sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — Miljømini- steriet betonar att det finns ett allmänt förbud mot att avsiktligt störa och döda vilda fåglar samt förstöra deras ägg och bon som framgår av jagt- og vildtforvaltningsloven samt artsfredningsbekendtgørelsen.108 Även om förbuden framgår som allmänna förbud i dessa lagstift- ningar måste det alltså ingå överväganden som syftar till att undvika störningar på fåglar i all förvaltningen med stöd av natur-, planer- ings- och miljölagstiftning.109 Handel, förvaring, transport och import m.m. Det är förbjudet att handla med, transportera eller förvara för för- säljning, bjuda ut till försäljning, konservera eller ställa ut fåglar eller delar eller produkter av fåglar som tas upp i bekendtgørelsen om de inte har dödats eller fångats på ett lagligt sätt. Import av levande fåg- lar från länder utanför EU är förbjuden om såvida inte importören kan bevisa att de föddes i fångenskap 7.3.10Insamling och användning av arter I naturbeskyttelseloven finns också flera bemyndiganden till Miljø- og fødevareministeren rörande den insamling och användning av arter. •Fastställa regler för att skydda eller reglera användningen av vilda djur och växter, inklusive regler för bevarande, registrering och märkning av sådana arter och delar och produkter därav. 108Miljøministeriet (2020) a.a., s. 13. Skydd av arter i , och kan omfatta arter som kommer både från och utom- lands.110 •När det gäller djur eller växter som nämns i naturbeskyttelselovens bilaga 4 (alla arter som är listade enligt livsmiljödirektivets bi- lagor II, IV och V) ska nödvändiga åtgärder vidtas för att säker- ställa att insamling i naturen och deras användning är förenligt med att bevara dessa arter.111 •Besluta att den som utnyttjar vilda djur och växtarter kommer- siellt måste ha tillstånd att göra det samt fastställa ytterligare regler om tillståndsordningen, inklusive om digital registrering av vissa arter etc., och om att tillstånd kan avslås eller återkallas.112 •Fastställa regler för kontroll eller förbud mot import av vissa arter av vilda djur som utgör en risk för människor.113 •I den mån det är nödvändigt för att uppfylla EU-rätts- liga skyldigheter, fastställa regler om tjänsteleverantörers skyldighet att tillhandahålla information till tjänstemottagare.114 I 5 stycket 39 § i Naturbeskyttelsesloven anges bland annat att Fred- ningsnævnet fastställer ersättning till ägare, användare och andra innehavare av rättigheter över de skyddade fastigheterna för den för- lust som skyddet tillför dem. Ersättning till andra parter än ägare och användare kan endast tilldelas om krav på ersättning har gjorts i en- lighet med reglerna i 37 § stycke 7. Ingen ersättning ska beviljas för skyddet av mark som ägs offentligt såvida inte den skyddade egen- domen har förvärvats för temporärt innehav. Om skyddsbestämmelserna innehåller ett föreläggande till en offent- lig myndighet ska skyddsnämnden besluta om att ersättning ska be- viljas vid det tillfället och med vilket belopp. Om skyddet inte genomförs eller förslaget upphör kan skydds- nämnden på begäran bevilja en privat ägare eller användare ersättning i samband med förluster som kommer sig av att fastigheten inte kun- 1105 kap. 30 § naturbeskyttelseloven. 1115 kap. 30 § stk 2–4 naturbeskyttelseloven. 1125 kap. 30 § stk 5 naturbeskyttelseloven. 1135 kap. 30 § stk 6 naturbeskyttelseloven. 1145 kap. 30 a § naturbeskyttelseloven. Skydd av arter i , och Om en Natura 2000-anmälan resulterar i ett beslut om att till exempel en avverkning inte kan göras är markägaren berätti- gad till ersättning för den förlust som följer med förbudet. Såväl till- fälliga som permanenta restriktioner måste kompenseras. 7.3.12Mer fokus på population än arter vid prövning Fokus vid tillämpning av artskyddsbestämmelserna ligger på huru- vida ett tillstånd eller dispens behövs för att döda eller störa exem- plar av en art. För att bedöma huruvida förbudet är tillämpligt under- söks i stället arten på populationsbasis, utan hänsyn till exemplaren. Domstolar tycks granska myndigheternas tillämpning av artskydds- bestämmelserna på ett tämligen generöst sätt.115 Vanligen inriktas inte skyddet på artindividen utan fokus ligger på ekologisk funktion. Artskyddet är implementerat inom ramen för en bredare pröv- ning som inte handlar endast om artskydd. Det kan handla om olika former av planbeslut eller om olika miljötillstånd.116 Byggandet av sju vindkraftverk eller fler kräver normalt att en markanvändnings- plan (lokalplan) antas. En lokalplan för vindkraftverk kan endast antas om platsen har utsetts till ett vindkraftsområde i kommunplanen (kommuneplan). Bedömningen av effekter på arter bedöms i de flesta fall som en del av projektets MKB eller genom en strategisk miljö- bedömning av planen. Det normala är att alla bedömningarna kom- bineras. Tyngdpunkten i bedömningen ligger på den ekologiska funk- tionaliteten. Det är det avgörande kriteriet. Miljöorganisationer har möjlighet att överklaga plan- och MKB-beslutet till en överklagande- nämnd som kan upphäva ett tillstånd eller en plan. 115Akerboom et al. (2019) and Species Protection: A Comparative Analysis of the Application of EU in Five Member States, European Energy and Environ- mental , Volume 28, issue 4, pp 144–158. Skydd av arter i , och 7.4Tysklands implementering av naturvårdsdirektivens artskydd är en federal stad med 16 olika delstater (förbundsländer eller Länder). Vanligen ligger ansvaret för naturvård, skogsbruk, med mera på delstatsnivå, även om det finns övergripande nationella ram- lagar. 7.4.1Bakgrund – biologisk mångfald i Historiskt har markanvändningen dominerats av jordbruk och är mer än hälften av landarealen uppodlad. var större delen av redan uppodlat och skog täckte bara av landarealen. Avskogningen medförde dock problem med erosion och jordförlust samt omfattande förlust av biologisk mångfald. Genom en medveten satsning på återbeskogning är av landarealen skogbevuxen117. är erosionen ett stort problem, vilket är en av orsakerna till att hyggesfritt skogs- bruk tillämpas i stor utsträckning. Markerna är generellt påverkade av föroreningar i form av nedfall av svavel och kväve samt påverkan av näringstillförsel från jordbruk och djurhållning118. Eftersom mer än hälften av landarealen är uppodlad har jordbruket stor inverkan på den biologiska mångfalden i landet. De uppfölj- ningar som gjordes –2011 enligt den nationella indikatorn Biologisk mångfald och landskapskvalitet visade på tydliga försämringar i odlingslandskapet och att situationen nått en ny lägsta- nivå. Mer än hälften av alla kärlväxter som förekommer i är beroende av naturliga gräsmarker, men av dessa arter är nu rödlistade eller utdöda i landet. Enligt den nationella strategiska planen inom konventionen för biologisk mångfald måste kraftfulla åtgärder vidtas för att hejda den negativa utvecklingen. Åtgärdsför- slagen inom planen omfattar stopp för upplöjning av naturliga gräs- 117Federal , Agriculture and Consumer Protection (2020) 2020, s. 5. 118Ibid, s. 27. Skydd av arter i , och marker, återskapande av viktiga miljöer, minskad användning av be- kämpningsmedel, minskad tillförsel av kväve, försurande ämnen och tungmetaller, med mera.119 skogar är till största delen sekundära, vilket innebär att de har avverkats tidigare och är resultatet av återbeskogning genom plantering eller andra åtgärder av människan. Om naturligt föryngrade kontinuitetsskogar funnits kvar i större utsträckning skulle dessa sannolikt ha dominerats av ädellövträd som bok och ek. Istället utgörs stora arealer av planterade barrträd, även om det tyska skogsbruket numera strävar efter ett ökat inslag av lövträd. Ungefär hälften av den totala skogsarealen är privatägd, en tredjedel ägs av delstaterna och av staten, även om staten kan äga upp till av skogsmarken i vissa delstater.120 Skogsbruket i är inriktat på effektiv produktion av timmer, som den biologiska mångfalden upprätthålls och ekosystemtjänster bibehålls långsiktigt. Målet är att införa naturlik- nande (close-to-nature) skogsförvaltning i hela , med ökad trädslagsblandning, längre omloppsperioder och naturlig föryngring. Förvaltningen ska till största delen ske utan kalavverkningar. För att uppnå detta används ett flertal olika metoder inom skogsbruket121: •bevara och etablera strukturellt olika och blandade skogar med metoder som efterliknar naturens egna, •plantering med platsanpassat material med rätt proveniens, •utnyttjande av naturlig föryngring där det är möjligt, •till största delen avstå från kalavverkning, •flerskiktad skogsstruktur eftersträvas, •anpassa intensiteten i skogsbruket till enskilda bestånd, 119Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz, und Reaktorsicherheit (2015) Natur- schutz-Offensive 2020 (nationell strategisk plan inom CBD). 120Deutscher Forstwirtschaftsrat (DFWR). www.forstwirtschaft-in- deutschland.de/index.php?id=52&L=1 (Hämtad ). Skydd av arter i , och •bibehålla markens bördighet och om möjligt öka den, •främmande trädslag ska användas först efter att den positiva effekten har granskats i ekologiska och ekonomiska termer. Enligt den tyska skogsstrategin ska kalavverkning und- vikas främst för att minska risken för att jordens produktionsför- måga skadas genom erosion eller näringsläckage, men också för att inte öka avrinningen från skogsområden. Av samma skäl, men också av hänsyn till naturvården, ska stubbrytning undvikas i möjligaste mån.122 7.4.4Naturskyddslagstiftning i , en översikt Den främsta källan till naturskyddslagstiftning i är den tyska federala lagen om naturvård och landskapshantering, Bundes- naturschutzgesetz (BNatSchG) som också implementerar livsmiljö- direktivet och fågeldirektivet i nationell lagstiftning. BNatSchG kom- pletteras sedan av lagstiftning på delstatsnivå i var och en av de sex- ton tyska delstaterna. Denna kan variera på detaljnivå, det är därför viktigt att se till delstaternas reglering för att få en fullständig bild av hur artskyddet regleras på en specifik plats i . Vi gör endast ett sådant nedslag, och det är i , som har en intressant lösning vad gäller att implementera delar av naturvårdsdirektiven relativt jord- bruket. genomförande av olika miljöbevarande åtgärder kret- sar i stor utsträckning kring landskapsplanering. Vi ägnar därför ganska stort utrymme åt den tyska landskapsplaneringen, eftersom den övriga regleringen i BNatSchG annars blir svårt att få grepp om. Ett visst historiskt anslag är också klargörande i och med den tyska historien med två stater som återförenats. Med få undantag är genomförandet och verkställigheten av natur- skyddslagen i delstaternas exklusiva ansvar. Detta bygger till stor del på praktiska överväganden och delstaternas myndigheter anses vara de som bäst kan bedöma lokala förhållanden. Av samma anledning är det främst delstaterna som utser skyddade områden.123 122Federal , Agriculture and Consumer Protection (2020) a.a. 123Das Bundesamt für Naturschutz. Legal basis of nature conservation in /en/activities/law.html (Hämtad ). Skydd av arter i , och 7.4.5Landskapsplanering och naturskydd i Landskapsplanering har en lång tradition i och kan spåras tillbaka till 1700-talet. Planerad utveckling av hela landskap kan date- ras tillbaka till skapandet av Dessau Wörlitzer Gartenreich som täcker 142km² där (1751– 1817), inspirerad av engelska landskapsparker, designade ett helt landskap främst enligt estetiska principer, men ändå med modeller av markanvändning för att skapa ett idealiskt landskap i utbildnings- syfte. Termen landskap härstammar från det medeltida ordet lantscaft (region) och definierades, vetenskapligt, förmodligen först av (1769–1857). var ordet främst förknip- pat med en konstnärlig genre. zone of vegetation has, besides its own attractions, a peculiar char- acter. … As in different organic beings we recognize a distinct physi- ognomy … so there is also a certain physiognomy of nature exclusively peculiar to each portion of the earth.124 användes begreppet Naturschutz (naturvård) av som uttryck för en ganska bred bevarandeidé som syftade till att skydda naturen från civilisationen. Naturschutz blev senare ett tillvägagångssätt för att skydda miljön medan landskaps- planering blev instrumentet som användes för specificera och genom- föra mål. 1902 stiftades den första lagen för med målet att förhindra ytterligare degeneration av områden med utmärkta land- skap (Preußisches ”Gesetz gegen die Verunstaltung landschaftlich her- vorragender Gegenden”).125 Endast argumenterades det för fysisk planering i en allmän bosättningsplan som skulle inkludera grönområden för som det mest förorenade området i . köptes, med stöd i planeringen, mark för grönområden och stränderna vid sjöar och floder gjordes tillgängliga för allmän användning. Under natio- nalsocialismens tid integrerades planeringen i naturvård och land- vård (Landespflege) i den första naturskyddslagen för , Reichs- naturschutzgesetz och ”Advokater för landskapet” (Landschaftsanwälte) 124Kwa (2005) ’s invention of the natural landscape. legacy, toward new paradigms, , Vol. 10(2), pp 149–162 som hänvisar till , (, 1969), 73–4. 125von Haaren och Vollheyde (2019) Landscape planning in : Not loved by all, but badly needed for Spatial Planning and Sustainable Development, Vol. 7(4), pp. 148–166. Skydd av arter i , och planerade att göra de första motorvägarna grönare. Under deltog landskapsplanerarna i planerna på att kolonisera de erövrade territorierna i öst genom att förflytta (och förinta) den infödda befolkningen och planera nya områden för tyska bosättare, funktioner för att förbättra landet och göra landskapet lämpligt för försvar. Efter kriget bytte den tyska demokratiska republiken (DDR, 1945–1990) ut Reichsnaturschutzgesetz till en ny naturskyddslag, som koncentrerade sig på skyddet av arter och livsmiljöer. Landskapspla- nering ingick inte eftersom det inte ansågs nödvändigt. Territoriell planering skulle omfatta alla samhällets intressen inklusive grönom- råden och miljöhänsyn. Detta var, enligt , logiskt, eftersom beslut som fattades i folkets intresse alltid skulle hitta de bästa (ekonomiska) lösningarna och därför ansågs det att offentlig diskussion eller intresseavvägningar inte behövdes. Inom ramen för den territoriella planeringen utvecklade östtyska geografer ändå metoder för ekonomiska bedömningar av vad som skulle kallas ekosystemtjänster, att användas som underlag för den territo- riella planeringen.126 IFörbundsrepubliken (), var Reichsnatur- schutzgesetz i kraft tills den nya federala naturskyddslagen, Bundes- naturschutzgesetz utfärdades som innehöll regler om en omfat- tande landskapsplanering. har en metodik utvecklats för att bedöma naturområdens potential, senare kallat land- skapsfunktioner, som syftar till att uppfylla de övergripande målen med naturvårdslagen. Här använde man sig av östtyska geografiska teorier för territoriell planering och anpassade klassificeringen av landskaps- funktioner till den västtyska landskapsplaneringen. Klassificerings- metoderna utvecklades för att kunna specificera olika lanskapsfunk- tioner, till exempel produktion (odlingsbarhet), dricksvattenresurs, översvämningsskydd, livsmiljöer och arter samt estetik och rekreation. I vissa stater, och särskilt i stora städer som , utvecklades typologier för att kartlägga och bedöma livsmiljöer och senare även arter. Metoderna och typologierna samordnades emellertid inte mellan delstaterna, vilket resulterade i att olika delstater hade olika system och standarder för att klassificera och utvärdera landskapsfunktio- ner. Den bristande samordningen hindrar till viss del fortfarande 126von Haaren och Vollheyde (2019), a.a. Skydd av arter i , och planering på federal nivå med nationsomfattande bedömning och övervakning.127 Sedan den federala naturskyddslagen antogs 1976 har landskaps- program utarbetats för delstaterna och övergripande landskapsplaner har utarbetats för praktiskt taget alla delar av landet. Genom pla- nerna har en informationsbas och ett målsystem upprättats för hela landet och utgör en viktig grund för naturbevarande arbete. Land- skapsplaner är ett av standardverktygen som används i natur- vård och fysisk planering. Såväl federala som lokala myndigheter och kommuner kan fatta relevanta beslut med stöd i planernas informa- tion om naturens och landskapets tillstånd och utveckling.128 Landskapsplaneringen har, enligt , , särskilt , varit mycket kritiserad. Kritiken grundades på att instrumentet ansågs vara alltför schematiskt, alltför top-down-styrt och för att det inte inkluderade allmänhetens del- tagande i tillräcklig utsträckning. Det ansågs också ineffektivt efter- som det inte förmådde förändra drivkrafterna som leder till en ohållbar utveckling. har EU:s ökade inflytande på tysk miljölagstift- ning resulterat i en starkare betoning av miljövård och landskaps- planering har, enligt och , visat sig fortsatt effek- tiv, särskilt vad gäller områden, planering och fysisk planer- ing. En anledning till det var att landskapsplaneringen, efter en fas av mycket komplexa metodövningar, koncentrerade sig mer på dem som planeringen riktar sig till. Man framställde bearbetade ”översätt- ningskartor” som översatte landskapets ekologiska innehåll till de officiella beteckningarna som användes i de juridiskt bindande pla- nerings- och genomförandeinstrumenten. Dessutom lades vikt vid att inkludera allmänheten samt olika intressenter som jordbrukare och miljöorganisationer i planeringsprocessen. Möjligheter till del- tagande i processen, GIS-system och visualisering utvecklades i inter- aktiva landskapsplaner som syftade till att främja öppenhet, allmän- hetens deltagande och genomförande, särskilt i lokal skala.129 handlar tysk landskapsplanering, i korthet, om att peka på styrkor och svagheter i landskapet och om att dra slutsatser om vad som behöver göras. De menar att även om landskapsplanering är inte är omtyckt av alla intressegrupper så be- 127von Haaren och Vollheyde (2019), a.a. 128Das Bundesamt für Naturschutz (2008), Landscape planning The basis of sustainable land- scape development, s. 6. 129von Haaren och Vollheyde (2019), a.a. Skydd av arter i , och hövs den mer än någonsin eftersom det inte finns någon annan om- fattande miljöplanering i som behandlar hela spektrat av land- skapsfunktioner (eller ekosystemtjänster) som behöver skyddas av statliga institutioner.130 Genom landskapsplaneringen tillgängliggörs information och mål, som måste beaktas i samband med annan planering av markanvänd- ningen. kombinerar landskapsplaneringen information och mål från den sektoriella miljöplaneringen och skapar en informations- bas som sedan kan användas för olika former av fysisk planering, men också när man tar fram miljökonsekvensbedömningar, livsmiljö- direktivsplaner, etc. I de flesta tyska stater resulterar landskapspla- neringen inte i obligatoriska åtgärder men genom att innehålla infor- mation som såväl allmänhet som beslutsfattare har tillgång till bidar landskapsplaneringen till att integrera miljöhänsyn och förenlighet med miljöregler i beslutsfattandet.131 Under planeringsprocessen ska vissa landskapstjänster beaktas och övervägas. Det handlar till exem- pel om värdet av livsmiljöer med avseende på biologisk mångfald och arter, grundvattenpåfyllning, markens motståndskraft mot erosion luftkvalitetstjänster och tjänster som handlar om rekreation och este- tik. av alla tyska kommuner har upprättat en land- skapsplan (2017).132 I en undersökning visades också att kommuner med landskapsplan har en genomsnittligt högre andel naturområden, högre täthet av skogbevuxna ekotoner (gränszoner) och bättre bevarande av gräsmarker jämfört med kommuner som inte har upprättat en landskapsplan vilket indikerar att landskapsplaner faktiskt bidrar till en förbättring av landskapets struktur och kvalitet.133 Landskapsplaneringens funktion vad gäller att förse såväl myndig- heter som enskilda med information har också visat sig framgångs- rik. Landskapsprogrammet för är, i kombination med miljö- atlasen, fritt tillgängligt och GIS-informationen kan laddas ner för användning av miljöplanerare eller miljöorganisationer. Landskaps- planen för Verden har varit tillgänglig och har (2018) an- vänts cirka 100 000 gånger i miljökonsekvensbedömningar, markan- vändningsplanering för lokalsamhällen eller för andra planer.134 130von Haaren och Vollheyde (2019), a.a., som hänvisar till Von Haaren et al., 2014. 132Wende et al. (2017) Effectiveness of landscape planning in . Presentation vid IALE 2017, European landscape ecology congress, i Ghent. 134von Haaren och Vollheyde (2019), a.a. Skydd av arter i , och och drar slutsatsen att det verkar råda stor enighet i den akademiska litteraturen om att landskapsplanering bör vidareutvecklas som en process för att hantera de osäkerheter och miljöutmaningar som har försummats. Som exempel lyfter de frågan om energianpassning och den ökande andelen förnybar energi. De pekar här på att landskapsplaneringens uppgift som ett reglerande och mellanliggande instrument skulle kunna vara att stödja bland annat valet av platser för vind- eller solkraftverk, för nät och lagring och skydda de områden som är av särskilt värde för naturvård och landskapsestetik. Landskapsplanering kan också stödja genomförandet av den tyska nationella strategin för biologisk mång- fald.135 7.4.6Utvecklingen av artskydd i I var den traditionella metoden för att bevara och förvalta områden att fokusera på att utse några små områden där ingrepp inte får ske i syfte att skydda särskilt sällsynta naturtyper. De områden som avsattes för skydd var huvudsakligen områden som inte var lämpliga för produktion men som ändå innehöll intressanta landskap (till exempel stenar, sluttningar, myrar). Förvaltningen av skyddade områden var flexibel och begränsade vanligtvis inte skogsbruket av- sevärt. Genom livsmiljödirektivet infördes en annan förvaltningsin- riktning som är vetenskapligt grundad och inriktad på att skydda vanliga livsmiljötyper i mycket större skala, till exempel europeiska bokskogar.136 Skogsaktörer tolkade tillvägagångssättet som ett poten- tiellt hot mot det befintliga skogsbruket som skapade stor osäkerhet eftersom ingen visste vad lagstiftningen omfattade och många mot- stridiga argument lämnades i vilken riktning skogsförvaltningen skulle behöva utvecklas.137 I fördröjdes också utpekandet av Natura 2000-områden. Enligt Borrass et al., som intervjuat olika aktörer, var en bidragande orsak till detta en utbredd osäkerhet rörande vilka krav som ställdes, hur ett utpekande skulle påverka markanvändning och 136Borrass et al. (2015) Policy change and Europeanization: Implementing Union’s Habitats Directive in and the . 03September 2015, Vol. 24(5), pp. 788–809 som hänvisar till et al. (2014) The impact of Natura 2000 on management: a socio-ecological analysis in the region of Union. Biodiversity and Conservation, 23 (14), 3451–3482. 137Borrass et al. (2015), a.a., som vad gäller källan till citaten hänvisar till person på departe- mentet ansvarig för skogsfrågor. Skydd av arter i , och hur markanvändare skulle reagera. Först utsåg de flesta delstater endast områden som redan var skyddade inhemskt. Under en andra omgång utvidgades Natura 2000 till områden som huvudsakligen var offentligt ägda. Slutligen inkluderades även privatägda skogar med högt bevarandevärde. Detta genomfördes som ett resultat av påtryck- ningar från kommissionen, och olika miljöföreningar. Det framväxande samarbetet mellan naturvårds- och skogsbruksmyn- digheter var viktigt. Gradvis implementerades viktiga delar av direk- tiven.138 När det gäller det strikta artsskyddet fanns tidigare en bestäm- melse i BNatSchG som innebar att förbuden (mot att döda, störa, fånga etc.) som införts vid implementeringen av fågeldirektivet, inte gällde vid normal användning av marken för jordbruks-, skogs- eller fiskeändamål eller i samband med utnyttjandet av de produkter som erhållits från sådan verksamhet.