sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — Vi ser där- för att producenter av sådan elutrustning som lokalt kan lagra person- lig information (till exempel mobiltelefoner, surfplattor och datorer och externa hårddiskar) borde få ett ansvar för att tillhandhålla infor- mation om hur dessa produkter kan raderas på information. Kravet på information bör även inkludera information om (i de fall det är aktuellt) vilka funktioner som behöver inaktiveras eller loggas ut ifrån så att sådana produkter i större utsträckning ska kunna åter- användas och förberedas för återanvändning. En anledning till att konsumenter inte lämnar sina mobiler för åter- användning eller återvinning beror på en osäkerhet i hur informa- tionen tas omhand och om den raderas. På grund av att informa- tionen är kopplad till innehavaren är det varken lämpligt eller möjligt att ställa krav på att producenten eller någon annan extern aktör raderar informationen. Det är användaren själv som behöver ha kon- troll över informationen och radera informationen innan produkten säljs vidare eller lämnas till insamling för avfall. Det krav som därmed ställs på producenten är endast att den ska se till att det finns infor- mation om hur användaren själv kan radera information och fabriks- återställa sin produkt. Förslaget innebär ingen skyldighet för produ- centerna avseende konsumenternas användning av produkterna. Bestämmelsen innebär endast att producenterna ska se till att använ- darna har den information som behövs för att de ska kunna radera den information som gör att de inte vill lämna vidare sin produkt för återanvändning eller återvinning. Många producenter har information om detta på sin webbplats. Producenterna kan dock behöva arbeta mer med att nå ut med sin information. Oavsett om produkterna säljs i butik eller via e-handel behöver informationen tydligt framgå. Det är viktigt att det säkerställs att informationen finns tillgänglig för användaren. Skyldigheten införs för att under- lätta för den som har en produkt att kunna sälja eller skänka vidare denna efter att först själv haft möjlighet att säkerställa att infor- mation som användaren inte önskar gå vidare till nästa användare raderas. Detsamma gäller avfall även om det kan vara svårare att radera information på icke-fungerande produkter. 11.2.6Regeringsuppdrag om mål och statistik Förslag: Regeringen bör ge i uppdrag att till- sammans med se över statistikförsörj- ning, rapporteringskrav och målsättningar inom området han- tering av elutrustning. och bör ges i uppdrag att se över alternativa sätt att mäta framgången i producentansvaret. I det bör ingå att undersöka hur de befintliga återvinningsmålen i förordningen skulle kunna kompletteras med andra mål som ger ytterligare incitament för att öka återanvändning, förberedelse för återanvändning samt en ökad kvalitet i materialåtervinningen. Uppdraget bör även inkludera att utreda om den statistik som producenterna och insamlingssystemen rapporterar behöver förändras eller kompletteras för att bilden av hur insamlingen fungerar ska förbättras. I det ingår att utreda behovet av och möjlig- heten till att få uppgifter och säkerställa statistikförsörjning för exporten av begagnad elutrustning och andra flöden av småelek- tronik som inte omfattas av producenternas rapportering. Även möjligheten av att ta fram indikatorer för att mäta insamlingen av enskilda kategorier av produkter bör utredas. Som en del av uppdraget bör även utreda om det finns behov av en regelbunden uppföljning och analys över flöden av elektronik som avser både producenterna och insamlings- systemens rapportering och övriga flöden. Se avsnitt 9.3 för ytterligare överväganden om behovet av mål och statistik. Bedömning: Utredningens bedömning är att det inte bör införas ett pantsystem för småelektronik. Utredningen har utifrån uppdraget i kommittédirektivet utrett och tagit fram två förslag till pantsystem. Dels har en möjlighet till ett traditionellt pantsystem som förutsätter en identifiering av pro- dukter utretts, dels har en variant på pantsystem med något som vi valt att kalla pantbevis utretts. I ett traditionellt pantsystem betalas en pant vid köp av en pro- dukt och panten återfås när samma produkt lämnas in som avfall. Ett sådant system förutsätter att produkter som det har betalats pant för kan identifieras på något sätt. Det är en förutsättning för att det endast ska återbetalas pant för produkter som det erlades pant för vid inköpet. Vi har inte hittat något sätt att identifiera produkter som vi ser är praktiskt genomförbart till en rimlig kostnad. Eftersom småelektronik som är konsumentutrustning nästan uteslutande till- verkas utanför och där utgör en väldigt liten marknad internationellt sett ser vi inga möjligheter att ställa krav på tillverk- ningen av produkterna. Att göra produkterna identifierbara innan försäljning i skulle sannolikt bli mycket kostsamt. En traditionell pant skulle inte ha någon effekt på de produkter som inte längre används men som finns upplagrade i hushåll och hos Eftersom ingen pant betalades för dessa produkter vid inköp finns det ingen pant att återbetala. Småelektronik har relativt lång livslängd, vilket innebär att vid en traditionell pant skulle det bli en fördröjningseffekt innan en pant skulle få effekt på insamlingen. Det innebär att väldigt stora summor av inbetald pant blir upplåsta . Det är inte effektivt att låsa upp konsumenternas pengar som det förutsätts kräva någon form av statligt konto för att ha kontroll över pengarna och vad de används till. Med anledning av svårigheterna som är förknippade med en tradi- tionell pant har vi också utrett en variant av pantsystem, benämnd pantbevis. Med ett pantbevis frikopplas panten från den enskilda produkten och det krävs därför inte någon identifiering av produkter. Pantbeviset fungerar som ett kvitto på att pant har betalts och ger rätt till en återbetalning av panten. En pant erläggs vid köp och använ- daren får ett, förslagsvis digitalt, pantbevis med till exempel en unik identifierbar kod. Pantbeviset ger rätt till återbetalning av panten när en motsvarande produkt, som den panten betalades in för, blir avfall och lämnas till ett godkänt insamlingssystem. Ett system med pantbevis innebär att redan upplagrade pro- dukter, som kan användas, kan inlämnas för att få tillbaka panten. Upplåsningen av medel blir i det här fallet mindre då konsu- menten kan förväntas lösa tillbaka panten betydligt snabbare. Ett system med pantbevis kräver att ett sådant system utvecklas och implementeras. Med tanke på komplexa förutsättningar med distansförsäljning, återanvändning, förberedelse för återanvändning, import och export av begagnade telefoner, uthyrning av produkter i stället för köp, risk för illegal verksamhet om inte systemet med pantbevis blir tillräckligt säkert med mera gör dock att kostnaderna för att utveckla ett sådant system förväntas bli höga. Nyttan med ett pantsystem på mobiltelefoner är framför allt en tidigarelagd materialåtervinning, eftersom vi ser att de telefoner som blir kvar i lämnas till återvinning även om det sker med viss fördröjning. Det innebär att materialåtervin- ningen inte bedöms öka totalt sett, bara ske än vad som hade varit fallet annars. Hur stor den nyttan är, är svårt att kvan- tifiera. Men den uppväger med stor sannolikhet inte de kostnader som ett pantsystem förväntas medföra. Utredningens bedömning är att oavsett vilket pantsystem som avses så åtgärdar ett pantsystem inte de problem som har identifi- erats under utredningens gång. Att mobiltelefoner som inte längre används, upplagras beror inte i första hand på avsaknaden av ekono- miska incitament. Ett pantsystem på småelektronik är komplext och det finns inga befintliga system att dra erfarenhet ifrån, det gör att vi ser att ett eventuellt införande av ett pantsystem är något som måste få ta tid och göras i nära samarbete med branschen för att de ska bli ett fun- gerande system. 11.3.1Vilka produkter kan inkluderas i ett pantsystem Förslag: Vid ett införande av ett pantsystem föreslås att mobil- telefoner som är konsumentelutrustning ska inkluderas i pant- systemet. Pant på småelektronik är någonting nytt. Vad vi känner till finns det inget land som ännu har infört det. Införandet av ett pantsystem medför stora kostnader. Vid ett införande av ett pant- system finns det därför anledning att börja i liten skala för att sedan kunna utöka systemet om det visar sig ge önskad effekt. Vi föreslår därför att om ett pantsystem ska införas, så görs det inledningsvis i begränsad skala vad gäller antalet produkter som omfattas. Mobil- telefoner är en av de produkter som innehåller ädelmetaller som är värdefulla att återvinna. Undersökningar visar att det finns en stor upplagring av mobiltelefoner som inte längre fungerar hos hushåll och även i viss omfattning hos verksamheter. Mobiltelefoner är en produkt som konsumeras i relativt stor omfattning, det säljs ungefär 3,5 miljoner mobiltelefoner . Det är även en produkt som har relativt kort livslängd () jämfört med mycket annan småelektronik. Se avsnitt 8.3 och 8.4 för överväganden om vilka aspekter som är viktiga att bedöma och vilka bedömningar som har gjorts för vilka produkter som kan ingå i ett pantsystem inled- ningsvis. Se avsnitt 8.7 för definition av mobiltelefoner samt vilka olika flöden av mobiltelefoner som bedöms ingå i pantsystemet. Förslag: Vid köp av en mobiltelefon erhålls ett pantbevis som till- sammans med inlämning av en mobiltelefon som är avfall ger rätt till återbetalning av den inbetalda panten. I ett traditionellt pantsystem är panten knuten direkt till en produkt genom till exempel en streckkod på produkten, jämför till exempel med pantsystemet för plastflaskor och metallburkar. Ett sådant system innebär inte bara svårigheter med att säkerställa en identifi- ering av mobiltelefoner, det innebär även att stora summor pengar blir upplåsta eftersom mobiltelefoner har en livslängd på ungefär . En traditionell pant kommer inte heller att inkludera de telefoner som redan är i omlopp och till viss del förvarade i hushåll och hos verksamheter utan att användas. Ett alternativ till en traditionell pant är ett pantbevis som kon- sumenten erhåller vid köp av en mobiltelefon som bevis för att pant har betalats. Pantbeviset ger rätt till återbetalning av panten när en mobiltelefon som är avfall lämnas för återvinning. I samband med att pantbeviset visas upp vid inlämningen av en mobiltelefon blir pantbeviset förbrukat och kan inte användas igen. Ett pantbevis innebär att det inte måste vara samma mobiltelefon som panten be- talades för, som lämnas in för återvinning men det säkerställer att det inte görs fler återbetalningar än vad det har gjorts pantinbetal- ningar för. Vår bedömning är att ett system med pantbevis totalt sett är ett bättre alternativ jämfört med ett system som kräver att pro- dukterna kan identifieras inom pantsystemet. Båda alternativen utreds i kapitel 8. Förslag: Vid ett införande av ett pantsystem för mobiltelefoner föreslås nivån på panten vara . En pant på mobiltelefoner syftar till att öka insamlingen av mobil- telefoner för återvinning. Panten syftar därmed till att ge ett incita- ment att lämna in telefoner som är avfall. En högre pant förväntas innebära att de ekonomiska incitamenten att lämna in telefonen blir större och effekten på insamlingen kan därför bli större. riskerar en högre pant att påverka konsumtionen av mobiltelefoner, där risken är att privatimport eller privatinförsel av mobiltelefoner utan pant ökar. En högre pant riskerar även att öka risken för illegal verksamhet samt påverka andrahandsmarknaden för mobiltelefoner negativt om det blir alltför attraktivt att lämna mobiltelefonen för återvinning. En för låg pant riskerar att inte ge tillräckliga ekono- miska incitament för att förändra beteenden och öka insamlingen. Eftersom det inte finns några befintliga pantsystem för mobil- telefoner finns det inte heller några erfarenheter kring vilken effekt olika nivåer på pant får. Eftersom ett pantsystem på mobiltelefoner är något nytt anser vi att det är bra att börja med en relativt låg pant för att sedan vid en utvärdering se vad effekten blir och vilka konse- kvenser som uppstår. Baserat på Novus undersökning (bilaga 2) och att utredningen anser att det finns flera skäl som talar för att panten inte ska vara alltför hög föreslås en pant på . Med tanke på den stora prisskillnaden på mobiltelefoner kan det argumenteras för att panten borde differentieras eftersom den blir en procentuellt sett stor andel av priset för de allra billigaste mobiltele- fonerna och en försvinnande liten andel av priset för de allra dyraste mobiltelefonerna. Ur ett miljöperspektiv är det dock inte så stor skill- nad på nyttan med att återvinna en enklare eller en mer avancerad mobiltelefon, eftersom de metaller som återvinns förekommer i ungefär samma omfattning i alla mobiltelefoner oavsett modell. Uti- från ett miljöperspektiv är det därför svårt att argumentera för en dif- ferentierad pant. I avsnitt 8.9 har nivån på panten analyserats ytter- ligare. 11.3.4Reglering av pantsystem och ansvariga för pantsystem Förslag: Ett pantsystem bör utformas så att producenterna för mobiltelefoner ansvarar för att mobiltelefoner beläggs med pant vid försäljning och att användaren erhåller ett pantbevis. Åter- betalningen av panten ska göras av ett godkänt insamlingssystem. För konsumentelutrustning finns det redan ett krav på att produ- centerna ska se till att någon som har tillstånd att driva ett insam- lingssystem har åtagit sig att ta hand om utrustningen när den blir avfall. Att bygga upp ett helt nytt insamlingssystem för att admi- nistrera en pant vore onödigt betungande och skulle innebära att nya system skulle behöva söka tillstånd för insamling enligt bestäm- melser i förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrust- ning eller ha ett avtal med befintliga godkända insamlingssystemen för att få samla in konsumentelutrustning när den blivit avfall. För att undvika onödig administration och onödiga kostnader bedömer utredningen att kraven som kopplar till insamlingen av mobiltele- foner för återbetalning av pant därför ska läggas på de godkända insamlingssystemen. Kraven på att ett insamlingssystem ska vara lämpligt och rikstäckande (46 § förordningen om producentansvar för elutrustning) bör gälla även för ett retursystem för mobiltele- foner. Utredningen bedömer därför att det endast är de godkända insamlingssystemen som bör ansvara för att ta emot elavfall där pant ska utgå, ett sådan krav ska inte finns på butiker som tar emot elavfall. För inte medföra onödiga kostnader anser utredningen att befintliga system bör nyttjas även för att administrera pantsystemet. Producenten är den som ansvarar för att mobiltelefoner som sätts på den svenska marknaden beläggs med pant, men den inbetalda panten ska administreras av insamlingssystemen till dess att den ska återbetalas till konsumenten. Alla godkända insamlingssystem får en skyldighet att utbetala en pant i syfte att uppmuntra att mobil- telefoner som är avfall lämnas tillbaka till insamlingssystemet. För insamlingssystem som redan genomgått en prövning behöver en ytterligare prövning inte göras utan insamlingssystemen bör även vara lämpliga och rikstäckande för att kunna administrera ett pant- system. Se avsnitt 8.5 för ytterligare bedömning av hur pantsystemet bör regleras samt 8.10 för mottagandet av mobiltelefoner och åter- betalning av pant. Förslag: En mobiltelefon som görs tillgänglig på den svenska marknaden ska beläggas med pant. Det finns redan en fungerande andrahandsmarknad för begagnade mobiltelefoner, dels genom kommersiella aktörer, dels mellan privat- personer och även genom ideella organisationer. Marknaden för begagnade mobiltelefoner är internationell. Framför allt så exporteras begagnade mobiltelefoner från , men det sker även en import av begagnade mobiltelefoner. Flera aktörer menar att efterfrågan på begagnade mobiltelefoner i är större än vad utbudet är. Det skulle kunna innebära att marknaden för begagnade mobiltelefoner kommer att växa framöver. Även inom försäkringsbranschen åter- används mobiltelefoner i relativt stor omfattning. Att mobiltelefoner återanvänds medför en stor nytta ur miljö- och resurssynpunkt så länge de tas om hand om på ett bra sätt när de blir avfall. Ett pant- system för mobiltelefoner måste därför utformas med hänsyn till den andrahandsmarknad och återanvändning som sker för att inte påverka detta negativt. Ett sätt att minska risken för att andra- handsmarknaden påverkas är att ha en relativt låg pant (se avsnitt 11.3.3). Ytterligare ett sätt är att inte pantbelägga begagnade mobiltele- foner. I ett traditionellt pantsystem där det finns en identifiering på pro- dukten följer en pant med produkten till dess att den blir avfall utan att detta behöver regleras mellan ägare. Ett pantbevis däremot är inte kopplat till själva telefonen utan köpet av en mobiltelefon. Ett alter- nativ är då att även inkludera begagnade mobiltelefoner i pant- systemet. Det skulle innebära att panten ska återbetalas när tele- fonen säljs vidare samt att en ny pant ska läggas på vid försäljningen av begagnade telefoner. Vi ser flera svårigheter och nackdelar med detta, framför allt skulle det innebära att insamlingssystemen får kontroll över handeln med begagnade mobiltelefoner eftersom det är de som ansvarar för återbetalningen av panten. Det skulle även vara svårt att reglera detta vid försäljning mellan privatpersoner. Vid ett system med pantbevis skulle det dessutom innebära att pant kan betalas för samma mobiltelefon som återbetal- ning görs för andra telefoner som lämnas in mot uppvisade av pantbeviset. Det skulle innebära att det till slut betalas in pant för fler mobiltelefoner än vad det finns att återlämna. Vår bedömning är därför att pant endast ska betalas vid köp av en mobiltelefon när den görs tillgänglig på den svenska marknaden i sam- band med att ett producentansvar uppstår. Det innebär att även begagnade mobiltelefoner som importeras för försäljning i beläggs med pant, precis som dessa telefoner inkluderas i pro- ducentansvaret när de säljs i . Det innebär även att telefoner som har förberetts för återanvändning inte ska beläggas med pant när de säljs igen eftersom det ofta inte uppstår ett nytt producent- ansvar. Se avsnitt 8.7.4 där återanvändning och pant utreds. Förslag: Vid införandet av ett pantsystem på mobiltelefoner behöver information ges till användare, återförsäljare, och mot- tagningsplatser för insamling av mobiltelefoner och återbetalning av pant. Utredningen föreslår att producenter och insamlings- systemen ansvarar för att utforma informationen och se till att aktörerna nås av informationen. Informationsinsatserna ska finansieras av producenterna. I samband med införandet av ett pantsystem behöver konsumenter, och återförsäljare av mobiltelefoner informeras om syftet med ett pantsystem, vilka produkter som omfattas och hur återbetalningen av panten görs. När pantsystemet väl är infört behöver konsumen- ternas informeras om panten i samband med köp av mobiltelefoner, de behöver även få information om hur panten återbetalas. Denna information behöver då finnas hos återförsäljarna. Insamlingssystemen behöver även tillhandahålla information om var mobiltelefoner som är avfall kan lämnas in för återbetalning av panten så att konsumenter lätt kan hitta denna information. Även mottagningsplatserna som tar emot mobiltelefonerna och återbe- talar panten behöver få information om hur det ska gå till. Insam- lingssystemen ansvarar för att ta fram och tillhandahålla information som rör insamlingen av mobiltelefonerna och återbetalningen av panten. Producenterna ansvarar för att ta fram information om syftet med pantsystemet och hur det fungerar. Producenterna för mobil- telefoner är de som föreslås finansiera informationen. I avsnitt 8.13 utreds behovet av information och ansvaret för att informera. Förslag: ansvarar för central tillsyn och kon- troll av pantsystemet. Kommunerna har ett lokalt tillsynsansvar inom pantsystemet. är tillsynsmyndighet och ansvarar för att varje producent enligt förordningen om producentansvar för elutrustning uppfyller sitt producentansvar. bör även ansvara för tillsynen över att producenter som gör mobiltelefoner tillgäng- liga på den svenska marknaden uppfyller kravet på att mobiltele- fonerna är belagda med en pant och att användaren erhåller ett pant- bevis. har enligt förslaget tillsyn för förordningen med undantag för frågor om hur hanteringen av sådant avfall som omfattas av förordningen lokalt uppfyller kraven i förordningen, där har kommunen tillsynsansvar. Ytterligare information om tillsyn finns i avsnitt 8.15. 11.3.8Rapportering, uppföljning och utvärdering Förslag: En producent för mobiltelefoner ska lämna upp- gifter om hur många mobiltelefoner som har gjorts tillgängliga på den svenska marknaden. Den som driver ett godkänt insam- lingssystem ska lämna uppgifter om hur många mobiltele- foner som har samlats in. En uppföljning av pantsystemet bör göras efter infö- randet för att följa upp vilka kostnader det har medfört och en mer fullskalig utvärdering 5–efter införandet. För att kunna göra en uppföljning och en utvärdering av en pant på mobiltelefoner bör rapporteringen till utökas i samband med att pantsystemet införs. Producenter för mobiltele- foner föreslås därför rapportera antalet mobiltelefoner som görs tillgängliga på den svenska marknaden. Insamlingssystemen föreslås rapportera antalet mobiltelefoner som samlas in, dels genom pantsystemet, dels utanför pantsystemet. Eftersom ett pantsystem för mobiltelefoner är något helt nytt är det svårt att på förhand förutse alla de konsekvenser om kan tänkas uppstå och även svårt att kvantifiera de konsekvenser som identifieras. Det är därför av stor vikt att göra en uppföljning relativt snart efter införandet för att få en uppfattning om systemet har fungerat som avsett och inte medför orimliga konsekvenser för någon aktör. En mer fullödig utvärdering kan dock inte göras förrän eftersom det är en fördröjning i systemet. I avsnitt 8.16 utreds uppföljning och rapportering. Befintliga och kommande producentansvar ska anpassas till nya be- stämmelser i artikel 8a, de så kallade minimikraven i avfallsdirektivet. Det finns anledning att samordna och se över bemyndigandena i 15 kap. som kopplar till de olika producentansvar som I engångsplastutredningen45 läggs det fram förslag på ändringar av bemyndigandena i 15 kap. . Flera av de änd- ringar som föreslås i engångsplastutredningen kan användas för att genomföra de förslag som läggs fram i denna utredning. Vi ser ett behov av att ensa bemyndiganden för befintliga och kommande producentansvar. Utredningen ser även en stor vinst i att göra en gemensam översyn av begrepp i de olika producentansvarsförord- ningarna i den mån de hänför sig till genomförandet av system för utökat producentansvar. Ett sådant arbete är påbörjat och delvis genomfört i engångsplastutredningen. När det är lämpligt och möj- ligt kommer vi därför att hänvisa till sådana förslag på nya och justerade bemyndiganden som redan lagts fram i engångsplastutred- ningen. I engångsplastutredningen finns även utförliga beskriv- ningar av överväganden för föreslagna bemyndiganden. Bestämmel- serna om bemyndiganden bör träda i kraft före föreslagna bestäm- melser i förordningarna. 45Utredningen om genomförande av EU:s engångsplastdirektiv och andra åtgärder för en håll- bar plastanvändning, M2020/02035. 11.4.1Bemyndigande att meddela föreskrifter om avfallshantering Förslag: Bemyndigandet som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om skyldighet för producenter att se till att avfall samlas in, trans- porteras bort, återvinns eller bortskaffas på ett hälso- och miljö- mässigt godtagbart sätt ändras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldig- het för producenter att