sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — Stöd och hjälp kan också erbjudas på flera (cirka 30) olika språk. Dessutom kan det, enligt , antas att personer som söker stöd under förundersökningen ofta är samma personer som söker stöd vid domstolar i samband med att de ska vittna. Att stöd ges till sådana personer i ett tidigt skede av rättsprocessen kan därmed också förväntas medföra att behovet av stöd från vittnesstöden vid domstolarna minskar och att utrymme frigörs för att möta en ökad efterfrågan. Resurser kan därmed också flyttas från stödverksamheten vid domstolarna till stödverksamheten under förundersökningen. En annan fråga som i sammanhanget är av relevans är om det finns några risker med att informera vittnen om ideella organisationer under förundersökningen, t.ex. om det medför en risk för att vittnen påverkas i någon negativ bemärkelse. Som konstaterats ger stöd till vittnen under förundersökningen och inget har framkommit som talar för att det sker på ett sätt som försvårar polis- eller åklagarmyndigheternas arbete eller i övrigt utgör en fara för rättssäkerheten, snarare tvärtom. Något stöd för slutsatsen att vittnesstödsverksamheten vid dom- stolarna har haft någon negativ påverkan på vittnen, eller målsägan- den, finns heller inte. Att det för målsäganden redan finns en bestäm- melse i förundersökningskungörelsen om att information ska lämnas om organisationer som erbjuder bl.a. stöd och hjälp talar också för att en motsvarande bestämmelse bör finnas för vittnen. Stöd till och skydd av vittnen Med hänsyn till vad som angetts anser vi att det bör införas en bestämmelse som anger att information ska lämnas till vittnen om vilka organisationer som kan lämna stöd och hjälp. I en förundersökning kan polis- och åklagarmyndigheterna, i syfte att föra utredningsarbetet framåt, ta kontakt med olika personer på olika sätt. Det är heller inte alltid som kontakterna sker i form av ett förhör. I anslutning till att ett brott har begåtts tar t.ex. polismän ofta upp kontakt- och namnuppgifter på personer som har befunnit sig på eller i närheten av platsen, för att kunna kontakta dessa om utredningsarbetet kräver det. Det är dock långt ifrån alla sådana per- soner som sedan förhörs. Mot denna bakgrund framstår det heller inte som ändamålsenligt att informationen ska ges till alla personer som kan komma att bli aktuella att förhöras som vittne. Informationen bör ges till en person i anslutning till att han eller hon ska förhöras som vittne. Informationen bör därför alltid lämnas till ett vittne som kallas till ett förhör. Det betyder dock inte att informationen måste framgå i kallelsen. I vissa fall kan ett vittne kallas till förhör muntligt, t.ex. per telefon, eller genom ett kortfattat e-postmeddelande, och det kan då ofta vara lämpligare att informationen lämnas i anslutning till att förhöret hålls. hålls förhör emellertid på eller i anslutning till en plats där ett brott har, eller misstänks ha, begåtts – dvs. utan att det föregåtts av en kallelse. Även i sådana fall bör information enligt ovan lämnas till vittnen. Det bör dock finnas ett förhållandevist stort utrymme för den polisman som genomför förhöret att anpassa informationen som lämnas till vittnet utifrån det behov som han eller hon har av den. Det kan bl.a. handla om vittnet är rädd eller oroligt. Informa- tionen bör därför lämnas endast om det behövs. Det bör vara polis- mannen som håller i förhöret som gör bedömningen av om vittnet behöver någon information. Förhör ”på plats” är inte sällan korta och syftar ofta till att få information för att kunna agera snabbt, t.ex. genom att kunna gripa någon eller förhindra brott. Avsikten är självfallet inte att informa- tionskravet i sådana fall ska försvåra eller förhindra Polismyndig- hetens arbete. Informationen bör därför också lämnas endast om det är möjligt. Informationen till vittnen bör, som regel, kunna lämnas i stan- dardiserad form, t.ex. genom en blankett som bifogas kallelsen. Det finns dock ändå skäl att understryka vikten av att informationen är Stöd till och skydd av vittnen anpassad till mottagaren. För en person som har bristande kunskaper i det svenska språket ska informationen självfallet, om det behövs, översättas till ett språk som han eller hon förstår. För personer som, av olika anledningar, inte har förmåga att ta till sig skriftlig informa- tion bör den i stället förklaras muntligt och på ett för mottagaren begripligt sätt. Detta bedömer vi vara ett värdefullt sätt att få vittnen att vilja medverka i enskilda utredningar, men också att – på – öka förtroendet för de rättsvårdande myndigheterna. Utöver polis- och åklagarmyndigheterna kan vissa andra myndig- heter hålla förhör med vittnen under förundersökningen. Det handlar om , och (se 1, 3 och 4 §§ lagen [2008:322] om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott samt 2 och 5 §§ lagen [1997:1024] om brottsbekämpande verksamhet). Något skäl mot att in- formationskravet ska gälla för samtliga myndigheter som kan hålla förhör med vittnen under förundersökningen finns inte. Bestämmel- sen bör därför utformas på ett sådant sätt att den omfattar alla brotts- utredande myndigheter. Bestämmelser om information som under förundersökningen ska lämnas till misstänkta och målsäganden är reglerat i förundersöknings- kungörelsen. Det framstår som lämpligt att också bestämmelser om information till vittnen regleras i samma förordning, förslagsvis i en ny paragraf – §. Sammantaget föreslår vi alltså att det i förundersökningskungörelsen införs en ny paragraf – § – som anger att ett vittne som kallas till ett förhör och, om det behövs och är möjligt, ett vittne i övriga förhörssituationer ska informeras om –de kontaktuppgifter som behövs för att få upplysningar om det ärende som han eller hon förekommer i, –den fortsatta handläggningen och vilken roll han eller hon kom- mer att ha i den, –rätten till ersättning för kostnader vid inställelse till förhör och sammanträden i domstol, Stöd till och skydd av vittnen –att han eller hon på begäran kan få information om hur ärendet fortskrider hos polisen, åklagare eller domstol om det kan ske utan men för utredningen, och –vilka organisationer som kan lämna stöd och hjälp. 7.3Sekretess för vissa uppgifter angående vittnen och andra förhörspersoner Den allmänna vittnesplikten innebär, som utgångspunkt, att den som kallas att höras som vittne är skyldig att inställa sig till huvud- förhandlingen i domstol. Om ett vittne då lämnar osanna uppgifter eller förtiger sanningen riskerar han eller hon att dömas för mened. De höga krav som samhället ställer på den som bevittnat brott eller i övrigt har uppgifter som är av betydelse för utredningen av brott grundar sig på den vikt som sådana uppgifter har för att de rätts- vårdande myndigheterna ska kunna utföra sina uppgifter; sannings- enliga vittnesmål är ofta avgörande för att kunna utreda brott och lagföra de som har begått brotten. För många är det, som konstaterats, dock förenat med betydande obehag att lämna uppgifter vid förhör i domstol. Detta gäller särskilt i rättegångar om allvarliga brott som har begåtts inom ramen för krimi- nella nätverk. En ovilja att vittna kan ha flera skäl. Det kan handla om att den som ska höras har en uppfattning om att man inte bör samarbeta med de rättsvårdande myndigheterna, men det kan också grunda sig i en rädsla för att utsättas för våld eller andra repressalier. Det kan medföra att personer som bevittnar brott eller i övrigt har upp- gifter som är av betydelse för utredningen av brott helt avstår från att lämna uppgifter, vilket i sin tur kan leda till att utredningar måste läggas ned eller att bevisningen inte är tillräcklig för en fällande dom. Som framgår i avsnitt 3.3.4 är det i allmänhet ovanligt att vittnen eller andra förhörspersoner utsätts för repressalier till följd av att de lämnar uppgifter i domstol. När det gäller brott som begåtts inom ramen för kriminella nätverk är det framför allt förhörspersoner med koppling till det eller de aktuella nätverken som riskerar att utsättas för våld eller hot om våld. När sådana personer väljer att samarbeta med de rättsvårdande myndigheterna bör samhället ta ett stort ansvar Stöd till och skydd av vittnen för deras säkerhet (denna fråga behandlas närmare i avsnitt 7.6). Men även när det gäller andra förhörspersoner bör staten skapa så trygga förutsättningar för vittnesmålen som möjligt, utan att grundläg- gande rättssäkerhetsprinciper äventyras. Sådana åtgärder kan bestå i att utforma bestämmelser som ger ökade möjligheter att hemlighålla kontaktuppgifter till vittnen och andra förhörspersoner. I möte med företrädare för det danska rättsväsendet har också framhållits att man i ofta använder en reglering som ger möjlighet att hemlig- hålla uppgifter om ett vittnes adress eller platsen varifrån han eller hon hörs – om det sker från en annan plats än domstolens lokaler (se avsnitt 6.5.2). I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns bestämmelser som ger möjlighet att, under vissa förutsättningar, besluta om sekre- tess bl.a. för ett vittnes adress eller var vittnet befinner sig vid för- hörstillfället. Tillämpningsområdet är dock begränsat och delvis oklart. Vi anser därför att det finns skäl att överväga om det bör in- föras regler som ger ökade möjligheter att hemlighålla uppgifter dels om vittnets adress och annan personlig information som ger möjlig- het att komma i kontakt med honom eller henne, dels om var vittnet befinner sig vid förhör i domstol i fall då han eller hon t.ex. på grund av risken för hot eller påtryckning, närvarar via videolänk. I det följande ges först en beskrivning av förutsättningarna för insyn under förundersökningen och i domstol. Därefter följer en beskrivning av vissa särskilda bestämmelser i offentlighets- och sekre- tesslagen som kan omfatta vittnen, men även andra förhörspersoner. Avslutningsvis följer våra överväganden, bedömningar och förslag. Förundersökningens syfte och kravet på dokumentation Förundersökningens syfte är, enligt 23 kap. 2 § RB, att utreda vem som kan misstänkas för ett aktuellt brott och om det finns tillräck- liga skäl för åtal samt att förbereda målet så att bevisningen kan presenteras i ett sammanhang vid en domstolsförhandling. För att uppnå detta syfte kan olika typer av utredningsåtgärder vidtas under förundersökningen. Bland annat kan, enligt 23 kap. 6 § RB, förhör hållas med alla som kan antas lämna upplysningar av betydelse för utredningen. Stöd till och skydd av vittnen Enligt 23 kap. 21 § första stycket RB ska det föras protokoll över det som har förekommit som är av betydelse för utredningen. Utred- ningsåtgärder, beslut och material som upprättas eller inhämtas under en förundersökning ska alltså löpande dokumenteras. Med termen förundersökningsprotokoll avses dock inte all denna löpande doku- mentation. I stället brukar den slutrapport över utredningen som sam- manställs inför ett beslut i åtalsfrågan avses. (Se prop. 2016/17:68 s. Material som saknar betydelse för utredningen ska inte tas med i förundersökningsprotokollet (jfr JO 1977/80 s. 80). Att sådant mate- rial, ofta kallat ”sidomaterial” eller ”slasken”, inte heller ska ges in till domstol följer av 45 kap. 7 § RB, som anger att sådant som inte rör åtalet inte ska finnas med i förundersökningsprotokollet som åkla- garen ger in till rätten då åtal väcks. Som redovisats i avsnitt 6.2.1 finns, i 20–25 §§ FUK, närmare be- stämmelser om protokoll och anteckningar under förundersökningen. I 21 § första stycket anges bl.a. att i protokollet ska antecknas vitt- nets fullständiga namn och om han eller hon är släkt eller bekant med den misstänkte, en målsägande eller en angivare. Enligt tredje stycket ska uppgift om vittnens personnummer, yrke eller anställ- ning, bostadsort, postadress, arbetsplats och telefonnummer anteck- nas i protokollet endast om uppgiften har betydelse för brottsutred- ningen. Detsamma gäller uppgift om att vittnen har bytt namn under förundersökningen. Uppgifter som avses i tredje stycket och som inte har antecknats i protokollet ska antecknas på en särskild hand- ling. Om informationen i den särskilda handlingen har betydelse för rättens handläggning av målet, ska handlingen ges in till domstolen när målet inleds där (21 a §). Rätten till insyn under förundersökningen Var och en har rätt att ta del av allmänna handlingar. Denna rätt får i undantagsfall begränsas i lag, bl.a. med hänsyn till intresset av att förebygga eller beivra brott (2 kap. 2 § TF). Pågående förundersök- ningar är med hänsyn till detta intresse i princip hemliga och om- fattas av förundersökningssekretess enligt framför allt 18 kap. 1 § (skydd för det allmännas intresse av att förebygga och beivra brott) och 35 kap. 1 § OSL (skydd för enskilda i brottsutredningar). Stöd till och skydd av vittnen I många förundersökningar kan det även förekomma uppgifter som omfattas av särskilda sekretessbestämmelser med generell räck- vidd inom den offentliga förvaltningen, t.ex. sekretess till skydd för uppgifter om särskilt personsäkerhetsarbete (18 kap. 7 § och 35 kap. 11 § OSL), sekretess till skydd för uppgifter om förföljda personer m.m.(21 kap. 3 § OSL) och sekretess till skydd den som har skyddad folkbokföring (21 kap. 3 a § OSL). När det gäller en misstänkts rätt till insyn i förundersökningen finns särskilda bestämmelser om det i 23 kap. RB och 10 kap. OSL. I avsnitt 6.2.1 har vi närmare redogjort för dessa bestämmelser. Sammanfattningsvis kan dock konstateras att när en förundersök- ning har kommit så långt att någon skäligen misstänks för ett brott har den misstänkte rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av det som har förekommit vid förunder- sökningen. Som utgångspunkt hindrar sekretess inte att en part tar del av en handling eller annat material i ärendet. En sådan handling eller sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den utsträck- ning det är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift i mate- rialet inte röjs. Sekretess kan dock aldrig hindra att en part i ett mål eller ärende tar del av en dom eller ett beslut i målet eller ärendet. Inte heller innebär sekretess någon begränsning i en parts rätt att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörande i ett mål eller ärende. Som konstaterats ska åklagaren ge in förundersökningsprotokol- let till domstolen då åtal väcks. Sådant som inte rör åtalet bör inte tas in i förundersökningsprotokollet. Om annat inte överenskom- mits, bör åklagaren till försvararen överlämna ett likadant exemplar av förundersökningsprotokollet som det som ges in till domstolen (se prop. 2016/17:68 s. 34). Syftet med brottmålsprocessen i domstol handlar framför allt om att pröva skuldfrågan utifrån åklagarens gärningspåstående. För förfaran- det under rättegången gäller också ett antal principer som medför att domstolsprocessen i väsentliga delar skiljer sig från vad som gäller under förundersökningen. Det handlar bl.a. om muntlighets- och omedelbarhetsprincipen, rätten till en rättvis rättegång och kravet på Stöd till och skydd av vittnen I avsnitt 6.2 har vi närmare redogjort dels för skillna- derna mellan processen under förundersökningen och processen i domstol, dels för de principer som präglar förfarandet i domstol. I nu aktuella sammanhang är framför allt offentlighetsprincipen av intresse, och när det gäller den kan följande konstateras. I domstolen gäller, i motsats till vad som gäller under förunder- sökningen, en stark presumtion för offentlighet. Förhandlingsoffent- ligheten säkerställer allmänhetens möjlighet till insyn i domstolarnas verksamhet och är avsedd att fungera som en garanti för att också övriga principer, bl.a. allas likhet inför lagen, efterlevs i domstolarna. Offentligheten vid en domstol får begränsas endast genom lag eller –i vissa fall – efter bemyndigande i en lag. I offentlighets- och sekre- tesslagen finns också, precis som under förundersökningen, bestäm- melser som kan begränsa allmänhetens insyn i brottmålsprocessen i domstol. Rätten får också besluta om att en förhandling ska hållas bakom stängda dörrar, om det kan antas att det vid en förhandling kommer att läggas fram en uppgift för vilken det hos domstolen gäller sekretess och det bedöms vara av synnerlig vikt att uppgiften inte röjs. När det gäller just den tilltalades rätt till insyn i brottmålsproces- sen kan, som konstaterats, sekretess aldrig hindra att han eller hon tar del av en dom eller ett beslut. Inte heller kan sekretess begränsa den tilltalades rätt att få del av alla omständigheter som läggs till grund för avgörandet. 7.3.4Vissa bestämmelser om sekretess för uppgifter om förhörspersoner Det finns ett flertal bestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen som kan vara tillämpliga på uppgifter hänförliga till vittnen, men också till andra förhörspersoner, och som ger möjlighet att hemlig- hålla adress, vistelseort, telefonnummer och andra kontaktuppgifter. Vissa bestämmelser är direkt tillämpliga hos polis- eller åklagar- myndigheterna under förundersökningen eller hos domstolen under rättegången. I andra fall kan sekretessen för en uppgift överföras till dessa myndigheter från en annan myndighet. I det följande redovisas de, i förhållande till vårt uppdrag, mest centrala bestämmelserna. Som ovan nämnts gäller förundersökningssekretess enligt 18 kap. 1 § OSL. Även om bestämmelserna i paragrafen framför allt syftar till att skydda brottsutredningar kan dessa medföra att kontaktupp- Stöd till och skydd av vittnen gifter till förhörspersoner omfattas av sekretess under förundersök- ningen. Enligt 35 kap. 1 § första stycket 1 OSL gäller sekretess bl.a. för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon när- stående till honom eller henne lider skada eller men (dvs. ett omvänt skaderekvisit) och uppgiften förekommer i utredning enligt bestäm- melserna om förundersökning i brottmål. Detsamma gäller, enligt punkten 4, om uppgiften förekommer i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott eller verkställa uppbörd och som bedrivs av en åklagarmyndighet, , , , eller . Sekretessen enligt 35 kap. 1 § första stycket OSL upphör, enligt 35 kap. 7 § OSL, att gälla om uppgifterna förs över till domstol med anledning av åtal. Detta gäller dock inte om 1.sekretess för uppgiften ska gälla hos domstolen enligt 35 kap. 12 § (sekretess för uppgift i vissa typer av brottmål m.m.), 35 kap. 13 a § (sekretess för uppgift i bild som ingår i en ljud- och bild- upptagning) eller 36 kap. 2 § (sekretess för uppgift om affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat), 2.uppgiften uppenbarligen saknar betydelse i målet, eller 3.uppgiften finns i en handling som har kommit från en annan myn- dighet där uppgiften är sekretessreglerad. Får en domstol i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet från en domstol eller annan myndighet en sekretessreglerad uppgift blir, enligt 43 kap. 2 § första stycket OSL, sekretessbestämmelsen tillämp- lig på uppgiften även hos den mottagande domstolen. Detta gäller under förutsättning att annat inte följer av 43 kap. 3 § OSL. I 43 kap. 3 § första stycket OSL räknas ett flertal bestämmelser upp vilka inte är tillämpliga i domstol i dess rättskipande verksamhet. I andra stycket anges att sekretess enligt 35 kap. 1 § OSL första stycket 1 gäller hos en domstol i dess rättskipande eller rättsvårdande verksamhet, men endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men om uppgiften röjs (dvs. ett rakt skaderekvisit). Presumtionen hos domstolarna är alltså – till skillnad från vad som gäller bl.a. hos polis- och åklagarmyndigheterna – att uppgifter om Stöd till och skydd av vittnen personliga förhållanden är offentliga. Det innebär att bedömningen av skada och men grundas på om uppgiften är av den arten att ett utlämnande typiskt sett kan vara ägnat att medföra skada för det in- tresse som ska skyddas genom bestämmelsen (se m.fl., Offentlighets- och sekretesslagen, En kommentar, version 22, kom- mentaren till 43 kap. 3 §). Enligt 18 kap. 5 § OSL gäller sekretess för uppgift som hänför sig till ärenden enligt lagen (2006:939) om kvalificerade skyddsidenti- teter, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den an- sökande myndighetens verksamhet motverkas. I 18 kap. 6 § OSL finns bestämmelser som, under vissa förutsättningar, ger ett mot- svarande sekretesskydd för uppgifter om vissa utländska skydds- identiteter. (Se närmare om detta i avsnitt 7.4.) Enligt 18 kap. 7 § OSL gäller sekretess för uppgifter som hänför sig till verksamhet som avser särskilt personsäkerhetsarbete enligt 2 a § polislagen om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan fara för att verksamheten skadas. I 35 kap. 11 § OSL finns också en sekretess- bestämmelse som skyddar uppgifter om enskilds personliga förhål- landen som hänför sig till verksamhet som avser särskilt person- säkerhetsarbete. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde, eller någon närstående till honom eller henne, lider men. I21 kap. 3 § OSL finns bestämmelser om skydd för förföljda per- soner. Enligt första stycket gäller sekretess för uppgift om en en- skilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar upp- gift som kan användas för att komma i kontakt med honom eller henne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. I 21 kap. 3 a § OSL finns också en bestämmelse som tar sikte på uppgifter om skyddad folkbokföring; sekretess gäller i mål eller ärende vid domstol eller annan myndighet där en part har skyddad folkbokföring enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481)3 för upp- gift som lämnar upplysning om var den parten bor stadigvarande eller tillfälligt, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att 3I avsnitt 7.6.2 redogörs närmare för denna bestämmelse i folkbokföringslagen. Stöd till och skydd av vittnen den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att ut- sättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men. Detsamma gäller om uppgiften tillsammans med annan uppgift i målet eller ärendet bidrar till sådan upplysning. I 22 kap. 1 och 2 §§ OSL finns vidare bestämmelser om sekretess för uppgifter om skyddad folkbokföring och fingerade personuppgifter. Får en domstol, en åklagarmyndighet eller skyd- dade personuppgifter enligt dessa bestämmelser överförs sekretessen enligt 22 kap. 3 § OSL till de mottagande myndigheterna. Hos en domstol gäller detta under förutsättning att det inte finns en annan primär sekretessbestämmelse som domstolen i stället ska tillämpa. Exempel på en sådan primär bestämmelse är 35 kap. 12 § OSL (sekretess bl.a. för uppgift om enskilds förhållanden i mål som avser sexualbrott). Sekretess hos domstol för kontaktuppgifter till förhörspersoner Förslag: I offentlighets- och sekretesslagen ska det införas en ny paragraf – 35 kap. 12 b § – som anger att sekretess gäller hos en domstol i ett brottmål för uppgift om en målsägandes eller ett vittnes, eller en till honom eller henne anhörigs 1.bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysningar om var någon av dessa personer bor stadigvarande eller tillfälligt, eller 2.telefonnummer, e-postadress, personnummer eller annan jäm- förbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med någon av dessa personer om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att målsäganden eller vittnet eller närstående till honom eller henne lider men. Sådan sekretess ska även gälla i