sou · H9B388 · 2022-01-01 00:00:00 — Utredningen ska undersöka för- och nackdelar med att införa ett nytt brott eller alternativet att utvidga tillämpningsområdet för befintliga brott för att kunna motverka utnyttjande av arbetstagare. Det brott som ligger närmast till hands att undersöka om det kan utvidgas är brottet människoexploatering i 4 kap. 1 b § BrB som är avsett att täcka flera av de förfaranden där arbetskraftsinvandrare ut- nyttjas på det sätt som framkommer i kartläggningen. Problemet med tillämpningen av den straffbestämmelsen tycks dock vara att även om det rent objektivt går att visa att villkoren som arbetstagaren arbe- tar under är uppenbart orimliga kan det vara svårare att bevisa att arbetsgivaren använt något otillbörligt medel, såsom tvång, vilseledande eller utnyttjande av arbetstagarens situation. Ut- nyttjade arbetskraftsinvandrare vill ofta inte vara rättsväsendet be- Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. hjälpligt t.ex. av rädsla för repressalier från arbetsgivaren eller risken för utvisning vilket kan leda till bevissvårigheter. Utan att den ut- nyttjade personen berättar för polis och åklagare hur denne har hamnat i den aktuella situationen blir det i princip omöjligt att bevisa att ett otillbörligt medel använts. En möjlig lösning skulle därför vara att ändra rekvisiten i bestäm- melsen i 4 kap. 1 b § BrB för att på så sätt minska svårigheterna med att tillämpa brottet människoexploatering. Brottet människoexploa- tering har emellertid ett vidare tillämpningsområde än bara exploater- ing i arbete och en sådan justering skulle kunna få oönskade konse- kvenser för andra utnyttjandesituationer som är svåra att överblicka på förhand. Vidare har i sitt betänkande Skärpta straff för brott i kriminella nätverk, SOU 2021:68, bl.a. före- slagit en utvidgning av människoexploateringsbrottet på så sätt att även exploatering i brottslig verksamhet ska omfattas. Ett alternativ är därför att i stället införa ett helt nytt brott som endast tar sikte på exploatering av personer i arbete. I flera utredningar har föreslagits sanktioner mot en arbetsgivare som inte lever upp till de anställningsvillkor som erbjudits i anställ- ningserbjudandet som legat till grund för arbetstillståndet. Inga av förslagen har kunnat genomföras eftersom bestämmelsen i 6 kap. 2 § första stycket UtlL ansetts för oprecis och otydlig för att kunna ligga till grund för en sanktion. Utredningen gör ingen annan bedömning i detta avseende. Ett nytt brott måste därför knyta an till ett eget självständigt och förutsebart rekvisit, i likhet med de som finns i det redan existerande brottet människoexploatering. Att anställningsvillkoren ändras i förhållande till anställningserbju- dandet eller avtalet kan inte heller i sig vara brottsligt. Varken erbju- dandet eller avtalet är bindande och det står parterna fritt att komma överens om andra villkor så länge som dessa är förenliga med 6 kap. 2 § UtlL. Det som däremot bör vara kriminaliserat är att utnyttja någon eller att låta någon arbeta under uppenbart orimliga villkor. Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. 6.3.2Ett nytt brott, exploatering av utländsk arbetskraft, ska införas Förslag: Den som, i annat fall än som avses i 4 kap. 1 a eller 1 b § BrB, exploaterar en utlänning i arbete under uppenbart orimliga villkor, döms för exploatering av utländsk arbetskraft till fängelse i högst . Är brottet grovt döms för grov exploatering av utländsk arbets- kraft till fängelse i lägst och högst . Vid bedö- mande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inneburit ett särskilt hänsynslöst utnyttjande av utlänningen. Skälen för utredningens förslag Av kartläggningen i kapitel 4, och särskilt av utredningens kontakter med myndigheter, framgår att det med nuvarande reglering är svårt att åtala en arbetsgivare för människoexploatering i arbete eller män- niskohandel för tvångsarbete eftersom det i regel krävs att offret i fråga medverkar i utredningen för att åklagaren ska ha tillräcklig bevis- ning för att väcka åtal. När den utnyttjade arbetskraften av olika skäl inte vill medverka leder det därför till bevissvårigheter. Även om det rent objektivt går att visa att villkoren som arbetstagaren arbetar under är orimliga kan det vara svårare att bevisa att arbetsgivaren an- vänt något otillbörligt medel, såsom tvång, vilseledande eller utnytt- jande av arbetstagarens situation utan att denne samarbetar med polis och åklagare och berättar hur denne har hamnat i den aktuella situa- tionen. Det bör därför införas en ny straffrättslig bestämmelse som gör det möjligt att döma till ansvar enbart utifrån hur arbetstagaren behandlas i arbetet. Den nya straffbestämmelsen bör därmed träffa exploatering i arbete utan krav på användande av ett otillbörligt medel, såsom tvång, vilseledande eller utnyttjande av arbetstagarens situa- tion. Detta innebär att den även kommer att omfatta personer som godtar att arbeta under uppbenbart orimliga villkor, t.ex. för att man vill stanna i eller själv upplever arbetssituationen som accep- tabel. Vår kartläggning har visat att denna typ av exploatering i arbete främst drabbar utländsk arbetskraft. Det är också en grupp som kan Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. befinna sig i en mer utsatt situation och vara mer beroende av sin arbetsgivare än en svensk arbetstagare. Det är därför dessa som be- höver omfattas av bestämmelsen. Det nya brottet ska alltså krimina- lisera den som exploaterar en utlänning i arbete. I regel avses här en arbetsgivare eller uppdragsgivare men det kan även vara någon annan i arbetsledande position som begår brottet. Med begreppet exploatering avses, i likhet med brottet människo- exploatering, ett otillbörligt användande av en utlänning, alltså att gärningsmannen använder en utlänning för arbete på ett sätt som framstår som klart oacceptabelt. Däremot ska inte varje försämring av de villkor som funnits i arbetserbjudandet vara kriminaliserat utan det måste vara väl avgränsat vad som omfattas. Det ska vara fråga om ett utnyttjande som går långt utöver att ge utlänningen en något för låg lön eller andra mindre avvikelser från överenskomna arbetsvill- kor. Att exploatering sker under uppenbart orimliga villkor innebär att det ska handla om arbetsförhållanden eller arbetsvillkor som är så dåliga att de vid en helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet på ett påfallande och negativt sätt skiljer sig från vad som kan anses acceptabelt på arbetsmarknaden. Bedömningen ska om- fatta arbetssituationen i dess helhet, alltså både arbetsförhållandena och alla villkor som uppställts för anställningen t.ex. i fråga om lön. I förarbetena till brottet människoexploatering ges som exempel på att exploatering sker under uppenbart orimliga villkor att en person får arbeta för en synnerligen låg lön eller oavlönat eller under orim- ligt långa arbetsdagar, att den anställde utsätts för oacceptabla säker- hetsrisker i arbetet eller att arbetsgivaren i samband med arbetet tar ut orimligt hög ersättning för en resa till eller för mat eller boende, som sedan dras av från inarbetad lön.2 Detsamma bör gälla för brottet exploatering av utländsk arbetskraft har beviljat prövningstillstånd i ett mål som gäller tolkningen av begreppet exploatering under uppenbart orim- liga villkor i brottet människoexploatering.3 Ytterligare vägledning rörande tolkningen av detta begrepp kommer därmed att meddelas. Straffbestämmelsen bör alltså utformas så att det inte är svårt att göra en klar avgränsning mot det straffria området. För att åstad- komma detta bör straffansvaret förbehållas uppenbart klandervärda beteenden som innebär ett utnyttjande av den enskilde även om den 2017/18:123 s. 60. 3Högsta domstolens beslut i mål nr B 1770-21. Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. som drabbas väljer att stanna i situationen frivilligt. Om det nya brottet begås i ett företags näringsverksamhet kan även reglerna om företagsbot i 36 kapitlet BrB bli aktuella (jfr avsnitt 3.3.6). Vid en jämförelse med bestämmelsen om människoexploatering kommer den nya straffbestämmelsen, i den praktiska tillämpningen att kunna träffa gärningar som typiskt sett är av mindre allvarligt slag än vad som är fallet vid människoexploatering, som förutsätter an- vändandet av ett otillbörligt medel. Det finns därför skäl att ha en lägre straffskala för detta nya brott än det som gäller för människo- exploatering. För att åstadkomma flexibilitet i straffmätningen före- slås även att brottet gradindelas på så sätt att ett grovt brott införs. Sammantaget bedömer utredningen att straffskalorna för brottet bör vara fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen innefattar en verksamhet som bedrivits i större om- fattning, medfört betydande , skett systematiskt och drabbat flera personer eller inneburit ett särskilt hänsynslöst utnyttjande av utlänningen. Ett exempel på när brottet exploatering av utländsk arbetskraft bör bedömas som grovt är att en arbetskraftsinvandrare arbetar under mycket ovärdiga eller farliga förhållande och arbetet pågår under orimligt långa arbetsdagar eller oavlönat. Konkurrensfrågor och straffbestämmelsens placering Det nya brottet exploatering av utländsk arbetskraft bör vara subsi- diärt till brotten människohandel och människoexploatering i brotts- balken (4 kap. 1 a § resp. 1 b § BrB). Den nya straffbestämmelsen kan bli tillämplig vid exploatering i arbete som inte har något samband med ett människohandelsförfarande eller när förövaren inte har an- vänt ett otillbörligt medel, t.ex. för att utlänningen varit helt inför- stådd med de orimliga arbetsvillkoren men ändå varit villig att utstå dem för att kunna komma till landet. Utgångspunkten bör i övrigt vara att sedvanliga principer för konkurrens ska tillämpas. Det inne- bär normalt sett att när det är fråga om konkurrens mellan det nya Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. brottet och ett annat brott med samma skyddsintresse, som har en lindrigare straffskala, som t.ex. arbetsmiljöbrott (3 kap. 8 § och 10 § BrB) ska domstolen döma för exploatering av utländsk arbetskraft eller grov exploatering av utländsk arbetskraft. Om ett förfarande leder till konkurrens mellan brott med olika skyddsintressen torde domstolen kunna döma för båda brotten i konkurrens. Den nya straffbestämmelsen skulle kunna placeras efter straffbestämmelsen om människoexploatering (4 kap. 1 b § BrB) eftersom brotten är sakligt näraliggande och uppbyggda på ett lik- artat sätt. Att det nya brottet föreslås bli subsidiärt till människo- exploatering talar också för att en placering efter sistnämnda bestäm- melse. Det nya brottet kommer dock att endast avse exploatering av utlänningar i arbete vilket skiljer brottet från människohandel och människoexploatering. Inte heller kräver det nya brottet användande av något otillbörligt medel vilket övriga brott i 4 kap. BrB förutsätter. Sammantaget talar detta för att i stället placera den nya bestämmel- sen i 20 kap. UtlL direkt efter bestämmelsen om organiserande av människosmuggling. I subjektivt hänseende krävs uppsåt för exploatering av utländsk arbetskraft. Eftersom fängelse kommer vara föreskrivet i straffskalan för det nya brottet kommer det även omfattas av regleringen i 23 kap. 4 § BrB. Enligt den bestämmelsen gäller ansvar som är föreskrivet för viss gärning inte bara den som har utfört gärningen, utan även den som har främjat den med ”råd eller dåd”. I har uttrycket getts innebörden att det innefattar medverkan som inte har varit någon förutsättning för brottet och medverkansansvar kan därmed drabba även den som endast obetydligt bidragit till gärningen. I 23 kap. 4 § andra stycket BrB föreskrivs att den som inte är att anse som gärningsman ska dömas för anstiftan av brottet, om han eller hon har förmått annan till utförandet, och annars för medhjälp till detta. Varje medverkande är självständigt ansvarig, dvs. alldeles oav- sett om det är möjligt att straffa någon annan medverkande. Ansva- ret är dock beroende av att ett brott objektivt sett har begåtts. En medhjälpares uppsåt måste för övrigt täcka det faktum att han eller hon har främjat en viss gärning med råd eller dåd, liksom de faktiska Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. omständigheter som utgör underlag för bedömningen att ett främjande föreligger.4 6.3.3Olovlig handel med arbetserbjudanden m.m. Förslag: Den som erbjuder arbete till en utlänning, anställer en ut- länning eller bistår en utlänning med att ansöka om arbetstillstånd och för detta begär, avtalar om eller tar emot en ersättning som står i uppenbart missförhållande till motprestationen, döms till fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen bedrivits i större omfattning, medfört be- tydande eller inneburit ett särskilt hänsynslöst utnytt- jande av utlänningen. Ett avtalsvillkor om sådan ersättning som avses i första stycket är ogiltigt. Den som har tagit emot en särskild ersättning är skyl- dig att lämna tillbaka det han eller hon tagit emot. Skälen för utredningens förslag Av utredningens kartläggning i kapitel 4 framgår att det rapporteras från flera håll om utlänningar som fått betala för att få ett arbets- erbjudande eller arbetstillstånd och att detta är ett förfarande som ofta förekommer när arbetskraftsinvandrare blir utnyttjade. Ett anställningserbjudande uppges kosta allt från och uppåt som betalas till arbetsgivaren eller tredje part för att kunna få ett arbetstillstånd i . Betalningen för detta kan ske antingen genom att personen betalar innan avresa eller att det benämns som en skuld som dras direkt från lönen. Utlänningen kan få skuldsätta sig redan i hemlandet gentemot en agent eller förmedlare i utbyte mot en anställning i . I får sedan skulden avbetalas genom kontant avdrag på lönen och/eller genom att arbetstagaren får utföra olika tjänster och uppdrag åt agenten eller arbetsgivaren. I de fall det 2010/11:76, Genomförande av rådets rambeslut om kampen mot organiserad brottslighet, s. 22. Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. finns en förmedlare kan dessa också ta en del av den summa som utlänningen fått betala för sitt arbetserbjudande eller tillstånd. Handeln med arbetserbjudanden och arbetstillstånd bedöms vara en lukrativ och relativt riskfri verksamhet. Av vad som framkommit i utredningens kartläggning så tyder allt på att förfarandena är väl orga- niserade och systematiska. Pengarna som arbetskraftsinvandraren betalar för arbetserbjudandet eller arbetstillståndet kan hamna hos den organiserade brottsligheten och där möjliggöra både penning- tvätt och terrorfinansiering. Det är enligt utredningen mycket otillfredsställande att det i dags- läget inte är kriminaliserat att i vinstsyfte på olika sätt kräva ersättning för ett erbjudande om arbete för att någon ska kunna få arbetstillstånd. Särskilt stötande är det att den som ägnar sig åt sådan verksamhet ostraffat kan fortsätta med detta även när det kommer till myndig- heternas kännedom. Det bör tvärtom sändas en stark signal från sam- hället att det inte är acceptabelt att profitera på utsatta utlänningars vilja att ta sig till och EU genom att kräva ersättning för ett arbetserbjudande. Att på olika sätt kräva någon form av ersättning av utlänning som villkor för att denne ska få ett erbjudande om anställning föreslås därför bli kriminaliserat. Brottet bör utformas så att alla förfaranden där arbetstagare riskerar att sättas i skuld till sin arbetsgivare omfattas. bör inte helt legitima arbetsförmedlare eller personer som till rimliga avgifter hjälper en arbetskraftsinvandrare med tillstånds- processen omfattas. Brottet ska vidare vara oavhängigt av om det faktiskt finns en verk- lig anställning bakom erbjudandet eller inte. Den som huvudsakligen ska träffas av kriminaliseringen är den som mot betalning förser, eller på annat sätt kräver ersättning för att förse, en utlänning med ett erbju- dande om arbete i syfte att personen ska beviljas ett arbetstillstånd eller för att bistå utlänningen med att ansöka om ett arbetstillstånd. Alla former av ersättning ska omfattas, inte bara direkta penga- betalningar utan även t.ex. löfte om att ingå äktenskap eller olika for- mer av skuldsättning som betalas av genom arbete. Genom att upp- ställa ett krav på att ersättningen ska stå i uppenbart missförhållande till motprestationen för att vara kriminaliserad undantas sådana legi- tima verksamheter som mot en rimlig avgift hjälper utländska arbets- sökande att hitta arbete eller att matchas ihop med arbetsgivare. Inte heller sådana verksamheter (t.ex. att en advokat anlitas) som mot Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. betalning hjälper utlänningar med processen att söka tillstånd för arbete i bör omfattas så länge som den ersättning som tas ut är skälig i förhållande till tjänsten. En rimlig avgift kan t.ex. vara en advokats normala timtaxa för någon eller några timmars arbete. Var gränsen kommer att gå för straffbar ersättning blir ytterst en fråga för rättstillämpningen att avgöra. Brottet är fullbordat så snart ett villkor om sådan ersättning som avses i bestämmelsen ställts upp. Det krävs alltså inte att betalning har skett eller att ett arbetstillstånd faktiskt har utfärdats för att handlandet ska vara straffbelagt. I de fall en arbetsgivare betalar en mycket lägre lön än vad som avtalats som återkrav på en skuld som inte varit känd för utlänningen fullbordas brottet i vart fall i detta skede. Det kan vara den framtida arbetsgivaren som är den som kräver ersättning för arbetserbjudandet genom att utlänningen måste arbeta för en betydligt lägre lön för att betala arbetsgivaren eller att utlän- ningen fått betala för arbetserbjudandet. Det kan också vara så att det inte ens finns ett verkligt arbete bakom arbetserbjudandet eller an- ställningsavtalet. För det fall att utlänningen i dessa fall vilseletts eller utnyttjas på det sättet som krävs skulle förfarandet också kunna om- fattas av bestämmelserna om bedrägeri, ocker eller människoexploa- tering. Om detta inte går att leda i bevis p.g.a. att utlänningen inte vill medverka i polisens utredning eller t.o.m. är helt införstådd med upplägget, så är det inte möjligt att bevisa att arbetsgivaren vilselett eller utnyttjat att personen t.ex. befunnit sig i trångmål eller i en beroendeställning. Då blir dessa bestämmelser svåra att tillämpa. Med den nya bestämmelsen saknar det betydelse av vilken anledning arbets- tagaren hamnat i en situation där denne avkrävs en ersättning för att kunna få ett arbetstillstånd. Av vikt är i stället att det ska vara straff- bart att ta ut en ersättning som är oskäligt hög. Om det nya brottet begås i ett företags näringsverksamhet kan även reglerna om före- tagsbot i 36 kapitlet BrB bli aktuella (jfr avsnitt 3.3.6). Oavsett om någon lagförs för brottet olovlig handel med arbetserbju- danden m.m. bör mottagaren av en utgiven ersättning vara skyldig att betala tillbaka den. Den civilrättsliga följden av att någon begärt, Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. avtalat om eller tagit emot sådan ersättning som regleras i bestäm- melsen blir därför att ett avtalsvillkor om sådan ersättning är ogiltigt. Brottstyper som ligger nära till hands för en jämförelse med det nya brottet är förmögenhetsbrott, som t.ex. bedrägeri och ocker men även organiserande av människosmuggling som förutsätter ett vinst- syfte. Straffskalan bör mot den bakgrunden, för brott av normalgra- den, vara fängelse i högst . Utredningen föreslår att straffskalan för grova brott bör sträcka sig från fängelse i lägst till fängelse i högst . Brott som grovt bedrägeri och grovt skatte- brott har visserligen en straffskala som sträcker sig längre, till fäng- else . Ett maximistraff om fyra års fängelse framstår dock som tillräckligt för att möjliggöra en differentierad straffmätning och ge utrymme för att döma ut en proportionerlig påföljd även i de allvar- ligaste fallen. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om brottet innefattar en verksamhet som bedrivits i större omfattning, medfört betydande eller inneburit ett särskilt hänsynslöst utnyttjande av utlänningen. Ett exempel på när brottet bör bedömas som grovt är när handeln med arbetserbjudanden m.m. satts i system och omsätter stora summor pengar eller att handeln inkluderar hot mot utlänningen eller dennes familj. Konkurrensfrågor och straffbestämmelsens placering Frågor om konkurrens mellan det nya brottet och andra brott som förfarandet skulle kunna innebära bör lösas genom sedvan- liga principer för konkurrens. Det innebär normalt sett att när det är fråga om konkurrens mellan det nya brottet och ett annat brott med samma skyddsintresse, som har en lindrigare straffskala, ska dom- stolen döma för olovlig handel med arbetstillstånd m.m. Om ett för- farande leder till konkurrens mellan brott med olika skyddsintressen torde domstolen kunna döma för båda brotten i konkurrens. Eftersom brottet riktar sig mot utlänningar som behöver arbets- tillstånd för att arbeta i är det logiskt att placera den nya straff- Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. bestämmelsen i 20 kapitlet utlänningslagen, direkt efter den före- slagna bestämmelsen om exploatering av utländsk arbetskraft. I subjektivt hänseende krävs uppsåt för det nya brottet. Straff- bestämmelsen kommer även att omfattas av regleringen i 23 kap. 4 § BrB eftersom den regeln gäller för de brott i specialstraffrätten för vilka fängelse är föreskrivet. Det nya brottet föreslås ha en straff- skala som innefattar fängelse. Enligt bestämmelsen i 23 kap. 4 § BrB gäller ansvar som är före- skrivet för viss gärning inte bara den som har utfört gärningen, utan även den som har främjat den med ”råd eller dåd”. I har uttrycket getts innebörden att det innefattar medverkan som inte har varit någon förutsättning för brottet och medverkansansvar kan därmed drabba även den som endast obetydligt bidragit till gärningen. I 23 kap. 4 § andra stycket BrB föreskrivs att den som inte är att anse som gärningsman ska dömas för anstiftan av brottet om han eller hon har förmått annan till utförandet och annars för medhjälp till detta. Varje medverkande är självständigt ansvarig, dvs. alldeles oavsett om det är möjligt att straffa någon annan medverkande. Ansvaret är dock beroende av att ett brott objektivt sett har begåtts. En med- hjälpares uppsåt måste för övrigt täcka det faktum att han eller hon har främjat en viss gärning med råd eller dåd, liksom de faktiska om- ständigheter som utgör underlag för bedömningen att ett främjande föreligger.5 6.3.4Försök, förberedelse och stämpling samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra brott Bedömning: Något behov av att kriminalisera försök, förbered- else och stämpling till exploatering av utländsk arbetskraft eller olovlig handel med arbetserbjudanden m.m. samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra exploatering av utländsk arbetskraft eller olovlig handel med arbetserbjudanden m.m. finns inte. 2010/11:76 s. 22. Skärpta straff för arbetsgivare och skadestånd till arbetstagare m.m. Skälen för utredningens bedömning Om ett händelseförlopp inte nått så långt att brottet fullbordats, kan straffansvar aktualiseras enligt bestämmelserna om försök, förbered- else eller stämpling till brott. Försöksbrotten utgör brott på verk- ställighetsstadiet, medan de övriga är brott på planeringsstadiet.