sou · H9B339 · 2022-01-01 00:00:00 — För att möjliggöra ett säkrare utlämnande och även höja kvaliteten på uppgifterna som ligger till grund för behörighetskontroll av intyg föreslog Utredningen om rätt information i vård och omsorg att Transportstyrelsen skulle få ha direktåtkomst till vissa uppgifter i . Utred- ningen angav också att det inte kunde bortses ifrån att den dåvarande omfattande hanteringen av personuppgifter i själva verket kunde utföras säkrare genom direktåtkomst och därmed även gagna de registrerades personliga integritet. I avsnitt 5.3.3 redogörs för de sekretessbrytande bestämmelser som finns i HOSP-förordningen. 5.2.4Tidigare utredning om direktåtkomst till Utredningen om rätt information i vård och omsorg hade som del- uppdrag att analysera förutsättningarna för att på internet eller genom elektronisk direktåtkomst öka tillgängligheten till vissa personuppgifter i och föreslog i delbetänkandet Bättre behörighetskontroll – Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (SOU 2012:42) bl.a. att skulle få erbjuda allmänheten direktåtkomst till ett begränsat antal uppgifter i registret genom t.ex. internetpublicering. Utredningen föreslog även direktåtkomst för vårdgivare, (numera E-hälsomyndigheten9) och Transportstyrelsen. Av remissvaren på det delbetänkandet framgår bl.a. att förslagen om direktåtkomst för vissa aktörer mottogs i huvudsak positivt men att det skulle kunna finnas ytterligare aktörer med behov av direkt- åtkomst. föreslog därför i sitt remissvar att myndig- heten skulle ges möjlighet att medge direktåtkomst till andra myn- digheter som har behov av uppgifter i sin verksamhet och vars syfte med användningen av uppgifterna överensstämmer med registrets ändamål enligt HOSP-förordningen. En majoritet av remissinstan- serna såg också ett behov av ett publikt register. Dock ansåg de flesta remissinstanserna att även uppgifter om behörighetsinskränkningar borde göras tillgängliga via direktåtkomst för allmänheten, vilket inte var en del av utredningens förslag. Alla remissinstanser var dock inte positiva till förslagen, främst förslaget om att skapa en direkt- åtkomst till registret för allmänheten kritiserades.10 Skälen som angavs var bl.a. att allmänheten inte skulle vara särskilt hjälpt av sökresul- taten, att hälso- och sjukvårdspersonal riskerar att uppfattas som olämpliga utifrån sökresultat och att förslaget skulle kunna ge all- mänheten uppfattningen att patienten ansvarar för att säkerställa att behandlande hälso- och sjukvårdspersonal är behöriga och lämpliga. Till följd av utredningen gjordes som ovan nämnts vissa ändringar i HOSP-förordningen. Dock medgavs endast offentliga vårdgivare direktåtkomst, medgavs ingen direktåtkomst, och inte heller förslaget om ett publikt register eller internetpubli- cering ledde till någon ändring. 5.2.5Regleringen i några andra länder Utredningen har inte för avsikt att närmare redogöra för regleringen i andra länder av tillgången till uppgifter om hälso- och sjukhus- personals behörighet. Utredningen om rätt information i vård och omsorg redovisade kortfattat i delbetänkandet Bättre behörighets- kontroll – Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (SOU 2012:42) den grundläggande regleringen 9E-hälsomyndigheten bildades , genom en ombildning av . 10Se t.ex. remissvar från , Tandvårds- och läkemedelsförmåns- verket och Falu kommun. i frågan i de nordiska länderna samt mycket kortfattat för regleringen i , och Nederländerna.11 Sammanfattningsvis konstaterades att samtliga nordiska länder förutom har någon form av publika register över legitimerad hälso- och sjuk- vårdspersonal. Det kan dock vara av intresse att här redovisa något om vilka olika sökkriterier som används i de nordiska ländernas sök- system. I kan man söka med hjälp av personens namn eller registreringsnummer, i är sökkriterierna antingen ett särskilt norskt HPR-nummer eller ett norskt personnummer. I och är flera uppgifter offentligt tillgängliga på internet. Även i de andra nämnda länderna kunde konstateras att det finns olika former av publika register med uppgifter om hälso- och sjukvårds- personal. 5.2.6Regleringen för några andra yrkesregister – en kort jämförelse Förutom register för yrken med behörighetskrav och legitimation inom hälso- och sjukvård finns även register för vissa andra yrken, såsom fastighetsmäklare och revisorer. Utredningen ser ett värde i att kortfattat redovisa något om dessa register i jämförande syfte. Fastighetsmäklarinspektionen är en statlig myndighet som ansvarar för registrering och tillsyn av fastighetsmäklare. Fastighetsmäklarinspektionen ska föra ett register över registrerade fastighetsmäklare och gör detta i fastighetsmäklarregistret.12 Bestäm- melser om registret finns i fastighetsmäklarförordningen (2011:668). Enligt bestämmelserna ska bl.a. följande uppgifter registreras om varje fastighetsmäklare: –namn, personnummer eller, om sådant saknas, samordnings- nummer eller födelsedatum, folkbokföringsadress eller, om sådan saknas, bostadsadress, e-postadress och telefonnummer, 11SOU 2012:42 s. 41–44. 12I fanns det cirka 7 200 registrerade mäklare. –i förekommande fall det företagsnamn som mäklaren driver sin verksamhet under, –eventuell arbetsgivares namn, adress och telefonnummer samt, om arbetsgivaren är en juridisk person, organisationsnummer, –typ av registrering (fullständig registrering eller registrering för hyresförmedlare), –nuvarande och tidigare ansvarsförsäkring, –datum för beslut om registrering, och –datum för beslut om avregistrering (23 §). Det är Fastighetsmäklarinspektionen som är personuppgiftsansvarig för registret (21 §). Fastighetsmäklarinspektionen ska dessutom enligt 26 § hålla följande uppgifter i registret tillgängliga på sin webbplats: –mäklarens namn, –mäklarens senaste registreringsdatum, –typ av registrering (fullständig registrering eller registrering som hyresförmedlare), –namn och adress till det företag som mäklaren antingen driver eller arbetar hos, och –om mäklaren har en tillfällig registrering: vilket land (medlems- stat) mäklaren är etablerad i och hur länge den tillfälliga regi- streringen gäller. Personuppgifter i fastighetsmäklarregistret får behandlas om det behövs för prövning av en ansökan om registrering eller en under- rättelse om tillfällig verksamhet, den tillsyn som Fastighetsmäklar- inspektionen utövar över fastighetsmäklare enligt fastighetsmäklar- lagen (2011:666), och för information till allmänheten om mäklare som är eller har varit registrerade (22 §). Personuppgifter som behandlas för ändamål som anges ovan får också behandlas för att fullgöra uppgiftslämnande som sker i överens- stämmelse med lag eller förordning. Uppgifterna får även behandlas för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna Utöver detta finns bl.a. bestämmelser om vilka övriga uppgifter som får antecknas i registret i ett tillsynsärende eller för prövning av frågor om registrering (25 §). Det finns även bestäm- melser om gallring av personuppgifter i registret (27–30 §§). Uppgifterna som tillhandahålls på Fastighetsmäklarinspektionens webbplats lagras inte på myndighetens webbplats utan tillhandahålls genom en utvecklad fråga-svarfunktion som ansluter till en utvecklad s.k. nod. Uppgifterna som tillhandahålls är därmed aktuella men genom noden kan den information som tillhandahålls begränsas. Register för revisorer eller registrerade revisionsbolag är regeringens expertmyndighet i frågor om revisorer och revision. Myndigheten utövar tillsyn över godkända och auktoriserade revisorer och registrerade revisionsföretag, samt examinerar och auktoriserar revisorer. För att vara godkänd eller auktoriserad revisor måste man uppfylla särskilda i revisorslagen (2001:883) uppställda krav avseende bl.a. utbildning, erfarenhet och redbarhet. ska föra ett register över revisorer, regi- strerade revisionsbolag och revisorer från tredjeland (40 § revisors- lagen).13 Närmare bestämmelser om registret finns i främst i förord- ningen (1995:665) om revisorer, revisorsförordningen.14 Av 15 § revisorsförordningen följer att registret ska för varje revisor inne- hålla uppgifter om: –namn, registernummer och personnummer eller, om sådant sak- nas, födelsedatum, –bostadsadress och tjänsteadress, och –i förekommande fall företagsnamn, organisationsnummer, post- adress och webbplats för det registrerade revisionsbolag som revisorn utövar verksamhet i. 13Vid utgången av fanns det cirka 3 100 kvalificerade revisorer, 2021, Årlig rapport , s. 6, dnr 2021–0499. 14Även förordningen (2007:1077) med instruktion för innehåller bestäm- melser om att har som uppgift att föra ett register. är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som sker i registret (12 §). Det framgår dessutom av 17 § att de uppgifter i registret som framgår av 15 § ska hållas tillgängliga på webbplats. Detta gäller dock inte uppgifterna om personnummer och bostadsadresser. Webbsidan uppdateras en gång . Det finns även bestämmelser om att uppgifter om revisorer eller registrerade revisionsbolag ska tas bort (gallras) ur registret efter att ett beslut om upphävande av auktorisation, godkännande eller registrering, eller meddelat beslut om avslag på ansökan om fortsatt auktorisation, godkännande eller registrering har fått laga kraft (16 §). 5.3Sekretess och sekretessbrytande reglering 5.3.1Sekretessregleringen för uppgifter i Offentlighetsprincipen ger var och en rätt att på begäran ta del av uppgifter som finns i allmänna handlingar hos svenska myndigheter. Offentlighetsprincipen får bara inskränkas om det är påkallat av hänsyn till vissa särskilt angivna intressen, såsom t.ex. skyddet för enskildas personliga förhållanden. Inskränkningar måste anges i en särskild lag eller i annan lag till vilken den lagen hänvisar (2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen). Den särskilda lag som avses är offentlig- hets- och sekretesslagen. Enligt 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen, gäller sekre- tess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. En förutsättning för att sekretess ska gälla enligt denna bestämmelse är bl.a. att uppgiften förekommer i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen. I den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, gäller sekretess även om uppgiften förekommer i annan verksamhet som avser registrering av en bety- dande del av befolkningen. Huvudregeln är således att uppgifterna i de register som omfattas av bestämmelsen ska vara offentliga. Endast om det av särskild anledning kan antas att ett utlämnande skulle leda till skada eller men kan uppgifter hemlighållas. Regeringen har i 6 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) meddelat sådana föreskrifter om sekretess i annan verk- samhet som avser registrering av en betydande del av befolkningen. Av föreskrifterna framgår att sekretess gäller bl.a. för uppgift om enskilds personliga förhållanden i , om det av sär- skild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men om uppgiften röjs. Huvudregeln är alltså att uppgifterna i är offentliga. Endast om det finns särskild anled- ning att anta att ett utlämnande skulle leda till skada eller men om- fattas uppgifterna av sekretess. Sekretesskyddet för uppgifterna är följaktligen svagt och huvudregeln är att uppgifterna inte får hem- lighållas. lämnar därför rutinmässigt ut uppgifter ur registret i enlighet med en begäran, om det inte finns särskild anled- ning att anta att ett utlämnande i det enskilda fallet skulle leda till skada eller men för den enskilde eller någon som står den enskilde nära. En sådan särskild anledning skulle kunna vara att uppgifterna kan avslöja var någon som är hotad eller förföljd bor eller uppehåller sig. I finns visserligen inte uppgifter som direkt pekar ut var den registrerade bor eller uppehåller sig, såsom uppgift om bostadsadress eller arbetsplats. Däremot innehåller registret upp- gift om folkbokföringsort, vilket om inte annat kan ge en indikation om den registrerades hemvist. Det kan därför inte uteslutas att vissa uppgifter i registret kan bedömas vara sekretessbelagda i ett enskilt fall där den enskilde är hotad eller förföljd. En anledning till att göra en närmare skadebedömning kan således vara att den enskilde efter beslut av har fått skyddade personuppgifter, exempelvis en sekretessmarkering i folkbokföringen, och den informationen nått . Till skydd för förföljda personer finns dessutom en sekretess- bestämmelse för uppgift om enskilds personliga förhållanden oav- sett i vilket sammanhang uppgiften förekommer (21 kap. 3 § OSL). I bestämmelsen anges att sekretess gäller för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplys- ning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den en- skildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för mot- svarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. Sekretess gäller vidare för personuppgift, bl.a. om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen (21 kap. 7 § OSL). Slutligen bör det nämnas att sekretessbestämmelser till skydd för den enskilde som huvudregel inte gäller i förhållande till den enskilde själv (12 kap. 1 § OSL). 5.3.2Allmänt om sekretessbrytande bestämmelser Sekretess gäller som huvudregel både mot enskilda och mot andra svenska myndigheter (8 kap. 1 § OSL). I vissa fall måste dock myndigheter kunna utbyta uppgifter för att kunna utföra sina arbets- uppgifter. Sekretessregleringen innehåller därför särskilda sekretess- brytande bestämmelser. Dessa har utformats efter en intresseavväg- ning mellan myndigheternas behov av att utbyta uppgifter och det intresse som den aktuella sekretessbestämmelsen avser att skydda. Definitionen av en sekretessbrytande bestämmelse är att det är en bestämmelse som innebär att en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut under vissa förutsättningar (3 kap. 1 § OSL). Dataskyddsregler som innebär att uppgifter får lämnas ut i en viss form, dvs. bestämmelser om utlämnande på medium för automa- tiserad behandling respektive direktåtkomst, har inte någon sekre- tessbrytande effekt i sig. Dataskyddsreglerna måste därför i många fall kompletteras med särskilda sekretessbrytande bestämmelser för att direktåtkomsten ska kunna komma till stånd.15 Det beror på att bestämmelser om direktåtkomst har en annan funktion än de sekre- tessbrytande reglerna. Sekretessbrytande regler anger i vilken mån sekretessbelagda uppgifter överhuvudtaget får lämnas från en myn- dighet till en annan. Bestämmelser om direktåtkomst tar endast sikte på formen för utlämnandet. Om avsikten är att sekretessbelagda uppgifter under vissa förut- sättningar ska kunna lämnas ut elektroniskt till en viss myndighet eller till en enskild, måste det finnas eller införas regler som har en sekretessbrytande effekt. 15Se t.ex. prop. 2004/05:164 brottsbekämpning – Effektivare uppgiftsbehandling s. 83, prop. 2009/10:85 Integritet och effektivitet i polisens brottsbekämpande verksamhet, s. 189–190 och dir. 2011:86 Integritet, effektivitet och öppenhet i en modern e-förvaltning, s. 11. 5.3.3Sekretessbrytande bestämmelser till förmån för svenska myndigheter Sekretessbrytande regler som gäller i förhållande till svenska myn- digheter ska införas i offentlighets- och sekretesslagen eller i lag eller förordning som den lagen hänvisar till (8 kap. 1 § OSL). Någon hän- visning till den lag eller förordning som innehåller en sekretess- brytande bestämmelse behöver dock inte tas in i offentlighets- och sekretesslagen, om bestämmelsen i fråga utformas som en uppgifts- skyldighet (se 10 kap. 28 § första stycket OSL). Av 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen följer att sekre- tess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Det är inte nödvän- digt att bestämmelsen om uppgiftsskyldighet har utformats med utgångspunkt från att uppgifterna kan vara hemliga. Däremot krävs för att bestämmelsen ska beaktas att den uppfyller vissa krav på konkretion. Den kan ta sikte på utlämnande av uppgifter av ett speciellt slag, gälla en viss myndighets rätt att få del av uppgifter i allmänhet eller avse en skyldighet för en viss myndighet att lämna andra myndigheter information.16 Uppgiftsskyldighet mellan svenska myndigheter kan också följa av EU-förordningar, en sådan rättsakt jämställs med lag vid tillämpning av 10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen.17 När det gäller sekretessbrytande regler till förmån för svenska myndigheter som avser uppgifter om enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden måste hänsyn tas till att var och en gent- emot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den person- liga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervak- ning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden (2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen). En inskränkning i denna fri- och rättighet får endast göras i lag (2 kap. 20 § första stycket 2 regeringsformen).18 Detta innebär att en uppgiftsskyldighet i för- hållande till en svensk myndighet som omfattar uppgifter om en- skilda i vissa fall kan behöva införas på lagnivå.19 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m. m, Del A s. 322. 17Se t.ex. prop. 2012/13:122 Ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergi- produkter, s. 42. 18Jfr dock p. 2 i övergångsbestämmelserna till SFS 2010:1408. 2009/10:80 En reformerad grundlag, s. 184. Konsekvenser av att en uppgift lämnas till en annan myndighet Får en myndighet en sekretessreglerad uppgift från en annan myn- dighet, gäller sekretess för uppgiften hos den mottagande myndig- heten endast om sekretess följer av en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig hos den mottagande myndigheten eller av en bestämmelse om överföring av sekretess. Motsvarande gäller om en myndighet har elektronisk tillgång till en sekretessreglerad uppgift hos en annan myndighet (7 kap. 2 § OSL). Det finns alltså inte någon generell regel om överföring av sekretess mellan myndigheter. Det finns dock en särskild bestämmelse om överföring av sekre- tess vid elektronisk tillgång för myndigheter. Om en myndighet har elektronisk tillgång till uppgifter i en annan myndighets upptagning för automatiserad behandling och dessa uppgifter omfattas av sekre- tess hos den utlämnande myndigheten, överförs sekretessen till den mottagande myndigheten (11 kap. 4 § OSL). Med formuleringen att ”en myndighet hos en annan myndighet har elektronisk tillgång till en upptagning för automatiserad behandling” avses att upptagningen ska vara tillgänglig hos den mottagande myndigheten på ett sådant sätt som avses i 2 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen, dvs. upptag- ningen ska vara tillgänglig med tekniskt hjälpmedel som myndig- heten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas.20 Av förarbetena framgår att bestämmelsen om överföring av sekretess endast tar sikte på direkt- åtkomstsituationer.21 Detta framgår också tydligt av 11 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen och rubriken till den bestämmel- sen. Detta gäller dock inte om en sekretessbestämmelse till skydd för samma intresse redan är tillämplig på uppgifterna hos den mottagande myndigheten (11 kap. 8 § OSL). Om det finns en sekre- tessbestämmelse som är primärt tillämplig hos den mottagande myndigheten, är det således den bestämmelsen som ska tillämpas i stället för den överförda sekretessen oavsett om den primära sekre- tessen22 är starkare eller svagare än den sekundära sekretessen23. 20Lenberg, m.fl., Offentlighets- och Sekretesslagen, kommentaren till 11 kap 4 §, version:22. 2007/08:160 Utökat elektroniskt informationsutbyte, s. 164 och Lenberg, m.fl., Offentlig- hets- och Sekretesslagen, kommentaren till 11 kap 8 §, version:22. 22En bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av att bestämmelsen riktar sig direkt till myndigheten eller omfattar en viss verksamhetstyp eller en viss ärendetyp som hanteras hos myndigheten, (3 kap. 1 § OSL). 23En bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av en bestämmelse om överföring av sekretess (3 kap. 1 § OSL). uttryckliga undantag i offentlighets- och sekretesslagen från den primära sekretessbestämmelsens tillämpningsområde (se t.ex. 39 kap. 2 § 2 st. OSL) har företräde framför den överförda sekretessen. Detta innebär att det kan vara så att en uppgift som omfattas av sekretess hos den utlämnande myndigheten inte gör det hos en myndighet som har direktåtkomst till uppgiften hos den utlämnande myndigheten. Bestämmelser med sekretessbrytande effekt i HOSP-förordningen Som ovan nämnts behöver de sekretessbrytande bestämmelserna vara formulerade på olika sätt beroende på om avsikten är att upp- gifterna ska lämnas ut på medium för automatiserad behandling eller via direktåtkomst. I HOSP-förordningen finns sekretessbrytande bestämmelser för informationsöverföring genom direktåtkomst i 7 § c andra stycket, 7 d och 7 e §§. I dessa bestämmelser anges att , Transportstyrelsen och offentliga vårdgivare har rätt att vid direktåtkomst ta del av de uppgifter som de enligt förordningen får ha direktåtkomst till i registret. Det är fråga om uppgiftsskyldig- heter, eftersom rätten att ta del av uppgifter logiskt motsvaras av en skyldighet för att lämna ut uppgifterna. Här har uppgiftsskyldigheten alltså begränsats till att bara gälla vid direkt- åtkomst. Om på annat sätt vill lämna ut uppgifter till dessa myndigheter, måste således en sekretessbedömning göras om det inte finns någon annan sekretessbrytande bestämmelse. IHOSP-förordningen finns bara en generell sekretessbrytande bestämmelse, och den innebär att på begäran av ska lämna ut uppgifter för att utöva tillsyn över hälso- och sjuk- vården och dess personal (7 § c första stycket). Här krävs det alltså en begäran för att utan hinder av sekretess ska få lämna ut uppgifter till (och dessutom att inspektionen ska använda uppgifterna för att utöva tillsyn), men utlämnandet får ske på vilket sätt som helst, muntligen, på papper eller via filöverföring. 5.3.4Sekretessbrytande bestämmelser till förmån för andra än myndigheter Någon bestämmelse som motsvarar 10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen finns inte beträffande uppgifts- utlämnande till enskilda. Sekretessbrytande bestämmelser som gäller i förhållande till enskilda rättssubjekt som exempelvis allmänheten och privata vårdgivare kan föras in i andra lagar än offentlighets- och sekretesslagen eller i en förordning, men då måste en hänvisning till den lagen eller förordningen alltid föras in i offentlighets- och sekre- tesslagen (8 kap. 1 § OSL). Ett exempel på en sådan hänvisning är bestämmelsen i 27 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt den bestämmelsen hindrar inte viss sekretess till skydd för enskild inom verksamhet som rör skatt och tull att uppgifter lämnas till enskilda enligt vad som föreskrivs i förordningen (2001:646) om behandling av uppgifter i verksamhet (se förordningens 5 och 7 §§). Konsekvenser av att en uppgift lämnas till en enskild Om en myndighet har elektronisk tillgång till uppgifter i en annan myndighets upptagning för automatiserad behandling och dessa uppgifter omfattas av sekretess hos den utlämnande myndigheten, överförs som ovan nämnts sekretessen till den mottagande myndig- heten (11 kap. 4 § OSL).