljödirektivet, •ekonomiska, sociala och kulturella behov samt regionala och lokala särdrag. Biologisk mångfald ingår i handlingsplanerna för grön infrastruktur i respektive län och länsstyrelserna har, genom sitt tillsynsansvar, kom- petens och erfarenhet ifråga om att tillämpa artskyddet. Därmed an- ser vi att länsstyrelserna är den lämpligaste myndigheten för att ge- nomföra detta. Fördelen är att man kan utgå från befintliga gränser, rutiner, former för myndighetssamverkan och befintliga kunskaps- underlag. Mot bakgrund av behovet av kompetens och erfarenhet har vi över- vägt att ska ansvara för sådant kunskapsunderlag för skogliga verksamheter där har tillsynsansvar över art- skyddet enligt 2 kap. 10 § miljötillsynsförordningen. ansvar för tillsynen omfattar bland annat avverkning, hyggesbehand- ling, beståndsanläggning, beståndsvård, uttag av skogsbränsle, skogsbil- vägar, skogsgödsling och andra skogsbruksåtgärder, i den mån verksam- heterna och åtgärderna är sådana som avses i 12 kap. 6 § och omfattas av skogsvårdslagen. tillsynsansvar beror alltså av vilken slags åtgärd som vidtas samt huruvida åtgärden om- fattas av skogsvårdslagen (som har tillsynsansvar för) eller inte. Det betyder också att om en åtgärd som påverkar en art äger rum i skogen men utan att vara en skogsbruksåtgärd så omfattas inte artskyddet av tillsynsansvar, detsamma gäller om skogsbruksåtgärden inte kan anses väsentligt ändra naturmiljön. Vi har föreslagit en ändring i miljötillsynsförordningen som ytter- 183Jämför syn på vad medlemsstaterna ska åstadkomma beträffande skydd, se de förenade målen C-473/19 och C-474/19 Skydda skogen, p. Förslag på nytt 8 kap. ligare preciserar tillsynsansvar vad gäller arter som skyddas av 8 kap. när dessa påverkas av en åtgärd som utgör en skogs- bruksåtgärd och omfattas av skogsvårdslagen. Även om vi tror att det i och för sig skulle fungera väl att ge Skogs- styrelsen ansvar för kunskapsunderlaget i skogen, särskilt som Skogs- styrelsen är väl förtrogen med bland annat skogsbruksplaner, blir det utredningsspecifika problemet att tillsynsansvar ut- går från skogsvårdslagen och skogsvårdslagen undantas uttryckligen från utredningens översyn enligt utredningsdirektiven.184 Till det kom- mer att själva skyddet, fridlysningsreglerna som ska tillämpas i det enskilda fallet, i första hand är inriktat på artindivider (med vissa modifieringar) medan det som ska ske genom myndighetens försorg snarare är inriktat på att utifrån kunskap om landskapet förutse var arterna finns, hur dessa kan skyddas och hur skyddet kan stärkas för artpopulationerna. Myndighetens arbete skulle med ett sådant betrak- telsesätt kunna beskrivas som att det syftar till att överbrygga det glapp som annars kan uppstå mellan Natura 2000-skyddet och frid- lysningsreglerna. Om ansvaret att ta fram livsmiljöunderlag ska för- delas mellan och (med de begränsningar utredningen har), måste avgränsningar göras mellan skog och annan mark och vatten samt mellan vilka åtgärder som omfattas. Det måste vara möjligt att med tämligen stor exakthet avgöra huruvida man är i skogen eller inte. En lösning skulle kunna vara att hänvisa till mark som omfattas av skogsvårdslagen (1979:429).185 Emellertid kvarstår problemet, att underlagen i sådant fall inte utgår från arternas behov utan från myndigheternas olika ansvarsområden och den administra- tiva indelningen och att problem uppstår vad gäller arter som vistas både i skogen och på annan mark (eller i vattnet). Mot bakgrund av ovanstående, och med utgångspunkten att det är arternas behov som ska vara styrande för utredningens förslag186, mynnar övervägandena ut i att det ska vara som ansva- rar för livsmiljöunderlagen. kompetens och erfarenhet får komma till del genom det samrådsförfarande som föreslås. Genom samråd och samverkan mellan myndigheterna ska det också säkerställas att livsmiljöunderlaget uppfyller de krav på en förebyggande strategi som nämnts ovan. 2020:58, s. 7. 185Jfr 7 § Förordning (1998:904) om anmälan för samråd. 2020:58, s. 8. Förslag på nytt 8 kap. någon ändring i förordning (2017:868) med länsstyrelseinstruktion eftersom vi menar att ansvaret för att ta fram livsmiljöunderlaget ryms inom 3 § punkten 9. ska få i uppdrag att i samverkan med länsstyrel- serna ta fram riktlinjer för hur arbetet med att ta fram livsmiljöunder- lag ska genomföras, med stöd i det underlag som finns angående grön infrastruktur. 11.8.2Förslag: Livsmiljöunderlagens omfattning Införa bemyndigande i om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får reglera livsmiljöunder- lagens omfattning vad avser arter och livsmiljöer. Av artskyddsförordningen ska framgå att livsmiljöunderlagen ska omfatta alla arter som är fridlysta enligt 8 kap. , hotade enligt rödlistan eller regionalt prioriterade, samt deras livsmiljöer. Livsmiljöunderlagen ska omfatta arter som är fridlysta enligt våra förslag i 8 kap. , men också arter som är hotade (det vill säga rödlistade i någon av kategorierna sårbar, starkt hotad eller akut hotad) eller regionalt prioriterade, samt deras livsmiljöer. Vi har övervägt att låta underlagen omfatta alla arter som före- kommer i i sitt naturliga utbredningsområde. Syfte med så om- fattande underlag hade varit att ge länsstyrelserna omfattande frihet att själv prioritera i sitt arbete och möjlighet att tillgodose lokala be- hov. Grundtanken med sådan omfattning var att det är arternas be- hov som ska styra förvaltningen, inte nödvändigtvis att en art om- fattas av fridlysning. Detta för att kunna gå längre i förvaltningen och vid behov kunna vara mer ambitiös än fridlysningsreglerna anger. Emellertid har vi utifrån de diskussioner som förts med utred- ningens experter dragit slutsatsen att det i princip är ogörligt med en sådan omfattning. Farhågan är att regleringen därmed, i stället för att skapa frihet för en ändamålsenlig (skydda arterna) förvaltning, skulle skapa en ohållbar arbetsbörda för aktuella myndigheter. Förslag på nytt 8 kap. till kommer farhågor om svårigheten att överblicka underlagens räck- vidd, för såväl myndigheter som verksamhetsutövare och markägare. Vi väljer därför att begränsa livsmiljöunderlagens omfattning till att endast avse arter som är fridlysta enligt vad vi föreslår i 8 kap. miljö- balken, hotade eller regionalt prioriterade, i den mån det finns till- gängligt underlag som beskriver situationen för dessa. Ytterligare överväganden rörande underlagens omfattning och rätts- verkan som gjorts under arbetets gång men som vi inte gått vidare med redovisas i konsekvensbeskrivningen. 11.8.3Förslag: Livsmiljöunderlagens övergripande innehåll och framtagande Utredningens förslag: I artskyddsförordningen ska det införas en bestämmelse som anger vad ett livsmiljöunderlag ska innehålla. Livsmiljöunderlaget ska innehålla en sammanfattande redogö- relse för de av kända förhållandena med avseende på artskyddet och de fridlysta, hotade eller regionalt prioriterade arternas behov i länet. Det ska också innehålla en redogörelse för vilka befintliga verksamheter som man vet utgör ett hot mot dessa arter inom länet samt hur dessa påverkar arterna. Ett livsmiljöunderlag ska också analysera brister i landskapet och identifiera de förstärkningsåtgärder som behövs i form av ny- eller återskapade strukturer och livsmiljöer. Behov av tillkom- mande områdesskydd ska analyseras av berörda myndigheter och tillföras underlaget, även vid uppdateringar. I livsmiljöunderlaget ska det också finnas en redogörelse för vilka brister som före- ligger i kunskapsunderlaget. Livsmiljöunderlaget ska utformas på det sätt som är lämpligt med hänsyn till förhållandena i olika delar av landskapen inom länet. Livsmiljöunderlaget för länet ska innehålla den information som anges i artskyddsförordningens bilaga 8 och vara färdig . Underlaget ska därefter revideras minst . Förslag på nytt 8 kap. 11.8.4Förslag: Livmiljöunderlagens beståndsdelar Utredningens förslag: Livsmiljöunderlagen bör, i syfte att kunna ligga till grund för en adaptiv förvaltning, innehålla följande delar: 1.Beskrivning av länet som grundar sig på aktuell information om länets naturmiljö och artförekomster. Även information om områden utanför länet måste beaktas. Informationen kan avse mark- och vattenförhållanden, andel lövträd/barrträd, skogs- beståndens ålder, klimat, förändringar (trender), fridlysta, hotade och regionalt prioriterade arter och deras livsmiljöer (fort- plantningsområden, viloplatser med mera), rekreationsvärden och andra ekosystemtjänster, kulturella värden, exploaterings- intressen (bebyggelse, vägar med mera) och eventuell rensköt- sel. Information kan till exempel sökas i underlag som sam- manställts till länsstyrelsernas handlingsplaner för grön infra- struktur. Information som är relevant för artskyddet finns också idet underlag som tar fram i samband med sam- verkan inför prövningen enligt den nationella planen för pröv- ning av elproducerande vattenkraftsel i syfte att förse verksam- heterna med moderna miljövillkor. Underlag kan också finnas ilänsstyrelsernas åtgärdsprogram och förvaltningsplaner i vatten- förvaltningen. Generell information om arters trender finns i rapportering till EU enligt fågel- och livsmiljödirekti- ven, i miljömålsuppföljningen och i miljöövervakningen. Viktiga brister i kunskapsunderlaget ska anges, liksom vilka möjlig- heter det finns att åtgärda dessa brister. 2.Analys utifrån bakgrundsbeskrivningen. Nästa steg är att genom- föra en analys av beskrivningen. Bland annat ingår att analysera var i landskapet det finns goda förutsättningar att finna fridlysta, hotade eller regionalt prioriterade arter samt var det finns bris- ter i landskapet och behov av restaurering. Även en regional bristanalys ska göras. Av analysen bör framgå vilka typer av verk- samheter som på olika sätt utgör hot mot de fridlysta arterna och vilka försiktighetsmått som behöver vidtas för att mini- mera eller helt undanröja hotet. Förslag på nytt 8 kap. Ett underlag ska utarbetas för respektive län utifrån den information som tagits fram. För att kunna beakta förändringar och ny kunskap ska ett befintligt underlag revideras senast . Det handlar framför allt om strategisk och till viss del taktisk planer- ing.187 Det är enligt Angelstam et al. viktigt att analysresultat från planeringen når den operativa nivån i ett användbart format.188 måste alltså, i samband med att den tar fram och utvärderar aktuell information om programområdets naturmiljöer och artförekomster, också ta fram konkreta regionala riktlinjer som svarar mot artprogrammets mål om att uppnå kontinuerlig ekologisk funktion för samtliga fridlysta, hotade och regionalt prioriterade arter, samt förebygga att åtgärder eller verksamheter planeras eller utförs på ett sätt som åsidosätter förbuden i fridlysningsbestämmelserna, varvid hänsyn ska tas till ekonomiska, sociala och kulturella behov samt till regionala och lokala särdrag. Vilka arter är naturligt förekommande i länet? Vilka arter är i behov av bevarandeåtgärder? Vilka är dessa bevarandeåtgärder? Mot vad behöver arterna skyddas?