sou · H9B320 · 2022-01-01 00:00:00 — Denna tidsfrist aktualiseras endast i de fall domsstaten dess- förinnan inte har meddelat att uppgiften har gallrats i den staten (första stycket). Även om det i praktiken sällan förekommer att ett avgörande som överförs via Ecris inte i någon del innehåller en påföljd som saknar motsvarighet i det svenska påföljdssystemet bör det säkerställas att sådana uppgifter inte bevaras längre än nödvändigt i belastnings- registret. Sådana påföljder som saknar en svensk motsvarighet bör vara vad som enligt svensk rätt ses som särskild rätts- verkan av brott. Typiskt sett bör det alltså röra sig om disciplinära eller administrativa sanktioner, t.ex. förbud mot att utöva ett visst yrke eller liknande. Det ter sig rimligt att utgå från att en sanktion av detta slag är tidsbegränsad och därför bör gallras när den upphör att gälla. En sådan ordning gäller t.ex. vid gallring av uppgift om näringsförbud enligt lagen (2014:836) om näringsförbud. Vi föreslår därför att en uppgift om en påföljd som i sin helhet saknar motsvarighet i gallras när påföljden är verkställd, oberoende av om domsstaten meddelar att uppgiften har gallrats i den staten. Det går inte att utesluta att det finns fall då det inte går att be- döma när en påföljd som avses är verkställd, t.ex. vid ett förbud som inte är begränsat till . En sådan uppgift bör kunna gallras senast efter den dom eller det beslut som föranledde att upp- giften fördes in i registret. Detta innebär en halvering av den nuva- rande fristen . Som angetts är det ovanligt att den påföljd som döms ut i andra med- lemsstater helt saknar motsvarighet i . Då är det mer vanligt med olika påföljdskombinationer, där huvudpåföljden utgörs av en påföljd enligt svensk rätt med en tilläggssanktion som svarar mot vad som här skulle utgöra särskild rättsverkan av brott. har upplyst att när ett avgörande överförs via Ecris och den utdömda påföljden utgörs av en kombination av en påföljd som har sin motsvarighet i 17 § och en åtgärd som saknar en sådan motsvarighet, gallras inte avgörandet alls enligt tidsfristerna i 17 §. Gallring av avgörandet sker då utifrån 17 a §. Om domsstaten inte meddelar att gallring har skett i den staten finns alltså uppgiften kvar i belastningsregistret efter det att avgörandet fördes in i registret. Enligt är det vanligt förekommande att något meddelande om gallring inte inkommer från domsstaten även om gallring har skett där. Det får till följd att t.ex. domar som rör hastig- hetsöverträdelse, där påföljden i vissa länder utgörs av en kombina- tion av böter och körkortsåterkallelse, är kvar i belastningsregistret om inte ett meddelande om gallring kommer in från domsstaten. Enligt vår mening bör ett avgörande som överförs via Ecris, och som innehåller en kombinationspåföljd där en av påföljderna har en svensk motsvarighet, rimligen kunna gallras i sin helhet redan enligt bestämmelserna i 16 och 17 §§. Vi anser inte att det kräver någon ändring av bestämmelserna, utan att det är en tillämpning som ryms inom nuvarande lydelser. Sammanfattningsvis bedömer vi att en uppgift om en dom eller be- slut som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris och där påföljden utgörs av en kombination av en påföljd som har en svensk motsvarighet och en som närmast utgör särskild rättsverkan, kan gallras med stöd av befintliga gallringsbestämmelser i 16 och 17 §§ utifrån den påföljd som har en svensk motsvarighet. En dom avseende hastighetsöverträdelse med en påföljdskombina- tion av böter och körkortsåterkallelse kan alltså gallras utifrån be- stämmelserna om gallring av domar med böter som påföljd, om inte domsstaten har meddelat att gallring har skett i den staten (jfr 17 a § första stycket). För uppgifter som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris och som inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§ för att påföljden inte i någon del har en svensk motsvarighet, föreslår vi att gallring alltid ska ske när påföljden har verkställts eller annars senast efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Med en sådan ändring av 17 a § andra stycket anser vi att regleringen ges en ändamålsenlig utformning som tillgodoser att uppgifterna inte bevaras i belastningsregistret längre än nödvändigt. Förslag: Bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister ska ändras så att den även omfattar uppgifter om domar som har överförts via Ecris. En bestämmelse ska införas i lagen om belastningsregister om att en uppgift inte får lämnas ut med stöd av rambeslutet om Ecris om har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. I 17 § lagen (1998:620) om belastningsregister finns bestämmelser om tidsfrister för gallring (se avsnitt 13.2.1). Ett undantag från denna bestämmelse finns i 18 § om s.k. uppskjuten gallring. Undantaget om uppskjuten gallring innebär sammanfattningsvis att om det be- träffande samma person görs en ny anteckning i belastningsregistret om domar eller beslut som har meddelats i eller utlandet (3 och 4 §§) före utgången av den tid som anges i 17 §, ska ingen uppgift gallras så länge någon av dem finns kvar i registret. Undantaget gäller dock inte om den nya anteckningen avser penningböter. I 18 § andra stycket finns en yttersta tidsfrist efter den dom eller beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Vad gäller uppgift om fängelse- eller förvandlingsstraff för böter eller överlämnande till rättspsykiatrisk vård gäller detta dock endast om gallringsfristerna i 17 § har löpt ut. Enligt 18 § tredje stycket ska även sådana uppgifter som har anteck- nats i anslutning till uppgiften gallras, om inte regeringen föreskriver annat. Genomförandet av rambeslutet om Ecris I promemorian om utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan EU:s medlemsstater föreslogs att bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister skulle göras tillämplig även på uppgifter om domar som överförs genom Ecris (Ds 2011:15 s. 19 och 99, jfr s. 56 ff. och 88). Regeringen gjorde emellertid bedöm- ningen att bestämmelsen inte skulle tillämpas på uppgifter som har överförts från en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet om Ecris. På så vis säkerställdes att sådana uppgifter verkligen gallras när meddelande om gallring inkommer från domsstaten. En uppgift som har överförts från en medlemsstat med stöd av rambeslutet, och som inte redan har gallrats enligt de svenska gallringsfristerna, ska således alltid gallras senast när meddelande om gallring inkommer från doms- landet. Detta ansågs alltså gälla även om det finns en ny anteckning beträffande samma person som inte har gallrats. 2011/12:163 s. Bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastnings- register innebär att uppgifter i belastningsregistret inte gallras enligt de tidsfrister som anges i 17 § för det fall en ny anteckning görs i registret före utgången av tidsfristerna i 17 §. På så vis finns upp- gifter i belastningsregistret kvar för personer som upprepade gånger döms för brott. Den uppskjutna gallringen omfattar även uppgifter om domar från andra länder, i den mån sådana uppgifter finns i belastnings- registret. Detta gäller dock inte uppgifter om domar som har över- förts via Ecris. I dessa fall ska uppgiften alltid gallras när domsstaten har gallrat uppgiften. Denna skillnad får konsekvenser på så sätt att domar som har meddelats inom EU tas bort ur belastningsregistret vid gallring i domsstaten, oavsett vad som i övrigt finns antecknat i registret. Det innebär att uppgifter kan behöva gallras ur belastningsregistret trots att de är av betydelse och kan påverka tillämpningen av t.ex. brotts- balkens bestämmelser om påföljdsval. Skillnaden är svår att försvara på saklig grund; den försämrar beslutsunderlaget och förutsättning- arna för en enhetlig rättstillämpning som bygger på att lika fall ska behandlas lika. Frågan är därför om rambeslutet om Ecris hindrar att bestäm- melserna om uppskjuten gallring även tillämpas på uppgifter som har överförts via Ecris. För att besvara denna fråga krävs en närmare ana- lys av artikel 5.2 i rambeslutet. Tolkningen av artikel 5.2 i rambeslutet om Ecris Som vi har konstaterat anger artikel 5.2 i rambeslutet om Ecris att vid varje ändring eller strykning av en uppgift som har över- förts från domsstaten till medborgarstaten, krävs en motsvarande ändring eller strykning av uppgift som lagrats i medborgarstaten, ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7”, dvs. för att kunna vidarebefordras som svar på en ansökan om uppgifter om domar enligt artikel 7. Den engelska språkversionen av artikel 5.2 lyder ”alteration or deletion of information transmitted in accordance with Article 4(3) shall entail identical alteration or deletion by the of the person’s nationality regarding information stored in accordance with paragraph 1 of this Article for the purpose of retransmission in accordance with Article 7”. Den franska versionen av artikelns av- slutande ord är “…aux fins de leur retransmission conformément à l'article 7”. Som vi har angett i avsnitt 13.2.1 noterades vid genomförandet av rambeslutet att det inte framgick av artikel 5.2 om det krävs att med- borgarstaten, efter att ha mottagit ett meddelande om gallring från domsstaten, gallrar uppgiften ur medborgarstatens nationella krimi- nalregister eller om det är tillräckligt att medborgarstaten ser till att uppgiften inte vidarebefordras till en annan medlemsstat utan att ha uppdaterats (prop. 2011/12:163 s. 35). Frågan om artikel 5.2 kräver att gallring sker så snart medborgar- staten har tagit emot domsstatens meddelande om gallring, eller om det är tillräckligt att medborgarstaten inte därefter lämnar ut infor- mation om domen som svar på en ansökan enligt artikel 7, beror enligt vår mening på tolkningen av den sista delen av artikeln, ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7”. Denna del av artikeln motsvaras av vad som anges i artikel 5.1 om att medborgar- staten har en skyldighet att lagra alla uppgifter som överförs via Ecris, ”för att kunna vidarebefordra dem enligt artikel 7”. Tillägget framstår här som följdriktigt eftersom det handlar om en förpliktelse att lagra något som sedan ska kunna vidarebefordras. I artikel 5.2 blir tillägget däremot mer svårtolkat eftersom artikeln rör gallring, dvs. borttagande av uppgifter från ett register. Om tillägget i artikel 5.2 bör ge artikeln innebörden att det är till- räckligt att medborgarstaten ser till att den uppgift som är gallrad eller ändrad i domsstaten inte vidarebefordras, hade artikeln kunnat formuleras som en direkt skyldighet att inte vidarebefordra vad som har gallrats eller ändrats hos domsstaten. Å andra sidan skulle tillägget sakna betydelse om bestämmelsen inte tolkas så att det är tillräckligt att medborgarstaten inte vidarebefordrar den uppgift som har gallrats hos domsstaten. Skulle innebörden vara att medborgarstaten måste gallra vad som gallrats hos domsstaten framstår alltså tillägget som obehövligt. Tolkningen av bestämmelsen kompliceras ytterligare av att den inte endast rör strykning av uppgift, utan även ändring av uppgift. Tillägget ”för att kunna vidarebefordras i enlighet med artikel 7” skulle framstå som otvetydigt om det enbart skulle syfta på ändring av uppgift. Själva formuleringen av artikel 5.2 ger alltså inte något entydigt svar på hur bestämmelsen bör tolkas. Det bör därför fästas vikt vid vad som framgår av skäl 16 i rambeslutet om Ecris. I detta skäl anges att syftet med bestämmelserna i rambeslutet som rör överföring av uppgifter till medborgarstaten för lagring och vidarebefordran inte är att harmonisera medlemsstaternas nationella system för kriminal- register. Det anges uttryckligen att rambeslutet inte medför någon skyldighet för den dömande medlemsstaten att ändra sitt interna kriminalregistersystem när det gäller användning av uppgifter för in- hemska ändamål. Utifrån att syftet med rambeslutet alltså inte är att förändra struk- turen och funktionen hos anser vi att det sista ledet i artikel 5.2 begränsar tillämpningsområdet av artikeln och endast ålägger medborgarstaten en skyldighet att inte vidarebefordra en uppgift som har gallrats hos domsstaten när den besvarar en ansö- kan enligt artikel 7. Medborgarstaten kan alltså tillämpa sina egna regler om gallring på uppgifter som har överförts via Ecris, så länge uppgifterna används för inhemska ändamål. Uppskjuten gallring ska omfatta domar överförda via Ecris Vår tolkning av artikel 5.2 i rambeslutet om Ecris innebär att det inte finns något rättsligt hinder mot att låta domar som har överförts hit via Ecris omfattas av bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 § lagen om belastningsregister. Som vi har konstaterat innebär nuvarande ordning att brottmålsavgöranden som har meddelats i andra EU-länder inte om- fattas av den uppskjutna gallringen, till skillnad från vad som gäller för inhemska avgöranden och avgöranden från länder utanför EU. Uppgifter om lagföringar inom EU som kan vara av betydelse vid t.ex. påföljdsbestämning för personer som återfaller i brott saknas därmed i belastningsregistret i större utsträckning än uppgifter om inhemska avgöranden eller avgöranden från andra länder. Som angetts anser vi att det är en omotiverad skillnad i hanteringen av brottmåls- avgöranden, vilken ytterst försämrar beslutsunderlaget och förut- sättningarna för en enhetlig rättstillämpning. För att undanröja denna brist bör enligt vår mening även uppgifter om domar som har över- förts via Ecris omfattas av bestämmelsen om uppskjuten gallring i 18 §. Vi föreslår därför att den uppskjutna gallringen även ska om- fatta uppgifter om domar som har överförts via Ecris. På så vis upp- nås en mer enhetlig och ändamålsenlig ordning vid behandlingen av uppgifter om inhemska och utländska avgöranden. Med denna ändring uppstår ett behov av att förtydliga att sådana uppgifter om domar som har överförts via Ecris inte får vidarebe- fordras vid svar på ansökan enligt artikel 7 sedan ett meddelande om gallring har inkommit från domsstaten. Även om detta redan i och för sig följer indirekt av 11 § lagen om belastningsregister, som anger att uppgifter ur registret inte får lämnas ut till en utländsk myndighet om det inte följer av en EU-rättsakt, är det vår bedömning att denna begränsning är så central för tillämpningen av rambeslutet att den behöver framgå direkt av lagen om belastningsregister. Vi föreslår därför att en bestämmelse införs i lagen om belastningsregister som uttryckligen anger att en uppgift inte får lämnas ut med stöd av ram- beslutet om Ecris om har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten. Förslag: De förslag som genomför direktivet om ändring av ram- beslutet om Ecris ska träda i kraft , liksom de förslag som rör gallring i lagen om belastningsregister. Övriga förslag ska träda i kraft den dag som regeringen be- stämmer. Skälen för våra förslag Förordningen om Ecris-TCN trädde i kraft . Kom- missionen kommer senare att fastställa den dag från och med vilken medlemsstaterna ska börja föra in uppgifter i Ecris-TCN (se arti- kel 35 och avsnitt 4.5.10). Enligt uppgift från kommer Ecris-TCN i vart fall inte att kunna tas i drift före utgången av 2022. Eftersom det inte går att närmare förutse när Ecris- TCN kommer att vara i drift ska våra förslag i de delar som gäller anpassningen till förordningen om Ecris-TCN träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. De förslag som berör upptagandet och behandlingen av finger- avtryck på alla som dömts till fängelse och vars fingeravtryck inte redan finns i fingeravtrycks- register (avsnitt 8.5) är inte uteslutande en följd av anpassningen till förordningen om Ecris-TCN. Det framstår emellertid som ändamåls- enligt med ett samlat ikraftträdande för dessa bestämmelser. Vi före- slår därför att även bestämmelserna som gäller fingeravtryck träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. Detta förslag bygger emellertid på att Ecris-TCN är i drift inom överskådlig tid efter 2022. Skulle det visa sig att driftsättningen drar ut bör det övervägas om de bestämmelser som gäller fingeravtryck bör träda i kraft vid ett tidigare datum. När det gäller direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) ska medlemsstaterna sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (artikel 3.1). Vi föreslår därför att de förslag som syftar till att genomföra ändringsdirektivet ska träda i kraft . Vårt förslag till ändring i 5 kap. 15 § första stycket lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område syftar till att genomföra ändringsdirektivet (avsnitt 9.5.1). Vi föreslår därför att bestämmelsen träder i kraft , även om den också berör behandlingen av fingeravtryck som tas upp under verkställighetsskedet och som ska kunna föras in i uppgifts- poster i Ecris-TCN (avsnitt 8.5.8). Vissa av de författningsförslag som genomför ändringsdirektivet hänvisar till Ecris-TCN. Det innebär att bestämmelserna i praktiken inte kommer att kunna tillämpas den dag de föreslås träda i kraft, utan först när Ecris-TCN har tagits i drift. Slutligen föreslår vi att de förslag som gäller ändring av gallrings- bestämmelserna i lagen (1998:620) om belastningsregister också träder i kraft . Bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Skälen för vår bedömning Enligt våra kommittédirektiv ingår det inte i vårt uppdrag att lämna förslag om upptagande av fingeravtryck med anledning av domar som har meddelats före den nya regleringens ikraftträdande. Några övergångsbestämmelser behövs därför inte i denna del. Även när det gäller förslagen i övrigt bedömer vi att det inte behövs några övergångsbestämmelser. Enligt våra kommittédirektiv ska vi redovisa de ekonomiska konse- kvenser som förslagen får för berörda myndigheter och hur eventu- ella kostnadsökningar för det allmänna ska finansieras. Vi ska särskilt beakta de ekonomiska konsekvenserna för och Kri- minalvården samt redovisa hur förslagen påverkar Kriminalvårdens verksamhet. Vidare ska vi redogöra för förslagens konsekvenser för den personliga integriteten. Det framgår även av våra kommittédirektiv att vi särskilt ska redo- visa vilka kostnaderna blir och vilka övriga konsekvenser det medför om förslaget om upptagande av fingeravtryck av dömda begränsas till att endast omfatta tredjelandsmedborgare utan EU-medborgar- skap respektive om förslaget om upptagande av fingeravtryck om- fattar alla personer (dvs. tredjelandsmedborgare utan EU-medborgar- skap och andra). Utifrån vad kommittédirektiven har angett kommer vi alltså i detta kapitel att redovisa konsekvenserna av de förslag som vi lämnar. I betänkandet föreslår vi kompletterande bestämmelser till för- ordningen om Ecris-TCN som innebär att Ecris-TCN ska få använ- das för samma ändamål som belastningsregistret, dvs. även utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för Ecris-TCN, och att sök- ningar i vissa fall kan avse den som är unionsmedborgare (se kapi- tel 6). Vidare föreslår vi att fingeravtryck ska tas av alla som har dömts till fängelse , om inte fingeravtrycken redan finns i fingeravtrycksregistret. Vi föreslår att fingeravtrycken av den som verkställer sitt fängelsestraff i anstalt tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, medan fingeravtryck av den som verkställer sitt fängelsestraff genom intensivövervakning med elektronisk kontroll tas upp av efter föreläggande av Kriminalvården. Det föreslås att fingeravtryck som har tagits upp ska behandlas i fingeravtrycksregister, dock inte efter det att uppgifterna om den registrerade har tagits bort ur belastningsregistret (se kapitel 8). I enlighet med våra kommittédirektiv lägger vi i denna del även fram ett alternativt förslag som innebär att fingeravtryck av den som verkställer ett fängelsestraff endast ska tas av den som är tredjelandsmedborgare och inte har något unionsmed- borgarskap. När det gäller ansiktsbilder föreslår vi vidare att tillgängliga ansikts- bilder av den som dömts ska föras in i uppgiftsposten i Ecris-TCN samt bifogas när med stöd av rambeslutet om Ecris lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret om den dömde (se kapi- tel 9). I betänkandet lämnar vi även förslag som innebär att bestäm- melserna om rätt att ta del av uppgifter i en annan medlemsstats kriminalregister och om skyldighet att inhämta sådana uppgifter när den enskilde begär ut information om sig själv ur belastningsregistret utsträcks till att gälla även vid begäran av en tredjelandsmedborgare (se kapitel 11). När det gäller gallring föreslår vi att en uppgift som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris, och där på- följden inte i någon del har en svensk motsvarighet, ska gallras när påföljden har verkställts eller annars senast efter det avgörande som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Vi föreslår även att bestämmelsen om uppskjuten gallring ska omfatta uppgifter om domar som har överförts via Ecris (se kapitel 13). 15.2.1Ett ökat upptagande av fingeravtryck Fingeravtrycken ska tas upp av Kriminalvården eller De fingeravtryck som ska tas upp av dömda ska i likhet med finger- avtryck som tas under en förundersökning behandlas i Polismyndig- hetens fingeravtrycksregister. Fingeravtrycken måste därför upp- fylla de krav som gäller för övriga fingeravtryck som behandlas i registret. Det innebär att fingeravtrycken kommer att behöva tas upp med hjälp av sådan utrustning som används inom Polis- myndigheten. På så vis säkerställs att fingeravtrycken håller tillräck- ligt hög kvalitet. Som framgår av avsnitt 8.5.4 föreslår vi att fingeravtryck av den som har dömts till minst sex månaders fängelse ska tas upp under verkställighetsstadiet. Det är därför i och för sig naturligt att finger- avtrycken tas upp av Kriminalvården som verkställande myndighet, i synnerhet som den dömde i regel befinner sig i en kriminalvårds- anstalt. Med tanke på geografiska förhållanden och på att utrust- ningen är förhållandevis kostsam (se vidare nedan) har det emellertid framkommit under utredningen att fingeravtryck under verkställig- hetsstadiet även behöver kunna tas upp av , i prak- tiken genom att Kriminalvården transporterar den intagne till en näraliggande polisstation eller arrest där det finns fingeravtrycks- utrustning. Att transportera utrustningen utgör nämligen inget rea- listiskt alternativ, eftersom det enligt uppgift från inte finns någon flyttbar utrustning för att ta upp fingeravtryck. Det är av denna anledning som vi föreslår att fingeravtrycken tas upp av Kriminalvården eller, om det är lämpligare, . Härigenom skapas en flexibel lösning som tar hänsyn till geografiska förutsättningar och resurser (se avsnitt 8.5.4). Vi vill betona att vi i förlängningen anser att det är olämpligt att Kriminalvården alltid ska transportera den intagne till en plats där har utrustning för att ta upp fingeravtryck, i syn- nerhet som transporter av intagna är resurskrävande och förenade med inte obetydliga säkerhetsrisker. För att vårt förslag om att Kri- minalvården ska kunna ta upp fingeravtryck ska få genomslag är det därför angeläget att regeringen ställer krav på att förser vissa kriminalvårdsanstalter med den utrustning som behövs för att ta upp fingeravtrycken. För att kunna bedöma vilka anstalter som är lämpliga i detta avseende har vi föreslagit att Kriminalvården ska få i uppdrag att, i samverkan med , närmare utreda och lämna förslag på vilka kriminalvårdsanstalter som bör förses med sådan utrustning (se avsnitt 8.5.5). Enligt vår bedömning bör den utrustning som placeras på krimi- nalvårdsanstalter upphandlas och bekostas av med hänvisning till att fingeravtrycken tas för att registreras i myn- Som framgår av vårt förslag kom- mer inte Kriminalvården att få registrera och behandla avtrycken för egen del.