sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — 12 kap. : jordbruk och annan verksamhet I 12 kap. samlas några bestämmelser som är av betydelse för naturmiljön och biologisk mångfald. Den som är mest aktuell för utredningen finns i 6 § och gäller anmälan för samråd, så kallat 12:6- samråd. I övrigt finns här bestämmelser om miljöhänsyn i jordbruket samt prövning av vilthägn. Enligt 6 § första stycket ska anmälan för samråd göras om en verksamhet eller åtgärd kan komma att väsentligt ändra naturmiljön, men inte omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt andra bestämmelser i . Anmälan ska göras hos den myndighet som utövar tillsynen enligt bestämmelser i 26 kap. , eller enligt bestämmelser som har meddelats med stöd av samma kapitel. Med stöd av andra stycket i 6 § får en myndighet meddela före- skrifter om att det inom landet, eller en del av landet, alltid ska göras en anmälan för samråd när det gäller särskilda slag av verksamheter eller åtgärder som kan medföra skada på naturmiljön. Sådana gene- rella krav på samråd har exempelvis införts för i . I 6 § tredje stycket stadgas att en verksamhet eller åtgärd som ska anmälas för samråd får påbörjas tidigast efter det att an- mälan har gjorts. Slutligen, i fjärde stycket, meddelas att den myndighet som avses i första stycket får förelägga den anmälningsskyldige att vidta de åtgärder som behövs för att begränsa eller motverka skada på natur- miljön. Om sådana åtgärder inte är tillräckliga, och det är nödvändigt för skyddet av naturmiljön, får myndigheten förbjuda verksamheten. I sådana fall finns bestämmelser om rätt till ersättning i 31 kap. miljö- balken. 82Prop 2005/06:182 s. 129. 83Prop 2005/06:182 s. 127. I förordning (1998:904) om anmälan för samråd finns närmare bestämmelser om 12:6-samråd. Av 6 § förordningen framgår exem- pelvis att den som i enlighet med gällande bestämmelser har under- rättat om avverkning, om uttag av skogsbränsle eller om sådan dikning i samband med avverkning som inte kräver till- stånd enligt 11 kap. ska anses ha gjort anmälan för sam- råd för åtgärden enligt 12 kap. 6 § . På motsvarande sätt ska också den som enligt gällande bestämmelser har underrättat läns- styrelsen om att jordbruksmark ska tas ur jordbruksproduktion anses ha gjort anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § beträffande sådant arbetsföretag för vilket marken tas i anspråk. I artskyddsförordningen84 finns, förutom fridlysningsregler, även bestämmelser om förvaring, handel, transport, import och export av djur och växter, anläggningar för pälsproduktion samt djurparker.85 Artskyddsförordningen kan delas in i tre för utredningen relevanta delar: 1.En del som handlar om fridlysning och som genomför fridlys- ningsbestämmelserna i livsmiljödirektivet, fågeldirektivet och de svenska fridlysningsreglerna. 2.En del som handlar om kommersiella aktiviteter och som har sin grund i och motsvarande regelverk inom EU, men även omfattar kommersiella aktiviteter med fridlysta arter. 3.En del som införlivar zoo-direktivet86 (se avsnitt 14.30). Djur- parker är en kommersiell aktivitet, men zoo-direktivet handlar också om djurskydd, smittskydd och djurparkers bidrag till bevarandet av den biologiska mångfalden. Nedan tar vi upp artskyddsförordningen ur ett antal perspektiv som syftar till att skapa en grundläggande förståelse för artskyddsförord- 84Artskyddsförordningen (2007:845). 85Bengtsson (, Karnov) kommentaren till artskyddsförordning (2007:845). 86Rådets direktiv /22/EG av om hållande av vilda djur i djurparker. ningen och som kan utgöra en bakgrund till utredningens kom- mande förslag och överväganden. Regler om fridlysning i 4–9 §§ Fridlysningsbestämmelserna framgår av 4–9 §§ artskyddsförordningen, och förbudens räckvidd är en avgörande fråga, dels ur miljösynpunkt, dels ur rättssäkerhetssynpunkt, eftersom förbuden är straffsanktione- rade i 29 kap. . Nedan görs en genomgång, först av själva formuleringen i bestämmelserna, därefter hur räckvidden i artskydds- förordningen har tolkats i svensk praxis, följt av en jämförelse mellan bestämmelserna och dessas tillämpning å ena sidan med skyldigheter enligt naturvårdsdirektiven å andra. Frågan om dispens behandlas separat. I 4 § föreskrivs: I fråga om vilda fåglar och i fråga om sådana vilt levande djurarter som i bilaga 1 till denna förordning har markerats med N eller n är det för- bjudet att 1.avsiktligt fånga eller döda djur, 2.avsiktligt störa djur, särskilt under djurens parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder, 3.avsiktligt förstöra eller samla in ägg i naturen, och 4.skada eller förstöra djurens fortplantningsområden eller viloplatser. Förbudet gäller alla levnadsstadier hos djuren. inte jakt efter fåglar och däggdjur. I fråga om sådan jakt finns bestäm- melser med motsvarande innebörd i jaktlagen (1987:259) och jaktför- ordning. Första stycket gäller inte heller fiske. I fråga om fiske finns be- stämmelser med motsvarande innebörd i förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. De tre första punkterna i 4 § artskyddsförordningen implementerar alltså det som är förbjudet att göra avsiktligt enligt fågeldirektivet artikel 5 a–d samt livsmiljödirektivets artikel 12 a–c. Punkten 4 tar sikte på förbudet att skada eller förstöra djurens fortplantningsom- råden eller viloplatser som återfinns i livsmiljödirektivets artikel 12 d. I artskyddsförordningen görs således inte någon åtskillnad mellan arter som omfattas av livsmiljö- respektive av fågeldirektivet när det gäller förbudens omfattning. Livsmiljödirektivets förbud att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser har därmed utsträckts till att även omfatta fåglar. Eftersom fågeldirektivet är ett minimi- direktiv, antaget med stöd av EG-fördragets artikel 175 (1), har rätt att gå längre än vad direktivet kräver. I Skydda skogen87 erinrade också om att enligt artikel 14 i fågeldirek- tivet får medlemsstaterna införa strängare skyddsåtgärder än de som föreskrivs i fågeldirektivet. Artskyddsförordningens 5 § reglerar vissa metoder för fångst och dödande för annat än fåglar, däggdjur och fiskar (som regleras i jakt- respektive fiskelagstiftningen). Bland annat får fångst eller dödande inte ske från motorfordon i rörelse eller från flygplan. I 6 § regleras nationell fridlysning av vilt levande kräldjur, groddjur och ryggradslösa djur, i 7 § växter som är fridlysta enligt livsmiljödirektivet och i 8 och 9 §§ regleras vilka nationellt fridlysta kärlväxter, mossor, lavar, svampar och alger som inte får plockas, plockas för att säljas etc. De fridlysta arterna listas sedan i förordningens två bilagor, för- utom att även alla vilda fåglar omfattas utan att framgå av bilagorna. Undantagen framgår av 10–15 §§. Bilaga 1 omfattar arter som anges i fågeldirektivets bilagor 1–3, i livsmiljödirektivets bilagorna 2, 4 och 5 samt arter som kräver nog- grant skydd enligt en nationell svensk bedömning eller till följd av ett internationellt åtagande utan att finnas upptagna i bilaga 4 till livs- miljödirektivet. I bilaga 1 används en rad bokstavsmarkeringar tillsam- mans med namn (eller angiven familje- eller släkttillhörigheten): •S: Arten förekommer i , i fråga om fåglar genom att sådana fåglar häckar regelbundet eller i betydande antal rastar i , och i fråga om andra arter genom att det i finns en popu- lation som inte är helt tillfällig. •B: Arten har enligt fågeldirektivet eller livsmiljödirektivet ett sådant unionsintresse att särskilda skyddsområden (fågeldirektivet) eller bevarandeområden (livsmiljödirektivet) behöver utses. Arten finns upptagen i bilaga 1 till fågeldirektivet eller bilaga 2 till livsmiljö- direktivet. •J: Enligt fågeldirektivet får arten jagas i enlighet med nationell lagstiftning som tar hänsyn till populationsnivå, geogra- fiska spridning och reproduktion. Arten finns upptagen i fågel- direktivets bilaga 2 del 1 eller del 2 med angivande att arten får jagas i . 87De förenade målen C-473/19 och 474/19 Skydda skogen p. •x: Enligt fågeldirektivet får arten jagas i vissa medlemsstater i en- lighet med nationell lagstiftning som tar hänsyn till popu- lationsnivå, geografiska spridning och reproduktion. Arten finns upptagen i fågeldirektivets bilaga 2 del 2 med angivande att arten inte får jagas i . •Ht: Enligt fågeldirektivet ska handel och annan hantering av dödade eller fångade exemplar av arten vara tillåten under förutsättning att fångsten skett på lagligt sätt. Arten finns upptagen i fågel- direktivets bilaga 3 del 1. •Hs: Enligt fågeldirektivet får handel och annan hantering av dödade eller fångade exemplar av arten tillåtas med vissa begränsningar under förutsättning att fångsten skett på lagligt sätt och samråd först har skett med Europeiska kommissionen. Arten finns upp- tagen i fågeldirektivets bilaga 3 del 2. •P: Arten är en prioriterad art enligt livsmiljödirektivet. Arten finns upptagen i bilaga 2 till livsmiljödirektivet. •N: arten kräver noggrant skydd enligt livsmiljödirektivet. Arten finns upptagen i bilaga 4 till livsmiljödirektivet, •n: arten kräver noggrant skydd enligt en nationell svensk bedöm- ning eller till följd av ett internationellt åtagande. Arten finns inte upptagen i bilaga 4 till livsmiljödirektivet, och •F: Arten har enligt livsmiljödirektivet ett sådant unionsintresse att insamling i naturen och exploatering kan bli föremål för sär- skilda förvaltningsåtgärder. Arten finns upptagen i bilaga 5 till livsmiljödirektivet. •M: Arten anges i livsmiljödirektivet som en makaronesisk art (de makaronesiska öarna omfattar , och Kanarie- öarna). Bilaga 2 till artskyddsförordningen omfattar alla de arter som tidi- gare har fridlysts av och länsstyrelserna samt några arter som lades till i samband med översynen av förordningen 2007. Bilagan listar de arter som omfattas av fridlysning enligt någon av bestämmelserna i 6, 8 och 9 §§. För varje art anges i bilaga den frid- lysning som gäller samt det geografiska område som fridlysningen gäller i. Förbuden i artskyddsförordningen är straffsanktionerade i 29 kap. . I 2 § jaktlagen definieras vilka djur som omfattas och vad som menas med jakt. Med vilt avses vilda däggdjur och fåglar. Till vilt räknas emellertid också djur av vilda arter när dessa hålls i hägn.88 Vilt får hållas i ett vilthägn eller liknande anläggning endast efter tillstånd av länsstyrelsen.89 Djur som har rymt räknas som vilt om de tillhör en art som finns frilevande.90 Med jakt avses att fånga eller döda vilt samt att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt91. Till jakt räknas också att göra ingrepp i viltets bon92 samt att ta eller förstöra fåglars ägg.93 Enligt ska all avsiktlig jakt på dägg- djur och fåglar regleras av jaktbestämmelserna, även illegal jakt.94Att göra ingrepp i viltets bon och att ta eller förstöra fåglars ägg räknas alltså som jakt. Det kan läsas som att insamling av ägg uteslutande bör omfattas av jaktbestämmelserna, främst eftersom insamling all- tid, per definition, sker avsiktligt (även om förbudet enligt fågel- direktivet ska omfatta även oavsiktligt insamlande). Enligt Natur- vårdsverket bör insamling av ägg alltid bedömas som jakt och illegal insamling ska därmed regleras av jaktbestämmelserna.95 Innebörden är att regleringen i 4 § punkten 3 artskyddsförordningen därmed inte är tillämplig, utan undantaget i paragrafens sista stycke skulle alltid gälla för fågelägg. Av 3 § jaktlagen framgår vidare att viltet är fredat och endast får jagas endast om det följer av jaktlagen eller av föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen. När viltet är fredat, gäller fred- ningen också dess ägg och bon.96 Vissa arter får utan särskild be- 88Jfr RÅ 1977 s. 275. 8941 a § jaktförordning (1987:905). 90Wichmann, (), kommentaren till 2 § jaktlag (1987:258). 91Att fånga eller bedöva djur för att undersöka dem eller märka dem räknas också som jakt. (Wichmann, (), kommentaren till 2 § jaktlag (1987:258)). 92Begreppet bon syftar på alla slags boplatser och vad därtill hör, exempelvis de damm- byggnader som hör till bävrarnas hyddor. (Wichmann, (), kommentaren till 2 § jakt- lag (1987:258)). 932 § jaktlag (1987:259). 94Naturvårdsverket (2009), Del 1 – fridlysning och dispen- ser, s. 20–21. 963 § jaktlag (1987:259). gränsning jagas under föreskrivna jakttider (allmän jakt). För andra arter gäller att jakten styrs genom att ett visst antal djur får skjutas (licensjakt). Utöver den vanliga jakten kan det be- slutas om jakt för att motverka skador av vilt eller för att hindra främmande viltarter från att etablera sig i landet (skyddsjakt). Jakt kan också tillåtas för vetenskapliga eller andra särskilda ändamål.97Att viltet som huvudregel är fredat gäller även inom ekonomiska zon,98 en bestämmelse som i första hand är föranledd av in- ternationella åtagande att skydda småvalar. Av jaktlagen framgår att föreskrifter i andra författningar i fråga om skyddet och vården av viltet gäller utöver jaktlagen.99 De för- fattningar som avses är främst , förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. samt artskyddsförord- ningen. Av stor betydelse är också skogsvårdslagen (1979:429) och de författningar som har meddelats med stöd av den lagen.100 Av jaktlagen framgår också att bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åtgärder finns i 7 kap. 28 a–29 b §§ (det vill säga Natura 2000-tillstånd).101 Regeringen får meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet, om tillstånd till jakt under en särskild jakttid (licens), om tillstånd till jakt för att förhindra ska- dor av vilt samt om att hund ska finnas tillgänglig vid jakt för upp- spårning av skadat vilt.102 Regeringen har också gjort så i jaktförord- ningen103. Av jaktförordningen följer att jakt efter vilt av olika slag är tillåten under de tider av jaktåret (den 1 juli-den 30 juni) som anges i för- ordningens bilaga 1 (allmänna jakttider). Ingrepp får dock inte göras i fåglarnas bon. Deras ägg får inte heller tas eller förstöras.104 Här- efter följer regler om jakten efter älg och jakten efter kronhjort. In- skränkningar av jakten har gjorts ifråga om älg, björn, varg, järv, lo, hjort, rådjur och mufflonfår. Dessutom får inte valar jagas från svenskt 97Wichmann, (), kommentaren till 3 § jaktlag (1987:258). 983 § jaktlag (1987:259). 991 § jaktlag (1987:259). 100Wichmann, (), kommentaren till 1 § jaktlag (1987:258). 1011 § jaktlag (1987:259). 10229 § jaktlag (1987:259). 103Jaktförordning (1987:905). 1041 § jaktförordning (1987:905). fartyg eller luftfartyg på det fria havet utanför ekonomiska zon.105 Skyddsjakt är jakt som kan tillåtas bland annat av hänsyn till all- män hälsa och säkerhet, av hänsyn till flygsäkerheten eller för att förhindra skador. Det kan till exempel handla om att hindra gäss från att äta stora mängder säd på åkrar, eller björnar från att slå många renkalvar . Skyddsjakt förutsätter att det inte finns någon annan lämplig lösning och att det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga ut- bredningsområde. Det är i det aktuella länet som kan ge tillstånd i det enskilda fallet. Beslut om skyddsjakt på säl fattas av . Tamdjursägare har också rätt att skydda sina djur på vissa villkor, utan att ett särskilt beslut om skyddsjakt krävs.106 Det framgår av paragraf 28 i jaktförordningen. Har man använt rätten att skydda sina tamdjur ska detta anmälas till . Beslut om skyddsjakt får även avse rätt att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra deras ägg, till exempel vid skyddsjakt på skarv.107 Licensjakt förutsätter, vad avser björn, varg, järv och lo, att det inte finns någon annan lämplig lösning och att jakten inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Jakten måste dessutom vara lämp- lig med hänsyn till stammarnas storlek och sammansättning samt ske selektivt och under strängt kontrollerade förhållanden.108 För att före- bygga skador av vilt får jakträttshavare bedriva viss jakt på vissa vill- kor; vid sådan jakt får ingrepp även göras i fåglars bon och fåglars ägg förstöras. Om man jagar med stöd av dessa regler är man skyldig att lämna uppgifter om jakten till som i sin tur är skyldig att lämna över uppgifterna till Naturvårdsverket.109 Även om vilt som huvudregel inte får ofredas (störas) eller förföljas annat än vid jakt så hindrar det inte att markägaren vidtar lämpliga åtgärder för att motverka att vilda djur orsakar skador, om det inte finns andra sätt att förhindra dessa.110 1059 och 9 a §§ jaktförordning (1987:905). 10628 § jaktförordning (1987:905). 10723 a § jaktförordning (1987:905). 10823 c § jaktförordning (1987:905). 10926 § jaktförordning (1987:905). 1105 § jaktlag (1987:259). Vilt som tillfaller staten (statens vilt) Huvudregeln är att den som har jakträtten i ett område får tillgodo- göra sig vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödats i något annat sammanhang än vid jakt.111 Det kan till exempel vara fråga om vilt som påträffas dött eller trafikskadat vilt. I jaktlagen finns också ett bemyndigande till regeringen, att den får föreskriva att vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödas ska tillfalla staten. Syftet med bemyndigandet är att skydda utrotnings- hotade, sällsynta eller särskilt värdefulla djurarter och tillförsäkra veten- skapen och undervisningen djur av sådana arter.112 De djurarter som omfattas av bestämmelserna om statens vilt är björn, varg, järv, lo, myskoxe, fjällräv, utter, valar, fiskgjuse, bivråk, tornuggla, hökuggla, berguv, fjälluggla, lappuggla, slaguggla, rördrom, lunnefågel, salskrake, svarthalsad dopping, skärfläcka, gråspett, vit- ryggig hackspett, mellanspett, kungsfiskare, blåkråka, härfågel, som- margylling, fjällgås, skräntärna, svarttärna, storkar, örnar, glador, falkar och kärrhökar när de är fredade. Det gäller även älg eller hjort när dessa är fredade, med vissa undantag. Ett djur av någon av dessa arter tillfaller staten om det omhändertas, påträffas dött eller dödas när det är fredat.113 Träffar man på ett sådant dött djur eller tar hand om ett eller dödar ett, trots att det inte är tillåten jakt, ska händelsen möjligt anmälas till , oberoende av vem djuret sedan till- faller. Detsamma gäller i fråga om älg eller hjort när djuret är fredat. Får en markägare veta att ett djur som avses i 33 § har omhänder- tagits eller påträffats på hans eller hennes marker, är markägaren skyldig att förvissa sig om att en anmälan har gjorts eller själv göra en anmälan. En arrendator och en jakträttshavare har samma skyl- dighet.114 11110 § jaktlag (1987:259). Staten har dock förbehållit sig jakträtten på vissa marker för att kunna tillförsäkra Kungen fortsatt jakträtt på markerna. Detta gäller, enligt 10 a §, den mark som vid utgången av ingick i och angränsande kronoegen- domar även som kronoegendomarna på Eriksö i och , krono- i , kronoegendomen i län, och Hunneberg i , i län, i och samt i , och . 11225 § jaktlag (1987:259). 11333 § jaktförordning (1995:443). 11433 § jaktförordning (1995:443). Gäller det björn, varg, järv eller lo som angriper tamdjur eller jakt- hund, får åtgärder vidtas för att skrämma bort rovdjuret och i vissa fall, om det inte går att skrämma det eller på annat sätt avvärja an- greppet, får rovdjuret dödas. Den som i sådana fall har dödat ett djur ska möjligt anmäla händelsen till och djuret får inte flyttas utan medgivande från . sedan ska anmäla händelsen till , om det finns misstanke om brott.115 fiskelag gäller för alla arter av fisk, blötdjur och vatten- levande kräftdjur, även i de fall arterna inte nyttjas för kommersiellt fiske. De arter av fisk, blötdjur och vattenlevande kräftdjur som omfattas av EU:s livsmiljödirektiv fredas alltså via fiskereglerna och inte genom artskyddsförordningen. Det gäller ett fåtal arter: tjock- skalig målarmussla, sirlig skivsnäcka, flodpärlmussla samt havsnejon- öga. Ytterligare att antal fiskarter omfattas av artikel 7, som omfattar skydd och reglerat nyttjande av djurarter. Fiskelagen116 gäller rätten till fiske samt fisket inom Sveriges sjö- territorium och inom ekonomiska zon. I de fall som anges särskilt gäller lagen även svenskt havsfiske utanför den ekonomiska zonen.117 Med fiske avses verksamhet som syftar till att fånga eller döda fritt levande fisk118 och i fiskelagens mening gäller vad som sägs om fisk även vattenlevande blötdjur och vattenlevande kräftdjur.119 Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter för fiskevården och fiskets bedrivande som förbjuder eller begränsar a)fisket med avseende på vilken fisk som får fångas, b)användningen av fiskefartyg, fiskemetoder eller fiskeredskap, c)fiske inom vissa områden eller för vissa ändamål, 11528 d § jaktförordning (1995:443). 116Fiskelag (1993:787). 1171 § fiskelag (1993:787). 1185 § fiskelag (1993:787). 1194 § fiskelag (1993:787). d)användningen av redskap, agn, båtar eller annat som kan sprida kräftpest eller någon annan sjukdom. […]120 Sådana föreskrifter har meddelats genom förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen (fiskeförordningen). I fiske- förordningen anges att det är förbjudet att fiska mal, flodpärlmussla och sådana arter av fisk, vattenlevande kräftdjur och vattenlevande blötdjur som i bilaga 1 till artskyddsförordningen har markerats med N.121 Här regleras också vilka fiskemetoder som inte får användas, med särreglering för de arter som i artskyddsförordningens bilaga 1 har markerats med N eller F.122 I fiskeförordningen finns ytterligare delegation till Havs- och vattenmyndigheten, som får meddela före- skrifter för fiskevården och fiskets bedrivande. Sådana föreskrifter får bland annat förbjuda eller begränsa fisket med avseende på vilken fisk som får fångas, användningen av fiskefartyg, fiskemetoder eller fiskeredskap och fiske inom vissa områden eller för vissa ändamål. Vissa begränsningar finns också i bemyndigandet.123 De föreskrifter som meddelats omfattar i huvudsak havet och de fem , samt i dessa vattenområden mynnande vattendrag upp till första vand- ringshindret. Vissa bestämmelser om artskydd och förbjudna fiske- metoder gäller dock i hela landet. Dessutom tillkommer speciell regler- ing av fisket ovanför odlingsgränsen (renbeteslandet). När det gäller fisk i haven är det, utöver de arter som refereras till i fiskeförordningen, förbjudet att fiska skärkniv, havsnejonöga, pigg- haj, småfläckig rödhaj, brugd, sillhaj (håbrand), slätrocka, knaggrocka, majfisk, staksill, blåfenad tonfisk och ål. Förbudet att fiska efter ål gäller dock inte den befälhavare som har beviljats ett särskilt tillstånd att fiska ål. Rockor (Rajiformes), som inte omfattas av fiskeförbud, får inte ilandföras i kapat skick.124 Det finns också bestämmelser om fredningstider, fredningsområden och fiskemetoder. Fisk av viss art som fångas under tid när förbud mot fiske efter arten råder eller fångas med redskap eller metod som inte är tillåten för arten ska genast släppas ut i vattnet, vare sig den är levande eller död. 1201 § fiskelag (1993:787). 1212 kap. 5 § fiskeförordningen (1994:1716). 1222 kap. 6 § fiskeförordningen (1994:1716). 1232 kap. 7 § fiskeförordningen (1994:1716). 1243 kap. 1 och 1 a §§ föreskrifter (FIFS 2004:36) om fiske i , och . inte heller föras in i landet, landas eller saluhållas här.125 Det finns också förbud mot vissa fiskemetoder.126 När det gäller fiske i sötvattensområdena är det, utöver arterna som refereras till i fiskeförordningen, förbjudet att fiska havsnejon- öga, majfisk, staksill, vårsiklöja, storskallesik, groplöja, skärkniv och ål, såvida man inte har särskilt tillstånd av Havs- och vattenmyndig- heten att fiska ål.127 Ålen är rödlistad i kategorin akut hotad. Fisket med ål har begränsats starkt men visst fiske är tillåtet. Den är också B-listad enligt rådets CITES-förordning 338/97128 och det krävs till- stånd enligt 26 § artskyddsförordningen för handel med levande exemplar. Vid all handel med ål måste laglig bakgrund kunna styrkas.