sou · H9B36d2 · 2022-01-01 00:00:00 — I avsnitt 10.2 beskrivs högisoleringsvården och den påverkan på annan vård som den kan medföra genom att den är mycket resurskrävande. Även under var- dagliga förhållanden klarar sjukvården bara av att med tänkt organisa- tion vårda ett mycket begränsat antal mycket smittsamma patienter utan att det får undanträngningseffekter. 10.4.2Hälsohot kopplat till klimatförändringarna Bedömning: De risker och sårbarheter som kan bli vanligare till följd av klimatförändringarna behöver beaktas i kommunernas och regionernas risk- och sårbarhetsanalyser och inkluderas i bered- skapsplaneringen. Effekter av klimatförändringarna är ett område som lämpar sig väl för gemensam planering mellan kommuner och regionen i ett län. Regeringen har tagit fram en nationell strategi för klimatanpass- ning.39 I denna konstateras att klimat har blivit varmare och mer nederbördsrikt. Även om den globala medeltemperaturökningen begränsas till väntas kraftiga klimatföränd- ringar som kommer att påverka naturmiljö och de flesta av samhällets sektorer. Enligt klimatscenarier kan årsneder- bördsmängden komma att öka med mellan under det närmaste seklet beroende på hur stora utsläppen av växthusgaser blir. Den största ökningen förväntas inträffa . väntas sommarnederbörden i minska. Extrema väder- händelser som värmebölja, skyfall och kraftiga regn förväntas öka, vilket kan ge ökade problem med översvämningar. Den ökade neder- börden ökar också risker för ras, skred och erosion. Översvämningar och inträngning av salthaltigt vatten förväntas också öka på grund av stigande havsnivåer, särskilt i låglänta kusttrakter i . Upp- värmningen kommer sannolikt att få konsekvenser för en mängd eko- system.40 39Nationell strategi för klimatanpassning (Prop. 2017/18:163). 40A.a., s. 9. Regeringen konstaterar att människors hälsa kan påverkas direkt av extrema väderhändelser som värmeböljor och översvämningar. Ett varmare klimat kan även leda till indirekt påverkan genom föränd- rade smittspridningsmönster och genom att nya sjukdomar når , eller får förutsättning att etablera sig i här. Miljöförändringar orsa- kade av klimatförändringar kan påverka hälsotillståndet för såväl djur som människor. Klimatförändringarna kan medföra att hälso- och sjuk- vården behöver ha beredskap för delvis förändrade händelser på kom- munal, regional och nationell nivå. Flera statliga myndigheter har i uppdrag att arbeta systematiskt med klimatanpassningar. Regeringen har beslutat en förordning (2018:1428) om myndigheternas klimatanpassningsarbete i vilken klimatanpass- ning definieras som åtgärder som syftar till att skydda miljön, män- niskors liv och hälsa samt egendom genom att samhället anpassas till de konsekvenser som ett förändrat klimat kan medföra. De myndig- heter som omfattas av förordningen, bl.a. , Försvarsmakten, länsstyrelserna, MSB och , ska utreda klimatförändringens påverkan på myndighetens verksamhet i en kli- mat- och sårbarhetsanalys. Analysen ska ses över och uppdateras vid väsentliga förändringar i verksamheten eller minst . Klimat- och sårbarhetsanalysen ska ligga till grund för klimatanpass- ningsarbetets inriktning och utformning och myndigheterna ska ha en handlingsplan för arbetet. har i sin handlingsplan –202441 identifierat att bl.a. värmeböljor och fästingburna infektioner bedöms vara de största riskerna för folkhälsan i till följd av klimatför- ändringarna. Därefter följer sedan myggburna infektioner och skogs- brand. Dessutom väntas en ökning av vatten- och livsmedelsburen smitta, gnagarburna infektioner och pollenallergier.42 Folkhälsomyn- digheten har också tagit fram en risk- och sårbarhetsanalys av klimat- förändringens påverkan på hälsa i Sverige.43 Den syftar bl.a. till att ut- göra ett underlag för att utveckla beredskapen, planera för och förebygga riskerna med ett förändrat klimat. 41Folkhälsomyndigheten, Folkhälsa i ett förändrat klimat, mål och hand- lingsplan för klimatanpassning 2021–2024, artikelnummer 20207. 42A.a., s. 7 f. 43Folkhälsomyndigheten (2021), Hälsokonsekvenser av klimatförändring i – En risk- och sårbarhetsanalys. Närmare om hälsorisker kopplat till höga temperaturer Värmeböljor kan ha stora konsekvenser för hälsan hos både männi- skor och djur, både genom påverkan av värmen och genom ökad smitt- spridning.44 Värmeböljor väntas bli vanligare, intensivare och mer lång- variga och är den klimateffekt som väntas få störst på- verkan på hälsan i . Höga temperaturer kan ge direkta effekter på hälsan, och leda till högre dödlighet och sjuklighet i befolkningen. En ökad medeltemperatur och värmeböljor kan också ge indirekta hälsoeffekter, till exempel genom en ökad förekomst av marknära ozon, luftburna partiklar och pollen samt tillväxt av smittämnen i mat, dricksvatten och badvatten.45 Enligt MSB är de främsta riskgrupperna vid värmebölja äldre per- soner samt de som lider av hjärt- och kärlsjukdomar, lungsjukdomar, försämrad njurfunktion, psykisk ohälsa och diabetes. Intag av vissa mediciner såsom vätskedrivande ökar också sårbarheten. Allra störst ökad risk att dö av värme löper personer med lungsjukdomar, obero- ende av ålder. Äldre personer drabbas hårt eftersom det med åldran- det sker fysiologiska förändringar som gör att värmeregleringen och vätskebalansen förändras. Små barn och spädbarn är också sårbara mot höga temperaturer eftersom de ännu inte hunnit få en fullt utvecklad värmereglering. Under värmeböljor sker fler dödsfall än vanligt rela- tivt snabbt, innan patienten söker vård eller blir inlagd på sjukhus.46 har tagit fram bl.a. kunskapsstöd om hälso- effekter av höga temperaturer, vägledning till handlingsplaner till stöd för regional och lokal beredskap samt metodstöd och informations- material till stöd för vård- och omsorg.47 väg- leder kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder och länsstyrel- serna när det gäller regler om hälsoskydd. Myndigheten utfärdar till exempel allmänna råd om temperatur inomhus och om fukt och mikroorganismer, och har gett ut en vägledning för hälso- 44Nationell strategi för klimatanpassning (Prop. 2017/18:163), s. 44. 45Folkhälsomyndigheten, Folkhälsa i ett förändrat klimat, mål och hand- lingsplan för klimatanpassning 2021–2024, artikelnummer 20207, s. 17. 46Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (2015), Värmens påverkan på samhället – en kunskapsöversikt för kommuner med faktablad och rekommendationer vid värmebölja, s. 23–24. 47Exempelvis (2015), Hälsoeffekter av höga temperaturer – En kunskaps- sammanställning, artikelnummer: 15048, (2019), Värme och människa i bebyggd miljö – Kunskapsstöd för åtgärder som minskar hälsoskadlig värme, artikelnummer: 19043. skyddstillsyn i lokaler för vård och omsorg.48 MSB har också tagit fram en kunskapsöversikt om värmens påverkan på samhället med rekom- mendationer för kommuner.49 gjorde på regeringens uppdrag en utvärdering av krisberedskapen i hälso- och sjukvård och 2018. I den rapporten konstaterar att det främst är personer som är äldre, kroniskt sjuka, eller har vissa typer av funktionsnedsättning som är särskilt sårbara vid värme- böljor. I samband med värmeböljan ökade dödligheten jäm- fört med tidigare somrar. –augusti var den totala överdödligheten cirka 700 dödsfall i befolkningen, men det gick inte för rapporten att avgöra hur stor andel av dessa som direkt berodde på värmen.50 Konsekvenser av klimatförändringar bör ingå i kommunernas och regionernas beredskapsplanering De risker och sårbarheter som kan bli vanligare till följd av klimat- förändringarna behöver beaktas i kommunernas och regionernas risk- och sårbarhetsanalyser och inkluderas i beredskapsplaneringen. MSB har bedömt att den främsta effekten av värmeböljor inom hälso- och sjukvård och omsorg är det ökande behovet att ta hand om männi- skor som mår dåligt eller dör av värmen. Det kan innebära en ökad patienttillströmning till vårdcentraler och sjukhus men även ett behov av extra insatser inom exempelvis och äldre- boenden. Även vårdpersonalen kan påverkas negativt av varma lokaler. Lösningar innefattar ofta extra kylning av lokaler och människor, något som kan åstadkommas på flera olika sätt. Lösningarna ställer också ofta krav på mer bemanning samt på samverkan mellan t.ex. kommuner och regioner.51 Andra effekter av höga temperaturer kan påverka hälso- och sjuk- vården. Exempel på det är att vissa läkemedel har en förkortad hållbar- het vid temperaturer och att höga temperaturer 48Folkhälsomyndigheten, Folkhälsa i ett förändrat klimat, mål och hand- lingsplan för klimatanpassning 2021–2024, artikelnummer 20207, s. 17. 49Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (2015), Värmens påverkan på samhället – en kunskapsöversikt för kommuner med faktablad och rekommendationer vid värmebölja. 50Socialstyrelsen, Krisberedskap i socialtjänst och hälso- och sjukvård 2018, s. 7. 51Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (2015), Värmens påverkan på samhället – en kunskapsöversikt för kommuner med faktablad och rekommendationer vid värmebölja, s. 23. i serverhallar kan påverka funktionaliteten och tillgången till bl.a. patient- journaler och medicinlistor.52 Eftersom kommunerna ofta inte har luftkonditionering i sina vård- och omsorgsboenden kan inomhustemperaturen bli ohälsosamt hög och orsaka sjukdomsfall. Utredningen konstaterar att många patien- ter vårdas i hemmet där det kan vara extra svårt att hantera höga tem- peraturer. Mot bakgrund av att värmeböljor väntas bli vanligare, inten- sivare och mer långvariga finns det särskild anledning för kommuner och regioner att planera för hur sådana situationer ska kunna hanteras. Det är särskilt angeläget utifrån den omstrukture- ring mot nära vård som genomförs. Om det är för varmt att vårda svårt sjuka personer i hemmet behöver det exempelvis finnas en pla- nering för hur de drabbade ska kunna flyttas till lokaler där det är möjligt att reglera inomhustemperaturen. Hur bemanningen av dessa nya enheter ska ske behöver också klarläggas. En omständighet som behöver beaktas vid planering för höga temperaturer är att dessa oftast infaller när både hälso- och sjukvården och omsorgen redan i ett normalläge har problem med att upprätthålla nödvändig bemanning och det förekommer en hel del vikarier i verk- samheterna. När utetemperaturen är högre än innetemperaturen och luften kyls ner kommer luftfuktigheten i den tillförda luften att stiga. Det kan påverka sterilt gods som bland annat förvaras i förråd på operations- och sterilenheter. Emballage blir fuktiga och därmed kan steriliteten gå förlorad vilket leder till att sterilt gods blir tvunget att återsteri- liseras och engångsmaterial kasseras. Även skyfall och översvämningar kan snabbt få påverkan på kom- munala boenden eller på möjligheterna för vård och omsorgsperso- nal att nå fram till patienternas hem. Det kan föranleda att vissa bo- enden som är lokaliserade så att de löper risk att översvämmas kan behöva ha en övad plan för evakuering. Utredningen konstaterar att händelser som är effekter av klimat- förändringar är sådana som lämpar sig väl för gemensam planering mel- lan kommuner och regionen inom ett län. 52A.a., s. 24. 11Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänst Sjukvård bedrivs inte enbart på vårdinrättningar och sjukhus. Situa- tioner där patienten inte själv kan ta sig till en vårdcentral eller en akutmottagning inträffar . Det kan vara i form av enstaka sjukdoms- eller olycksfall i hemmet, olyckor i samband med frilufts- aktiviteter eller i vid större trafikskadehändelser eller antagonistiska händelser med många skadade. I dessa fall behöver sjukvård även bedrivas utanför sjukhus och vårdinrättningar. Den sammanfattande beteckningen på sådan vård är prehospital sjukvård. Det finns också ofta ett sjukvårdsbehov i samband med olika räddningstjänstinsatser, både vid och vid statlig räddningstjänst som t.ex. fjäll- eller sjöräddning. Vid sådana situationer är samverkan mellan hälso- och sjukvården samt räddnings- tjänsten av stor betydelse både för att identifiera sjukvårdsbehoven och att tillgodose att vård kan ges. Vid prehospital sjukvård och när den inte drabbade själv kan ta sig till sjukhus eller vårdinrättning krävs sjuktransporter. Sjuktrans- porter behövs också i olika situationer när patienter behöver flyttas mellan olika sjukhus, t.ex. för att komma till en högre sjukvårdsnivå. Regionerna ska enligt 7 kap. 6 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), i det följande förkortad HSL, ansvara för att det finns en ändamåls- enlig organisation för att till och från vårdinrättning eller läkare trans- portera personer vars tillstånd kräver att transporten utförs med trans- portmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. Sjuktransport är det sammanfattande begrepp som används för sådana transporter.1 Sjuktransporter är hälso- och sjukvård enligt HSL.2 1Socialstyrelsen (Termbanken) anmärkning till termen sjuktransportorganisation, beslutat . 22 kap. 1 § tredje stycket hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänsten 11.1Regionernas ansvar för prehospitala sjukvårdsinsatser och sjuktransporter Regionernas ansvar för hälso- och sjukvård framgår av HSL. Där framgår bl.a. att regionerna ska planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i behovet av vård hos dem som omfattas av regionens ansvar för hälso- och sjukvård. Regionen ska också planera sin hälso- och sjukvård så att en katastrofmedicinsk beredskap upprätthålls.3 Regionen svarar enligt HSL även för att det inom regionen finns en ändamålsenlig organisation för att till och från vårdinrättning eller läkare transportera personer vars tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet.4 Prehospital sjukvård och sjuktransporter är utifrån ovanstående en naturlig del i regionernas ansvar och ska både planeras, ledas och följas upp. Det finns ett nära samband mellan prehospital akutsjuk- vård, sjuktransporter och katastrofmedicinsk beredskap. Bestämmelserna i kompletteras bl.a. av före- skrifter (SOSFS 2009:10) om ambulanssjukvård m.m. där det anges att varje region ska upprätta en plan för ambulanssjukvården inom sitt geografiska område, oavsett om den bedrivs på land, vatten eller i luften.5 11.1.1Prehospital sjukvård och prehospital akutsjukvård Två begrepp som anknyter till ambulanssjukvård och vård på skade- plats är prehospital vård och prehospital akutsjukvård. Begreppet prehospital akutsjukvård används av i två olika defini- tioner. I de ovan nämnda föreskrifterna om ambulanssjukvård används definitionen omedelbara medicinska åtgärder som vidtas av hälso- och sjukvårdspersonal utanför sjukhus och i termbank an- vänds definitionen omedelbara medicinska insatser som utförs utanför vårdenhet av hälso- och sjukvårdspersonal. Begreppen är snarlika men skiljer sig åt avseende huruvida vården bedrivs utanför sjukhus eller vårdenhet. 37 kap. 2 § i ovan nämnda författning. 47 kap. 6 § i ovan nämnda författning. 51 kap. 1 § samt 2 kap. 1 § föreskrifter (SOSFS 2009:10) om ambulanssjuk- vård m.m. Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänsten Utredningen avser med prehospital akutsjukvård omedelbara medi- cinska insatser som utförs av hälso- och sjukvårdspersonal utanför vård- inrättning. Detta innebär att prehospital akutsjukvård inte avgränsas efter vilken hälso- och sjukvårdspersonal som deltar i insatsen, det spelar alltså ingen roll om det är personal ur ambulanssjukvården, akutsjukvården eller primärvården som genomför insatsen. 11.1.2Regionernas ansvar för sjuktransporter Bedömning: Regionerna behöver, var och en för sig eller gemen- samt, säkerställa att hälso- och sjukvården har tillräcklig kapacitet att utföra sjuktransporter. Det framgår av befintliga bestämmel- ser i 7 kap. 6 § hälso- och sjukvårdslagen. Förstärkningsresurser i form av stöd från statliga myndigheter kan vara ett värdefullt bidrag vid situationer med många skadade eller sjuka, men kan inte tas för givet från hälso- och sjukvården eftersom myndigheterna i första hand är skyldiga att upprätthålla sin egen verksamhet och deras möjligheter att stödja hälso- och sjukvården är beroende av vad som händer i samhället i övrigt. Regionernas ansvar för sjuktransporter har utvecklats . Nedan beskrivs bakgrunden till att regionerna fick ansvar för sjuktranspor- ter och hur det har förändrats över åren. Regionernas huvudmannaskap för sjuktransporter infördes Bestämmelsen om regionernas ansvar för sjuktransporter infördes ursprungligen och har sin grund i dåvarande 3 § sjukvårds- lagen (1962:242). Fram var ansvaret för sjuktransporter splittrat på många aktörer. Av förarbetena till bestämmelsen framgår att den dåvarande frånvaron av lagstadgat huvudmannaskap medfört att ett mindre antal landsting (numera regioner) inte tagit någon be- fattning med ambulansväsendet. Uppdelningen av ambulanstrans- portverksamheten på många olika aktörer ledde också till att en hjälp- behövande inte visste vart de skulle vända sig. Uppdelningen sägs även ha motverkat enhetlighet i fråga om personalens utbildning och Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänsten Samordningen eller kontakten mellan olika sjuktransportorgan, liksom mellan ambulanspersonalen och sjukhus- läkarna, var också stundom bristfällig. Konkurrens mellan privata ambulansföretag hade lett till att närbelägna ambulanser inte kunnat ingripa vid olycksfall utan hjälp i stället behövt rekvireras från av- lägsna orter.6 Mot bakgrund av detta infördes ett huvudmannaskap för lands- tingen, dagens regioner, som innebar en skyldighet att övervaka att den inom sjukvårdsområdet befintliga ambulansorganisationen inte blev bristfällig i ett eller annat hänseende och att det krävdes en fort- löpande kontroll av transportapparatens effektivitet, fordonens utrust- ning och personalens utbildning. Huvudmannaskapet skulle inte med- föra skyldighet för landstingen att själva utföra sjuktransporterna utan de kunde t.ex. genom avtal med kommuner eller transportföre- tag tillse att den erforderliga transportberedskapen finns.7 Det kan konstateras att bestämmelsen förutom huvudmanna- skapet tar sikte på sjuktransportens utrustning, personalens utbild- ning och i viss mån organisatoriska frågor. I samma proposition nämns också inrättandet av ett nationellt nödnummer, 90 000 motsvarande dagens 112, för att komma i kontakt med bl.a. ambulanscentralerna som de då kallades.8 Redan då kan man således notera den uppdelning av det som betecknas larmning och de delar som utgör prioritering och dirigering och som var en del av ambulanscentralens verksamhet. begränsning till vägburna transporter togs bort och ansvaret omfattar numera alla sjuktransporter När bestämmelsen om regionernas ansvar för sjuktransporter inför- des 1964 begränsades regionernas ansvar till vägburna transporter. Denna begränsning togs bort i samband med totalförsvarsproposi- tionen 1991/92 då ordet fordon i bestämmelsen byttes mot transport- Maj.ts proposition till med förslag till lag om ändrad lydelse av 3 § sjukvårds- lagen (nr 242) (prop. 1964:159), s. 6. Maj.ts proposition till med förslag till lag om ändrad lydelse av 3 § sjukvårds- lagen (nr 242) (prop. 1964:159), s. 13. 8A.a., s. 5. 9Regeringens proposition om verksamhet och anslag inom totalförsvaret under /92 (prop. 1990/91:102), bilaga 2, s. 11–12. Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänsten Förändringen innebar att regionen skulle bedöma behovet av alla olika slags sjuktransporter inom sitt sjukvårdsområde, överväga hur tillgängliga sjuktransportresurser bäst kan användas och planera de organisatoriska åtgärder som erfordras för att uppfylla lagens krav på en god hälso- och sjukvård. Regeringen påtalade att regionernas bedömning även bör innefatta de särskilda behov som kan föreligga till följd av kris- och krigsförhållanden. Målsättningen skulle vara att vårdinsatsen ska kunna påbörjas redan när den skadade hämtas på olycks- eller insjuknandeplatsen med t.ex. en helikopter. Regeringen påpekade att sjukvårdshuvudmannen har ett ansvar både för att ade- kvat medicinsk utrustning finns tillgänglig och för att ändamålsenligt utbildad personal finns att tillgå även när sjukvårdshuvudmannen själv inte ombesörjer sjuktransporten.10 Det kan noteras att regeringen i sammanhanget bl.a. valde att peka på de organisatoriska åtgärder som krävs för att utföra en god hälso- och sjukvård. Detta kan inrymma många delar, bl.a. prioriterings- och dirigeringsfunktionen, för att resurserna ska används på bästa sätt och med tillgängliga resurser ut- föra bästa möjliga vård. Utifrån ovanstående kan man sluta sig till att det inte finns några närmare krav på vilka olika transportsätt som en region ska ha tillgång till utan att hälso- och sjukvårdslagens krav på en god vård ska uppfyllas. Regionen ska också, som tidigare beskrivits, planera sin hälso- och sjukvård med utgångspunkt i behovet av vård hos dem som omfattas av regionens ansvar för hälso- och sjukvård.11 Sjuk- transporter ska kunna utföras med olika transportmedel för att nå olika geografiska platser och att transporterna ska vara inrättade för att bedriva olika typer av vård, t.ex. intensivvård, akut psykiatri eller sekundär transport av stabil patient. Sjuktransporten är en del av den sammanhängande vårdkedjan och måste därför följa samma kompetens- och kvalitetskrav som övrig vård. Regionens ansvar för hälso- och sjukvård omfattar hela det geografiska området oavsett om det nås via väg, luft eller vatten. Indirekt ställer detta krav på karaktären av den tillhandahållna trans- portförmågan. Utöver vägambulanser finns luft- och vattenburna ambulan- ser, t.ex. ambulanshelikopter och ambulansflyg samt på något ställe i landet även ambulans på båt. I ett till ytan stort land, med en spridd 117 kap. 2 § första stycket hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Prehospital akutsjukvård, sjuktransporter och samverkan med räddningstjänsten befolkning och till stor del väglös geografi är luftburna ambulans- transporter en viktig resurs för regionerna. I samband med sjukvårds- insatser i oländig miljö är tillgången till helikopterresurser ofta nöd- vändigt för att nå ut till den drabbade och för att genomföra snabb sjuktransport till sjukhus. finns i regionerna , , , , , , , och . Det finns också överenskommelser mellan regioner i och våra grannländer , och avseende ambulanssjukvård. Av föreskrif- ter (SOSFS 2009:10) om ambulanssjukvård m.m. framgår att en ambu- lans alltid ska vara bemannad med hälso- och sjukvårdspersonal som har behörighet att administrera läkemedel. Det innebär att det måste finnas minst en sjuksköterska eller läkare i varje ambulans. I tillägg till ambulanser finns det på olika håll andra resurser som erbjuder sjuksköterske- eller läkarbemannad prehospital akutsjukvård, t.ex. akutbilar. Vissa regioner bedriver ambulanssjukvård i egen regi medan andra upphandlar ambulanssjukvårdstjänster enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling. Även kommuner kan enligt 3 kap. 2 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter ingå avtal med regioner om att utföra ambulanstransporter. Eftersom ansvaret för ambulans- sjukvården ligger på respektive region finns inga nationella heltäckande lösningar för varken de vägburna ambulanserna, ambulanshelikopt- rarna eller sjöambulansen. Kapacitet och bemanningen skiljer sig där- för åt mellan regionerna. Däremot har regionerna skapat en gemen- sam nationell förmåga avseende flygambulanser12 organiserad i ett kommunalförbund. fick i uppdrag från regeringen att kartlägga den prehospitala vården samt att följa upp och utvärdera regeringens satsningar på ambulanssjukvården –2023. Utifrån kartläggningen ska lämna förslag på hur den prehospitala vården kan utvecklas, effektiviseras och stärkas på ett ändamålsenligt och kostnads- effektivt sätt. Uppdraget ska redovisas senast den 1 oktober 2022.13 12Med flygambulans avses flygplan särskilt inrättade för sjuktransport.