sou · H9B331 · 2022-01-01 00:00:00 — 31Det framgår inte explicit av lagtexten att det är just utandnings- eller salivprov respektive blod- eller urinprov som avses. Detta förtydligas dock i förarbetena till regleringen, se RP 222/2010 rd, s. 323. 32Se RP 222/2010 rd, s. 323. 33En provtagning kostar . Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika har haft en narkotikalagstiftning liknande den svenska. Bruk och innehav av narkotika har alltså ansetts utgöra ett brott och resulterat i böter eller fängelse (8 kap. 24 § första stycket och 31 § andra stycket lov om legemiddell samt 23 kap. 231–233 §§ lov om straff). fattade beslut om att de som använder narkotika i första hand ska erbjudas stöd och behand- ling. I en efterföljande utredning föreslogs en avkriminalisering av bruk och innehav av mindre mängder narkotika för eget bruk.34 Någon lagändring har ännu inte genomförts, men ärendet har remiss- behandlats . I likhet med den svenska regleringen föreskriver norsk rätt dock alltjämt att ingen får föra ett motorfordon när han eller hon är påverkad av alkohol eller annat berusande eller bedövande medel. Om alkoholkoncentrationen i blodet överstiger eller i utandningsluften per liter luft anses föraren alltid som påverkad (4 kap. 22 § lov om vegtrafikk). Vad gäller narkotika föreskrivs ingen generell nollgräns, utan endast krav på att en på- verkan kan fastställas. Det anges inte i lagtexten vilken grad av påver- kan som krävs. Av bestämmelsen framgår dock att en person alltid anses som påverkad om koncentrationen av narkotika uppgår till vissa fasta gränsvärden (4 kap. 22 § tredje stycket lov om veg- trafikk)35. Vidare finns även fasta gränsvärden för när ett drog- rattfylleribrott ska rubriceras som grovt till följd av den uppmätta koncentrationen.36 En polisman har enligt norsk rätt möjlighet att genomföra alkoholutandningsprov eller annan typ av sållningsprov för att avgöra om en person är påverkad av narkotika eller annat berusnings- medel om det föreligger misstanke om rattfylleri, drograttfylleri eller annan brottslighet enligt lov om vegtrafikk. Motsvarande möjlighet finns även om föraren varit inblandad i en trafikolycka eller blir stoppad i en vägkontroll (4 kap. 22 a § lov om vegtrafikk). 35Se även 5 kap. 31 § loven om vegtrafikk avseende de påföljder som överträdelser av regler- ingen kan medföra. 36Se även om faste grenser for påvirkning av andre berusende eller bedøvende middel enn alkohol m.m. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika Den norska polisen använder sig av ett salivbaserat sållnings- instrument för narkotika av samma typ som den danska polisen.37 Instrumentet kan detektera cannabis, amfetamin, metamfetamin, kokain, bensodiazepiner och opiater. Endast polismän som har genomgått särskild utbildning får genomföra sållningsprovet. Utfallet av salivanalysen får inte vara ensamt avgörande för om personen ska bli föremål för ytterligare provtagning. Polismannen som utför testet ska i stället göra en helhetsbedömning utifrån samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Eftersom salivanalysen tar omkring och provtagningen är betydligt dyrare än utandningsproven, används metoden inte i lika stor omfattning som det traditionella utandningsinstrumentet för alkohol. Trots detta har antalet ärenden avseende drograttfylleri ökat med omkring 1 000 2015 då det nya instrumentet togs i bruk. 8.4Kontroll av alkohol- och droganvändning i trafiken För att motverka förekomsten av rattfylleri och öka trafiksäkerheten krävs förebyggande åtgärder. En viktig del i detta är Polismyndig- hetens arbete med trafiknykterhetskontroller. Regeringen har tidi- gare konstaterat att den preventiva effekten av nykterhetskontroller inte enbart består av den avskräckande effekt som ett straff innebär. Även det faktum att det uppfattas finnas en stor risk att ertappas utgör ett verksamt medel för att avhålla trafikanter från att framföra fordon efter att ha druckit alkohol eller intagit droger. Ytterligare en viktig omständighet är att kontrollerna bidrar till att upptäcka rattfylleribrott och förhindrar därmed trafikolyckor. Utöver möjligheterna att genomföra nykterhetskontroller med alkoholutandningsprov och ögonundersökning har Polismyndig- heten befogenhet att vidta en rad andra åtgärder, alltifrån omhänder- tagande av fordonsnycklar till kroppsbesiktning och straffproces- suella tvångsmedel enligt reglerna i . Genom lag- stiftning som trädde i kraft har även tjänstemän vid 37Den norska polisen har använt sig av instrumenten Testkasett DrugWipe 5S samt Dräger DrugTest 5000. 2007/08:53, s. 26. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika och möjlighet att vidta vissa åtgärder för att ingripa mot rattfylleri. I förarbetena till lagändringen angavs att det förekommer att personer som ankommer till gränser eller hamnar med fordon är påverkade av till exempel alkohol samt att det därför är angeläget att kontrollen av trafiknykterheten är effektiv vid hamnar och gränser. Tjänstemän vid och Kust- bevakningen gavs således möjlighet att ta alkoholutandningsprov samt göra ögonundersökningar. I samband med lagändringen gavs också bilinspektörer befogenhet att genomföra utandningsprov. I nedanstående avsnitt redogörs för en del av de verktyg som de brottsbekämpande myndigheterna kan använda sig av i syfte att motverka och förhindra rattfylleri och drograttfylleri. 8.4.2Polisens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott I23–28 kap. finns bestämmelser om förundersök- ning och användning av tvångsmedel. Förundersökning ska inledas så snart det på grund av angivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats (23 kap. 1 § första stycket ). Beslut om att inleda förunder- sökning ska fattas av eller åklagare. Om förunder- sökning har inletts av och saken inte är av enkel beskaffenhet, ska ledningen övertas av åklagare så snart någon skä- ligen kan misstänkas för brottet. Också i annat fall ska åklagaren överta ledningen av förundersökningen när det är påkallat av sär- skilda skäl (23 kap. 3 § första stycket ). En polisman får vidta vissa utredningsåtgärder innan en förunder- sökning har hunnit inledas, bland annat hålla förhör och genomföra andra utredningsåtgärder som har betydelse för utredningen (23 kap. 3 § tredje stycket ). En sådan utredning brukar betecknas primärutredning. Åtgärder som kan bli aktuella är främst platsundersökning och sådant förhör med vittnen och parter som kan ske i nära anslutning till att brottet begåtts. Under en förundersökning gäller bestämmelserna om använd- ning av tvångsmedel (23 kap. 16 § ). Beslut om att tvångsmedel ska användas ska som huvudregel fattas av undersök- ningsledaren, åklagaren eller rätten. En polisman har vissa självstän- Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika diga befogenheter att använda tvångsmedel eller andra åtgärder före eller under en förundersökning. Föremål som skäligen kan antas ha betydelse för en brottsutred- ning eller vara förverkat på grund av brottet kan tas i beslag enligt reglerna i 27 kap. (27 kap. 1 § ). Den som med laga rätt griper eller anhåller en misstänkt eller verkställer häktning, husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning får ta föremål som därvid påträffas i beslag. Föremål som påträffas i annat fall får tas i beslag av undersökningsledaren eller åklagaren eller, om fara är i dröjsmål och det inte är fråga om vissa försändelser, av en polisman (27 kap. 4 § ). Med fara i dröjsmål avses att situa- tionen är sådan att ändamålet med åtgärden riskerar att gå om intet om beslut från undersökningsledaren eller åklagaren måste inväntas. Husrannsakan är ett tvångsmedel som syftar till att bereda myn- digheterna tillträde till hus, rum eller annat slutet förvaringsställe för att där söka efter personer som ska frihetsberövas, hämtas till förhör eller rätten, underkastas kroppsvisitation eller kroppsbesiktning, söka efter föremål som kan tas i beslag eller i förvar samt efterforska omständigheter som kan ha betydelse för utredning av brott (28 kap. 1–3 a §§ ). Som slutet förvaringsutrymme betraktas till exempel en stängd bil.39 Husrannsakan ska beslutas av undersök- ningsledaren, åklagaren eller rätten (28 kap. 4 § ). En polisman har dock befogenhet att göra husrannsakan utan att det finns ett beslut från sådan befattningshavare, om det är fara i dröjsmål och åtgärden inte gäller delgivning (28 kap. 5 § ). Om det finns anledning att anta att ett brott på vilket fängelse kan följa har begåtts får den som skäligen kan misstänkas för brottet kroppsvisiteras. Syftet med kroppsvisitationen är att söka efter före- mål som kan tas i beslag eller i förvar eller för att utröna omstän- digheter som kan vara av betydelse för utredning om brottet (28 kap. 11§ första stycket ). Enligt 28 kap. 12 § rättegångs- balken får den som skäligen kan misstänkas för brott på vilket fängelse kan följa kroppsbesiktigas för samma ändamål. Vid beslut om och genomförande av en kroppsbesiktning ska proportionali- tetsprincipen tillämpas. Den innebär att skälen för åtgärden ska upp- väga det intrång eller de men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte (28 kap. 3 a § och 13 § första stycket ). Förordnande om kroppsvisitation beslutas av undersöknings- 39SOU 1938:44, s. 328. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika ledaren, åklagaren eller rätten. Vid fara i dröjsmål får åtgärden beslutas av en polisman (28 kap. 4 och 13 §§ ). En polisman har enligt regleringen i polislagen (1984:387) rätt att stoppa ett fordon om det finns anledning att anta att någon som färdas i fordonet har gjort sig skyldig till brott, om det behövs för att med laga stöd ingripa mot någon som färdas i fordonet genom att frihets- beröva honom eller henne eller på annat sätt inskränka hans eller hennes rörelsefrihet eller underkasta vederbörande kroppsvisitation eller kroppsbesiktning eller om det behövs för att genomföra hus- rannsakan i fordonet. Vidare har en polisman rätt att stoppa ett for- don om det finns behov för att reglera trafiken eller kontrollera fordon, förare eller fordons last enligt vad som är särskilt föreskrivet (22 § polislagen). Ett exempel på sådana föreskrifter är bestäm- melserna i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov. En polisman får, i den mån andra medel är otillräckliga, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd. Denna rättighet gäller till exempel en polisman som med laga stöd stoppar ett fordon eller annat transportmedel eller ska kontrollera ett fordons last (10 § första stycket 5). Våldsanvändning i det sammanhanget kan bland annat innebära användning av tekniska hjälpmedel såsom spikmatta. Om det krävs för att genomföra en fordons- eller lastkontroll får en polisman använda våld också efter att fordonet har stoppats.40 Omhändertagande av fordonsnycklar m.m. Om det av särskilda skäl anses finnas risk för att en person ska göra sig skyldig till rattfylleribrott av något slag får en polisman tillfälligt omhänderta fordonsnycklar, annat som behövs för färden, eller fordonet (24 a § första stycket polislagen). Bestämmelsen är enligt förarbetena i första hand avsedd att ge polisen uttryckligt lagstöd för att omhänderta fordonsnycklar så att man på ett enkelt sätt kan för- hindra att ett nära förestående trafiknykterhetsbrott begås. I undan- tagsfall kan det finnas situationer där det kan bli fråga om att i stället omhänderta själva fordonet, exempelvis om det finns anledning att 40Berg, U., Kommentar till polislagen, (, ), kommentar till 10 §, Karnov. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika tro att den berusade personen har tillgång till nycklarna men polisen inte kan hitta dem. Med uttrycket annat som behövs för färden avses till exempel ett kort som ersätter fordonsnyckeln.41 Om förutsättningarna i 24 a § första stycket är uppfyllda och om det är nödvändigt för att söka efter sådan egendom som anges där, får en polisman även kroppsvisitera den som kan komma att göra sig skyldig till brottet samt genomsöka fordonet (24 a § andra stycket). I de fall då nycklarna inte frivilligt lämnas över, och inte heller är synliga, kan det finnas skäl för kroppsvisitation.42 Körkortslagen (1998:488) innehåller bestämmelser om bland annat körkortsingripanden, alltså varning och återkallelse vid olika typer av trafikbrott och liknande. Av lagen framgår bland annat att ett körkort ska omhändertas om en körkortsinnehavare vid förandet av ett motordrivet fordon visat tydliga tecken på påverkan av alkohol eller annat ämne eller om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas på grund av att körkortsinnehavaren har gjort sig skyldig till exempelvis rattfylleri eller grovt rattfylleri (5 kap. 7 § 1 och 2). Omhändertagande av körkort eller en motsvarande behörig- hetshandling beslutas av , åklagare eller i vissa fall eller (7 kap. 4 §). 8.4.3Tullverkets och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott Av lagen (2008:322) om och befo- genheter att ingripa mot rattfylleribrott följer att eller får besluta att inleda förundersökning om ratt- fylleribrott. De befogenheter och skyldigheter som undersöknings- ledaren har enligt gäller då tjänstemännen vid eller . Om saken inte är av enkel beskaf- fenhet, ska ledningen av förundersökningen övertas av åklagare så 2003/04:159, s. 13 f. och 21 f. 2003/04:159, s. 22. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagare ska också i andra fall överta ledningen när det behövs av särskilda skäl (3 §). Tjänstemannen har under primärutredningen samma befogenhet som en polisman att hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen av rattfylleribrott (4 § första stycket). Därutöver har tjänstemannen samma befogenheter som en polisman har att gripa den som misstänks för rattfylleribrott, ta med någon till förhör, ta egendom i beslag och genomföra husrannsakan samt besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning (5–8 §§). Vad gäller våldsanvändning föreskrivs i 13 § ovannämnda lag att en kustbevakningstjänsteman i samband med åtgärder som anges i den aktuella lagen får använda de medel som anges i kustbevaknings- lagen (2019:32) för att genomföra en tjänsteåtgärd. Av 2 kap. 4 § kustbevakningslagen följer att en kustbevakningstjänsteman, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omstän- digheterna är försvarligt, får använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd i den brottsbekämpande eller ordningshållande verk- samheten. Detta gäller bland annat om tjänstemannen möts med våld eller hot om våld, om någon som ska häktas eller anhållas eller annars med stöd i lag ska berövas friheten försöker undkomma eller tjänstemannen annars möts av motstånd när ett sådant frihets- berövande ska verkställas. En tjänsteman vid har i den mån andra medel är otill- räckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, befogenhet att använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, om tulltjänstemannen med laga stöd ska stoppa ett fordon eller annat transportmedel eller ska kontrollera ett fordon eller ett fordons last (13 § lagen om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott och 29 § första stycket polislagen). Slutligen har tjänstemän vid eller , som tidigare nämnts, rätt att genomföra alkoholutandningsprov och ögonundersökning vid misstanke om rattfylleri. De har då samma befogenheter som en polisman har enligt 22 § polislagen att stoppa ett fordon eller ett annat transportmedel (1 § lagen om alkohol- utandningsprov (1976:1090) och 4 § lagen (1999:216) om ögon- Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika undersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken). Det bör vidare nämnas att såväl tulltjänstemän som tjänstemän vid Kust- bevakningen har rätt att bära tjänstevapen. En tulltjänsteman är dock förhållandevis sällan beväpnad, medan en tjänsteman vid Kust- bevakningen generellt sett ska vara beväpnad i tjänsten. Omhändertagande av fordonsnycklar och körkort Tjänstemän vid och har befogenhet att, i syfte att förhindra rattfylleribrott, tillfälligt beslagta fordonsnyck- lar, annat som behövs för färden, eller fordonet samt att genomföra kroppsvisitation och genomsöka fordonet (9 § lagen om och befogenheter att ingripa mot rattfylleri- brott). En tjänsteman som har omhändertagit sådan egendom ska skyndsamt anmäla det till , som ska pröva om omhändertagandet ska bestå och ansvara för den fortsatta hanteringen av frågan (10 § nämnda lag). Genom lagändringen 200843 fick tjänstemän vid och även rätt att omhänderta körkort om en körkorts- innehavare vid förandet av ett motordrivet fordon visat tydliga tecken på påverkan av alkohol eller annat ämne eller om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas på grund av att körkortsinnehavaren har gjort sig skyldig till exempelvis rattfylleri eller grovt rattfylleri (7 kap. 4 § körkortslagen). 8.4.4Bilinspektörers befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott En bilinspektör är den som har anställning som bilinspektör hos (1 kap. 3 § fordonslagen (2002:574)). Genom regleringen i 3 kap. 2 § fordonslagen har en bilinspektör rätt att på egen hand stoppa ett fordon för kontroll avseende till exempel flygande inspektion, men han eller hon har dock inte rätt att stoppa ett fordon i syfte att genomföra en nykterhetskontroll.44 Till skillnad från polismän har bilinspektörer dock inte rätt att bruka våld i samband med att ett fordon stoppas, utan är hänvisade till möjligheten 2007/08:53. 2007/08:53, s. 91. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika till så kallat envarsgripande45. En trafikant är dock skyldig att lyda en bilinspektörs anvisning för trafiken (2 kap. 3 § andra stycket trafik- förordningen (1998:1276)). En förare som inte gör detta kan dömas till penningböter (14 kap. 3 § 1 trafikförordningen). Vidare har bilinspektören befogenhet att ta sållningsprov enligt lagen om alkoholutandningsprov, men får inte ta bevisprov eller genomföra ögonundersökning (2 § första och andra stycket lagen om alkoholutandningsprov samt lagen om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken). 8.5Tekniska kontrollmöjligheter avseende narkotikapåverkan i trafiken Ett av de grundläggande problemen avseende sållning för narkotika är att det inte funnits tekniska förutsättningar för att genomföra snabba och säkra sållningsprov vid en nykterhetskontroll i trafiken. Däremot utförs drogtester med hjälp av snabbtester för saliv och urin i i många andra verksamheter och sammanhang. Dessa är dock av varie- rande kvalitet och det är förhållandevis vanligt att den personal som använder testen saknar både den kunskap och utbildning som krävs för ett säkert användande.46 Vidare saknas en europeisk standard som gäller snabbtester för droganalys. Sammantaget gör det att resultatet som erhålls från testerna är osäkra. I syfte att minska osäkerheten och kostnaderna samt höja kvaliteten för användandet av snabbtester för droganalys inledde standardiseringskommittén Snabbtester för droganalyser47 ett arbete med att utveckla en svensk standard för snabbtester för narkotika. Kommittén drivs av för standarder (SIS). I kommittén ingår ett femtontal aktörer från myndigheter och olika branscher, bland annat , Rättsmedicinal- verket, och . Arbetet fokuserar på specifikationer för hur testerna bör utformas, vilken kvalitet de bör ha och hur de kan bedömas vid upphandling. Kommittén gör också handlings- 45Enligt 24 kap. 7 § får envar gripa den som har begått brott, på vilket fängelse kan följa, om han eller hon påträffas på bar gärning eller flyende fot. 46Uppgift från Kommittén Snabbtester för droganalyser, SIS/TK 609. 47SIS/TK 609. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika planer för hanteringen av testerna. Den nuvarande planeringen inne- bär att arbetet ska slutföras . Arbetet inom kommittén fokuserar uteslutande på snabbtester för saliv och urin. Det finns dock även andra tekniker som används för snabbtest av narkotika. Nedanstående avsnitt sammanfattar ett urval av de tekniker som förekommer. En metod som används för snabbtester är salivprov och provtagning av munvätska. Provtagningen innebär vanligtvis att det tas ett saliv- prov från tungan eller insidan av kinden på testpersonen med en liten spatel. Provet analyseras sedan i ett analysinstrument. Det finns över 30 olika instrument för den här typen av provtagning, men det är endast ett fåtal som är av högre kvalitet. Vid en annan metod analyseras munvätska som testpersonen har fått skölja munnen med . Fördelen med såväl saliv- som munvätsketesten är de inte är lika ingripande ur integri- tetssynpunkt som exempelvis urinprov. Dessutom kan de ofta identifiera ett stort antal substanser i ett och samma test. En nackdel är att saliv generellt påvisar vad som intagits , vilket gör att resultaten kan skilja sig från exempelvis blod- eller urinanalyser. Salivbaserade sållningsinstrument har använts vid trafikkontroller i flera av våra nordiska grannländer. Provtag- ningen inleds då med att polismannen tar ett salivprov från insidan av kinden eller tungan på testpersonen samt därefter analyserar pro- vet med hjälp av ett portabelt analysinstrument. Hela analysen tar omkring och kan spåra de vanligaste typerna av narko- tika. Ett positivt utslag måste dock generellt sett följas av ett blod- prov för att resultatet ska anses tillförlitligt vid en eventuell efter- följande rättegång. När de salivbaserade sållningsinstrumenten introducerades varie- rade kvaliteten. I vissa fall förekom inte bara problem med otillför- litliga analysresultat, utan också svårigheter kopplat till själva hand- havandet av instrumentet. Ett problem var att många som stoppades för provtagning blev nervösa, vilket resulterade i muntorrhet och svårigheter att ta ett salivprov. De instrument som används i , Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika och har dock en bättre prestanda än de tidiga sållningsinstrumenten, vilket gör att problematiken har minskat.48 Analyser av svett har använts vid snabb- tester för narkotika. Vid provtagning stryks en bomullstuss mot huden samt placeras därefter i ett analysinstrument och analyseras. Metoden är förhållandevis billig och mindre ingripande än exem- pelvis urinprov. Narkotika lagras även i hår och kan spåras genom håranalys under betydligt än genom urin- och blodanalys. När en person tagit en drog cirkulerar drogen i blodet och når kärlen i hårsäckarna. Substansen i drogen lagras sedan i håret och följer med ut genom hårsäcken när hårstrået växer. Genom att analysera hårstrået går det att avgöra om en person tagit en drog . Metoden används bland annat i körkortsärenden när en person behöver kunna visa att han eller hon har varit drogfri för att återfå sitt körkort. Både urin- och blodprov används vid misstanke om bruk av narko- tika eller drograttfylleri då den misstänkte efter ögonundersökning tas med för ytterligare kontroll. Det är endast så länge en drog befinner sig i blodet som den normalt sett utövar någon påverkan på de psykomotoriska funktionerna och därmed förmågan att framföra ett fordon. När drogen lämnat blodomloppet och utsöndrats i urinen har den nämligen passerat de delar av kroppen där den kan ge en trafikfarlig påverkan.49 Detta innebär att urinprov ofta är ett viktigt verktyg för att avgöra om någon har intagit narkotika, men att det inte är lika relevant för sållning vid en vägkontroll. 48De salivbaserade sållningsinstrumentens tillförlitlighet varierar beroende på modell, men som exempel kan nämnas en studie från den norska folkhälsomyndigheten Folkehelse- instituttet (FHI) . Enligt studien visade DrugTest 5000, det instrument som används av den norska polisen, korrekt positivt resultat för narkotika i 68–av fallen. 1998/99:43, s. 24. Trafiksäkerhetskontrollanter och sållning för narkotika Utandningsprov vid nykterhetskontroller kontrollerar nykterhet avseende alkohol.