sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — –inrätta system för att säkerställa att skyldigheter enligt denna balk, föreskrifter som är meddelande med stöd av balken och skyldigheter som följer av EU-förordningar inom balkens tillämpningsområde följs, och –vidta åtgärder som möjliggör en effektiv insamling av avfall. Nuvarande bemyndigande innebär att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer har möjlighet att meddela före- skrifter om skyldighet för producenter att se till att avfall samlas in, transporteras bort, återvinns eller bortskaffas på ett hälso- eller miljömässigt godtagbart sätt. Bestämmelsen justeras så att kan uppfylla kraven i artiklarna 8a.3 d och 8a.2 i avfallsdirektivet. Av artikel 8a.3 d framgår bland annat att medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att alla produkters producenter och organisationer som med avseende på utökat producentansvar genomför skyldigheter för produkters producenters räkning inrättar ett lämpligt system för egenkontroll (se vidare avsnitt 5.2.10). För att kunna meddela föreskrifter som genomför kravet i artikel 8a.3 d föreslås ett nytt bemyndigande i 15 kap. 12 § 2. Bestämmelsen följer engångsplastutredningens förslag. I 15 kap. 12 § 3 föreslås ett nytt bemyndigande som innebär möj- ligheter att meddela föreskrifter om skyldigheter för producenter att vidta åtgärder som möjliggör en effektiv insamling av avfall. Bestäm- melsen följer engångsplastutredningens förslag. Genom bemyndi- gandet kan föreskrifter meddelas som innebär att en pant införs på mobiltelefoner (avsnitt 11.3) och krav som innebär stärkta incita- ment i insamlingen av elavfall (avsnitt 11.2.3). 11.4.2Bemyndigande att meddela föreskrifter för att främja avfallsförebyggande åtgärder eller en hälso- och miljömässigt godtagbar avfallshantering Förslag: Bemyndigandet som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att främja avfallsföre- byggande åtgärder eller en hälso- och miljömässigt godtagbar avfallshantering, genom att meddela föreskrifter om skyldighet för producenterna, ändras så föreskrifter kan meddelas som inne- bär att producenter ska –se till att en vara eller förpackning är märkt eller på annat sätt är identifierbar, och –vidta avfallsförebyggande åtgärder. Enligt nuvarande bemyndigande i 15 kap. 13 § är det möjligt att meddela föreskrifter om att producenter ska märka en vara eller förpackning. För att det ska vara möjligt att införa krav på identifiering av en mobiltelefon i ett pantsystem behöver bemyndi- gandet utökas så att det även är möjligt att ställa krav på att produ- centerna ska se till att en vara är identifierbar. Detta bemyndigande behövs vid införande av förordning om pant på mobiltelefoner (tra- ditionell) men inte vid införande av förordning om pant på mobil- telefoner (pantbevis). Genom befintligt bemyndigande i 15 kap. 15 § 3 b finns det möj- lighet att meddela föreskrifter om skyldigheter för den som driver ett insamlingssystem att vidta åtgärder för att främja återanvänd- ning. Av skälen till ändringsdirektivet framhålls att förebyggande av avfall är det mest effektiva sättet att förbättra resurseffektiviteten och minska miljöpåverkan från avfall. Medlemsländerna ska arbeta för att använda incitament som minskar uppkomsten av avfall så att avfall i första hand förebyggs (skäl 15 och 29 till ändringsdirektivet). För att kunna införa föreskrifter som uppfyller syftena med avfalls- direktivet finns det anledning att införa ett nytt bemyndigande. Be- myndigandet bör möjliggöra föreskrifter som innebär att krav även kan ställas på producenter att vidta åtgärder för att främja återanvänd- ning. Utredningen instämmer i engångsplastutredningens förslag om att det ska vara möjligt att även föreskriva om andra avfallsförebyg- gande åtgärder än återanvändning (2020, s. 210). 11.4.3Bemyndiganden att meddela föreskrifter om insamlingssystem Förslag: Bemyndigandet som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela vissa före- skrifter som kopplar till insamlingssystem ändras så att föreskrif- ter kan meddelas om –hur avgifter som producenterna erlägger till ett insamlings- system som har tillstånd ska bestämmas, och –skyldighet för ett insamlingssystem som har tillstånd, att full- göra sådana skyldigheter som avses i andra bemyndiganden i 15 kap. . Bemyndigandet bör justeras så att det går att meddela föreskrifter som möjliggör att ställa krav på hur avgifter som enskilda produ- center betalar vid kollektivt fullgörande bestäms. Anledningen till att man införde krav på tillståndspliktiga in- samlingssystem var bland annat för att få till en mer effektiv tillsyn. Bedömningen var att godkända insamlingssystem för elektriska och elektroniska produkter skulle ge ökade möjligheter till kontroll över insamlingen samt bättre förutsättningar för tillsyn. De enskilda pro- ducenternas ansvar kvarstod genom en skyldighet att se till att deras produkter omfattas av ett godkänt insamlingssystem. I den utsträck- ning som produkterna omfattas av ett sådant system blir dock den som driver det en självständig aktör som tillsynsmyndigheten kan bedriva tillsyn mot (prop. 2012/13:161, s. 14–15). Det ekonomiska ansvaret är tydligt genom att producenterna betalar avgifter till insamlingssystemen för att täcka de kostnader som insamlingssystemen har. Utredningen instämmer i engångsplastutredningen om att det finns anledning att införa en uttrycklig möjlighet att meddela före- skrifter om skyldigheter som inte bara riktar sig direkt mot pro- ducenter (2020, s. 213). Förslaget på bemyndi- gande i 15 kap. 15 § 6 möjliggör att föreskrifter kan meddelas som innebär att krav ställs direkt på den som driver ett insamlingssystem som har tillstånd att fullgöra motsvarande skyldigheter som produ- centerna kan bli skyldiga att fullgöra enligt bemyndiganden i 15 kap. 12 och 13 §§. för att uppfylla minimikraven I detta kapitel redovisas konsekvenserna för de förslag som föreslås genomföras för att ska uppfylla de nya minikraven för utökat producentansvar som införts i art 8a i avfallsdirektivet46. Eftersom detta är krav som måste uppfylla är handlingsutrymmet be- gränsat. Ett resonemang om eventuella alternativa sätt att uppfylla minimikraven framgår under respektive krav i kapitel 5. Flera av mini- mikraven uppfyller , dessa ingår då inte i konse- kvensanalysen nedan. Det är endast de delar som innebär att en för- ändring måste genomförs som inkluderas i konsekvensanalysen. Förslagen innebär framför allt förändringar i förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Författningsändringarna finns i kapitel 1. Om inte inför förändringar så att minimikraven i avfallsdirektivet uppfylls kan det resultera i att måste betala straffavgifter och vite till EU. Nedan gås de olika förslagen kort igenom. Utförligare beskrivning av förslagen och eventuella alternativa utformningar av dem finns i kapitel 5. •För att säkerställa att det finns rapporteringssystem för uppgifter om mängder som släppts ut på marknaden, insamling och be- handling av avfallet behöver föreskrifter om 46Europaparlamentets och rådets direktiv /98/EG av om avfall och om upphävande av vissa direktiv. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven kommunernas rapportering enligt 7 kap. 1 § avfallsförordningen ses över och preciseras. •För att säkerställa likabehandling av producenter föreslås att det införs ett krav på att det vid beräkningen av avgiften som en en- skild producent ska betala till ett insamlingssystem tas hänsyn till den mängd produkter som producenten släpper ut på den svenska marknaden. •För att säkerställa att de ekonomiska medel som krävs för att full- göra ett utökat producentansvar finns föreslås ett krav på att pro- ducenter för elutrustning som inte är konsumentelutrustning ska ha de ekonomiska förutsättningar som krävs för att ta emot och hantera avfallet. •Krav på att producenter och den som driver ett tillståndspliktigt insamlingssystem ska inrätta lämpliga system för egenkontroll föreslås. Förslagen innebär att: –Den som driver ett insamlingssystem som har tillstånd ska ha rutiner för internkontroll för att säkerställa att de avgifter som tas ut av producenterna uppfyller kraven i förordningen om producentansvar för elektronik. Rutinerna ska även upprättas för att bedöma kvaliteten på de uppgifter som insamlings- systemet ska lämna till och för att säker- ställa att kraven i avfallstransportförordningen uppfylls. –En producent av elutrustning ska ha rutiner för internkontroll för att bedöma kvaliteten på de uppgifter som ska lämnas till om hur många produkter producenten har släppt ut på marknaden i . –En producent som gör annan elutrustning än konsument- elutrustning tillgänglig på marknaden ska ha rutiner för att be- döma kvaliteten på de uppgifter som en producent ska lämna till om insamling och behandling av avfall. Rutinerna ska även säkerställa att kraven i avfallstransport- förordningen uppfylls. •För att uppfylla kravet om att offentliggöra viss information föreslås att: Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven –Den som driver ett insamlingssystem ska på webbplatsen tillgängliggöra information om vem som är systemets ägare, vilka producenter som är anslutna till insamlingssystemet, hur avgiften som producenterna ska betalas beräknas, på vilket sätt aktörer anlitas för avfallshantering och hur insamlingssyste- mets verksamhet bidrar till att nå återvinningsmålen i WEEE- förordningen. –Producenter av elutrustning ska på en webbplats tillgänglig- göra information om hur målen om återvinning i 25–28 §§ förordningen om producentansvar för elutrustning uppfylls. •Om det är möjligt ska producenternas enskilda avgifter till insam- lingssystemen anpassas utifrån produktens egenskaper, med sär- skild hänsyn till reparerbarhet, tillgång till reservdelar samt håll- barhet och garanti. Utredningen föreslår att får ett bemyndigande att meddela föreskrifter om differentierade avgifter. •De ekonomiska bidrag som producenter betalar för att uppfylla sina skyldigheter ska täcka de kostnader som är nödvändiga för att tillhandahålla avfallshanteringstjänster på ett effektivt sätt. Därför föreslås att det förtydligas i WEEE-förordningen att av- giften ska täcka de kostnader som insamlingssystemet har för att uppfylla de krav som ställs på ett insamlingssystem med tillstånd enligt denna förordning. Syftet med minimikraven är att minska kostnaderna och förbättra resultaten samt garantera lika villkor, även för små och medelstora företag samt e-handelsföretag, och undvika hinder för en väl fun- gerande inre marknad. Minimikraven syftar även till att bidra till att kostnaderna för hantering av uttjänta produkter inkluderas i pro- duktpriserna och ge incitament för producenterna att, när de utfor- mar sina produkter, i högre grad beakta möjligheter till materialåter- , återanvändning och reparation och förekomsten av farliga ämnen. Kraven bör framför allt förbättra styrningen av och insynen i systemen för utökat producentansvar. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven Flera av förslagen uppfylls redan i viss utsträckning av produ- center och insamlingssystem, även om det inte finns ett tydligt krav i lagstiftningen. Flera av förslagen förväntas därför inte medföra någon större förändring jämfört med . Förslagen förväntas dock medföra att: –Kvaliteten på den statistik som rapporters från producenter, god- kända insamlingssystem och kommuner ökar. –Producenter av framför allt konsumentelutrustning behandlas lika inom insamlingssystemen i och med att det blir mer transparant hur avgifterna beräknas. –Kravet på offentliggörande av viss information medför ökad trans- parens och likabehandling. –Differentierade avgifter skulle kunna innebära en ökad utveckling mot produkter som är mer hållbara och återvinningsbara i större utsträckning. Avgiften för de flesta produkter är dock väldigt låg, vilket innebär att effekten av en differentiering kan förväntas vara relativt liten. Det faktum att elutrustning i stor ut- sträckning tillverkas utomlands och möjligheterna för producen- terna som tillgängliggör produkter på den svenska marknaden att påverka tillverkarna är mycket liten i de flesta fall kan även det förväntas påverka vilken effekt differentierade avgifter kan ha. Effekten kan dock förväntas bli högre om samtliga länder inom EU inför liknande differentierade avgifter. 12.4.1Antalet producenter och storlek Producenter för elutrustning är svenska tillverkare som säljer sina produkter på den svenska marknaden, importörer som importerar elutrustning till samt utländska företag som säljer direkt till slutanvändare i . Det finns 2 541 företag som är registre- rade hos som producenter för elutrustning. 1330 företag som är registrerade som producenter för konsumentel- utrustning och 1 511 företag är registrerade som producenter för övrig elutrustning. Det är därmed 330 företag som är registrerade som producenter för båda typerna av elutrustning. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven information om hur många av dessa som räknas som små, medel- stora eller stora företag. Flera av förslagen berör producenter för elutrustning. En del av för- slagen förväntas medföra konsekvenser för alla producenter, medan en del endast får konsekvenser för producenter av konsument- elutrustning eller producenter för övrig elutrustning. Tre av förslagen ovan rör producentansvarsavgiften som den en- skilda producenten ska betala till ett insamlingssystem. Dessa förslag berör därför framför allt producenterna av konsumentelutrustning men även de producenter för övrig utrustning som har anslutit sig till ett godkänt insamlingssystem. Förslaget om att det införs ett krav på att det vid beräkningen av producentansvarsavgiften ska tas hänsyn till den mängd (vikt eller antal) produkter som producenten släpper ut på den svenska mark- naden förväntas inte medföra några konsekvenser för producen- terna. Både hos El-kretsen och Recipo baseras avgiften som betalas till insamlingssystemet på mängden produkter som sätts på marknaden, antingen utifrån vikt eller antal. Det andra förslaget rörande producentansvarsavgifterna är att får ett bemyndigande att meddela föreskrifter om differentierade avgifter. När dessa föreskrifter ska tas fram och sedan införas förväntas det uppstå konsekvenser för producenterna. I det första skedet förväntas vissa producenter vara delaktiga i arbetet med att ta fram föreskrifterna. Det innebär framför allt en administrativ kostnad i form av tid. Hur stor denna administrativa kostnad blir är svårt att uppskatta på förhand. Vilka konsekvenser som sen uppstår vid ett eventuellt införande av dessa föreskrifter är svårt att uppskatta . Men syftet med de differentierade avgifterna är skapa incitament för mer hållbara produkter och att bidra till ökad cirkuläritet. Det kan medföra att producenter vars produkter har relativt kortare livslängd eller är svårare att reparera får en något högre avgift jämfört med . Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven ducenter vars produkter har relativt längre livslängd eller är enklare att reparera kunna få en något lägre avgift jämfört med . Det tredje och sista förslaget som rör producentansvarsavgifterna är ett förtydligande om att avgifterna ska täcka de kostnader som insamlingssystemet har för att uppfylla de krav som ställs på ett in- samlingssystem som har tillstånd. Detta innebär att producenternas avgifter ska spegla de faktiska kostnaderna, vilket avgifterna bedöms göra , så förslaget bedöms inte medföra några konse- kvenser för producenterna. Förslag om system för egenkontroll Ett av förslagen kopplat till system för egenkontroll är att produ- center för elutrustning ska ha rutiner för interkontroll för att bedöma kvaliteten på de uppgifter som lämnas till om mäng- den produkter som har släppts ut på marknaden i . Detta för- slag berör därmed alla producenter för elutrustning. Rutiner för in- ternkontroll handlar om att ha ordning och reda på uppgifterna, säkerställa att det som ska rapporteras görs så och att det är rätt uppgifter som rapporteras. Företag som har kvalitetsledningssystem eller är ISO-certifierade har krav på rutiner och kontroll av verksamheten så med stor sannolikhet finns redan rutiner på flera av företagen som även inkluderar de områden som regleras här. Många av producenterna kan därför redan förväntas ha rutiner för internkontroll för rapportering, och för de producenter som inte har det, förväntas det inte medföra några större kostnader för att ta fram sådana. Eftersom producenter för övrig elutrustning rapporterar upp- gifter om insamling och behandling av avfall direkt till Naturvårds- verket ska rutinerna för internkontroll för dessa producenter även omfatta rapporteringen av dessa uppgifter. Enligt uppgift från Natur- vårdsverket rapporterar de flesta producenter av övrig elutrustning inte några insamlade och behandlade mängder. Detta rappor- teras i stället direkt från avfallbehandlingsanläggningarna till Natur- vårdsverket. Förslaget förväntas därför inte medföra några betyd- ande konsekvenser för producenterna totalt sett. Rutinerna ska även säkerställa att kraven i avfallstransportförordningen krävs. Kraven i avfallstransportförordningen ska uppfyllas oavsett, detta är bara ett Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven sätt att dokumentera hur man säkerställer att så görs. Själva doku- mentationen av detta förväntas inte medföra någon betydande kost- nad för respektive producent. Sammantaget förväntas förslagen om system för egenkontroll ta en arbetsdag i anspråk för respektive producent. Förslaget om att offentliggöra viss information Förslaget om att producenter på en webbplats ska tillgängliggöra information om hur de bidrar till att återvinningsmålen i WEEE- förordningen uppfylls omfattar alla producenter för elutrustning. Det finns krav i förordningen på att producenter ska se till att elutrustning tillverkas och utformas på ett sådant sätt att åter- användning och materialåtervinning främjas (§ 38). Det finns även ett krav på producenter för annan elutrustning än konsumentel- utrustning att till rapportera hur mycket som samlas in och hur mycket som har förberetts för återanvändning och hur mycket som har materialåtervunnits. Andra sätta att bidra till att uppnå återvinningsmålen kan vara genom information om hur produkten ska hanteras när den blir avfall eller att ge andra incitament för att öka insamlingen. Eftersom kravet endast innebär ett offentliggörande av information så förvän- tas det framför allt innebära en kostnad för att uppdatera en webb- sida. För företag som inte har en egen webbplats kan det förväntas medföra en större kostnad. Det behöver dock inte vara en egen webbplats som informationen finns på. För de producenter som är anslutna till ett godkänt insamlingssystem kan man tänka sig att insam- lingssystemet erbjuder den tjänsten till producenter som inte har en egen webbplats, vilket skulle minska kostnaderna för producenterna. Förslaget om att de godkända insamlingssystemen ska offentlig- göra information om till exempel hur avgifterna beräknas och hur förfarandet för val av aktörer för avfallshanteringen går till innebär att möjligheten att jämföra insamlingssystemen ökar och att alla pro- ducenter behandlas utifrån samma förutsättningar. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven Förslaget om krav på ekonomiska förutsättningar Förslaget om att det ska införas ett krav på att en producent ska ha de ekonomiska förutsättningar som krävs för att ta emot och hantera avfallet gäller endast för de producenter som tillgängliggör annan elutrustning än konsumentelutrustning. Motsvarande krav finns redan på de godkända insamlingssystemen. I och med att kravet om att kunna visa att dessa förutsättningar finns, ska göras i samband med att producenten anmäler sig till gäller kravet endast nya producenter. Det vill säga de befintliga producenter som redan anmält sig till omfattas inte. Enligt uppgift från så anmäler sig mellan 50–100 nya producenter för övrig elutrustning . Eftersom det är som meddelar föreskrifter om hur och på vilket sätt informationen ska lämnas är det svårt att nu bedöma vilka konsekvenser det skulle medföra för de framtida producenter som kommer att beröras efter- som det beror på vilka krav ställer i föreskriften. Liknande krav finns redan i vissa EU-länder så för de producenter som verkar på en internationell marknad förväntas inte kravet med- för några större konsekvenser. 12.5Konsekvenser för den som driver ett godkänt insamlingssystem Det finns två insamlingssystem som har tillstånd för att samla in konsumentelavfall; El-kretsen och Recipo. El-kretsen är den största aktören och samlar in av konsumentelavfallet. Av producenterna så är anslutna till El-kretsen. Flera av förslagen berör insamlingssystemen. Förslaget om att det införs ett krav på att det vid beräkningen av producentansvarsavgiften ska tas hänsyn till den mängd (vikt eller antal) produkter som producenten släpper ut på den svenska mark- naden förväntas inte medföra några konsekvenser för insamlings- systemen eftersom avgifterna sätts så. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven Förslaget om differentierade avgifter förväntas i första hand med- föra konsekvenser för insamlingssystemen när ska ta fram föreskrifterna eftersom det kan förväntas göras i samarbete med insamlingssystemen och producenterna. I nästa steg förväntas differentieringen av avgifterna medför att insamlingssystemen behö- ver justera hur avgifterna beräknas. Även den regelbundna översynen som förväntas krävas för de differentierade avgifterna kommer med- föra konsekvenser för insamlingssystemen, dels i form av deltagande i arbetet, dels i form av administrativt arbete om översynen innebär att avgifterna ändras. Förtydligandet om att avgifterna ska täcka de kostnader som insamlingssystemet har för att uppfylla de krav som ställs på ett god- känt insamlingssystem förväntas inte det heller få några konse- kvenser för insamlingssystemen eftersom det inte finns något som tyder på att avgifter är högre än vad som krävs. Förslag om system för egenkontroll Den som driver ett godkänt insamlingssystem ska ha rutiner för internkontroll för att säkerställa att de avgifter som tas ut av pro- ducenterna uppfyller kraven i förordningen om producentansvar för elutrustning. Rutinerna ska även upprättas för att bedöma kvaliteten på de uppgifter som insamlingssystemet ska lämna till Naturvårds- verket och för att säkerställa att kraven i avfallstransportförord- ningen uppfylls. Detta förslag förväntas medföra en viss administra- tiv kostnad för insamlingssystemen. I stor utsträckning finns rutiner redan, men detta krav förväntas medföra att de behöver ses över. Förslaget kan förväntas ta i anspråk för respektive insamlingssystem. Förslaget om att offentliggöra viss information Den som driver ett insamlingssystem ska på webbplatsen tillgäng- liggöra information om vem som är systemets ägare, vilka produ- center som är anslutna till insamlingssystemet, hur avgiften som producenterna ska betalas beräknas, på vilket sätt aktörer anlitas för avfallshantering och hur insamlingssystemets verksamhet bidrar till att nå återvinningsmålen i WEEE-förordningen. Konsekvenser för förslag för att uppfylla minimikraven El-kretsen har information på sina webbsidor om de första två punkterna. Förslaget innebär därmed att webbplatserna behöver kompletteras med information om hur avgifterna beräknas, hur avfallshanteringsaktörer anlitas samt hur verksamheten bidrar till att nå återvinningsmålen. Det sista finns det viss information om på insamlingssystemens webbsidor, men inte tydligt kopplat till åter- vinningsmålen. Förslagen förväntas framför allt medföra ett admini- strativt arbete i form av att sammanställa information och publicera på webbplatserna, vilket förväntas ta 2–i anspråk för respektive insamlingssystem.