sou · H9B356 · 2022-01-01 00:00:00 — Paragrafen, som rör verkan av en pågående utländsk rättegång om det rättsliga föräldraskapet till ett barn, har ändrats så att den gäller på samma sätt som i fråga om faderskap även för moderskap och föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo. Övervägandena finns i kapitel 4 och 6. Enligt första stycket tillämpas bestämmelsen då det väcks en talan i om faderskap, moderskap eller föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo men det redan pågår en rättegång om detta utomlands. Bestämmelsens tillämpningsområde har ut- vidgats. Några sakliga ändringar har i övrigt inte varit avsedda. Bestämmelsen gäller bara när den först inledda rättegången äger rum i ett utomnordiskt land, med undantag för moderskap för den kvin- na som inte fött barnet och inte heller var gift eller sambo med den som fött barnet enligt 7 b § då bestämmelsen även gäller i nordiska situationer (se 1 § andra stycket). Enligt första stycket ska domstolen göra en bedömning av om den utländska rättegången kan antas leda till ett avgörande som gäller här i landet (till skillnad från vad som gäller enligt lag 1979:1001 om erkännande av nordiska avgöranden om faderskap och vissa andra Huruvida den utländska domen ska gälla i , beror på om den kommer att uppfylla villkoren i 7 § (och i förekom- mande fall 7 a och 7 b §§). Det krävs att den utländska rättegången rör faderskapet, moderskapet eller föräldraskapet till samma barn som avses med den talan vilken har väckts här i landet. Däremot krävs inte att rättegångarna avser samma persons faderskap, moderskap eller föräldraskap. Det är tillräckligt att rättegångarna, om de båda skulle fortsätta, kan leda till motstridiga avgöranden. Domstolen kan i så fall välja mellan att avvisa den väckta talan eller att förklara den vilande. Om det finns särskilda skäl, får dock talan ändå prövas. Som exempel på omständigheter som kan utgöra särskilda skäl att pröva talan kan nämnas påtaglig risk för att det utländska förfarandet kom- mer att dra ut . Ett annat exempel är att utsikterna att få faderskapet, moderskapet eller föräldraskapet tillfredsställande ut- rett ter sig väsentligt gynnsammare i den svenska rättegången än i den utländska därför att bevisningen är tillgänglig här. Av betydelse kan också vara hur sannolikt det utifrån omständigheterna kan antas vara att den utländska domen kommer att uppfylla villkoren för att bli gällande här i landet. (Jfr prop. 1984/85:124 s. 63 f.) I andra stycket hänvisas till den särskilda bestämmelse om litis pendens som finns i 7 § lagen (1936:79) om erkännande och verk- ställighet av dom som meddelats i . Bestämmelsen innebär att en talan om faderskapet, moderskapet eller föräldraskapet till ett barn som väcks i ska avvisas, om saken redan är anhängig vid en schweizisk domstol som är behörig enligt lag. Av 5 § andra stycket i den lagen följer att behörighetskravet ska anses upp- fyllt, om en svensk domstol skulle ha varit behörig under motsva- rande omständigheter. Denna behörighet framgår av 4 § i lagen om internationella faderskapsfrågor. Följden torde bli att en schweizisk rättegång i de flesta fall är hinder för en rättegång i om samma sak (jfr prop. 1984/85:124 s. 65). 10 a § Om det pågår en rättegång om faderskapet eller föräldraskapet för en kvinna som var moderns make eller sambo till ett barn utomlands, får en svensk socialnämnd inte godkänna en bekräftelse av faderskapet. Paragrafen har ändrats så att den gäller på samma sätt beträffande föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo men som inte själv har fött barnet som för faderskap. Paragrafens tillämp- ningsområde har utvidgats men några sakliga ändringar i övrigt har inte varit avsedda. Bestämmelsen omfattar inte moderskap. Övervä- gandena finns i avsnitt 4.2. När det pågår en rättegång om faderskapet eller föräldraskapet till barn utomlands, får svensk socialnämnd inte godkänna en bekräft- else av faderskapet. Genom hänvisningen i 10 b § får socialnämnden inte heller godkänna en bekräftelse av föräldraskap enligt 1 kap. 9 § och 6 a §, om det pågår en rättegång utomlands. 12 § En bestämmelse i en utländsk lag får inte tillämpas och ett avgörande av en utländsk domstol eller en utländsk fastställelse, genom bekräftelse, av faderskap eller föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo gäller inte i , om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att tillämpa bestämmelsen eller att erkänna avgörandet eller fastställelsen. Paragrafen, som innehåller ett ordre public-förbehåll, omfattar på grund av de ändringar som gjorts i lagen numera utländska lagregler och domstolsavgöranden avseende såväl faderskap, som moderskap och föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo. Bestämmelsen har ändrats så att den gäller på samma sätt beträffande fastställelse genom bekräftelse av föräldraskap som för faderskap. Övervägandena finns i kapitel 4 och 6. Paragrafens tillämpningsområde har utvidgats till följd av att lagens tillämpningsområde har utvidgats. Den sakliga innebörden av bestäm- melsen är dock fortfarande densamma som . Bestämmelsens närmare innebörd har utvecklats i prop. 1984/85:124, se s. 31 f., 35 och 66. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för sådana faderskap som gäller eller har erkänts före ikraftträdandet. Enligt första punkten ska lagändringarna träda i kraft . De nya bestämmelserna är tillämpliga direkt från ikraftträdandet och omfattar även faderskap, moderskap, eller föräldraskap för den kvin- na som var moderns make eller sambo för barn som fötts dess- förinnan. Det innebär att sådana rättsliga föräldraskap kan betraktas som giltiga om frågan uppkommer eller prövas efter ikraftträdandet. Enligt andra punkten gäller äldre bestämmelser om erkännande av utländska faderskap för sådana faderskap som har erkänts eller för- klarats giltiga före ikraftträdandet. Övervägandena finns i kapitel 8. 10.3Förslaget till lag om ändring i lag (1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden 1 § En dom som har fått laga kraft och som har meddelats i , , eller och som avser faderskap eller föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo gäller även i . Med dom jämställs i denna lag förlikning som har ingåtts inför domstol i . Paragrafen har ändrats så att den även omfattar föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo och som inte själv fött barnet. Paragrafens tillämpningsområde har därmed utvidgats men några sakliga ändringar i övrigt har inte varit avsedda. Övervägande- na finns i avsnitt 4.2. Enligt första stycket omfattas domar (och motsvarande domstols- avgöranden) som har fått laga kraft och som gäller faderskapet eller föräldraskapet till barn. Det avser avgöranden varigenom faderskap och föräldraskap såväl har fastställts som hävts. Även domar varige- nom en bekräftelse av faderskap eller föräldraskap har ogiltigförkla- rats omfattas av bestämmelsen. Vilka rättsverkningar som ska följa av ett avgörande som har meddelats i ett annat nordiskt land får be- dömas enligt de svenska rättsreglerna, dock med beaktande av till- lämplig lag i internationella mål som kan medföra att rättsverkning- arna ska bedömas enligt lagen i det land där domen har meddelats eller enligt lagen i en tredje stat. (Se prop. 1979/80:5 s. 16 f.) 2 § En fastställelse av faderskap eller föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo, i annan form än genom dom gäller i , om fastställelsen har skett i , , eller . Paragrafen har ändrats så att den även omfattar föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo och som inte själv fött barnet. Paragrafens tillämpningsområde har därmed utvidgats men några sakliga ändringar i övrigt har inte varit avsedda. Övervägande- na finns i avsnitt 4.2. Paragrafen omfattar andra typer av fastställelser av faderskap eller föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo än genom domstolsavgörande. Det kan i huvudsak bli fråga om fast- ställelser genom bekräftelse eller motsvarande under myndighets medverkan. Beträffande fastställelser genom bekräftelse tar bestäm- melsen sikte på själva fastställelsen och inte på bekräftelsen som sådan. Var bekräftelsen lämnats saknar självständig betydelse i sam- manhanget. Själva fastställelsen måste däremot ha skett i det aktuella nordiska landet. Det förutsätts att fastställelsen är giltig i ur- sprungslandet och har skett enligt det landets interna rätt. (Se prop. 1979/80:5 s. 19 f.) 3 § En dom eller fastställelse som avses i 1 och 2 §§ gäller dock inte i , 1.om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång som påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 2.om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig fastställelse av faderskap eller föräldraskap i annan form än genom dom, såvida denna fastställelse skedde innan rättegången påbörjades eller innan den andra fastställelsen skedde, 3.om det här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet eller föräldraskapet som kan leda till en dom som gäller i och denna rättegång påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 4.om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rätts- ordningen att erkänna domen eller fastställelsen. Paragrafen har ändrats så att den även omfattar föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo och som inte själv fött barnet. Paragrafens tillämpningsområde har därmed utvidgats men några sakliga ändringar i övrigt har inte varit avsedda. Övervägande- na finns i avsnitt 4.2. I paragrafen anges de undantagsfall då nordiska fastställelser av fa- derskap eller föräldraskap inte godtas i . Det handlar om konkurrerande domar (första punkten), att fastställelsen står i strid med en utomprocessuell fastställelse som i och för sig gäller i (andra punkten), att det pågår en annan rättegång om faderskapet eller föräldraskapet (tredje punkten) eller ett erkännande uppenbart skulle strida mot grunderna för den svenska rättsordningen (fjärde punkten). (Se prop. 1979/80:5 s. 20 f.) 4 § Väcks vid en svensk domstol talan angående faderskapet eller föräldraskapet för en kvinna som var moderns make eller sambo till ett barn men pågår redan en rättegång angående detta i , , eller , ska talan avvisas eller förklaras vilande i väntan på dom som fått laga kraft i den utländska rättegången. Pågår en rättegång om faderskap eller föräldraskap för en kvinna som var moderns make eller sambo i , , eller , får en svensk socialnämnd inte godkänna en bekräftelse av faderskapet eller föräldraskapet. Paragrafen har ändrats så att den även omfattar föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo och som inte själv fött barnet. Paragrafens tillämpningsområde har därmed utvidgats men några sakliga ändringar i övrigt är inte avsedda. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Bestämmelsen i paragrafen innebär att en rättegång om faderskapet eller föräldraskapet till ett barn i ett annat nordiskt land har s.k. litis pendens-verkan i . Den avser endast rättegångar och inte för- faranden som kan leda till fastställelse av faderskap eller föräldraskap i annan ordning än genom dom. Pågår ett sådant förfarande i något av de andra länderna, utgör detta alltså inte hinder mot att genomföra en svensk rättegång om samma faderskap eller föräldraskap. Bestäm- melsen är tillämplig inte bara om en rättegång pågår mellan samma parter. Det avgörande är att de konkurrerande målen rör samma barn. Enligt andra stycket får en svensk socialnämnd inte heller god- känna en bekräftelse av faderskap eller föräldraskap medan en rätte- gång pågår i något av de andra nordiska länderna rörande faderskapet eller föräldraskapet. Detta syftar liksom bestämmelsens första stycke till att hindra motstridiga avgöranden i de olika länderna. (Se prop. 1979/80:5 s. 22 f.) Särskilt yttrande av experten Ett av utredningens uppdrag är att i de fall ett barn har kommit till genom ett internationellt surrogatarrangemang ”analysera i vilka fall det med hänsyn till barnets rätt till privatliv och utifrån vad som be- döms vara barnets bästa kan krävas att barnet får en rättslig relation till en tilltänkt förälder erkänd trots att det saknas lagstöd för det i svensk rätt”. Utredningen ska därvid genomgående anlägga ett barn- rättsperspektiv samt ett jämställdhetsperspektiv (Bilaga 1, s. 325). Utredningen ska i sitt arbete också beakta att de regler som före- slås inte uppmuntrar till ett kringgående av regler om föräldraskap. Utredningsdirektiven ger inga anvisningar för hur eventuella konflikter mellan dessa intressen ska hanteras men det står klart att vid en konflikt måste av hänsyn till internationella åta- ganden, bl.a. och , barn- rätts- och jämställdhetsperspektiven ges företräde. En väsentlig skillnad mellan internationella surrogatarrangemang och exempelvis kringgåenden av svensk äktenskapslagstiftning är att det efter ett surrogatarrangemang finns en tredje part, som inte varit inblandad i kringgåendet, nämligen barnet. I det pågående lagstift- ningsärendet om förbud mot erkännande av utländska månggiften har detta kommit till uttryck i att ett äktenskap som inte erkänns i ändå prejudiciellt ska kunna gälla om det leder till att ett barn får en far (se prop. 2020/21:149 s. 35 f.). Här har intresset av att skydda barnet fått gå före önskemålet att i alla delar markera mot utländska månggiften. Enligt min uppfattning har i detta lagstiftningsärende intresset av att inte synas uppmuntra kringgåenden av svensk lag lett till förslag som inte ligger i linje med principerna om barnets bästa och lika- behandling av kvinnor och män. I de allra, allra flesta fall är det näm- ligen i barnets intresse att ett utländskt surrogatarrangemang kom- mer att gälla i trots att det innebär ett kringgående av svensk lag. Rent faktiskt handlar det också huvudsakligen om att synas inte uppmuntra att personer med hemvist i deltar i surrogatarran- gemang i länder där sådana tillåts. I praktiken får det antas att de mar- keringar mot surrogatarrangemang som görs kommer att ha begrän- sat avhållande verkan. Föräldraskap i för barn som tillkommit genom surrogatarrangemang utomlands Kravet på att en faktisk föräldrarelation har uppstått Om föräldrarna är överens kan de efter barnets födelse gemensamt ansöka om adoption för den förälder som inte är gene- tisk far till barnet. Denna ansökan kommer då att prövas i vanlig ordning. Under hela den tid som adoptionsansökan behandlas och fram till att ett adoptionsbeslut vunnit laga kraft kan den genetiske fadern dra tillbaka sitt samtycke och därigenom förhindra adop- tionen (se NJA 2006 s. 505). Den förälder som inte är genetisk far till barnet får, enligt det förslag till ändring i som presenteras i betänkandet, adoptera även utan vårdnadshavares samtycke om adoptionen kommer att ”bekräfta en faktisk föräldrarelation”. Hur det kan ta tills en sådan uppstår får naturligtvis bedömas från fall till fall men vi vet från fallet Paradiso och Campanelli mot (app. 25358/12) att åtta månaders sammanlevnad med barnet inte ansågs vara tillräckligt (för båda de till- tänkta föräldrarna i och ytterligare för den till- tänkta modern i ). som uppgår har den gene- tiske fadern således en vetorätt mot att den andra tilltänkta föräldern adopterar barnet. En sådan vetorätt kan naturligtvis missbrukas och leda till att den förälder som vill adoptera barnet stannar kvar i en relation där hon eller han utsätts för fysisk och/eller psykisk miss- handel. Den genetiske fadern kan också tänkas använda detta övertag till att bedriva ekonomisk utpressning gentemot den andra tilltänkta föräldern. Förslaget att det ska krävas en faktisk familjerelation för att adoption ska kunna äga rum utan vårdnadshavarens samtycke, har tillkommit i syfte att tillgodose intresset av att inte uppmuntra kringgåenden av svensk lag. Eftersom det enligt praxis för tilltänkta föräldrar som inte donerat könsceller endast finns en rätt till adoption om en dylik familjerelation har uppstått väljer utredningen att inte gå ett steg längre än absolut nödvändigt. Förslaget saknar såväl barn- som jämställdhetsperspektiv. Även den tilltänkte fadern har gjort sig skyldig till ett kringgående av svensk lag genom att delta i ett surrogatarrangemang men det är endast den tilltänkta modern som får stå ansvaret för detta. En sådan minimi- lösning är heller inte förenlig med barnets intressen då det riskerar att få enbart en förälder. Kravet på adoption innebär också att en förälder som inte är genetisk far och som vill undslippa sina förpliktelser gentemot barnet, t.ex. i fråga om underhåll, kan göra detta (se NJA 1977 s. 706 för ett exempel på detta efter adoption utomlands). Barnet kan inte tvinga fram en adoption och en föräldraskapstalan vid svensk domstol kom- mer inte att vara framgångsrik eftersom svensk lag ska tillämpas på frågan om föräldraskap om barnet vid talans väckande har hemvist i . Även om i de allra flesta fall en tilltänkt förälder inte överger sitt barn har det hänt förut och kommer att hända igen och för dessa fall krävs en reglering. Tilltänkta mödrar som donerat ägg För det fall den tilltänkta modern är genetisk mor till barnet framstår den föreslagna skillnaden i behandling mellan genetisk far och gene- tisk mor som direkt stötande. Han kan enkelt bekräfta sitt faderskap medan hon, utlämnad till hans samtycke, måste genomgå en adop- tionsutredning och bli bedömd som lämplig. Det är ännu osäkert om skillnaden i behandling skulle klara en prövning mot art. 14 i Europa- konventionen, dvs. diskriminering på grund av kön m.m (i D. mot , app. 11288/18, prövades av processuella skäl denna fråga inte trots att den ena klagande var barnets genetiska mor). Det kan också ifrågasättas om det inte finns en rätt till privatliv i relation till en genetisk mor redan när barnet föds och att denna rätt inte är avhängig av att det uppstått en faktisk familjerelation. rådgivande yttrande (P16-2018-001) är mycket tydlig med att den i yttrandet inte tar ställning till den situa- tionen men uttalar att ”the need to provide a possibility of recog- nition of the legal relationship between the child and the intended mother applies with even greater force in such a case [när den till- tänkta moderns ägg använts]” (se punkt 47). Min slutsats är därför att för tilltänkta föräldrar som donerat könsceller det inte krävs att det har uppstått en faktisk familjerelation för att rätten till privatliv i art. 8 ska vara skyddad (jfr. punkt 2 i det särskilda tillägget i m.fl. mot , app. 71552/17 där avdelningsordföranden tydligt beto- nade skillnaden mellan rätten till familjeliv och rätten till privatliv). Mot denna bakgrund bör genetiska mödrar likställas med gene- tiska fäder och en möjlighet att bekräfta moderskapet bör tillskapas. Det bör också vara möjligt för barnet att i väcka moderskaps- talan mot en genetisk mor (se ovan). I vart fall bör en omedelbar rätt till adoption utan den genetiske faderns samtycke föreligga och inte först efter att en faktisk familjerelation kan sägas ha uppstått. Utökade möjligheter att göra utländska föräldraskap gällande i En särskild utredare ska överväga utökade möjligheter att göra ut- ländska föräldraskap gällande i . Syftet är att åstadkomma en mer ändamålsenlig, jämlik och modern reglering om föräldraskap i internationella förhållanden. •ta ställning till hur den kvinna i en samkönad relation som inte har fött barnet och som enligt utländsk lag eller en utländsk fast- ställelse anses vara barnets förälder ska kunna anses vara barnets förälder även efter en flytt till , •analysera konsekvenserna av att det saknas regler som gör det möjligt att, när en familj flyttar till , här göra ett utländskt moderskap gällande för en kvinna som inte har fött barnet och som inte heller är gift eller sambo med den som har fött barnet, och överväga att införa regler om utländska moderskap, och •analysera i vilka fall det med hänsyn till barnets rätt till privatliv och utifrån en genomgång av vad som bedöms vara barnets bästa kan krävas att barnet får en rättslig relation till en tilltänkt för- älder i erkänd, trots att det saknas lagstöd för föräldraskap i svensk rätt, och överväga att införa en lagreglering. Utredaren ska föreslå de författningsändringar som bedöms vara nödvändiga eller lämpliga. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning Synen på föräldraskap och familj har förändrats – inte bara i utan även i andra länder – vilket kan ses som ett resultat av förändrade samhälleliga normer och värderingar. Familjer ser olika ut och barn blir också till på olika sätt. Assisterad befruktning är en etablerad behandlingsform och möjligheterna till sådan behandling har successivt utvidgats. Det är viktigt att lagstiftningen utvecklas i takt med samhället i övrigt och är anpassad för olika sätt att få barn och bilda familj. En viktig utgångspunkt är också att den föräldraskapsrättsliga regle- ringen inte utan tungt vägande skäl bör skilja på personer beroende på kön eller sexuell läggning. En globaliserad värld har medfört att familjer i allt större utsträckning rör sig över gränserna. Det svenska regelverket måste därför inte bara kunna fungera för olika familjer som bildas i , utan även kunna förhålla sig till inflyttade fa- miljer från andra länder. Det är angeläget att barn i har rätts- liga företrädare här, och oftast är det barnets förälder som också är barnets företrädare. Vidare är det i regel rimligt att den som är bar- nets rättsliga förälder i hemlandet fortsatt ska anses vara det när familjen flyttar till . En annan ordning skulle innebära att det –trots att barnet i sitt ursprungsland har rättsliga föräldrar – vid en familjs inflyttning till måste inledas en ny process för att få till stånd ett föräldraskap som gäller här. De svenska reglerna om föräldraskap i internationella förhållan- den tillkom . har endast några mindre ändringar gjorts för att möta utvecklingen på området. Behovet av ytterligare förändringar har framhållits i olika samman- hang. Att det finns brister i den nuvarande regleringen har påpekats i bl.a. riksdagsfrågor och rättstillämpningen. Vidare har uppmärksammat att det förhållandet att inte erkänner föräldraskap som fastställts i andra nordiska länder för den kvinna i en samkönad relation som inte har fött barnet utgör ett gränshinder. Det finns alltså ett behov av att se över reglerna i syfte att åstad- komma en mer ändamålsenlig, jämlik och modern reglering. Föräldraskap efter en flytt till för den kvinna i en samkönad relation som inte har fött barnet Frågor om föräldraskap regleras i . Enligt föräldra- balken finns det tre typer av rättsliga föräldrar: mor, far och förälder enligt 1 kap. 9 § . Uttrycket ”förälder enligt 1 kap. 9 § ” avser den kvinna i en samkönad relation som inte har fött barnet. För faderskap gäller att om modern är gift med en man vid bar- nets födelse, ska mannen i äktenskapet anses vara barnets far (1 kap. 1 § ). Denna s.k. faderskapspresumtion kan dock un- der vissa förutsättningar brytas (1 kap. 2 §). Om modern inte är gift fastställs faderskapet i stället genom bekräftelse eller dom (1 kap. 3 §). När barnet har tillkommit genom samlag ska den genetiska fa- dern fastställas vara barnets far (1 kap. 4 och 5 §§). I de fall barnet har tillkommit genom en assisterad befruktning med samtycke av moderns make eller sambo är det maken eller sambon som ska fast- ställas vara barnets far. När behandlingen har utförts med spermier från en annan man än moderns make eller sambo gäller dock detta endast under förutsättning att behandlingen antingen har utförts inom svensk hälso- eller sjukvård eller vid en behörig inrättning i utlandet och barnet har rätt till information om spermiedonatorn (1 kap. 8 §). Motsvarande förutsättningar för föräldraskap efter en assisterad befruktning gäller om den modern är gift eller sambo med är en kvinna.