sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — 4.andra egenskaper hos pro- dukten som kan bidra till att upp- nå målen och syftet med denna förordning. Producentens ansvar att tillgängliggöra information En producent ska på en webb- plats tillgängliggöra information om hur producenten bidrar till att nå målen som anges i 25–28 §§. Första stycket gäller inte en pro- ducent som släpper konsumentel- utrustning på marknaden och som är ansluten till ett insamlings- system som har tillstånd. Insamlingssystemens ansvar att tillgängliggöra information Den som driver ett insamlings- system med tillstånd enligt 45 § ska på en webbplats tillgänglig- göra information om 1.vilka som äger insamlings- systemet, 2.vilka producenter som är an- slutna till insamlingssystemet, 3.hur avgiften som en ansluten producent ska betala beräknas, angett i kronor per såld enhet eller per ton som släppts ut på den svenska marknaden, 4.på vilka grunder aktörer för hantering av avfall väljs, och 5.hur insamlingssystemet bi- drar till att nå målen i 25–28 §§. Producentens rutiner för internkontroll En producent ska ha rutiner för internkontroll för att säker- ställa 1.kvaliteten på de uppgifter som ska lämnas enligt 62 §, 2.kvaliteten på de uppgifter som ska lämnas enligt 63 §, och 3.att kraven i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av om transport av avfall uppfylls. För en producent som släpper ut konsumentelutrustning på mark- naden och är ansluten till ett in- samlingssystem som har tillstånd gäller inte första stycket 2 och 3. Insamlingssystemens rutiner för internkontroll Den som driver ett insamlings- system som har tillstånd enligt 45 § ska upprätta rutiner för in- ternkontroll för att säkerställa 1.att de avgifter som tas ut av en enskild producent uppfyller de krav som anges i 46 a §, 2.kvaliteten på de uppgifter som ska lämnas enligt 61 a §, och 3.att kraven i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1013/2006 av om transport av avfall uppfylls. får meddela föreskrifter om sådana rutiner som avses i 56 c och 56 d §§. En producent ska se till att an- vändare av elutrustning får infor- mation om hur elutrustning som har lokalt lagrad personlig infor- mation kan fabriksåterställas och hur lokalt lagrad personlig infor- mation kan raderas. En producent ska använda eko- nomiska incitament och andra in- citament i den omfattning som är lämplig för att den som har el- avfall ska fullgöra sin skyldighet att sortera ut och hantera elavfall enligt avfallsförordningen (2020:614). Incitamenten i första stycket ska vara sådana att de inte mot- verkar en effektiv resursanvänd- ning. En producent ska på Natur- vårdsverkets begäran redovisa vilka åtgärder som vidtagits enligt första stycket. Insamlingssystemens ansvar för lämnande av information Den som driver ett insamlings- system som har tillstånd enligt 45 § ska genomföra lämpliga åtgärder för att informera innehavare av konsumentelavfall om 1. fördelarna av att vidta av- fallsförebyggande åtgärder, 2. skyldigheten att sortera ut el- avfall och var utsorterat elavfall kan lämnas, 3. insamlingssystemens ansvar för en säker insamling och han- tering av det avfall som samlas in, och 4. vilka möjligheter det finns att återvinna elavfall och vilken miljönytta detta ger. Den som driver ett insamlings- systemen ska, på det sätt som Na- turvårdsverket anvisar, till Naturvårds- verket redovisa vilka åtgärder som vidtagits enligt första stycket under föregående kalenderår. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och dess genomförande Enligt kommittédirektivet (dir. 2020:61) ska utredningen föreslå hur producentansvaret för elutrustning kan kompletteras med krav på pant för småelektronik. Syftet med uppdraget är att öka insamlingen och återvinningen av elavfall och på så sätt bidra till giftfria, resurs- effektiva kretslopp och en cirkulär ekonomi. Enligt direktivet ska utredaren bland annat: •Kartlägga befintliga flöden av småelektronik och hur konsumenter och företag hanterar småelektronik som tjänat ut. •Föreslå hur ett nationellt pantsystem för småelektronik i syfte att öka insamling, återanvändning och återvinning kan utformas. •Föreslå hur de svenska bestämmelserna om producentansvar för elutrustning ska anpassas så att de uppfyller minimikraven för utökat producentansvar i EU:s avfallsdirektiv. I direktivet anges också att om utredaren, när förslaget till pant- system utformas, finner att andra alternativa lösningar än en pant skulle vara mer kostnadseffektiva, mer samhällsekonomiskt effek- tiva, mer förenliga med en cirkulär ekonomi eller av andra skäl mer motiverade, bör även sådana lösningar, konsekvenser av dessa lös- ningar och författningsförslag presenteras. Kommittédirektivet kan läsas i sin helhet i bilaga 1. Utredningens uppdrag och dess genomförande Utredningen är enligt kommittédirektivet avgränsad till småelektro- nik. Vad som ingår i begreppet småelektronik beskrivs närmare i kapitel 3. Syftet med utredningen anges i direktivet som ”att öka in- samlingen och återvinningen av elavfall och på så sätt bidra till gift- fria, resurseffektiva kretslopp och en cirkulär ekonomi”. I direktivet anges också som problembild att insamlingen av elavfall har en ned- åtgående trend och att har svårt att nå WEEE-direktivets insamlingsmål på . Utredningen har därför utgått ifrån en avgränsning som i första hand innefattar insamling av småelektronik. Vi har inkluderat återvinning och återanvändning i de delar som är direkt kopplade till insamling. Utredningens arbete har bedrivits genom möten med expertgrup- pen, möten med aktörer utanför expertgruppen, samt genom att ta del av forskning, utredningar och rapporter inom området. Utred- ningen har även upphandlat underlagsrapporter om flöden av små- elektronik, miljöpåverkan och beteenden hos konsumenter och före- tag när det kommer till småelektronik. Under utredningens gång har sju expertgruppsmöten hållits. Mel- lan dessa möten har ett tätt utbyte skett mellan utredningen och en- skilda experter. Det inhämtande av synpunkter som enligt direktivet ska ske under genomförandet har framför allt skett genom expert- gruppen. Utöver det har avstämningar gjorts med Kommerskol- legium och Kommuner och Regioner kring relevanta frågor. Vi har även under utredningens gång haft möten med aktörer inom handel, insamling, återvinning och återanvändning som inte ingår i expertgruppen. Ett möte har även hållits med de konsulter som på uppdrag av utreder återtagningssystem för små- elektronik. Vi har under arbetets gång fått in skrivelser från Applia, IT-och telekombolagen, Elektronikbranschen, och Elkretsen. Skrivelserna får anses besvarade genom detta betänkande. Utredningens uppdrag och dess genomförande SMED5 har upphandlats för att göra en kartläggning av flödena av småelektronik. Rapporten av materialflöden av små- elektronik i finns på SMED:s hemsida. För att undersöka hushållens och verksamheternas hantering av uttjänt småelektronik upphandlades Novus. Resultaten från dessa undersökningar finns i bilaga 2 respektive 3. Även IVL upphand- lades för att göra en sammanställning och litteraturstudie om miljö- påverkan från småelektronik samt en översiktlig kartläggning av andra- handsmarknaden för småelektronik med fokus på mobiltelefoner. Underlagen från IVL har fungerat som ett stöd i utredningens arbete och har därför inte publicerats. Betänkandet är indelat i 15 kapitel. Kapitel 1 innehåller våra författ- ningsförslag och i kapitel 2 redovisas vårt uppdrag och arbetssätt. Kapitel 3 är ett bakgrundskapitel där vi klargör vad som ingår i begreppet småelektronik och vilken miljöpåverkan småelektronik har. Där finns också en genomgång av befintliga mål och strategier som berör småelektronik samt relevant lagstiftning. Kapitel 3 avslu- tas med en omvärldsanalys. I kapitel 4 beskrivs flödena av småelektronik i samhället samt olika förutsättningar och anledningar till att flödena ser ut som de gör. Kapitel 5 innehåller en genomgång av artikel 8a i avfallsdirektivet, de så kallade minimikraven, en bedömning av om nuvarande produ- centansvar för elutrustning uppfyller kraven samt förslag på vad som krävs för att ska uppfylla minimikraven. I kapitel 6 gör vi en summerande problemanalys utifrån vad som har framkommit i tidigare kapitel. Kapitel 7 innehåller ett teoretiskt resonemang om samhällseko- nomisk effektivitet och utformning av styrmedel. Där ges även en introduktion till pant och en översiktlig redovisning av vilka alter- nativ till pant som har övervägts. I kapitel 8 utreder vi två olika varianter av pantsystem för mobil- telefoner utifrån olika aspekter. 5SMED är samarbete mellan IVL, SCB, SLU och . Mer information finns på . Utredningens uppdrag och dess genomförande Kapitel 9 innehåller en utredning om en utveckling av producent- ansvaret som ett alternativ till ett pantsystem. I kapitel 10 redovisas utredningens slutliga överväganden när det gäller pantsystem respektive en utveckling av producentansvaret. Utredningens förslag presenteras i kapitel 11 och konsekvenser för förslaget om en utveckling av producentansvaret, för förslagen som krävs för att uppfylla minimikraven respektive förslaget om pantsystem finns i kapitel 12, 13, respektive 14. Kapitel 15 innehåller en författningskommentar. Särskilda yttranden har inkommit från två experter. Kommitté- direktivet finns i bilaga 1. I bilaga 2 finns resultaten från undersök- ningen om konsumenter och småelektronik och i bilaga 3 finns resul- taten från undersökningen om hur verksamheter hanterar uttjänt småelektronik. I detta kapitel definieras vad utredningen avser med småelektronik, vilka avgränsningar som har gjorts när det gäller småelektronik och vad småelektronik består av. Det ingår även ett avsnitt om vilken miljöpåverkan småelektronik har under de olika stadierna i livscykeln och vilka möjligheter det finns att minska miljöpåverkan. Kapitlet innehåller även en översiktlig genomgång av de mål och strategier som berör småelektronik samt de regelverk som påverkar småelek- troniken. Kapitlet avslutas med en internationell utblick som ger exem- pel på hur andra länder har arbetat med hanteringen av småelektronik och utrett ekonomiska incitament för att öka insamlingen. 3.2Vad är småelektronik? 3.2.1Vad ingår i begreppet småelektronik? Vår utgångspunkt för utredningen är producentansvaret för elut- rustning som regleras i förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Med småelektronik avser vi i denna utredning elek- tronik vars yttermått varken på längden, bredden eller djupet över- stiger . Det är samma definition som i producentan- svarsförordningen används för kategorierna liten elutrustning respek- tive liten it- och telekommunikationsutrustning. Förordningen om producentansvar för elutrustning delar in elut- rustning i följande kategorier: 6.liten it- och telekommunikationsutrustning. Småelektronik finns främst i kategorierna 5. liten elutrustning och 6.liten it- och telekommunikationsutrustning. Exempel på liten el- utrustning är hushållsapparater som brödrostar och vattenkokare, apparater för hår- och kroppsvård, utrustning för återgivning av ljud och bild, verktyg, leksaker och sportutrustning. Liten it- och tele- kommunikationsutrustning kan exempelvis vara mobiltelefoner, bärbara datorer, routrar och mindre skrivare. Småelektronik med en längd, bredd eller ett djup som inte över- stiger förekommer även i kategori 2. bildskärmar och 3. lampor. Småelektronik som faller under kategori två är till exempel LCD- fotoramar, läsplattor och mindre bildskärmar. I kategori tre ingår, låg- energilampor, lysrörslampor och LED-lampor som kan anses som småelektronik. Glödlampor och belysningsarmaturer för hushåll omfattas av för- ordning (2000:208) om producentansvar för glödlampor och vissa belysningsarmaturer. Glödlampor omfattas varken av Europaparla- mentets och rådets direktiv /19/EU av om avfall som utgörs eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE-direktivet) eller av förordningen om producentansvar för el- utrustning. Belysningsarmaturer omfattas dock av både WEEE- direktivet och förordningen om producentansvar för elutrustning. Glödlampor har börjat fasas ut från marknaden.6 Utredningen ser därför inget behov att glödlampor ska omfattas av denna utredning. I kommittédirektivet klargörs att batterier inte ska omfattas av utredningen. Anledningen till detta är att EU-direktivet som regle- rar batterier (direktiv /66/EG) omförhandlas. Förhandlingarna pågår när utredningen ska lämna sitt betänkande. Bat- terier som inte ingår som en del i en elektronisk produkt ingår därför inte bland de produkter som utreds. 6Miljödepartementets promemoria, genomförande av reviderade EU-direktiv på avfalls- området: rapportering och miljösanktionsavgifter, dnr M2019/02091/R, s. 55–56. 3.2.2Utredningen avgränsas till konsumentelutrustning I producentansvaret delas elutrustning upp i konsumentelutrustning och övrig utrustning, så kallad proffsutrustning. Med konsumentel- utrustning avses elutrustning som vanligtvis används i privathushåll. Även om elutrustningen är avsedd för yrkesmässig användning räknas den som konsumentelutrustning om det är en produkt som normalt används av privathushåll. En bärbar dator räknas till exempel som konsumentelutrustning oavsett om den används på ett företag eller i ett hushåll. Övrig elutrustning eller så kallad proffsutrustning är därmed elutrustning som uteslutande har en yrkesmässig användning. Det är endast pro- ducenter av konsumentelutrustning som måste tillhöra ett insam- lingssystem, övriga producenter ansvarar själva för att samla in och ta hand om elavfallet. Vi har i utredningen avgränsat oss till konsumentelutrustning. Dels för att utredningsdirektivet har ett tydligt fokus på detta, till exempel genom de exempel på småelektronik som nämns; leksaker, datorer, mobiltelefoner och surfplattor. Eftersom konsumentelut- rustning i stor utsträckning används av privatpersoner blir det också mer avgörande hur insamlingen organiseras och vilka incitament som används. 3.2.3Vad består småelektronik av? Som framgår av föregående avsnitt består småelektronik av en mängd olika produkttyper med relativt skilda egenskaper och beståndsdelar. Vissa produkttyper är relativt enkla konstruktioner som är sam- mansatta av delar i plast och metall. Fördelningen mellan metall och plast varierar för olika typer av produkter. Men plast och metall utgör ofta sammanlagt av produktens vikt (CECED, odaterad). I EU används plast i elektronik , i det ingår även annan elektronik än småelektronik. Det motsvarar av EU:s totala förbrukning av plast. Metallerna utgörs till stor del av stål, koppar och aluminium. (IVL, 2019). Andra produkttyper innehåller mer avancerad elektronik i form av kretskort, kamera, minnen, skärm och batteri. ingår i begreppet informations- och kommunikationsteknologi7 (IKT) har oftast dessa beståndsdelar. Exempel på IKT som är små- elektronik är mobiltelefoner, surfplattor och bärbara datorer. 3.2.4Vad består en mobiltelefon av? En mobiltelefon består enligt El-kretsen (odaterad) huvudsakligen av följande beståndsdelar: –frontpanel och bakstycke –diverse knappar, sladdar och skruvar. –Materialen i en mobiltelefon är vanligen följande: En mobiltelefon består till stor andel (vikt %) av plast. Plasten utgör till stor del ett skyddande hölje och det är plastens isolerande och värmetåliga egenskaper som efterfrågas. Vanliga plastsorter är PVC och ABS. I mobiltelefoner och annan IKT ingår ett stort antal olika metaller. Viktmässigt utgörs den största andelen av järn och stål. Andra metal- ler som är vanliga är koppar och aluminium. 7I denna utredning använder vi begreppet informations- och kommunikationsteknologi för att beskriva en grupp produkter framför allt bestående av mobiltelefoner, surfplattor och datorer. Vi skiljer detta från termen liten it- och telekommunikationsutrustning som defi- nierar en kategori av produkter enligt producentansvarsförordning. ingår, men i betydligt mindre mängder, är nickel, krom, bly, silver, guld, tenn, kobolt, tungsten och gallium. Metallerna i en mobiltele- fon har följande funktioner: –aluminium: hölje och LCD-skärm –gallium: halvledare, lysdioder (LED) –guld: kretskort, kontakter, elektriska komponenter –indium: pekskärm, lysdioder –järn: högtalare, mikrofoner, ramar med mera –kobolt: litiumjonbatterier, högtalare –koppar: mikroelektriska komponenter, ledningar –litium: litiumjonbatterier –nickel: signalskärmar, kondensatorer, batterier och mikrofoner –silver: kretskort, ledare och andra elektroniska komponenter –tenn: kameror, pekskärmar och andra elektroniska komponenter –tungsten: vibrationsmotorer, mikrofoner. (IVL, 2019). I mobiltelefoner och annan IKT ingår ett stort antal olika så kallade sällsynta jordartsmetaller. De sällsynta jordartsmetallerna är 17 till antalet. De utgörs av skandium och yttrium och de så kallade lantanoiderna. De används i små eller mycket små mängder men är avgörande för högteknologiska komponenter. Exempelvis ingår de i högtalarmagneter, vibrationsmotorer, skärmar, batterier och lasrar. (IVL, 2019). Mineraler och icke-metalliska material En del mineraler och icke-metalliska material ingår i mobiltelefoner och annan IKT. Ett exempel är silikon som bland annat används som underlag för mikrochips och halvledare. Andra exempel är antimon, vismut, kobolt, fluor, magnesium och talk. För exempelvis isolering används keramiska material. (IVL, 2019). EU har listat 30 material vars tillgång bedömts som kritiska (det vill säga av avgörande betydelse) för vårt samhälles funktion. Det be- döms vara av strategisk betydelse att ha tillgång till dessa material. Ekonomisk betydelse och försörjningsrisk är de två huvudparamet- rarna för bedömningen av vad som anses vara kritiskt. EU-kommis- sionen menar att det är nödvändigt att minska beroendet av råvaror från producenter utanför unionen och även att minska miljöpåver- kan. Problemet med en snabbt ökande global resursefterfrågan kan enligt hanteras genom minskad förbrukning och ökad återanvändning och återvinning av material. (EU-kommis- sionen, 2020a). Med några få undantag används samtliga av dessa kritiska material, exempelvis kobolt, gallium, sällsynta jordartsmetaller och litium i elek- tronik (IVL, 2019). I detta avsnitt gör vi en översiktlig genomgång av miljöpåverkan från småelektronik. Texten avseende miljöpåverkan i detta avsnitt är i stora delar baserad på IVL:s rapport and raw materials: From environmental issues to business models (IVL, 2019). 3.3.1Digitalisering, dematerialisering och delningstjänster Elutrustning i form av exempelvis hushållsapparater och verktyg är viktiga hjälpmedel som förenklar vardagen. Efter utvecklingen av internet och informations- och kommu- nikationsteknologin i form av datorer, surfplattor och smarta mobil- telefoner har elektroniken fått en helt avgörande betydelse för både samhället och vardagslivet. Betydelsen av detta beskrivs i regeringens digitaliseringsstrategi, se avsnitt 3.5 om mål och strategier. I stra- tegin framhålls digitaliseringens, och därmed också information- och kommunikationsteknologins, betydelse för att nå en hållbar utveck- ling och miljö- och klimatmål (, 2017). Digitaliseringen har inneburit utvecklandet av icke-materiella produkter. Mobiltelefonen och datorn har i viss utsträckning ersatt en mängd annan elektronik som exempelvis kameror, radioap- parater, musikspelare, och även andra produkter som almanackor, adressböcker, böcker, tidningar, lexikon, kartor, guide- böcker, tidtabeller, biljetter, spel, leksaker, CD-skivor, och fysiska butiker. Dessa digitala lösningar förbrukar å andra sidan energi, dels för att försörja själva utrustningen, men framför allt för att hålla igång de serverhallar som tjänsterna förutsätter. Elektronik som mobiltelefoner och datorer har också bidragit till att möjliggöra olika former av delningstjänster exempelvis för bilar, verktyg och förmedling av överbliven mat. Digitaliseringen har också underlättat återanvändning genom ökade möjligheter att sälja och köpa begagnade saker. Både delning och återanvändning kan inne- bära att resurserna används effektivare och därmed medför en mins- kad miljöpåverkan (, 2017). 3.3.2Miljöpåverkan skiljer mellan olika typer av småelektronik Miljöpåverkan från olika typer av småelektronik varierar, framför allt beroende på vad elektroniken består av och vilka material och ämnen den innehåller. Informations- och kommunikationsteknologi har på grund av sitt innehåll av ädelmetaller och sällsynta jordartsmetaller i regel en betyd- ligt högre miljöpåverkan än exempelvis hushållsapparater och verktyg. De senare produktkategorierna utgör dock sammanlagt en större mängd varför prioriteringen ur miljösynpunkt inte är självklar. Enligt en studie som IVL gjort på uppdrag av Avfall så har en borrmaskin ett klimatavtryck på koldioxidekvivalenter. Det kan jämföras med att en mobiltelefon har ett avtryck på koldioxidekvivalenter och att en bärbar dator har ett avtryck mot- svarande koldioxidekvivalenter. (IVL, 2015). Vi kommer nedan fokusera på miljöpåverkan från informations- och kommunikationsteknologi men i den mån det är möjligt även inkludera miljöpåverkan från annan småelektronik. 3.3.3Miljöpåverkan under olika stadier i livscykeln Småelektronik orsakar miljöpåverkan i olika omfattning under alla delar av livscykeln. I de följande avsnitten gör vi en beskrivning av miljöpåverkan för de olika stegen i livscykeln: utvinning av råvaror – tillverkning – användning – återanvändning – avfallshantering. Mel- lan samtliga led förekommer också transporter. Utveckling och design av produkter har avgörande betydelse för produkternas miljöpåverkan. Vilka affärsmodeller som väljs och hur användarna väljer att köpa, äga och använda produkterna har också en betydande inverkan. 3.3.4Miljöpåverkan från utvinning av råvaror Gruvbrytning och utvinning av metaller orsakar en betydande miljö- påverkan. Graden av miljöpåverkan från gruvbrytningen är delvis beroende av under vilka förutsättningar verksamheten bedrivs. För flera av metallerna sker brytningen i länder med låga eller inga krav på skyddsåtgärder. I vissa fall är verksamheten illegal och bedrivs helt utan kontroll och miljöskydd. Grundorsaken till miljöpåverkan är att gruvbrytning är en stor- skalig verksamhet som innebär ett direkt ingrepp i naturen. Miljöpå- verkande utvinningsprocesser och hantering av avfall sker vid gruvan och därmed i direkt anslutning till omgivande miljö. Gruvbrytning i sig innebär påverkan på mark och omgivning i form av jorderosion, påverkan på vatten, mark och biologisk mångfald. Brytningen och utvinningen av mineraler är energiintensiv och ofta beroende av fos- sila bränslen. Verksamheten orsakar därför ofta stora utsläpp av växt- husgaser. Verksamheten innebär också en betydande förbrukning av vatten, som förorenas vid användningen i olika processer. Vid bristande miljöskydd innebär detta en risk för att omgivande grund- och yt- vatten förorenas. En stor del av miljöpåverkan orsakas av gruvavfallet och tillhö- rande biprodukter. Brytning och utvinning av flera av de metaller som ingår i elutrustning orsakar stora mängder avfall per gram fram- ställd metall. På så sätt blir påverkan stor även om det krävs mycket små mängder av metallerna i varje produkt. koppar orsakar exem- pelvis gruvavfall medan guld orsakar 1–gruv- Ytterligare 1–avfall per gram guld uppstår vid behand- lingen av guldet för att det ska kunna användas i produkterna (IVL, 2019). Exempelvis ger produktionen av en borrmaskin upphov till drygt avfall. En mobiltelefon ger upphov till avfall vid produktion och en bärbar dator till (IVL, 2015). En stor del av gruvavfallet utgörs av berg och kan anses som inert. Men det förekommer också att gruvavfallet är radioaktivt eller har ett sådant innehåll att det kan ge upphov till läckage av farliga ämnen som kvicksilver, arsenik, bly, zink och kadmium. Utsläppen från gruvbrytning kommer också från de kemikalier som används i utvinningsprocesserna.