sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — Havs- och vattenmyndigheten utfärdar tillstånd för ålfiske, men enbart till personer som har haft tillstånd. Antalet tillstånd minskar därmed gradvis. Enligt länsstyrelserna har 116 aktörer tillstånd enligt 26 § artskyddsförordningen att handla med levande ål (upp- gifter saknas för och ).129 Även i sötvatten finns en bestämmelse om att fisk av viss art som fångas, bland annat när förbud mot fiske efter arten råder eller fångas med redskap eller metod som inte är tillåten för arten, genast ska släppas ut i vattnet, vare sig den är levande eller död.130 Sammanlagt är 16 arter av fisk fredade enligt fiskebestämmelserna, de flesta enligt föreskrifter.131 Flera fridlysta insekter är vattenlevande under delar av sin levnad, men dessa omfattas inte av fiskereglerna. Havs- och vattenmyndigheten är huvudansvarig för tillsyn och tillsynsvägledning för allt fiske, men tillsynen bedrivs främst via sam- verkan med länsstyrelserna, och Sjöpolisen. Tillsynen bedrivs enligt de föreskrifter som Havs- och vattenmyndigheten utfärdar för fisket. 1251 kap. 8 § föreskrifter (FIFS 2004:36). 1261 kap. 11§ föreskrifter (FIFS 2004:36) 1271 kap. 8 § föreskrifter (FIFS 2004:37) om fiske i sötvattensområdena. 128Rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. 129Naturvårdsverkets förfrågan till länsstyrelserna , svar från alla länsstyrelser utom och . 1301 kap. 4 § föreskrifter i sötvattensområdena (FIFS 2004:37) om fiske i söt- vattensområdena. 1313 kap. 1 § föreskrifter (FIFS 2004:36) om fiske i , och . Inom det kommersiella fisket händer det att andra arter än de fisk- arter som fisket är riktat mot fångas, så kallad bifångst. Bifångst på- verkar i första hand de däggdjuren (gråsäl, knubbsäl, vikare och tumlare), genom att de fastnar i fiskeredskap och drunknar. Kon- troll av bifångster sker inom den reguljära provtagning som sker om- bord på fiskebåtar inom det kommersiella fisket i enlighet med EU:s datainsamlingsförordning132, EU:s förordning om bevarande av fiske- resurserna och skydd av ekosystem133 samt Havs- och vatten- myndighetens föreskrifter134. Samtliga fiskarter, kommersiella skal- djur, däggdjur och fåglar noteras. Provtagning sker huvudsakligen på fartyg som fiskar med olika bottentrålar. Övervakning av bifångst av fisk, sjöfåglar och däggdjur sker genom provtagning ombord på kommersiella fiskefartyg i , , och . Provtagning sker på slump- mässigt utvalda fiskeresor genom att observatörer följer med far- tygen. Observatörerna har med sig en manual för artbestämning av fågel och fotograferar även bifångade fåglar i så stor utsträckning som möjligt. Data från övervakning av bifångster vid fiske registreras i den nationella databasen . Övervakningsdata används sedan för att följa upp och bedöma tillståndet i miljön i en- lighet med nationella och internationella krav och överenskommelser. Blötdjurens populationer kan påverkas av fiskbeståndens status Även om de fredade arterna av blötdjur inte är direkt utsatta för fiske så kan vissa arter ändå påverkas av fiskpopulationernas utveckling, eftersom larverna lever parasitiskt på fiskgälar av sin utveckling. Minskade fiskpopulationer, eller vandringshinder som stoppar fiskarnas möjlighet att förflytta sig mellan olika vattenom- råden, kan därmed begränsa främst musslors möjligheter att föröka och sprida sig. 132Artikel 5, punkt 2 a, och rådets förordning (EU) 2017/1004 av den 17maj 2017 om upprättande av en unionsram för insamling, förvaltning och användning av data inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskaplig rådgivning rörande den gemensamma fiskeripolitiken och om upphävandet av rådets förordning (EG) nr 199/2008. 133Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/1241 av om be- varande av fiskeresurserna och skydd av ekosystem genom tekniska åtgärder. 134Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter om vad som kännetecknar god miljöstatus samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och (HVMFS 2012:18), bilaga 2. Reglerna för svenskt skogsbruk följer den skogspolitik som besluta- des av 1993135 och som kännetecknas av två övergripande och jämställda mål – ett miljömål och ett produktionsmål: Skogsmarkens naturgivna produktionsförmåga ska bevaras. En biolo- gisk mångfald och genetisk variation i skogen ska säkras. Skogen ska brukas så att växt- och djurarter som naturligt hör hemma i skogen ges förutsättningar att fortleva under naturliga betingelser och i livskraftiga bestånd. Hotade arter och naturtyper ska skyddas. Skogens kulturmiljö- värden samt dess estetiska och sociala värden ska värnas. Skogen och skogsmarken ska utnyttjas effektivt och ansvarsfullt så att den ger en uthålligt god avkastning. Skogsproduktionens inriktning ska ge handlingsfrihet i fråga om användningen av vad skogen producerar. Målen för miljö och produktion är jämställda. Dessa mål ska nås genom skogsägarnas egna insatser och genom samverkan mellan olika skogs- politiska medel.136 Skogsvårdslagstiftningen anger ramarna och de grundläggande kraven för hur skogsbruket ska bedrivas, men för att målen ska nås behövs också frivilliga åtaganden från landets skogs- ägare. Brukandet av skog i regleras i skogsvårdslagen (1979:429), skogsvårdsförordningen (1993:1096) och föreskrif- ter och allmänna råd (SKSFS 2011:7). Ansvarig myndighet är Skogs- styrelsen, som också är tillsynsmyndighet för delar av . Skogsvårdslagen anger vilka krav samhället ställer på skogsägare. I lagen anges att skogen är en förnybar resurs som ska skötas så att den uthålligt ger en god avkastning. Lagen reglerar bland annat an- läggandet av ny skog, avverkning, åtgärder mot skadliga insekter men också hänsyn till naturvård, kulturmiljövård och rennäringen. 1992/93:226, Om en ny skogspolitik. 136Skogsvårdslagstiftningen, gällande regler , förord. Anmälan krävs för vissa åtgärder i skogen Avverkning i skogsområden som är större än 0,5 ha måste anmälas till senast verksamheten ska på- börjas.137 En sådan anmälan ska anses innebära att åtgärden har anmälts för samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalken.138 Vissa avverkningar behöver dock inte anmälas till , till exempel åtgärder i samband med röjning eller gallring, som alltså inte är föryngrings- eller slutavverkningar. Det finns regler för hur mycket mark som maximalt får vara kalmark eller ungskog inom en brukningsenhet. Hänsyn till natur- och kulturmiljövårdens intressen I 30 § skogsvårdslagen finns bemyndiganden som anger vilken myn- dighet som får besluta om regler om hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen. Bemyndigandet omfattar dock inte rätten att ta fram föreskrifter som är så ingripande att pågående markanvänd- ning avsevärt försvåras. Rätten att besluta om mer ingripande hän- synsregler ingår alltså inte i bemyndigandet enligt 30 § skogsvårdslagen och beslutanderätten för sådana lagar ligger kvar hos . Bemyndigande om ansvar för att ta fram hänsynsregler finns även i 30 § skogsvårdsförordningen, medan de faktiska reglerna om vilken hänsyn som krävs inom skogsbruket finns i 7 kap. föreskrifter139. Närmare beskrivningar av vad reglerna innebär finns i de allmänna råd som ger ut som stöd för tolkningen av föreskrifterna. Enligt föreskrifter ska den hänsyn till naturvår- dens och kulturmiljövårdens intressen som beskrivs i 7 kap. tillämpas vid all skötsel av skog på mark som omfattas av skogsvårdslagen.140 Skötsel av skog beskrivs i de allmänna råden som åtgärder för avverk- ning, hyggesbehandling, beståndsanläggning, beståndsvård, uttag av skogsbränsle, anläggande av skogsbil- och traktorvägar, bas- och stick- vägar, skogsgödsling, skogsmarkskalkning, avlägg och andra skogs- bruksåtgärder. Kraven på hänsyn får inte vara så omfattande att den pågående markanvändningen avsevärt försvåras. 13715 § skogsvårdslag (1979:429). 1386 § förordning (1998:904) om anmälan för samråd. 139Skogsstyrelsens föreskrifter och allmänna råd till Skogsvårdslagen (SKSFS 2011:7). 1407 kap. 1 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). lerna i 7 kap. föreskrifter finns särskilda regler för fjällnära skog och ädellövskog. Skogsbruket berörs också av hänsyns- reglerna i . Den hänsyn som beskrivs i föreskrifter omfattar bland annat att förhindra eller begränsa skador141, att naturligt före- kommande trädslag ska behållas och ges förutsättningar att utveck- las väl142. Vid all avverkning ska buskar, enstaka träd, trädsamlingar och döda träd lämnas kvar.143 Om det finns grova lövträd, ovanliga trädslag, träd av mycket hög ålder, döende och döda träd, boträd och träd som kan utvecklas till boträd samt kulturpåverkade träd ska i första hand sådana träd lämnas kvar.144 Hänsyn till natur- och kulturvårdens intressen ska också tas genom en allmän strävan efter att begränsa hyggesstorleken och anpassa hyggen efter natur- och kulturmiljön.145 När skogsbilvägar och trak- torvägar byggs ska skador på natur- och kulturmiljön förhindras eller begränsas.146 Passager över vattendrag ska utformas så att vandrings- hinder för vattenlevande organismer inte uppstår och så att vatten- draget behåller sin naturliga botten.147 Vägdiken ska utformas så att de inte ansluter direkt till vattendrag eller sjö, eller åtgärder vidtas så att skadlig slamtransport förhindras.148 Skyddszoner med träd och buskar ska lämnas kvar vid skötsel av skog i sådan utsträckning som behövs av hänsyn till arter, vattenkvalitet, kulturmiljö, kulturläm- ningar och landskapsbild.149 Med skyddszoner avses ett område som behövs för att förhindra eller begränsa skadlig inverkan på angrän- sande miljöer.150 I de allmänna råden beskrivs närmare detaljer om exempelvis vilka typer av buskar och träd som bör lämnas kvar vid avverkning och på vilka sätt hyggen bör anpassas till omgivande skog, markegenskaper, och liknande. Särskild hänsyn till arter regleras i föreskrifter, som anger att skador till följd av skogsbruksåtgärder ska förhindras eller begränsas i livsmiljöer och på substrat där det förekommer:151 1417 kap. 2 § och 23 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1427 kap. 7 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1437 kap. 8 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1447 kap. 9 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1457 kap. 10 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1467 kap. 13 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1477 kap. 14 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1487 kap. 16 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1497 kap. 21 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1507 kap. 20 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 1517 kap. 19 § föreskrifter (SKSFS 2011:7). •prioriterade fågelarter (enligt bilaga till föreskriften), •arter markerade med N och n i bilaga 1 till artskyddsförordningen, •arter som är rödlistade i kategorierna akut hotade, starkt hotade, sårbara eller nära hotade. Enligt de allmänna råden till 7 kap. 19 § ska begreppet skador i detta fall även omfatta avsiktligt dödande, störande, förstörande av ägg eller skadande eller förstörande av djurens fortplantningsområden eller viloplatser. Prioritering av hänsyn får göras, men bara om det inte är möjligt att ta all den hänsyn som krävs till naturvårdens och kulturmiljö- vårdens intressen enligt 7 kap. har alltså med stöd av 30 § skogsvårdslagen och 30 § skogsvårdsförordningen meddelat föreskrifter om den hänsyn som ska tas till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötseln av skog. Enligt 30 § skogsvårdslagen får föreskrifterna inte vara så ingripande att pågående markanvändning avsevärt försvåras, den så kallade intrångsbegränsningen eller toleransnivån (se av- snitt 13.4.5). Utöver hänsynsreglerna i skogsvårdslagen finns särskilda bestämmelser för fjällnära skog153 och ädellövskog154. har tillsynsansvar för skydd för biologisk mångfald enligt 8 kap 1–4 §§ miljöbalken155 medan har tillsyns- ansvaret för skogsbruksåtgärder som avses i 12 kap 6 § , det vill säga sådana skogsbruksåtgärder som väsentligt kan komma att ändra naturmiljön, och omfattas av skogsvårdslagen156. Myndig- heter som båda har tillsynsansvar inom samma område har möjlighet att komma överens om ansvarsfördelningen157. Av föreskrifter och allmänna råd om anmälnings- skyldighet för samråd enligt 12 kap. 6 § avseende skogs- bruksåtgärder framgår vilka verksamheter eller åtgärder som kan med- föra skada på naturmiljön och därför alltid ska anmälas för samråd till Skogsstyrelsen.158 1527 kap. 33 a § föreskrifter (SKSFS 2011:7). 15315–19 §§ skogsvårdslag (1979:429). 15422–28 §§ skogsvårdslag (1979:429). 1552 kap. 8 § punkt 8 miljötillsynsförordning (2011:13). 1562 kap. 10 § punkt 3 miljötillsynsförordning (2011:13). 1572 kap. 2 § miljötillsynsförordning (2011:13). 158Skogsstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SKSFS 2011:7). Utöver de åtgärder och verksamheter som enligt föreskrifterna alltid ska anmälas till , hänvisar föreskrifterna till den grundläggande samrådsskyldigheten i 12 kap. 6 § . Den anger att alla verksamheter eller åtgärder som kan komma att väsent- ligt ändra naturmiljön ska anmälas för samråd. Det kan till exempel gälla gallring, röjning och avverkning som kan på- verka fridlysta arter.159 Det är verksamhetsutövaren som ska bedöma om verksamheten eller åtgärden omfattas av före- skrifter om samrådsskyldighet eller kan innebära en sådan väsentlig ändring av naturmiljön att anmälningsskyldighet gäller enligt 12 kap. 6 § . Det ingår i granskning av avverkningsanmälningar att bedöma om fridlysta arter kan påverkas.160 För att hindra eller minska påverkan på fridlysta arter kan , enligt 30 § skogsvårdslagen, besluta om hänsynsåtgärder och försiktighetsmått. Hänsynsåtgärderna som bestäms enligt 30 § skogsvårdslagen får dock inte vara så omfattande att pågående markanvändning avsevärt försvåras161, den så kallade intrångsbegränsningen eller toleransnivån. Under förutsättning att hänsynsåtgärder och försiktighetsmått till naturvärden och fridlysta arter kan rymmas inom intrångsbegräns- ningen kan emellertid fatta beslut om denna hänsyn inom ramen för 30 § skogsvårdslagen. Ett sådant beslut ger inte rätt till ersättning, eftersom markägaren förväntas kunna tåla denna be- gränsning av verksamheten. Om den hänsyn som krävs för att und- vika skador på fridlysta arter går utöver intrångsbegränsningen, vilket innebär att pågående markanvändning avsevärt försvåras, kan Skogs- styrelsen förelägga om hänsynsåtgärder och försiktighetsmått med stöd av 12 kap. 6 § . Ett sådant beslut kan ge rätt till er- sättning enligt 31 kap. 4 § 7 . Om det inte är möjligt att förelägga om tillräcklig hänsyn för att undvika skador på fridlysta arter och andra naturvärden kan förbjuda avverkningen helt med stöd av 12 kap. 6 § . Även ett sådant beslut kan ge rätt till ersättning enligt 31 kap. 4 § 7 . Förutsättningarna för ersättning till följd av 12:6-beslut utvecklas i kapitlet om ersättning. 15915 § punkt 1 skogsvårdsförordning (1993:1096). 1607 kap. 19 § föreskrifter och allmänna råd (SKSFS 2011:7). 1617 kap. 2 § föreskrifter och allmänna råd (SKSFS 2011:7). och har tagit fram gemensamma riktlinjer för handläggningen av artskyddsärenden i skogsbruket.162 distrikt samverkar också med respektive länsstyrelse för att ta fram regionala underlag som hjälp i bedömningar av hur skogsbruksåtgärder kan påverka fridlysta arter. Riktlinjer för handläggning av artskyddsärenden i skogen163 och har gemensamt tagit fram rikt- linjer för handläggning av artskyddsärenden i skogen. Dokumentet fastställdes och alltsedan dess har arbetssättet tillämpats konsekvent i hela landet. En följd av de nya riktlinjerna är att art- skyddsfrågorna har uppmärksammats i större utsträck- ning än tidigare i samband med skogsbruksåtgärder. Riktlinjerna rik- tar sig till och länsstyrelsernas handläggare och be- skriver hur myndigheternas ska tillämpa artskyddslagstiftningen vid handläggning av avverkningsanmälningar och anmälan om samråd enligt 12 kap. 6 § . Utgångspunkten för riktlinjerna är att skogsbruksåtgärder som riskerar att påverka fridlysta arter har två tillsynsmyndigheter: och . Riktlinjerna omfattar bara ärenden som gäller påverkan på vilda fåglar och arter som är fridlysta enligt bilaga 1 till artskyddsförordningen. Efter- som praxis utvecklats planeras nu en revidering av rikt- linjerna för att dessa ska vara uppdaterade. Statistik över artskyddsärenden –2020 får in ett mycket stort antal avverkningsan- mälningar, men det är förhållandevis få ärenden som berör artskydds- frågorna. Nedan redovisas statistik över samtliga avverkningsanmäl- ningar som inkommit till –2020 och hur många ärenden som berörs av artskyddet. Det bör påpekas att och gemensamma riktlinjer för 162Naturvårdsverket och (2016), Gemensamma riktlinjer för handläggning av artskyddsärenden i skogsbruket: /upload/stod-i-miljoarbetet/vagledning/ artskydd/riktlinjer-hantering-artskydd-skogsbruket-2016-07-05.pdf. 163Naturvårdsverket och (2016) Gemensamma riktlinjer för handläggning av artskyddsärenden i skogsbruket /upload/stod-i-miljoarbetet/vagledning/ artskydd/riktlinjer-hantering-artskydd-skogsbruket-2016-07-05.pdf. handläggning av artskyddsärenden i skogsbruket antogs först , och den systematiska handläggningen enligt riktlinjerna på- börjades alltså . I de ärenden där bedömer att de försiktighetsmått och hänsynsåtgärder som behövs för att tillgodose artskyddet ryms inom intrångsbegränsningen tas besluten med stöd av 30 § skogs- vårdslagen. I dessa ärenden bedöms markägaren kunna tåla begräns- ningarna och fråga om ersättning uppkommer inte. Beslut enligt skogs- vårdslagen överklagas till förvaltningsdomstol. I ärenden där de hänsyn som krävs för artskyddet går utöver in- trångsbegränsningen tas besluten med stöd av 12 kap. 6 § . Beslut enligt överklagas till mark- och miljödomstol. En- ligt 31 kap. 4 § punkt 7 kan det finnas rätt till ersättning vid beslut om förlägganden eller förbud enligt 12 kap. 6 § miljöbal- ken. Sådan rätt förutsätter att pågående markanvändning har försvå- rats avsevärt inom berörd del av fastigheten. Tabell 6.2 beslut gällande artskydd 2016–2020, antal ärenden Uppgifter om beslut omfattar endast perioden juni–december enligt 14 § skogsvårdslagen Beslut gällande artskydd, a) Beslut enligt 30 § SVL b) Beslut enligt 12 kap. –Varav förbud enl. 12 kap. 6 § MB Källa: samt . ärenden –2020, areal Uppgifter om beslut omfattar endast perioden juni–december enligt 14 § skogsvårds- lagen, total areal i landet Beslut enligt 12:6 MB, total areal i anmälningar Förbud enligt 12:6 MB, faktisk areal, hektar* Förbud enligt 12:6 MB, procent av total anmäld Källa: samt . *) När uppgift saknas gällande förbudsarealens omfattning har hela den anmälda arealen räknats, den angivna förbudsarealen är därmed något överskattad. De flesta skogsbolag och företag i förädlingsbranschen, liksom även många privata markägare, har frivilligt anslutit sig till ett system för certifiering, som syftar till ansvarsfullt brukande av skog och spår- barhet i produktkedjorna. åtar sig att följa de principer och regler som systemen har utfärdat, och de som följer reglerna får märka sina produkter med certifieringens varumärke. Märket gör att konsumenter och företag kan välja varor som ska vara garanterade att ha producerats enligt certifieringens regler. Certifieringen innebär att företagen kan få bättre betalt för rå- varor och förädlade produkter och att de har möjlighet att sälja pro- dukter till aktörer som ställer höga miljökrav vid inköp. Skogsägare och andra branschföretag som har valt att inte ansluta sig till något certifieringssystem kan få problem med att få avsättning för avverkat virke eller produkter, eftersom i stort sett samtliga uppköpande aktö- rer är certifierade. För att inte riskera att i något led av förädlings- kedjan bryta mot certifieringarnas regelverk kan certifierade aktörer välja att avstå från att köpa ocertifierat virke. Det finns två olika certifieringar för skog i : FSC ()164 samt PEFC (Programme for the 164FSC webbplats: . Endorsement of )165. FCS är en ideell medlems- organisation medan PEFC drivs som en ekonomisk förening. Sam- manlagt certifierar dessa båda system av landets alla markägare, fördelat på drygt 27 000 markägare hos FSC och cirka 48 000 hos PEFC. Många aktörer är dessutom certifierade enligt båda systemen. Den certifierade arealen omfattar av den totala arealen produktiv skogsmark i landet. Ivillkoren för FSC-certifieringen ingår bland annat följande rikt- linjer som berör artskyddet166: •Certifikatsinnehavaren ska upprätthålla, bevara och/eller återställa skogsbruksenhetens ekosystemtjänster och miljövärden och ska undvika, minska eller åtgärda negativ miljöpåverkan. (Princip 6.1) •Certifikatsinnehavaren ska skydda sällsynta arter och hotade arter samt deras livsmiljöer inom skogsbruksenheten. Det ska ske genom avsättningar, andra skyddade områden och genom att skapa konnektivitet och/eller genom andra direkta åtgärder som gynnar dessa arters överlevnad och livskraft. Åtgärderna ska stå i förhål- lande till brukandets skala, intensitet och risk, samt till sällsynta och hotade arters bevarandestatus och ekologiska krav. Certifi- katsinnehavaren ska beakta den geografiska spridningen och eko- logiska krav hos sällsynta och hotade arter utanför skogsbruks- enhetens gränser när beslut om åtgärder inom skogsbruksenheten ska fattas. (Princip 6.4) •En skötselplan som stämmer överens med fastställda policys och mål finns och efterlevs. Certifikatsinnehavaren ska planera sitt brukande i överensstämmelse med policys och mål. Skötselplanen är anpassad till verksamhetens skala, intensitet och risk. Skötsel- planen ska efterlevas och följas upp och utvärderas kontinuerligt för att bidra till en förbättringsinriktad skötsel. Det ska finnas planerings- och rutindokumentation som är tillräcklig för att väg- leda personal, och ge tillräcklig information till berörda intressen- 165PEFC webbplats: . 166FCS-standard för skogsbruk i (giltig från 2020-10-01), FSC-STD-SWE-03-2019 SW. ter och övriga intressenter samt ge motiv för beslut av bruknings- åtgärder. (Princip 7 – planering) PEFC-certifieringen kräver bland annat att skogsägaren har en certi- fieringsanpassad skogsbruksplan som planeringsunderlag för skogs- fastighetens skötsel. Vidare stadgar certifieringen att all skoglig pla- nering bör ingå i ett landskapsekologiskt sammanhang. Det innebär att landskapet och avrinningsområden beaktas vid skogliga åtgärder där även behov av att återskapa skogs- och vattenmiljöer beaktas167: •För markinnehav om 20 ha produktiv skogsmark eller mer ska en certifieringsanpassad skogsbruksplan finnas. En utvärderad och beskriven metod för naturvärdesbedömning ska ligga till grund för målklasserna. •För markinnehav mindre än 20 ha produktiv skogsmark ska en kartöversikt som redovisar frivilliga avsättningar, nyckelbiotoper, objekt med naturvärden och forn-/kulturlämningar registrerade av berörd myndighet finnas. •Skogsägare med mer än 5 000 ha sammanhängande produktiv skogs- mark ska planera i ett landskapsekologiskt perspektiv, med hän- syn till arrondering och andra lokala förutsättningar. •Skogsägare med mindre än sammanhängande pro- duktiv skogsmark ska beakta regionala aktionsplaner eller mot- svarande i samband med skogsbruksplanläggning. Med detta avses att man på fastighetsnivå anpassar skogsbruket så att skötseln bi- drar till att naturvärden bevaras och vid behov förstärks i det aktu- ella landskapet till exempel med avseende på mängden död ved, areal äldre lövrik skog eller areal skog med höga naturvärden. 167Svenska PEFC:s Skogsstandard 2017–2022, PEFC SWE 002:4. 6.4.7Reglering av invasiva arter Bestämmelser för att motverka invasiva arter regleras i EU:s för- ordning om förebyggande och hantering av invasiva främmande arter168, som är direkt tillämplig i EU:s medlemsstater. EU:s förord- ning gäller direkt som lag i , men därutöver finns komplet- terande nationella regler införda i en svensk förordning om invasiva främmande arter.169 är ansvarig myndighet i fråga om invasiva arter som lever på land medan Havs- och vattenmyndigheten har ansvaret i fråga om arter som lever i vatten.