sou · H9B323 · 2022-01-01 00:00:00 — Med egenskapsbestämmelser för allmän plats är det möjligt att reglera utformningen av den allmänna platsen, placering, mark och vegetation, stängsel och utfart, skydd av kulturvärden, rivningsför- bud, varsamhet samt skydd mot störningar. Bestämmelserna tilläm- pas när det är nödvändigt för att uppnå planens syfte. Bestämmelser om utformning ligger också till grund för kostnadsberäkningar för anläggande och drift av allmänna platser med tillhörande anord- ningar. I detta sammanhang kan tilläggas att så kallad boendeparkering inte har ansetts medföra att allmän platsmark inte längre används för gemensamma behov6, vilket pekar på i betän- kandet Motorfordonspooler – på väg mot ökad delning av motor- fordon7. Med kvartersmark avses all mark inom ett planområde som inte ska utgöra allmän plats eller vattenområde. Exempel på användning av kvartersmark är bostäder, handel, kontor, besöksanläggningar, begravningsplatser eller tekniska anläggningar. Användningen av ett markområde kan också anges som en kombination av flera använd- ningar. I en detaljplan ska det alltid framgå vilken användning som är tillåten inom kvartersmark. Med egenskapsbestämmelser för kvartersmark får kommunen precisera och avgränsa bebyggandets omfattning, fastighetsstorlek, placering, utformning, utförande, lägenhetsfördelning och storlek på lägenheter, markens anordnande och vegetation med mera. Kommunen har möjlighet att besluta om lokala trafikföreskrifter för att reglera parkering på kvartersmark, men för detta krävs samråd med, och ibland även medgivande av, markägaren (10 kap. 6 § TrF). 1984/85:14: om boende- och nyttoparkering på gatumark, s. 15. 7SOU 2020:22: Motorfordonspooler – på väg mot ökad delning av motorfordon. Krav på parkering för tomter Bestämmelser om krav på tomter när det gäller parkering, lastning och lossning i finns i 8 kap. 9 § första stycket 4 PBL. Enligt 1 kap. 4 § PBL definieras en tomt som ett område som inte är en allmän plats men som omfattar mark avsedd för en eller flera byggnader och mark som ligger i direkt anslutning till byggnaderna och behövs för att byggnaderna ska kunna användas för avsett ändamål. Enligt PBL kan kommunen i detaljplan reglera utformning av tomter (4 kap. 16 § PBL). Det är till exempel möjligt för kommunen att slå vakt om befintliga mark- och naturförhållanden som behöver bibehållas. Det går också att utforma tomten för att ge förutsätt- ningar för olika typer av ekosystemtjänster. Enligt 8 kap. 9 § första stycket 4 PBL ska en obebyggd tomt ordnas så att det på tomten eller i närheten av den i skälig utsträck- ning finns lämpligt utrymme för parkering, lastning och lossning av fordon I bestämmelsen anges i andra stycket att om tomten ska bebyggas med byggnadsverk som innehåller en eller flera bostäder eller lokaler för fritidshem, förskola, skola eller annan jämförlig verksamhet, ska det på tomten eller i närheten av den finnas tillräckligt stor friyta som är lämplig för lek och utevistelse. Om det inte finns tillräckliga utrymmen för att ordna både friyta och parkering enligt första 8 kap. 9 § första stycket 4 PBL, ska man i första hand ordna friyta. Enligt 8 kap.10 § PBL anges att det som gäller i fråga om ut- rymme för parkering, lastning och lossning och om friyta i 8 kap. 9 § ska i skälig utsträckning också tillämpas om tomten är bebyggd. I SOU 2019:178 redovisades användningsbestämmelser och egen- skapsbestämmelser i detaljplan för trafik, parkering, lastning och lossning enligt följande. När det gäller parkering har fastighetsägaren ansvaret för att tillgodose det behov av parkering, som kommunen bedömer att fastighetens användning ger upphov till. Varje fastig- hetsägare är därigenom skyldig att anordna parkering för sin fastighets behov för bilar och cyklar. Kommunen har dock det över- gripande ansvaret för planeringen av mark- och vattenanvändningen och är inför bygglov skyldig att se till att kravet om möjlighet till parkering uppfylls. Parkering kan planläggas som kvartersmark, 8SOU 2019:17: Bebyggelse- och transportplanering för hållbar utveckling. Betänkande av Sam- ordning för bostadsbyggande. både som egen självständig användning, betecknad ”parkering” eller som egenskapsbestämmelse för markens anordnande. Använd- ningen av begreppet ”parkeringsplats” innefattar alla sorter fordon. Om inget annat anges i planen är det alltid tillåtet med parkering på kvartersmark som ett komplement till användningen. Användningen ”parkering” kan också användas i de fall parkering av fordon eller en parkeringsanläggning utgör en självständig använd- ning inom kvartersmark. Det kan till exempel vara markparkering, parkeringshus, större cykelparkeringar, garage eller källargarage. Användningsbestämmelsen inrymmer även de utrymmen som behövs för anläggningens skötsel och bruk, även verksamheter som är knutna till användningen så som möjlighet till att tvätta fordon och enstaka laddstationer för elfordon eller liknande. Ofta kan parkering ingå i andra användningar. Exempelvis om det behövs för att verksamheten ska fungera eller som ett komplement till den huvudsakliga använd- ningen. Bygglov för byggnader, ändringar och parkeringsplatser Enligt 9 kap. 2 § PBL krävs det bygglov för nybyggnad, tillbyggnad, och annan ändring av en byggnad än tillbyggnad i vissa fall. Vid ansökan om bygglov för en byggnad måste sökanden kunna visa för kommunens byggnadsnämnd hur och var parkering ska ordnas för att bygglov ska kunna beviljas. Parkeringen ska vara lämplig och finnas i den utsträckning som kan anses vara skälig med hänsyn till det behov av parkering som byggnaden ger upphov till. Kommunens framtagna parkeringstal9 vägleder om hur många parkeringsplatser detaljplanen bör innehålla för såväl cykel som för bil. Parkeringstalen tillämpas sedan vid bygglov. Bygglov krävs även för en parkeringsplats i sig, när den anordnas utomhus. Lovplikten gäller både inom och utanför detaljplanelagt område. Bygglovsplikten för parkeringsplatser gäller dessutom både vid fysiska förändringar av marken, såsom asfaltering eller avgrus- ning och anordnande av räcken och markeringar men även vid ianspråktagande av mark som parkeringsplats även om ingen fysisk 9Parkeringstal är kommunens vägledning i arbetet med parkering vid detaljplaneläggning och vid bygglov. (2018): Parkeringstal. /sv/PBL-kunskapsbanken/ Allmant-om-PBL/teman/parkering_hallbarhet/verktyg/ptal/. förändring av marken görs10. Bestämmelser om bygglovsplikt för parkeringsplatser utomhus anges i 6 kap.1 § punkten 8 PBF. Enligt 6 kap. 2 § görs undantag om det på fastigheten finns endast ett eller två enbostadshus eller ett tvåbostadshus och parkeringsplatsen är avsedd uteslutande för fastighetens behov eller om parkeringsplat- sen anläggs med stöd av väglagen (1971:948) eller på mark som i detaljplan har avsatts till gata eller väg. Bygglovsprövningen omfattar inte bara parkeringsplatsens eller anläggningens tillåtlighet utan även dess utformning. En byggnads- nämnd kan exempelvis av miljöskäl kräva att en större parkerings- anläggning delas upp i mindre enheter. Utformningen av parkerings- anslutningarna till gatan behöver ofta granskas av trafiksäkerhets- skäl. Bulleravskärmning kan likaså behöva prövas. Vidare kan det tekniska utförandet behöva prövas med hänsyn till anläggningens inverkan på grundvattenförhållandena. Bygglov krävs inte om kommunen i detaljplan eller områdes- bestämmelser har beslutat om undantag från krav på bygglov för att anordna, flytta eller väsentligt ändra en parkeringsplats. Kommunen kan i vissa fall även utöka lovplikten att gälla även för de par- keringsplatser som är undantagna från lovplikt enligt PBF. Om sådan planbestämmelse finns får en parkeringsplats inte anordnas, flyttas eller den väsentligt ändras utan bygglov. Om kommunen i sitt tillsynsarbete uppmärksammar att det till en byggnad inte finns skäligt utrymme för parkering, kan bygg- nadsnämnden agera genom föreläggande. Parkeringsreglering för rörelsehindrade och personer med funktionsnedsättning Övergripande krav på tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga finns i PBL och i PBF.11 Tillgänglighetskraven i PBL och PBF förtydligas i tillämp- ningsföreskrifter, bland annat i byggregler, BBR. 1985/86:1 s. 691. 11Tillgänglighetskrav finns som tomtkrav, utformningskrav och tekniska egenskapskrav. Utformningskrav för tillgänglighet har sin grund i 8 kap. 1 § PBL och 3 kap. 4 § PBF. Tomt- kraven för tillgänglighet har sin grund i 8 kap. 9 § PBL. Tekniska egenskapskrav för tillgäng- lighet har sin grund i 8 kap. 4 § PBL och 3 kap. 18 § PBF. Syftet med reglerna om tillgänglighet är att så många som möjligt ska kunna delta i samhället på lika villkor.12 Den byggda miljön ska kunna användas både av personer som har full rörlighet och personer som använder till exempel rullstol, rollator eller käpp. Även personer som har nedsatt syn, nedsatt hörsel eller nedsättning av andra orienteringsförmågor ska kunna använda den byggda miljön. Enligt 2 kap.6 § första stycket 7 PBL ska byggnadsverk utformas och placeras på den avsedda marken på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till möjligheter för personer med nedsatt rörelse- eller orien- teringsförmåga att använda området. Enligt 8 kap. 9 § första stycket 5 PBL ska en obebyggd tomt som ska bebyggas ordnas så att personer med nedsatt rörelse- eller orien- teringsförmåga ska kunna komma fram till byggnadsverk och på annat sätt använda tomten, om det med hänsyn till terrängen och förhållandena i övrigt inte är orimligt. Enligt 8 kap. 12 § ska denna bestämmelse i skälig utsträckning tillämpas också på allmänna plat- ser och på områden för andra anläggningar än byggnader, dock att personer med nedsatt rörelse eller orienteringsförmåga ska kunna använda platsen eller området i den utsträckning som följer av före- skrifter meddelade med stöd av denna lag. Krav på tomter samt utformningskrav och tekniska egenskapskrav på byggnader preciseras i byggregler, BBR, (BFS 2011:6)13. BBR föreskriver att minst en tillgänglig och användbar gångväg ska finnas mellan tillgängliga entréer till byggnader och parkeringsplatser och angöringsplatser för bilar. En angöringsplats för bilar ska finnas och parkeringsplatser för rörelsehindrade ska kunna ordnas efter behov inom 25 meters gång- avstånd från en tillgänglig och användbar entré till publika lokaler, arbetslokaler och bostadshus. Som allmänt råd anges i BBR att antal parkeringsplatser för rörelsehindrade bör dimensioneras med hänsyn till avsedd använd- ning eller antal bostäder och långsiktigt behov. Breddmått på en parkeringsplats som ska medge att rullstol tas in från sidan bör vara . Breddmått kan minskas om gångytan bredvid kan tas i anspråk eller om parkeringsplatser för rörelsehindrade finns bredvid varandra. I föreskrifter och allmänna råd, BFS 2013:9 12Boverket (2019). /sv/PBL-kunskapsbanken/regler-om- byggande/boverkets-byggregler/tillganglighet/. byggregler, BBR 2011:6: Föreskrifter och allmänna råd. BFS 2011:6 med ändringar till och med BFS 2020:4. HIN 3 anges, utöver vad som nämns ovan om utformning av parker- ingsplatser för rörelsehindrade, att en uppställningsplats som är placerad längs en gata bör ha tillräckligt längdmått så att utrymme finns för att kunna passera med rullstol mellan parkerade fordon. Vissa platser kan göras extra långa för att ta in och ut rullstol baktill på fordonet. För det behövs en plats. Kraven på tillgänglighet preciseras även för allmänna platser och inom områden för andra anläggningar än byggnader. byggregler (BFS 2011:5 2 16 §)14 föreskriver hur parkerings- platser för rörelsehindrade med särskilt tillstånd ska utformas så att de blir användbara för personer med nedsatt rörelse- eller orien- teringsförmåga. Måtten för eldriven rullstol för begränsad utomhus- användning (mindre utomhusrullstol) ska vara dimensionerande och utrymme för manövrering med rullstol ska finnas. Ytterligare regler om tillgänglighet och användbarhet finns i Bo- verkets föreskrifter och allmänna råd (2011:13) om avhjälpande av enkelt avhjälpta hinder, till och i lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser (BFS 2016:6). Enligt 13 kap. 8 § trafikförordningen, TrF, kan ett särskilt parker- ingstillstånd utfärdas för rörelsehindrade personer. Transportstyrel- sen har meddelat föreskrifter och allmänna råd om parkerings- tillstånd för rörelsehindrade (TSFS 2016:19)15 som gäller förutsätt- ningar för parkeringstillstånd m.m. Dessa regler grundar sig på Europeiska unionens råds rekommendation (98/376/EG) om parkeringstillstånd för personer med funktionshinder. Ett tillstånd får endast utfärdas till en rörelsehindrad som har ett varaktigt funktionshinder. Frågor om parkeringstillstånd prövas av den kommun där sökanden är folkbokförd eller om sökanden inte är folkbokförd i riket, där han eller hon vistas. Ett parkeringstillstånd gäller i hela landet. Ett sådant parkeringstillstånd ska gälla , dock längst . BFS 2011:5 2. föreskrifter och allmänna råd om tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orienteringsförmåga på allmänna platser och inom områden för andra anläggningar än byggnader. Bestämmelser om laddning av elfordon är laddning av elfordon ett nytt egen- skapskrav i (8 kap. 4 § 11 PBL). Bestämmelser om laddning av elfordon eller förberedelse för laddning genom så kallad ledningsinfrastruktur framgår av 3 kap. 20 b, 20 c, 22 §§ PBF. har på uppdrag av regeringen utrett konsekvenserna avseende ändrade kravnivåer för elfordon i byggreglerna16. Kom- munen måste se till att vissa parkeringsplatser förses med laddstolpar för elfordon enligt EU-direktiv och nya regler i PBL. har tagit fram tillämpningsföreskrifter17. Kraven på laddning av elfordon i samband med uppförande av byggnader ska tillämpas om man söker bygglov eller gör en anmälan efter . Vilka byggnader som ska ha utrustning för laddning av elfordon eller förberedelse för laddning genom så kallad ledningsinfrastruktur framgår av PBF (3 kap. 20b, 20c, 22 §§ PBF). Där anges att nya bostadshus med fler än 10 parkeringsplatser i byggnaden eller på tomten ska ha ledningsinfrastruktur till alla parkeringsplatser. Övriga nya uppvärmda byggnader med fler än 10 parkeringsplatser i byggnaden eller på tomten ska ha ledningsinfrastruktur till 20 pro- cent av parkeringsplatserna och minst en laddningspunkt för elfor- don. För ouppvärmda byggnader ställs inga krav.18 Därutöver ställs retroaktiva krav på befintliga byggnader som träder i kraft . Kraven innebär att uppvärmda byggnader som inte är bostadshus med fler än 20 parkeringsplatser i byggnaden eller på tomten ska ha minst en laddningspunkt för el- fordon. För ouppvärmda byggnader och bostadshus ställs inga retro- aktiva krav. (SOU 2020:22) redogör för de bestämmel- ser som har införts trafikförordningen för att möjliggöra för kom- munen att genom lokala trafikföreskrifter besluta att en plats ska vara laddplats (10 kap. 1 § 7 TrF). En plats får förklaras som ladd- plats endast om det finns anordningar för extern laddning med elektrisk energi för fordons framdrivning (10 kap. 9 a § TrF). 16Boverket (2020). Konsekvenser av ändrade kravnivåer för ladd-infrastruktur. 17Boverket (2021). föreskrifter och allmänna råd (2021:2) om utrustning för laddning av elfordon. 18Boverket (2021): För vilka byggnader gäller reglerna om laddinfrastruktur? /sv/PBL-kunskapsbanken/regler-om-byggande/laddning-av-elfordon/nar- kravs-laddinfrastruktur/. laddplats får endast fordon som kan laddas externt med elektrisk energi för fordonets framdrivning parkeras eller stannas. Andra fordon får inte parkeras eller stannas annat än för på- eller avstigning (3 kap. 54 § TrF). framhåller att det är tillåtet att parkera ett elfordon på en laddplats även när laddning inte pågår. Lag (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upp- låtelser av offentlig plats19 m.m. (kommunala avgiftslagen, ), reglerar bland annat grunderna för kommuners rätt att ta ut par- keringsavgifter (2 § ). Enligt denna bestämmelse får en kom- mun ta ut ersättning i form av en avgift för rätten att parkera på sådana offentliga platser som står under kommunens förvaltning och som kommunen har upplåtit för parkering. Ersättning får tas ut i den omfattning som behövs för att ordna trafiken. verkar i kombination med kommunallagen (2017:25) där kommuners rätt att ta ut avgifter regleras (2 kap. 5 §).20 Självkost- nadsprincipen (2 kap. 6 § kommunallagen) innebär att kommuner och regioner inte får ta ut högre avgifter än som motsvarar kostna- derna för de tjänster eller nyttigheter som de tillhandahåller. Kost- naderna beräknas utifrån trafikflödet och trafiksäkerhet men inbe- griper inte kostnaden för parkeringens markpris och drift. Grunderna för beräkning av avgiften beslutas av kommunfull- mäktige enligt följande. För att underlätta för näringsidkare och andra med särskilda behov av att parkera i sitt arbete eller för dem som bor i ett visst område att parkera inom området får avgifter tas ut efter särskilda grunder av dem som beslutet gäller. Avgiften får i sådana fall fastställas till ett engångsbelopp för . Rörelsehindrade får befrias från avgiftsskyldighet. För upplåtelse på offentlig plats som står under kommunens för- valtning av särskilda uppställningsplatser för fordon, som används i yrkesmässig trafik för personbefordran eller i taxitrafik, får kom- 19Med offentlig plats avses enligt 1 kap. 2 § ordningslagen (1993:1617) bland annat gator, vägar, torg, parker och andra platser som i detaljplan redovisas som allmän plats och som har upplåtits för sitt ändamål. 20Kommuner och regioner får ta ut avgifter för tjänster och nyttigheter som de tillhandahåller. För tjänster eller nyttigheter som de är skyldiga att tillhandahålla får dock avgifter endast tas ut om det följer av lag eller annan författning. munen ta ut avgift med det belopp som behövs för att täcka kom- munens kostnader för användningen. Bilpoolsutredningen21 pekar på att en gata är upplåten för avsett ändamål när den har ställts i ordning och upplåtits för trafik. Parker och torg anses vara upplåtna när området har ställts i ordning i enlig- het med planens bestämmelser22. 21SOU 2020:22: Motorfordonspooler – på väg mot ökad delning av motorfordon. 1992/93:210 s. 51. Rapport 2020:152, 1.0 Svenska kommuners erfarenheter i samband med exploatering och byggande Samverkan om mobilitetsåtgärder - Svenska kommuners erfa- renheter i samband med exploatering och byggande Samordning för bostadsbyggande (Fi N 2017:08), Trivector fick i uppdrag att genomföra en enkätundersökning för att undersöka hur kommuner samverkar med exploatörer och byggherrar om mobilitetsåtgärder. Uppdraget resulterade i en rapport som redovisade en- kätsvar med tillhörande analyser baserade på kommunernas svar samt tidigare erfarenheter av plan- och byggprocesser i svenska städer. Denna rapport är en kortversion av denna och redovisar analyser och sammanfattningar. Projektledare för uppdraget har varit och kvalitetsansvarig . och har medverkat som stöd i arbetet. Beställarens representant för uppdraget var från utredningen för bostadsbyggande (Fi N 2017:08). Trivector fick i uppdrag att genomföra en enkätundersökning för att undersöka hur kommuner samverkar med exploatörer och byggherrar om mobilitetsåtgärder. Enkäten skickades ut till 35 kommuner och besvara- des av 27 kommuner. Samverkan i- och utan samband med exploateringsavtal 16 av de medverkande kommunerna uppgav att det sker samverkan om mo- bilitetsåtgärder i samband med exploateringsavtal, och 12 kommuner uppgav att det inte sker. Det är alltså lite mer än hälften av kommunerna som uppger att samverkan inom exploateringsavtal sker. De flesta kommunerna uppger att det förekommer samverkan utanför exploateringsavtal. 19 kommuner uppger att samverkan förekommer och 7 uppger att det inte förekommer. Det är alltså, enligt kommunernas svar, mer vanligt förekommande med samver- kan utanför än innanför exploateringsavtal. Undersöks kommunernas svar finns både likheter och olikheter i hur mobili- tetsavtal ser ut inom exploateringsavtal. Några kommuner har kommit längre vad gäller sådana avtal, medan ett antal inte genomfört några . Vanligt bland kommunerna är att krav om mobilitetsåtgärder på ett eller annat sätt skrivs in i exploaterings- eller markupplåtelseavtal. Det kan handla om att överenskomna mobilitetsåtgärder ska vidmakthållas av byggherren under ett bestämt antal år. Det är inte ovanligt att avtal inom och utanför exploaterings- avtal liknar varandra. Utanför exploateringsavtal uppger flera kommuner att avtalet på något sätt är kopplat till kommunens parkeringsnorm, där åtgärder enligt ger avdrag på parkeringstalen. Resultaten från enkäten visar att det finns stora likheter i vilka typer av mo- bilitetsåtgärder som överenskommelserna handlar om, både inom och utanför exploateringsavtal. Vanligtvis handlar det om att det ställs olika krav för olika nivåer av reducering av parkeringstalet för bil. Även om avtal och driftsbestämmelser finns både inom och utanför exploate- ringsavtal, uppger flera kommuner att det är svårt att kontrollera hur avtalet faktiskt fullföljs och att deras kontroll stannar vid bygglovet. De flesta kom- munerna som svarat att uppföljningen inte fungerar bra uppger att det saknas rutiner för att följa upp avtal och driftsbestämmelser efter byggnation. Flera av kommunerna anser att framgångsfaktorer för samverkan i samband med planering enligt (PBL) är en större tydlighet i lagen och tydligare riktlinjer för vad de kan kravställa och inte. finns stort utrymme för tolkning. Flera kommuner lyfter kunskapshöjande insatser och dialog mellan samtliga parter som en framgångsfaktor för samverkan inom övrig planering. Flera kommuner lyfter även politiskt mod och vilja att arbeta med mer hållbar mobilitet. Flera kommuner lyfter även behovet av en gemensam process och målbild. Flera kommuner trycker på vikten av ekonomiska incitament för att uppnå god samverkan, och lösningar som samtliga parter vinner på. Flera kommuner tror även att incitament skapas om hållbar mobilitet är . Det stöd som kommunerna efterfrågar för bättre samverkan är inte sällan ökad kunskap kring fördelarna och effekterna av olika mobilitetstjänster. Flera kommuner uppger även att de ser behov av tydligare riktlinjer uppifrån om hur parkering och mobilitet ska hanteras och följas upp. Andra ser behov av att kunna ställa hårdare krav på exploatörerna. Hur sker samverkan inom och utanför exploateringsavtal Uppföljning, finansiering, drift och underhåll efter byggnation 2.4Framgångsfaktorer för att nå samverkan i samband med planering Incitament för samverkan utanför exploateringsavtal Behov av stöd för bättre samverkan Samordning för bostadsbyggande (Fi N 2017:08) gav Trivector i uppdrag att genomföra en enkätundersökning för att undersöka hur kommuner samverkar med exploatörer och byggherrar om mobilitetsåtgär- der. Resultaten från enkäten ska användas som underlag i arbetet med ett till- äggsuppdrag till Samordning för bostadsbyggande om stärkt planering för hållbarutveckling (Dir 2020:15). Tilläggsuppdraget innebär att stärka förut- sättningarna för transporteffektivitet och tillgänglighet genom hållbara trans- porter i samband med planering enligt PBL. En del av tilläggsuppdraget hand- lar om att undersöka hur byggherrar, fastighetsägare och verksamhetsutövare kan samverka med det allmänna i samband med nybyggnation och exploate- ring så att åtgärder för ökad transporteffektivitet som bland annat leder till att minskad miljö- och klimatpåverkan kan uppnås. Enkäten bestod av frågor som rör samverkan om mobilitetsåtgärder inom och utanför exploateringsavtal, och syftade till att få en uppdaterad bild av hur kommunerna tillämpar mobilitetsåtgärder i samband med nybyggnation (ex- empelvis bilpool, cykelpool, gratis kollektivtrafikkort, informationsåtgärder etc.). Frågorna i enkäten var inte obligatoriska vilket gjorde att alla frågor i enkäten inte alltid blev besvarade.