sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Rödlistan kan eventuellt komma att samordnas med EU-rapporter- ingen i sexåriga intervall, det är i så fall lämpligt att även livsmiljö- underlagen följer samma cykel med något års fördröjning, så att rap- porteringarna och rödlistan kan ligga till grund för revideringen av underlagen. Uppföljningen av de svenska miljömålen ska också an- vändas som underlag för översyn och eventuell revidering av livs- miljöunderlagen liksom den information som tillkommit genom uppföljnings- och övervakningsmekanismerna, som bland annat ska stödjas på återkommande rapportering till EU enligt natur- vårdsdirektiven. 11.9Förslag: Livsmiljöunderlagets funktion Utredningens förslag: Livsmiljöunderlaget ska utgöra en del av beslutsunderlaget i ärenden som involverar bedömningar enligt 8 kap. . Underlaget kan också användas som stöd och utgångspunkt i samband med överenskommelser om naturvård- savtal och vid inrättande av biotopskydd för att bevara livsmiljöer för fridlysta arter. Det ska vara obligatoriskt med ett livsmiljöunderlag för varje län. Livsmiljöunderlagen ska sedan användas som beslutsunderlag i sam- band med att kommuner eller myndigheter fattar andra beslut (plan- beslut, tillsynsbeslut, tillståndsbeslut med mera) där artskyddsreg- lerna i 8 kap. ska tillämpas. Livsmiljöunderlaget ska alltså vara ett strategiskt planeringsdokument för att genomföra artskyddet och utgöra underlag för myndigheters och kommuners vidare över- väganden och handlanden vid tillämpning av artskyddsreglerna i 8 kap. . Det ska också kunna användas som underlag för överenskommelser om naturvårdsavtal. Ett huvudproblem för artskyddet i areella näringar, såsom vi har fått det beskrivet för oss, har varit att befintlig lagstiftning inte tilläm- pas fullt ut i alla sektorer. Ett annat problem som har lyfts genom- Förslag på nytt 8 kap. gående är hur svårt och kostsamt det är för ägare av små fastigheter att skaffa sig tillräcklig kunskap om arterna och deras livsmiljöer. Det hela illustreras väl av och förstudie om artskyddet i skogsbruket från 2014.202 Förstudien identi- fierar oklarheter kring tillämpningen av artskyddsförordningen samt praktiska och organisatoriska problem kopplade till det gällande art- skyddet i skogen. Oklarheterna handlade bland annat om tillsyns- ansvarets fördelning mellan olika myndigheter, tolkningen och till- lämpningen av olika författningar, otillräckligt kunskapsunderlag för att kunna handlägga ärendena samt att verksamhetsutövare saknar tillgång till kunskapsunderlag. fastställde och de gemensamma riktlinjer för handläggning av skogsbruksärenden som berör arter som är fridlysta enligt 4 och 7 §§ artskyddsförordningen. Riktlinjerna syftar till att vara ett stöd för handläggare och konsulenter på länsstyrelserna och i den dagliga handläggningen av ärenden samt i dialogen mellan myn- digheterna. När det gäller jordbruket är problembilden än mer komplex. Inom jordbruket handlar mycket om att naturtyper som är resultatet av äldre tiders hävd försvinner när brukningsformerna ändras. Frågan är vem som ska, vill och kan sköta hävdberoendemiljöer i odlings- landskapet på ett sätt som bidrar till arternas och deras livmiljöeras bevarande. Till exempel krävs det mycket stora arealer slåttermark för att nå gynnsam bevarandestatus för naturtyperna slåttermar- ker.203 fanns endast slåttermark kvar, att jämföra med de som fanns 1927.204 Enligt rapportering av bevarandestatus för arter och naturtyper enligt livsmiljödirektivet angavs referensvärdet för slåttermarker till , vilket alltså skulle vara ett mått på hur stora arealer som minst behöver återskapas för att naturtypen ska anses ha uppnått gynnsam bevarandestatus205. För att återskapa tillräckliga arealer skulle det behövas miljöersättningar på mycket stora belopp bara för att sköta slåttermarkerna (därtill kommer kostnaderna för att 202Mattisson och (2014). Förstudie Artskydd i skogen. och Skogs- styrelsen Slutrapport 2014:7. 203Artdatabankens beräkningar i rapportering enligt artikel 17 i art- och habitat- direktivet. 204Wallander et al. Plan för odlingslandskapets biologiska mångfald Ett samverkansprojekt inom . 2019:1, s. 38. 205SLU Artdatabanken (2014). Arter och naturtyper i habitatdirektivet – bevarandestatus i . Förslag på nytt 8 kap. restaurera dem). Det grundläggande skälet är att slåtterängar inte fyller någon funktion inom jordbruksproduktionen . Hävdade naturbetesmarker och slåtterängar är naturtyper som har minskat . Dessa problem kan inte hanteras endast genom frid- lysningsregler. Oavsett vilket policyinstrument som sedermera an- vänds (miljöstöd, avtal, områdesskydd) menar vi att kunskap om landskapet ur ett artperspektiv måste gynna möjligheterna att få till stånd en effektiv användning av instrumentet, oaktat vilket som väljs. Innehållet i underlagen kan alltså användas som en utgångspunkt för vilken slags ytterligare kunskap som behövs för att klargöra ris- ker för påverkan som kan följa av olika verksamheter. Det gäller även för verksamheter som tillståndsprövas enligt balken. Underlaget är också tänkt att utgöra underlag i samband med framtagande av natur- vårdsavtal. Underlaget ska ses som ett led i att staten skapar förut- sättningar för den enskilde (verksamhetsutövaren eller markägaren) att förstå verksamhetens eller fastigheten som en del i ett större sam- manhang. Det ska ge en, relativt, enkel och god bild av vilka arter som kan förmodas finnas i området och vilka av dessa arter som är i behov av bevarandeåtgärder. Det ska därtill kunna utläsas mot vad arterna behöver skyddas och vilka bevarandeåtgärder som kan vara aktuella. En eftersträvad konsekvens av livsmiljöunderlagen är att bidra till förutsebarhet och tydlighet i vad som kan komma att förväntas av den som ska vidta en åtgärd eller bedriva en verksamhet i området. Det finns ett antal kunskapsportaler och dokument där just kunskap finns om såväl arter som livsmiljöer, men för många är det ändå oklart vilken information som kan hittas var samt vilka slutsatser som ska dras av den. Underlaget ska utgöra den samlade utgångspunkten för den kun- skap om landskapet och om arterna som finns hos myndigheterna samt innefatta en analys av kunskapen med avseende på hot mot arterna respektive arternas behov av bevarandeåtgärder. Livsmiljö- underlagen kan därmed utgöra ett bra stöd för de verksamhetsut- övare som annars har ett mycket långtgående ansvarar för kunskaps- underlaget. Genom livsmiljöunderlaget finns en grund och något att utgå från. Det är viktigt att poängtera att det är verksam- hetsutövaren eller den som vidtar en åtgärd som ska ha kunskap om sin åtgärd, hur den påverkar omgivande miljö och vad som kan göras för att begränsa denna påverkan. Det ska fortfarande, i första hand, Förslag på nytt 8 kap. vara ett ansvar för varje markägare eller verksamhetsutövare att skaffa sig de kunskaper som behövs. Ju mer utvecklade livsmiljöunderlag, desto tydligare blir det vilka utredningar verksamhetsutövaren be- höver göra och desto mindre resurser behöver denne lägga på att av- gränsa kunskapsunderlaget till att avse relevanta parametrar. Livs- miljöunderlagen kan därmed ses som ett led i statens ansvar för att grundläggande rådgivning kommer till stånd.206 11.10Förslag: Viss påverkan på fridlysta arter ändrar naturmiljön väsentligt Utredningens förslag: Den som avser vidta en åtgärd som inte kräver tillstånd enligt 9 eller 11 kap. eller dispens från fridlysningsregler men som kan antas påverka fridlysta arter eller deras livsmiljöer i strid med fridlysningsbestämmelserna i 8 kap. ska anmäla åtgärden för samråd enligt 12 kap. 6 § miljö- balken. En anmälan ska innehålla en redovisning av på vilket sätt åt- gärden kan komma att påverka fridlysta arter samt en redovisning av de åtgärder som planeras för att försäkra sig om att åtgärden inte riskerar att överträda de förbud som följer av fridlysningsreglerna i 8 kap. . Redovisningarna ska ta utgångspunkt i aktu- ellt livsmiljöunderlag. Skogsutredningen207 har föreslagit att bestämmelsen i 6 § första stycket förordningen om anmälan för samråd ska upphävas. Det skulle inne- bära att en underrättelse till om avverkning, uttag av skogsbränsle eller skyddsdikning därmed inte längre ska anses ut- göra en anmälan om samråd enligt 12 kap. 6 § . Markäga- ren kommer själv att behöva bedöma om åtgärden behöver anmälas för samråd enligt 12 kap. 6 § eller inte. bör, enligt , i samråd med ta fram en vägledning och allmänna råd om när samråd enligt 12 kap. 6 § miljö- balken ska ske för åtgärder i skog.208 Om man direkt ser att en dispens behövs är det dispens som ska sökas. 1992/03:226. Om en ny skogspolitik, s. 39. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen, s. 806. Förslag på nytt 8 kap. Av 12 kap. 6 § andra stycket följer att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om att det inom landet eller en del av landet alltid ska göras en anmälan för samråd i fråga om särskilda slag av verksamheter eller åtgärder som kan medföra skada på naturmiljön. Att påverka en fridlysta art på ett sätt som är i strid med 8 kap. måste i sig anses innebära att naturmiljön påverkas väsent- ligt. Det i sin tur innebär att en åtgärd som påverkar en fridlyst art i strid med fridlysningsreglerna ska anses påverka naturmiljön väsentligt. 11.10.1 Anmälan för samråd: innehåll Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om vilka uppgifter en anmälan ska inne- hålla. Av 8 § förordningen (1998:904) om anmälan för samråd framgår att anmälan för samråd enligt 12 kap. 6 § ska vara skrift- lig och åtföljas av en karta, samt innehålla en beskrivning av den planerade verksamheten eller åtgärden. En anmälan ska även, i den utsträckning som behövs i det enskilda fallet, innehålla en miljö- konsekvensbeskrivning enligt 6 kap. . Anmälan för sam- råd ska vidare innehålla uppgifter om fastighetsägare och nyttjande- rättshavare som berörs av verksamheten eller åtgärden. Vårt förslag innebär att det av anmälan ska framgå att anmälan måste innehålla en redogörelse för åtgärdens förutsedda påverkan på fridlysta arter, en redovisning av vilka försiktighetsmått som plane- ras samt effekterna av dessa. Därtill ska det framgå på vilket sätt livs- miljöunderlaget har beaktats i samband med att underlaget för an- mälan togs fram. Förslag på nytt 8 kap. 11.11Förslag: Bemyndigande och uppdrag rörande föreskrifter för samråd enligt 12 kap. 6 § Utredningens förslag: Inför ett bemyndigande för Naturvårds- verket och att meddela föreskrifter som närmare reglerar förutsättningarna för allmänhetens deltagande i samråd enligt 12 kap. 6 § . I 12 kap. 6 § finns bemyndiganden för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om när och för vad en anmälan ska göras och vad en sådan anmälan ska innehålla. Det saknas emellertid bemyndigande för att meddela föreskrifter för hur förfarandet i samband med en anmälan ska gå till. Det är vad detta bemyndigande syftar till att åstadkomma. Vi har också föreslagit att det i förordningen ska ges bemyndigande till och att ta fram sådana föreskrifter. 11.12Förslag: Tydliggör ideella miljöorganisationers klagorätt Utredningens förslag: Inför en ändring i 16 kap. 13 § som tydliggör att överklagbara beslut som fattats med stöd av 8 kap. eller med stöd av föreskrifter som meddelats med stöd av 8 kap. får överklagas av de ideella föreningar eller andra juridiska personer som anges i bestämmelsen. En översyn bör göras av klagorättsregler i såväl som i de andra lagar som kan bli aktuella i fråga om tillgången till effektiva rättsmedel, såväl enligt vad som följer av Aarhuskonven- tionen som av Klagorätten på beslut enligt regleras i 16 kap. miljöbal- ken. Bestämmelsen är begränsad till en viss typ av beslut och mot- svarar därmed inte de krav som ställs enligt och Aarhus- konventionen. Emellertid har svenska domstolar med hänvisning till internationella förpliktelser och vidgat klagorätten till att Förslag på nytt 8 kap. avse också annan lagstiftning och andra beslutskategorier än vad som följer av de uttryckliga reglerna.209 har implementerat Aarhuskonventionens artikel 9 (till- gång till rättslig prövning) främst genom 16 kap. 13 § som ger vissa miljöorganisationer klagorätt med avseende på beslut eller domar om tillstånd, godkännanden och dispenser samt en be- gränsad kategori av tillsynsbeslut. I 16 kap. 14 § anges att motsvarande ideella friluftsföreningar kan överklaga beslut som gäller strandskydd. Bestämmelsen är emellertid begränsad till en viss typ av beslut och kan inte påstås motsvara de krav som ställs enligt och Aarhuskonventionen. Emellertid har svenska dom- stolar med hänvisning till internationella förpliktelser och vidgat klagorätten till att avse också annan lagstiftning och andra be- slutskategorier än vad som följer av de uttryckliga reglerna.210 Sammanfattningsvis kan om praxisutvecklingen i svenska dom- stolar konstateras att artikel 9.3 i Aarhuskonventionen ska tillämpas på alla slags miljöbeslut och allmänheten ska erbjudas effektiva rätts- medel för att kunna få dem överprövade, vilket innebär att artikel 9.3 kan tillämpas direkt i en situation som är reglerat enbart genom natio- nella regler.211 Miljöorganisationer kan överklaga tillsynsbeslut trots att denna beslutskategori inte nämns i 16 kap. 13 § MB212 och ett beslut att inte vidta några åtgärder är ett överklagbart beslut.213 Det innebär att även passivitet, det vill säga ställningstagandet som det innebär att inte vidta någon åtgärd utgör överklagbara tillsynsbeslut enligt artikel 9.3 i Aarhuskonventionen.214 Vi konstaterar att det finns ett behov av att se över såväl bestämmelsen i 16 kap. 13 § som de förvaltningsrättsliga klagorättsregler som anknyter eller borde anknyta till bestämmelsen för att ge Aarhuskonventionen samma genomslag i författning som den har getts i den Aarhuskonforma praxis som utvecklat sig, framför allt i Mark- och miljööverdomstolen.215 209Darpö (2020) Om allmänhetens stöd och icke-beslut i skogen. JP infonet , s. 1. 211HFD 2014 ref. 8. 212MÖD 2012:47 (Åkergrodan i ) och MÖD 2012:48 (asfaltering av ). 213MÖD:s dom av i mål nr M 7306-17. 214MÖD:s dom av i M 13871-19. 215Jämför Högsta förvaltningsdomstolens vägledande avgörande i HFD 2020 ref. 12 som analy- seras av (2021) Konsulenten, tjädern och knäroten Om handläggning av artskyddsärenden, Förvaltningsrättslig tidskrift 2021:1. Enligt har avgörandet fått ett ome- delbart genomslag bland förvaltningsdomstolarna; se Kammarrätten i dom ; Förslag på nytt 8 kap. Emellertid följer inte en översyn av 16 kap. 13 § i våra utredningsdirektivet och det fordras ett betydligt större grepp än att endast se till behovet för artskyddet eller behovet av ändring i endast 16 kap. 13 § . Den ändring vi föreslår är emellertid begrän- sad till att avse 8 kap. , just i anledning av våra utred- ningsdirektiv enligt vilka vi ska säkerställa ett effektivt, välfungerande och rättssäkert artskydd. Klagorättsreglerna är centrala i det avseen- det. Vi vill emellertid förorda att en mer fullständig översyn görs rörande tillgången till effektiva rättsmedel, såväl enligt vad som föl- jer av Aarhuskonventionen som av . 11.13Förslag: Öka myndigheternas anslag för tillsyn av artskydd Utredningens förslag: Eftersom tillsynen gällande artskyddet är en viktig del i bevarandearbetet och en nödvändig del för att genomföra internationella åtaganden behöver tillsynen stärkas och genomföras enligt tillsynsmyndigheternas behovs- utredningar. Myndigheterna måste därför ges ökade och riktade anslag för tillsyn av artskyddet. Enligt miljötillsynsförordningen är länsstyrelserna tillsynsmyndig- heter för det artskydd som gäller enligt 8 kap. 1–4 §§ miljöbalken216. har dock tillsynsansvaret i den mån verksamheter och åtgärder i skogsbruket är sådana som avses i 12 kap. 6 § och omfattas av skogsvårdslagen.217 Länsstyrelserna är skyldiga att ta fram behovsutredningar för till- synen i respektive län enligt miljötillsynsförordningen.218 Med be- hovsutredningen som grund ska länsstyrelserna för varje verksam- hetsår upprätta en samlad tillsynsplan som omfattar myndighetens ansvarsområde enligt miljöbalken.219 Dessutom stadgar förordningen att tillsynsmyndigheten ska bedriva effektivt tillsynsarbete och att 5705-20 (NSF/./. ) och Kammarrätten i beslut ; 2222-20 (NSF/./. om Stor-Mullberget i ) där HFD heller ej meddelade prövningstillstånd (HFD ; 6177-20). 2162 kap. 8 § punkt 8 miljötillsynsförordningen (2011:13). 2172 kap. 10 § punkt 2 miljötillsynsförordningen (2011:13). 2181 kap. 6 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 2191 kap. 8 § miljötillsynsförordningen (2011:13). Förslag på nytt 8 kap. personalens kompetens i tillsynsfrågor ska utvecklas220. Slutligen ska tillsynsmyndigheten i den samlade tillsynsplanen beskriva hur myn- digheten har avvägt fördelningen av resurser inom och mellan olika ansvarsområden enligt och hur resurserna har anpassats efter det tillsynsbehov som finns. Av rapportering av länsstyrelsernas samlade miljöbalkstillsyn framgår att länsstyrelserna samman- taget under verksamhetsåret i genomsnitt avsatt drygt fyra årsarbets- krafter för tillsyn av skydd för djur- och växtarter, av totalt cirka 252årsarbetskrafter för den samlade miljöbalkstillsynen. För vatten- verksamhet avsattes under 73 och för miljöfarlig verksam- het 71 årsarbetskrafter samt 31 för tillsyn av förorenade områden och miljöriskområden. 25 årsarbetskrafter redovisades för samråd enligt 6 § miljöbalken.221 Länsstyrelsernas tillsyn gällande artskydd utgjorde alltså under av den samlade miljöbalkstillsynen. Det bör observeras att länsstyrelsernas tillsyn av djur- och växtarter omfattar all tillsyn enligt artskyddsför- ordningen, vilket utöver tillsyn av fridlysta arter inkluderar tillsyn av djurparker, handel och preparering. Enligt uppgav hälften av länsstyrel- serna att tillsynen inom skyddade områden minskade , på grund av minskade resurser. Även den planerade tillsynen för skydd av djur- och växtarter minskade, också av resursbrist.222 Tillsynen inom miljöfarlig verksamhet ökade dock och sexton länsstyrelser angav att störst andel av anslaget för tillsyn gått till miljöskydd. var det enda som lade större delen av anslaget, , på natur- vård.223 Regeringen ökade anslaget för länsstyrelsernas miljötillsyn 2019 och den sammanlagda redovisade tiden för tillsyn har ökat med nästan 20 årsarbetskrafter under 2018 och 2019.224 Artskyddstillsynen, eller tillsyn av djur- och växtarter, nämns dock inte i redovisningen. Utredningen konstaterar att tillsynen gällande artskyddet är en viktig del i bevarandearbetet, som komplement till förebyggande åt- gärd samt artskyddsförordningens regler om fridlysning samt dis- 2201 kap. 9 § miljötillsynsförordningen (2011:13). 221Naturvårdsverket (2020) Uppföljning av kommuners och länsstyrelsers tillsyn enligt miljö- balken. NV-09197-19, s. 24. 222Naturvårdsverket a.a., s. 19. 223Naturvårdsverket a.a., s. 22. 224Budgetproposition 2020/21, utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, s. 15. Förslag på nytt 8 kap. pens- och tillståndsprövning. Det har framförts till utredningen under arbetets gång att tillsyn av artskydd ofta prioriteras ned till förmån för annan miljöbalkstillsyn. Utredningen anser att tillsyn gällande artskydd är en nödvändig del i arbetet med att genomföra internationella åtaganden gällande naturvårdsdirektiven samt i det kon- tinuerliga arbetet med att uppnå miljömålen. Utredningen anser där- för att tillsynen inom artskyddet behöver stärkas och genomföras en- ligt tillsynsmyndigheternas behovsutredningar. Utredningen föreslår därmed att länsstyrelserna får förstärkta resurser för artskyddstill- syn med motsvarande en halv (0,5) årsarbetskraft per län. 11.14Separera fridlysningsregler och straffrättsliga regler De krav på tydlighet och exakthet som måste ställas på strafflagstif- tning gör att det inte är lämpligt att genom blankettstraffbud före- skriva om straff för överträdelse av bestämmelser som är meddelade i syfte att ange förutsättningar för verksamheter eller åtgärder, tillsyn och tillståndsgivning. Nya bestämmelser om straff ska därför införas i 29 kap. miljö- balken, bestämmelser som saknar sådan hänvisning till de nya bestäm- melserna i 8 kap. som finns till artskyddsförord- ningen. Förslag på bestämmelser som kriminaliserar det förbjudna området finns i kapitlet som handlar om att förebygga artskydds- brott (kapitel 14). Att separera bestämmelserna på ett sådant sätt möjliggör ett genom- förande av rekommendation, att tillämpa ett förebyggande förhållningssätt vid genomförandet av artskyddet sam- tidigt som detta åtföljs av ett rättsligt ramverk med tvingande regler som motsvarar det artskydd som regleras i direktiven och som säker- ställer att ansvariga myndigheter ingriper effektivt om överträdelser sker. Det gör det också möjligt att ställa de högre krav på förvalt- ningen av biologisk mångfald som är nödvändig för att dels ska nå sina nationella målsättningar, dels leva upp till internationella och EU-rättsliga åtaganden utan att kriminalisera varje handling som inte strävar mot det målet. Av 8 kap. kommer således de regler som styr förvaltningen, det vill säga anger hänsyn som en- skilda ska visa men som också styr myndigheters beslutsfattande, att Förslag på nytt 8 kap. framgå medan den yttersta gränsen för vad som är acceptabelt bete- ende, det vill säga vad som är kriminaliserat, framgår av 29 kap. miljö- balken. I våra förslag fokuserar vi på de regler i 8 kap. som ska bidra till att undvika och förhindra situationer som kan på- verka en skyddad art negativt som de kan skapa förutsätt- ningar för konstruktiva dialoger gällande miljöförbättrande åtgärder. Strävan ska vara att nå de mål som anges i 8 kap. 1 § . Eftersom det handlar om processer i föränderliga miljöer där såväl naturen som kunskapen förändras kommer medlen för att nå målen ständigt att behöva justeras. 12 Förslag om nya fridlysningsregler Av utredningsdirektiven framgår bland annat följande.1 Fridlysnings- bestämmelserna har central betydelse i arbetet för att nå miljökvali- tetsmålen och bör på ett effektivt sätt bidra till att bevara arter och bestånd av arter . Lagstiftningen måste vara rättssäker och tydlig och tillämpningen ska innebära att lika fall behandlas lika och bestämmelserna ska vara systematiskt utformade. Berörda myndig- heter bör tidigt i processen involvera markägare och vara tydliga i sin kommunikation. Inskränkningar i pågående markanvändning och planerade verksamheter bör begränsas till vad som är nödvändigt för ett effektivt artskydd. 12.2Nya fridlysningsbestämmelser införs i 8 kap. Fridlysningsreglerna är handlingsdirigerande regler som ska följas av alla men också ligga till grund för prövning i enskilda situationer och vars efterlevnad kan kontrolleras av tillsynsmyndigheter. Genom frid- lysningsreglerna ska framför allt förbuden i livsmiljödirektivet2 (arti- kel 12) och fågeldirektivet3 (artikel 5) genomföras. Därtill ska fridlys- ningsreglerna omfatta arter som behöver ett nationellt skydd. De nationella fridlysningsreglerna ska också omfatta arter som har åtagit sig att skydda enligt andra internationella överenskom- melser, exempelvis . 2020:58, s. 6. 2Rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter. 3Europaparlamentets och rådets direktiv /147/EG av om be- varande av vilda fåglar. Förslag om nya fridlysningsregler Av livsmiljödirektivets artikel 23.2 framgår att när en medlems- stat genomför och antar de bestämmelser som är nödvändiga för att följa livsmiljödirektivet, ska reglerna innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Att döda eller fånga däggdjur, fåglar eller fiskar, när döda eller fånga också är vad man avser att göra, är handlingar som omfattas av jakt- och fiskelagstiftningen och som regleras genom den lagstiftningen.