sou · H9B349 · 2022-01-01 00:00:00 — I områden som betraktar som särskilt utsatta förekommer i högre grad öppen narkotikahandel, bilbränder och skjutningar. En- ligt (Brå) upplevs även ordningsproblem som nedskräpning, buskörningar och skadegörelse i högre utsträck- ning som ett problem i dessa områden (Relationen till rättsväsendet i socialt utsatta områden, 2018:6). Sådana omständigheter kan bidra till att otryggheten är mer utbredd i vissa områden med socioekono- miska utmaningar. Brottsligheten anpassar sig till förändringar i omvärlden, utvecklas och antar nya former. Teknikutveckling och internationalisering möj- liggör nya typer av brott och tillvägagångssätt som den organiserade brottsligheten har gått mot mer avancerade brottsupp- lägg och en bredare samverkan mellan kriminella aktörer (Rapport om allvarlig och organiserad brottslighet, ). har det också skett en ökning av det dödliga skjut- vapenvåldet. Sådant våld är ofta relaterat till narkotikabrottslighet och konflikter i kriminella miljöer (Myndighetsgemensam lägesbild om organiserad brottslighet, 2019). Detta våld har också vid ett fler- tal tillfällen drabbat utomstående som varit på fel plats vid fel tid- punkt. har även antalet individer i våldsbejakande extremistiska miljöer i ökat (2017). Därutöver finns det omfattande problem med brottslig- het som exempelvis avser våld i nära relationer och sexuellt våld mot kvinnor. Utmaningar relaterade till brott finns i hela samhället, såväl i glesbygd och mindre orter som i storstadsområden. Behovet av en utredning Brottsligheten behöver motverkas med effektiva brottsbekämpande metoder och ändamålsenlig lagstiftning. Samhället måste också bedriva ett brett och utvecklat förebyggande arbete mot brott och återfall i brottslighet och för att förhindra att unga involveras i kriminalitet. Forskning visar även att polisiära insatser blir mer effektiva när de kombineras med insatser av social karaktär. Mycket finns därför att vinna på att arbeta brottsförebyggande, såväl när det gäller lidande och skadeverkningar för brottsutsatta som i fråga om resurser för samhället. Det brottsförebyggande arbetet på nationell och regional nivå har stärkts . Ett nytt nationellt brottsförebyggande pro- gram – Tillsammans mot brott (skr. 2016/17:126) – har presenterats med det övergripande syftet att skapa förutsättningar för ett struk- turerat och långsiktigt brottsförebyggande arbete i hela samhället. Det brottsförebyggande perspektivet har också betonats i exempelvis regeringens långsiktiga strategi för att minska och motverka segre- gation (Ku2018/01462/D), den nationella strategin mot terrorism (skr. 2014/15:146), den nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr 2016/17:10) och regeringens samlade strategi för alkohol-, narkotika, dopings- och tobakspolitiken (skr 2015/16:86), den s.k. ANDT-strategin. Vidare har Brås ansvar för nationellt stöd och samordning förstärkts och länsstyrelserna har fått i uppdrag att stödja och bidra till regional samordning av brotts- förebyggande arbete i länen. Vid Brå har även ett center (CVE) inrät- tats för att stödja det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extre- mism. Såväl som Kriminalvården bedriver också arbete med att utveckla de brottsförebyggande och återfallsföre- byggande verksamheterna. Det har emellertid återkommande framhållits att det finns behov av att fortsätta vidareutveckla det brottsförebyggande arbetet. Brå bedömer att detta arbete generellt sett är lågt prioriterat och att det finns ett stort behov av grundläggande kunskap om brottsförebyg- gande metoder (Förstärkt stöd till – och samordning av – det lokala brottsförebyggande arbetet 2015, Det brottsförebyggande arbetet i – nuläge och utvecklingsbehov ). Enligt Brå medför också avsaknaden av en lagstadgad skyldighet för kommunerna att arbeta brottsförebyggande på vissa håll stora svårigheter att få gehör för sådant arbete, och i praktiken kan det saknas förutsättningar för ett effektivt och kunskapsbaserat arbete. Enligt Brå kan en väg framåt vara att genom lagstiftning göra kommunerna skyldiga att arbeta brotts- förebyggande (Det brottsförebyggande arbetet i – nuläge och utvecklingsbehov och 2019). Kommunerna utgör tillsammans med kärnan i det lokala brottsförebyggande arbetet och det är viktigt att detta arbete bedrivs långsiktigt, effektivt och kunskapsbaserat. Kommu- nerna har ett lagstadgat ansvar för verksamheter som bidrar med vik- tiga och nödvändiga insatser i det brottsförebyggande arbetet. Det finns dock inget övergripande kommunalt ansvar för brottsföre- byggande arbete och det brottsförebyggande arbetets omfattning, nivå och organisering i landets kommuner varierar. Detta förhållande påverkar även förutsättningarna för andra aktörer som bedriver före- byggande arbete, exempelvis , och vars insatser ofta behöver samordnas med kommunala åtgärder. Detsamma gäller det civila samhällets organisa- tioner och näringslivet som också är viktiga samverkansaktörer i det brottsförebyggande arbetet. har i ett tillkännagivande till regeringen ställt sig bakom det som anfört om kommunernas roll i det brottsförebyggande arbetet. Enligt tillkännagivandet bör lagen förtyd- ligas så att kommunerna får en uttalad uppgift att arbeta brottsföre- byggande inom ramen för sina ansvarsområden (bet. 2017/2018:KU33 punkt 17, rskr. 2017/18:213). Enligt regeringen ska det finnas förut- sättningar i hela landet att förebygga brott och bryta en kriminell bana. De satsningar som gjorts på brottsförebyggande arbete natio- nellt behöver följas upp med åtgärder på lokal nivå. Kommunerna bidrar med viktiga och nödvändiga insatser i det brottsförebyggande arbetet. Mot bakgrund av detta är det angeläget att utreda hur ett lagstadgat brottsförebyggande ansvar för kommunerna bör utformas. Kommunernas ansvar för brottsförebyggande arbete behöver utredas Kommunerna har en central roll i det lokala brottsförebyggande arbetet. Många kommuner bedriver också ett ambitiöst och engagerat arbete utifrån den lokala lägesbilden och i samverkan med polis och andra aktörer i lokalsamhället. Inom de kommunala verksamheterna finns ett flertal verktyg som kan bidra till ett effektivt och kunskaps- baserat lokalt brottsförebyggande arbete. En av de viktigaste aktörerna är som bl.a. ska verka för att förhindra att barn och unga far illa, verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden och ge råd, stöd och annat bistånd till familjer, enskilda och andra grupper som behöver det. har även i uppdrag att på olika sätt arbeta uppsökande och erbjuda grupper och enskilda sin hjälp. Att tidigt få kännedom om individer som löper risk för att utveckla allvarlig kri- minalitet är en viktig del i det brottsförebyggande arbetet. Social- tjänsten ska även verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp, medverka i samhällsplaneringen och sörja för att personer med missbruk och beroende får den hjälp och vård de behöver. arbete mot missbruk och beroende är en viktig del i det brottsförebyggande arbetet, bl.a. mot bakgrund av kopplingen mellan våldsbrott och missbruksproblematik. Andra exempel på insatser som bidrar till det brottsförebyggande arbetet är föräldraskapsstöd, hembesöksprogram för förstagångsföräldrar, stöd och hjälp till barn som bevittnar våld eller andra övergrepp, stöd till personer som utsätts för hedersrelaterat våld samt insatser till indi- vider för att de ska lämna kriminella grupperingar eller våldsbejakande extremistiska miljöer. Skolväsendet bidrar också med viktiga insatser för det brottsföre- byggande arbetet. En trygg skolgång och att gå ut skolan med goda kunskaper är en stark skyddsfaktor och kan indirekt minska risken för kriminalitet och utanförskap. Att dras in i eller utsättas för kri- minalitet kan vara tecken på att barn far illa. Skolpersonal har en skyl- dighet att anmäla misstankar om oro till socialnämnden. Detta kan bidra till att tidigt upptäcka barn och unga som far illa. Skolväsendets arbete att motverka kränkande behandling, arbetet med normer kring våld och maskulinitet och undervisning om brottslighet och dess kon- sekvenser kan också verka brottsförebyggande. Även inom flera andra kommunala verksamheter kan insatser få brottsförebyggande effekter. Kommunerna ansvarar t.ex. för sam- hällsplanering och att med riktlinjer planera för bostadsförsörjning i kommunen. Risken för brott kan minska genom att ett brottsföre- byggande perspektiv beaktas vid planering, utformning och under- håll av exempelvis bostadsområden, parker och torg. Kommunerna kan också förebygga och upptäcka ekonomisk brottslighet och andra missförhållanden genom tillsynen av alkohol, tobak och livsmedel och genom väl utarbetade rutiner och kontroller vid inköp av varor och tjänster. Därutöver kan kommunerna inom ramen för sin verk- samhet även bidra med insatser för jämlika livsvillkor, social hållbarhet och integration samt inom ANDT-området, vilket på kan ha betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet. utgör tillsammans med kommunerna grunden i det lokala brottsförebyggande arbetet och har bl.a. i uppgift att före- bygga, förhindra och upptäcka brottslighet. har utvecklat sitt brottsförebyggande arbete, bl.a. i syfte att i högre utsträckning anpassa verksamheten till den lokala lägesbilden och göra polisarbetet mer problemorienterat. Enligt regeringen är det viktigt att fortsätter detta utvecklingsarbete. Avsikten med att utreda kommunernas ansvar för brottsförebyggande arbete är inte att förändra brottsförebyggande uppdrag. Samarbetet mellan kommun och polis i det brottsförebyggande arbetet är i regel formaliserat genom samverkansöverenskommelser och s.k. medborgarlöften. Denna samverkan är central för det lokala arbetet. finns också särskilda kommunpoliser och områ- despoliser med uppdrag att samverka med kommunen och andra aktörer i lokalsamhället. För kommunerna har kommunpoliserna kommit att bli en tydlig kontaktyta mot . nerna och samarbetar även inom ramen för andra samverkansformer, exempelvis sociala insatsgrupper och SSPF – skola, socialtjänst, polis och fritid. Utöver kommun och polis bidrar ett flertal andra aktörer till det lokala brottsförebyggande arbetet, bl.a. Kriminalvården och genom olika typer av behandlingsprogram och andra återfallsförebyggande insatser. , Skatte- verket och är viktiga aktörer i det förebyggande arbetet mot ekonomisk brottslighet och landstingen bidrar genom verksam- heter inom hälso- och sjukvården, bl.a. med insatser mot psykisk ohälsa, och i förekommande fall som huvudman för kollektivtrafi- ken. Det civila samhällets organisationer kan också bidra med viktiga insatser inom ramen för exempelvis idrottsföreningar, kulturföre- ningar och trossamfund. Näringslivet kan bidra både genom plats- specifika åtgärder mot brott och med jobb eller praktikplatser för unga. Enskilda individer kan delta i arbetet genom medverkan i exem- pelvis nattvandringar och grannsamverkan. Ordningsvakter och trygg- hetsvärdar kan också på olika sätt bidra till det brottsförebyggande och trygghetsskapande arbetet. För samtliga dessa aktörer är kommunen en viktig samverkans- partner, och kommunerna behöver därför vara en tydlig motpart i det lokala brottsförebyggande arbetet. I vissa kommuner finns funk- tioner som särskilt avser brottsförebyggande arbete medan sådana befattningar helt saknas i andra. Ofta ingår det brottsförebyggande arbetet i ett bredare ansvar för säkerhet, krisberedskap eller folk- hälsa. Enligt Brå (Det brottsförebyggande arbetet i – nuläge och utvecklingsbehov ) ansvarar drygt nio av tio lokala samord- nare för i genomsnitt tre andra arbetsområden utöver de brottsföre- byggande frågorna. Detta kan försvåra för kommunerna att uppträda som samarbetspart i det brottsförebyggande arbetet. Kommunernas ansvar för brottsförebyggande arbete och vilka verk- samheter som ett sådant ansvar bör omfatta behöver därför utredas. Det är angeläget att utredaren analyserar kommunens ansvar för brotts- förebyggande arbete på såväl strategisk nivå som för enskilda insatser som kan bidra till detta arbete. Ett kommunalt ansvar för brottsföre- byggande arbete kan utformas på olika sätt, exempelvis genom en särskild lag eller genom förändringar i befintlig lagstiftning. Det behöver analyseras vilka konsekvenser som valet av reglering kan få för såväl kommunernas brottsförebyggande arbete som det lokala brottsförebyggande arbetet i stort. Det finns också skäl att överväga om viss verksamhet bör bedrivas i alla kommuner för att det brotts- förebyggande arbetet i hela landet ska uppnå en viss nivå. måste kommunernas arbete även fortsättningsvis kunna vara flexi- belt och anpassas till lokala förhållanden. •beskriva och analysera verksamheter inom kommunerna som kan bidra till det brottsförebyggande arbetet, •föreslå hur ett lagstadgat kommunalt ansvar för det brottsföre- byggande arbetet bör utformas och vilka verksamheter som bör omfattas av ett sådant ansvar, •analysera vilka konsekvenser ett kommunalt brottsförebyggande ansvar skulle innebära för kommunerna och för deras respektive verksamheter, •lämna nödvändiga författningsförslag. Kommunernas ansvar i relation till andra aktörer i det brottsförebyggande arbetet Mot bakgrund av att ett flertal aktörer bidrar i det lokala brottsföre- byggande arbetet är det också angeläget att analysera vilken roll kom- munerna bör ha i förhållande till andra offentliga och privata aktörer. Det handlar exempelvis om hur ett kommunalt brottsförebyggande ansvar förhåller sig till privata aktörer på välfärdsområdet, t.ex. skol- verksamheter som drivs av enskilda huvudmän. I detta sammanhang bör även samverkan i det lokala brottsförebyggande arbetet analy- seras, inte minst samverkan mellan , skolverksamheten och . •utreda hur ett kommunalt lagstadgat ansvar för brottsförebyg- gande arbete förhåller sig till andra aktörer som bidrar i det brotts- förebyggande arbetet, •utreda och analysera kommunernas roll vad gäller samordning av det lokala brottsförebyggande arbetet i sin helhet. Andra förslag som kan bidra till utvecklingen av det lokala brottsförebyggande arbetet Det är angeläget att ett reglerat kommunalt ansvar för brottsföre- byggande arbete får genomslag i hela landet. Utredaren ska därför lämna förslag som bedöms bidra till att lagstiftningen kan tillämpas på ett effektivt sätt. Sådana förslag kan handla om utbildning och väg- ledning eller andra insatser som bidrar till kommunernas kompetens inom det brottsförebyggande området, ökar användningen av bästa tillgängliga kunskap eller bidrar till att erfarenheter och ny kunskap tillgodogörs i metod- och verksamhetsutveckling. Andra områden kan vara utvecklat informationsutbyte, uppföljning av det brotts- förebyggande arbetet, utvecklad lokal samverkan eller samarbete mellan kommuner vid kommunöverskridande seriebrottslighet eller placeringar av individer med skyddsbehov. •lämna förslag som bidrar till att kommunerna på ett effektivt sätt kan fullgöra sitt ansvar för det brottsförebyggande arbetet, •vid behov lämna andra förslag som kan stimulera utvecklingen av ett långsiktigt, effektivt och kunskapsbaserat lokalt brottsföre- byggande arbete. Utredaren ska redovisa förslagens konsekvenser i enlighet med bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474). I detta ingår bl.a. att redovisa konsekvenser för brottsligheten och det brottsföre- byggande arbetet, samhällsekonomiska konsekvenser, konsekvenser för jämställdheten mellan män och kvinnor och eventuella konsek- venser för det kommunala självstyret. Om något av förslagen i betän- kandet påverkar det kommunala självstyret, ska också de avvägningar som lett fram till förslagen särskilt redovisas. De förslag som lämnas ska därutöver analyseras utifrån individens intresse av skydd för den personliga integriteten. Samhällsekonomiska konsekvenser ska beaktas löpande . Om förslagen kan förväntas leda till kostnadsök- ningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finan- sieras. I redovisningen av ekonomiska konsekvenser ska beaktas att kommunerna redan genomför vissa brottsförebyggande insatser inom befintlig verksamhet. Åtgärder som inte genomförs till följd av nu- varande lagstiftning utgör dock en ambitionshöjning, vilket måste beaktas enligt finansieringsprincipen. Utredaren ska också beakta de positiva samhällsekonomiska effekter som ett brottsförebyggande arbete kan medföra. Kontakter och redovisning av uppdraget Uppdraget ska genomföras i samverkan med , , , , , , länsstyrelserna och Kommuner och Landsting. Kunskap och synpunkter ska också inhämtas från , , , Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor, och representanter för det civila samhällets organisationer. Uppdraget ska genomföras i nära dialog med kom- munerna, och för att få ett fördjupat kunskapsunderlag ska utredaren särskilt inhämta synpunkter och erfarenheter från företrädare för ett antal kommuner. Synpunkter och kunskap ska även inhämtas från andra aktörer som bedöms vara relevanta för uppdragets genomförande. Utredaren ska ta del av och beakta kunskap på området samt göra de internationella jämförelser som bedöms vara relevanta. Utredaren ska även vid behov föreslå hur förslag som lämnas i betänkandet kan utvärderas. Det är av stor vikt att ett samhällsekonomiskt perspektiv anläggs redan vid utformningen av förslagen. Viktiga ställningstaganden ska beskrivas liksom eventuella alternativa lösningar som övervägts samt motiveringar till varför dessa inte tagits vidare. Brottsligheten påverkar kvinnor och män och flickor och pojkar på olika sätt. Utredaren ska därför genomgående ha ett barnrätts-, ungdoms- och jämställdhetsperspektiv i de förslag som utformas och de analyser som genomförs. Statistik som utredaren redovisar ska vara köns- och åldersuppdelad. Om förslag som lämnas i betän- kandet inte bedöms ha betydelse för jämställdheten mellan kvinnor och män, ska detta redovisas och motiveras. Inom ramen för uppdraget ska utredaren verka för ökad med- vetenhet och kunskap om brottsförebyggande arbete hos kommu- ner och andra aktörer. Detta ska ske i nära samverkan med Brå och Utredaren ska utgå ifrån regeringens brottsföre- byggande program – Tillsammans mot brott. Utredaren ska beakta vad som framkommit av tidigare utred- ningar på området, exempelvis Tillsammans mot brott – prioriterade områden (Ju 2017:L) och Att bryta ett våldsamt beteende – åter- fallsförebyggande insatser för män som utsätter närstående för våld (SOU 2018:37). Utredaren ska också förhålla sig till och samverka med pågående utredningar och uppdrag av betydelse för uppdraget, exempelvis utredningen socialtjänst (S 2017:03), upp- draget till Brå om informationsdelning i arbetet för att förebygga brott (Ju2019/03304/) och (Fi 2017:02). Utredaren är oförhindrad att ta upp närliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas, under förutsätt- ning att uppdraget ändå bedöms kunna redovisas . Utredaren ska regelbundet informera (Justitie- departementet) om sitt arbete. Uppdraget ska redovisas . kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun Sala kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun kommun Kommuner i (skriftlig inlaga) Kommuner i (skriftlig inlaga) Kommuner i län (skriftlig inlaga) (referensgrupp) (expertgrupp) (expertgrupp) (referensgrupp) Delegationen mot segregation (referensgrupp) (referensgrupp) (referensgrupp) (referensgrupp) Kriminalvården (expertgrupp) Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (referensgrupp) Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (referens- grupp) Brottsförebyggande rådets nätverk för regionala samordnare (referensgrupp) En annan sida av (referensgrupp) Fastighetsägarna (referensgrupp) (referensgrupp) Gårdstensbostäder, Idéburna skolors riksförbund (referensgrupp) Kommuninvest (referensgrupp) (referensgrupp) Nationella rådet för järnvägs- och kollektivtrafikskydd (referens- grupp) Nätverket för kommundirektörer, länsråd och regiondirektör i Nationellt nätverk för ANDTS-samordnare, Nätverk för brottsförebyggande samordnare vid länsstyrelserna (referensgrupp) SKRs beredningsgrupp för samhällsbyggnad SKRs beredningsgrupp för socialpolitik och individomsorg för kommunalt brottsförebyggande (NKB) för samhällsbyggnadschefer för skolchefer för socialchefer Stiftelsen (referensgrupp) (referensgrupp) Svensk Försäkring (referensgrupp) Allmännytta (referensgrupp) (referensgrupp) , Kriminellas Revansch I Samhället (), Kvinnors Byggforum, och SäkerhetsBranschen har också bjudits in att delta i utredningens referensgrupp. , professor i psykologi och kriminologi, . , forskare och universitetslektor i fysisk planering, . , professor i urban säkerhet vid Avdelningen för och regionala studier, . , professor i kulturgeografi, . , professor vid , inst. för tillämpad utbildningsvetenskap, . , professor i allmän kriminologi, . , docent i kriminologi, . , professor i hälsa och samhälle med inriktning mot kriminologi, . , docent vid trygghet och samhällssäkerhet, , universitetslektor vid trygg- het och samhällssäkerhet, Gissur , professor vid och samhälle, , Utdrag ur Undersökningsrapport: Undersökning genomförd med webb- enkät inom utredningen om kommunernas brottsförebyggande ansvar (Ju 2019:14). har genomfört en statistisk undersökning med hjälp av en webbenkät på uppdrag av utredning, om kommu- nernas brottsförebyggande ansvar (JU 2019:14). Uppdraget syftade främst till att via enkäten belysa frågan om ett lagstadgat kommunalt ansvar för brottsförebyggande arbete ur ett beslutsfattarperspektiv. Målpopulationen för undersökningen var kommunstyrelsens ord- förande (KSO) i alla kommuner. Det genomfördes en total- undersökning. Insamlingen fullföljdes mellan till och med . Först skickade utredningen ut ett för- brev för att påannonsera undersökningen sen skickades mejl ut med en unik länk till enkäten. Av 290 kommuners KSO svarade , alltså 179 stycken. De svarande kommunerna var representativt för- delade utifrån SKRs kommungruppsindelning på högsta nivå med tre kommungrupper. En klar övervägande andel, av KSO i kommunerna ansåg att de vidtar brottsförebyggande åtgärder i sin kommun. Av kom- munerna var det som hade en särskild organisation för det brottsförebyggande arbetet. Lite drygt sex av tio KSO svarade att de inte gör skillnad på en åtgärd om den har ett brottsförebyggande eller trygghetsskapande syfte. På en femgradig skala var det som svarade en fyra eller en femma, där en femma var att de bedömde att det brottsförebyggande arbetet var i allra högsta grad prioriterat i kommunen. Nästan alla KSO, , svarade att kommunen har en etablerad extern sam- verkan kring brottsförebyggande frågor. Bland de som svarade att de inte tycker att den externa samverkan är tillräcklig lyftes brist på poliser, brist på resurser och svårigheter att få till samverkan mellan parterna som huvudorsaker. Det stöd som främst lyftes fram som skulle kunna hjälpa kommunen i att utveckla sitt brottsförebyggande arbete var resurser i allmän mening. Samverkan både internt och extern samt kunskap om verk- ningsfulla åtgärder var också stöd som KSO bedömde skulle kunna utveckla kommunens brottsförebyggande arbete. En stor andel av de svarande KSO deltar i beslut om vilka specifika brottsförebyggande åtgärder som deras kommun ska vidta, svarade att de deltar i besluten om vilka brottsförebyggande åtgärder som kommunen ska genomföra. På en femgradig skala var det som upplevde att de har i allra högsta grad eller strax lägre grad tillgång till fakta som behövs för att besluta om brottsföre- byggande arbete i kommunen. Många KSO hade övriga synpunkter eller medskick till utredningens arbete. De kunde grovt kategoriseras i ämnesområden som tog upp, polisen, resurser, ska det vara en fråga, samverkan samt regler, lagar och sekretess. OM KOMMUNENS BROTTSFÖREBYGGANDE ARBETE