sou · H9B3102 · 2022-01-01 00:00:00 — All information om dessa e-recept ska förmedlas inom EES2 genom den nationella kon- taktpunkten för e-hälsa i varje land. Nätverkets krav innebär också bl.a. att endast e-recept för godkända humanläkemedel omfattas.3 Därför föreslår utredningen en ny definition i 1 kap. 4 § lagen om handel med läkemedel. Utredningens förslag: Den som har tillstånd att bedriva detalj- handel med läkemedel till konsument bör vid expediering av e-recept från EES tillhandahålla det förskrivna läkemedlet, eller ett läkemedel som motsvarar det förskrivna läkemedlet så snart det kan ske. Det bör närmare anges i receptföreskrifterna vilket läkemedel öppenvårdsapoteket får lämna ut. Om läkemedlet som en konsument har frågat efter inte finns på öppenvårdsapoteket, ska läkemedlet beställas inom den tid som anges i förordningen om handel med läkemedel. Både och har med anledning av av personuppgiftsbehand- ling ansett att det är oklart vad som gäller avseende tillhandahål- landeskyldigheten för e-recept från EES. 1Kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/1765 av om regler för inrättande, förvaltning och drift av ett nätverk av nationella myndigheter med ansvar för e-hälsa och om upphävande av genomförandebeslut /890/EU (ändrat genom beslut /1023). 2Länder som är medlemmar i kan enligt nätverket delta som observatör och delta i e-hälso- avtalet. Utredningens beaktar endast EES-länder, se avsnitt 2.2. 3I artikel 3 i patientrörlighetsdirektivet definieras läkemedel med en hänvisning till defini- tionen i humandirektivet. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess Tillhandahållandeskyldigheten för den som har tillstånd att be- driva detaljhandel till konsument,4 dvs. bedriva ett öppenvårdsapotek, innebär att tillståndshavaren ska tillhandahålla samtliga förord- nade läkemedel och samtliga förordnade varor som omfattas av lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. så snart det kan ske (2 kap. 6 § 3 lagen om handel med läkemedel). Vad som avses med ”så snart det kan ske” definieras i förordningen om handel med läkemedel. Det innebär att när konsumenten frågar efter ett läkemedel eller vara som inte finns i lager, ska öppenvårdsapoteket beställa produkten senast om det efterfrågades (9 §). En partihandlare ska leverera en sådan beställning till öppenvårds- senast nästa vardag . Leveransskyldigheten gäller inte läkemedel som normalt inte finns tillgängliga hos parti- handlaren (10 § samma förordning). I förarbetena understryks det att tillhandahållandeskyldigheten är en viktig aspekt ur ett tillgäng- lighetsperspektiv och verkar för en god läkemedelsförsörjning.5 Nuvarande bestämmelse i 2 kap. 6 § 3 lagen om handel med läke- medel gäller både läkemedel och vissa varor som förordnas, alltså produkter som både kan förskrivas och rekvireras, dvs. beställas åt en vårdenhet eller liknande. E-recept från EES avser endast god- kända humanläkemedel som förskrivits på e-recept åt en konsument för att hämtas ut på apotek. Rekvirerade läkemedel och varor som inte är läkemedel omfattas inte.6 Nuvarande bestämmelse kan därför anses ha ett vidare tillämpningsområde än för e-recept från EES. Enligt förarbetena avser tillhandahållandeskyldigheten enligt 2 kap. 6 § 3 inte endast det läkemedel som står på receptet, utan även vad som ska lämnas ut enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. Öppen- vårdsapoteket ska alltså tillhandahålla det förordnade läkemedlet eller det läkemedel som följer av bestämmelserna om utbyte av läkemedel enligt den lagen.7 För e-recept från EES bör inte utbyte av läkemedel i lagen om läkemedelsförmåner m.m. tillämpas enligt utredningens bedömning, se avsnitt 6.3.1. Nuvarande bestämmelse är alltså miss- visande vid expediering av sådana e-recept. 4En sådan tillståndshavare kallas här omväxlande även för öppenvårdsapotek, eftersom be- greppet öppenvårdsapotek är mer använt. 2008/09:145 s. 117 f., 190 och 421. 6Se avsnitt 5.3.6 om vad tjänsten e-recept över landsgränser omfattar . Jfr även t.ex. Mål C‑222/18 VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. v Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés- egészségügyi Intézet där bestämmelser om att inte erkänna rekvisition enligt artikel 11 patientrörlighetsdirektivet ansågs förenligt med reglerna om fri rörlighet. 2008/09:145 s. 117 f., 190 och 421. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess närmare till t.ex. om bestämmelsen tillämpas avseende pappersrecept som utfärdas i EES.8 Tillhandahållandeskyldigheten bör enligt utredningen även tyd- ligt avse e-recept från EES som får expedieras i , eftersom det är viktigt ur ett tillgänglighetsperspektiv och för en god läkemedels- försörjning. Utredningen föreslår därför en ny bestämmelse i 2 kap. 6 § 16 lagen om handel med läkemedel som innebär att det förskrivna läkemedlet ska lämnas ut vid expediering av ett e-recept från EES eller, i vissa fall, ett läkemedel som motsvarar det förskrivna läke- medlet så snart det kan ske. Syftet med den nya bestämmelsen är främst att förtydliga tillhandahållandeskyldigheten vid expediering av e-recept från EES. Utredningen föreslår också att vad som får lämnas ut på öppen- vårdsapotek bör regleras i receptföreskrifterna, i likhet med 8 kap. 36 § receptföreskrifterna som avser pappersrecept utfärdade i annat EES-land,9 se vidare avsnitt 12.3.2 nedan. I likhet med vad som gäller enligt 2 kap. 6 § 3 lagen om handel med läkemedel föreslår alltså ut- redningen att det anges närmare i annan reglering vilket läkemedel som tillhandahållandeskyldigheten avser.10 Enligt nätverket för e-hälsas krav får expediering av ett annat läkemedel än det förskrivna endast avse läkemedel med ett annat läkemedelsnamn och/eller förpacknings- storlek om utbyte är tillåtet.11 Läkemedlets aktiva substans, läke- medelsform och styrka ska vara densamma. Ett läkemedelsnamn får anges på ett e-recept även när utbyte av läkemedel på apotek är tillåtet, eftersom det anges med en särskild markering om utbyte får ske på e-recept från EES.12 Om det anges på ett e-recept från EES att byte av läkemedel inte får ske på apotek får alltså endast det förskrivna läkemedlet lämnas ut. Om det förskrivna läkemedlet är godkänt i med ett annat läkemedelsnamn får det lämnas ut även om det finns en markering 2012/13:150 finns ingen bedömning av förhållandet till t.ex. lagen om handel med läkemedel i frågan om recept från EES. 2008/09:145 synes det inte heller finnas någon bedömning av recept från andra länder i förhållandet till tillhandahållandeskyldigheten. 9Delar av patientrörlighetsdirektivets artikel 11 och genomförandedirektivet 2012/52/EU anses genomförda i svensk rätt genom receptföreskrifterna, se prop. 2012/13:150 s. 100 ff. 2008/09:145 s. 421. 11Under eHDSI Scope and Business Goals framgår det att kraven i nätverket för e-hälsa medger den enklaste formen av utbyte, dvs. annan förpackningsstorlek och/eller läkemedelsnamn, se även avsnitt 5.3.6. Land om utbyte avses gälla för e-recept från EES. 12Detta är en utveckling av genomförandedirektivet 2012/52/EU som anger att läkemedels- namn endast ska anges om utbyte inte får ske med en motivering om varför. Läkemedels- namnet ska också anges för biologiska läkemedel som inte ska bytas, se skäl 4 och bilagan. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess om att byte inte får ske, eftersom det är samma läkemedel. Om ut- byte får ske föreslår utredningen att det läkemedel som anges på förskrivningen eller ett läkemedel som motsvarar det förskrivna får lämnas ut. Det kan hända att det förskrivna läkemedlet med ett visst läke- medelsnamn eller en viss förpackningsstorlek inte finns godkänt för försäljning i eller tillgängligt. I dessa fall kan farmaceuten be- höva identifiera ett läkemedel som motsvarar det förskrivna läke- medlet om utbyte är tillåtet. Detsamma gäller om läkemedlets gängse benämning angivits på ett e-recept från EES, eftersom någon specifik läkemedelsprodukt då inte har pekats ut. Med gängse benämning av- ses i regel namnet på läkemedlets aktiva substans eller substanser. Med motsvarande läkemedel avses ett läkemedel som innehåller samma aktiva substans, styrka och läkemedelsform, samt i övrigt är likvärdigt, se avsnitt 12.3.2. Om ett sådant läkemedel inte kan identifieras eller inte finns till- gängligt bör ingen skyldighet att tillhandahålla läkemedlet anses före- ligga. För tillståndshavaren ska tillhandahållandeskyldigheten vid expediering av e-recept från EES tillämpas enligt denna bestämmelse och inte enligt bestämmelsen i 2 kap. 6 § 3 lagen om handel med läke- medel. Utredningen föreslår att det ska framgå i en ny bestämmelse i 2 kap. 6 d § lagen om handel med läkemedel, se avsnitt 12.2.7 nedan. Förutsättningarna för tillhandahållandeskyldigheten i den nya bestämmelsen i 2 kap. 6 § 16 lagen om handel med läkemedel bör i övrigt motsvara 2 kap. 6 § 3. Utredningen föreslår därför en hänvis- ning till den nya bestämmelsen om e-recept från EES i 9 § förord- ningen om handel med läkemedel. Enligt 2 kap. 11 § 2 lagen om handel med läkemedel får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter som avser inom vilken tid tillhanda- hållandet ska ske. Utredningen föreslår att detta bemyndigande också bör avse den nya bestämmelsen i 2 kap. 6 § 16 lagen om handel med läkemedel. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess Utredningens förslag: Den som har tillstånd att bedriva detalj- handel med läkemedel till konsument ska vid expediering av ett e-recept från EES lämna uppgifter till . Reger- ingen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som bör lämnas till . Dessa uppgifter bör framgå av förord- ningen om handel med läkemedel. Utredningens bedömning: De uppgifter som en tillståndshavare bör lämna är bl.a. sådana uppgifter som , Läke- medelsverket och behöver för respektive myndig- hets uppdrag. Skyldigheten att lämna uppgifter avser även tillgodose tillståndshavarens behov vid en expediering av e-recept från EES av en bestämmelse som medför att utlämnande inte anses utgöra ett obehörigt röjande. Den som har tillstånd att bedriva detaljhandel med läkemedel till kon- sument har en skyldighet enligt 2 kap. 6 § 5 lagen om handel med läkemedel att vid expediering av en förskrivning till människa lämna uppgifter till . De uppgifter som ska läm- nas framgår genom en hänvisning till 3 kap. 8 § lagen (2018:1212) om nationell läkemedelslista. Uppgiftsskyldigheten har ansetts be- hövas bl.a. för att uppdatera register och för att myndigheten ska kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet gentemot andra aktörer.13 Utredningen anser att 2 kap. 6 § 5 lagen om handel med läkemedel inte är tillämplig för tillståndshavaren vid expediering av e-recept från EES, eftersom den hänvisar till lagen om nationell läkemedels- lista. E-recept från EES bör i huvudsak inte registreras i den natio- nella läkemedelslistan enligt utredningen. Däremot behöver vissa upp- gifter registreras i den nationella läkemedelslistan vid expediering av ett e-recept från EES. 13Se vidare t.ex. prop. 2008/09:145 s. 120 f., prop. 2013/14:93 s. 117 f., prop. 2017/18:157 s. 164 ff. och prop. 2017/18:223 s. 169 ff. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess Uppgiftsskyldighet vid expediering av e-recept från EES Utredningen bedömer att det bör införas en skyldighet för tillstånds- havaren att lämna uppgifter vid expediering av e-recept från EES på ett liknande sätt som gäller enligt 2 kap. 6 § 5 lagen om handel med läkemedel. Därför bör en ny bestämmelse införas i 2 kap. 6 § 17 lagen om handel med läkemedel som innebär att tillståndshavaren ska lämna uppgifter till vid expediering av e-recept från EES. Uppgiftsskyldigheten avses tillgodose behovet dels för , och för respek- tive myndighets uppdrag, dels för att öppenvårdsapoteken ska kunna lämna nödvändiga uppgifter utan att det anses utgöra ett obehörigt röjande för tillståndshavaren. Nedan följer utredningens övervägan- den och bedömning. Ansvariga myndigheter behöver tillgång till uppgifter har flera aktörer behov av uppgifter om recept till människa som expedieras på ett öppenvårdsapotek. ska lämna vissa uppgifter till aktörer enligt lagen om nationell läkemedels- lista, för bl.a. tillsyn, forskning, statistik och uppföljning. Utredningen har i avsnitt 9.11 föreslagit att öppenvårdsapoteken, utländsk kontakt- punkt för e-hälsa, och bör kunna få uppgifter avseende expediering av e-recept från EES från E-hälso- myndigheten. Som nationell kontaktpunkt för e-hälsa behöver E-hälsomyndig- heten uppgifter från öppenvårdsapoteken vid expediering av e-recept från EES. Som nationell kontaktpunkt ska myndigheten vidare- befordra uppgifter till den utländska kontaktpunkten i land A. E-hälso- myndigheten behöver också uppgifter från öppenvårdsapoteken för att tillhandahålla statistik och lämna uppgifter till och . kan få uppgifter från den nationella läke- medelslistan för en effektiv tillsyn över tillhandahållandeskyldig- heten och uppgiftslämnandet vid expediering enligt 2 kap. 6 § 3 och 5 lagen om handel med läkemedel.14 Myndigheten ska bl.a. kunna veri- fiera att uppgifterna som lämnas från enskilda öppenvårdsapotek överensstämmer med de som har rapporterats till E-hälsomyndig- 14Se vidare t.ex. prop. 2008/09:145 s. 314 ff. och prop. 2013/14:93 s. 120. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess heten.15 Enligt utredningen har behov av upp- gifter vid expediering av e-recept från EES för tillsyn och Social- styrelsen behov av uppgifter för epidemiologiska undersökningar, forskning, statistik, uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring inom hälso- och sjukvården. Öppenvårdsapoteken behöver uppgifter vid expediering Öppenvårdsapoteken behöver tillgång till uppgifter ur e-receptet för att expediera ett e-recept från EES. För att få sådana uppgifter, behöver öppenvårdsapoteken också skicka uppgifter om konsumen- ten och e-receptet via den nationella kontaktpunkten för e-hälsa i den fråga-svarstjänst för informationsutbytet som beskrivs i av- snitt 5.4.1. Personal på öppenvårdsapotek får inte obehörigen röja vad han eller hon i sin verksamhet har fått veta om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden enligt 6 kap. 12 § patientsäker- hetslagen (2010:659). Som obehörigt röjande anses inte att någon fullgör en sådan uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förord- ning. Uppgiftsskyldigheten i 2 kap. 6 § 5 lagen om handel med läke- medel är en sådan bestämmelse.16 Utredningen gör bedömningen att öppenvårdsapoteken har behov av en motsvarande bestämmelse om uppgiftsskyldighet även för e-recept från EES som bör framgå av 2 kap. 6 § 17 lagen om handel med läkemedel. De uppgifter som bör lämnas till Enligt utredningen är det svårt att ange exakt vilka uppgifter till- ståndshavaren ska lämna till enligt den nya bestämmelsen i 2 kap. 6 § 17. Det är ett flertal uppgifter som ytterst beslutas inom nätverket för e-hälsa. Skyldigheten bör omfatta de uppgifter behöver få och öppenvårdsapoteken behöver lämna. Därför bör uppgiftsskyldigheten omfatta alla de upp- gifter som öppenvårdsapoteken kan komma att behöva lämna vid expediering i den fråga-svarstjänst som beskrivs i avsnitt 5.4.1. De uppgifter som behövs är alltså vad som krävs för att 1) identifiera 2017/18:157 s. 164 ff. 2020/21:220 s. 44. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess konsumenten, 2) hämta receptlista, 3) hämta recept och 4) återrappor- tera expedierat läkemedel. Nuvarande uppgiftsskyldighet i 2 kap. 6 § 5 hänvisar till 3 kap. 8 § lagen om nationell läkemedelslista som anger innehållet i registret. Den bestämmelsen innehåller en uppräkning av ett flertal uppgifter som får registreras i den nationella läkemedelslistan. Den befintliga bestämmelsen har varit en av utgångspunkterna när utredningen har analyserat vilka uppgifter öppenvårdsapoteken behöver lämna vid expediering av e-recept från EES. Utredningen utgår vidare från vilka uppgifter som ingår i informationsutbytet för e-recept inom EES som beskrivs i avsnitt 5.4.2. I det avsnittet beskrivs de informa- tionsmängder som nätverket för e-hälsa kommit överens om utifrån bl.a. genomförandedirektivet 2012/52/EU som har anpassats och utvecklats.17 Vissa uppgifter är obligatoriska att ange, medan andra är frivilliga. De uppgifter som ingår i informationsutbytet utvecklas och kan ändras, även om de mest grundläggande uppgifterna sanno- likt inte behöver ändras. Det händer att e-recepten från EES inte innehåller alla obligatoriska uppgifter, men kan recept från EES ändå expedieras i vissa fall om farmaceuten bedömer det lämp- ligt (8 kap. 39 § receptföreskrifterna). Utredningens förslag är att uppgiftsskyldigheten i den nya be- stämmelsen i 2 kap. 6 § 17 lagen om handel med läkemedel bör avse de uppgifter som anges nedan i kursiv stil. Utredningens bedömning av varför de bör omfattas beskrivs under uppgifterna. Uppgift om förskrivet läkemedel, mängd och dosering, aktiv substans, läkemedelsform, styrka, administreringssätt, behandlingsändamål och datum för förskrivning Ovanstående uppgifter kan få från den natio- nella kontaktpunkten i land A för att vidareförmedla till den expe- dierande farmaceuten. Mängd, aktiv substans, läkemedelsform, styrka och datum är uppgifter som ska anges på e-recept från EES enligt nätverket för e-hälsas krav. Dosering, administreringssätt och behand- lingsändamål kan också anges. Enligt uppgift från E-hälsomyndig- heten anges det sällan behandlingsändamål på e-recept från EES för 17För ett svenskt recept som ska vidareförmedlas till annat EES-land kommer bestämmelserna om förskrivning att gälla, dock föreslår utredningen att e-recept för vissa typer av läkemedel inte får expedieras i annat EES-land, se avsnitten 12.4.3 och 12.4.4. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess närvarande, även om det förekommer. Öppenvårdsapoteken kan i sin tur behöva skicka uppgifter om förskrivet läkemedel till E-hälso- myndigheten som kontaktpunkt för e-hälsa för vidarebefordran till land A, t.ex. för att kunna fråga efter ett av konsumentens e-recept som finns i receptlistan från land A. I dessa fall kan öppenvårds- apoteken behöva ange uppgifter om det förskrivna läkemedlet för att identifiera det aktuella e-receptet konsumenten vill få expedierat. Även behöver uppgifter om det förskrivna läke- medlet för sin tillsyn av uppgiftsskyldigheten och tillhandahållande- skyldigheten för läkemedel förskrivna på e-recept från EES på ett liknande sätt som för den tillsyn myndigheten utför avseende 2 kap. 6 § 3 och 5. Även om det är svårt att säga om öppenvårdsapoteken behöver lämna mer detaljerade uppgifter om det förskrivna läkemedlet, t.ex. dosering, administreringssätt eller behandlingsändamål, anser utred- ningen att även dessa uppgifter bör ingå i uppgiftsskyldigheten. Den främsta anledningen till detta är att det inte helt kan uteslutas att sådana uppgifter i vissa fall skulle kunna anses ingå i den samlade informationen om ett förskrivet läkemedel som öppenvårdsapoteket kan behöva lämna. I sådana fall bör det inte anses som ett obehörigt röjande för öppenvårdsapoteken att lämna ut de uppgifter som om- fattas av uppgiftsskyldigheten. Uppgift om konsumentens namn, födelsedatum, den uppgift som används för konsumentens identifiering i det land där e-receptet är utfärdat, kön, kontaktuppgifter till konsumenten och land Land A anger hur konsumenten ska identifieras vid expediering i land B, bl.a. genom konsumentens unika identifierare som t.ex. kan vara ett utländskt personnummer eller socialförsäkringsnummer. Land A kan även kräva andra demografiska uppgifter för att identi- fiera konsumenten, t.ex. adress eller andra kontaktuppgifter och kön. Öppenvårdsapoteken behöver då kunna skicka dessa uppgifter ifråga-svarstjänsten för att konsumenten ska kunna identifieras. Uppgift om kön bör anges uttryckligen, särskilt eftersom konsu- menter från andra EES-länder i regel inte har ett personnummer från vilket konsumentens kön kan utläsas. Uppgifter om konsumenter, t.ex. kontaktuppgifter, kan vara känsliga och kan omfattas av tyst- nadsplikt om de skulle kunna kopplas till en viss konsuments läke- Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess Uppgifterna bör omfattas av uppgiftsskyldigheten, så att ett utlämnande kan ske utan att det anses som ett obehörigt röjande om öppenvårdsapoteken behöver lämna sådana demografiska uppgifter om konsumenten.18 Födelsedatum och landskod är obligatoriska uppgifter enligt nät- verket för e-hälsas krav. och har också behov av uppgifterna för tillsyn respektive uppdrag avseende epidemiologisk forskning, statistik m.m. Öppenvårdsapoteken kan även behöva ange födelsedatum och landskod när vissa uppgifter vid expedieringen av ett e-recept från EES registreras i den nationella läkemedelslistan. Uppgift för att identifiera receptet E-recept från EES ska kunna identifieras enligt nätverkets krav. Öppenvårdsapoteken behöver därför lämna uppgift om recept-id till den nationella kontaktpunkten för e-hälsa. Vissa länder, t.ex. , kan kräva att konsumenten lämnar en viss kod för varje e-recept. I andra fall kan det vara ett automatiskt genererat recept-id för varje e-recept som anges av den nationella kontaktpunkten för e-hälsa. Uppgift om förskrivarens namn, yrke och land Utredningen gör bedömningen att det finns behov av uppgift om förskrivarens namn, yrke och land för t.ex. tillsyn och uppföljning av expediering av e-recept från EES. Uppgift om expedierat läkemedel, mängd och dosering, aktiv substans, läkemedelsform, styrka, administreringssätt, behandlingsändamål, datum för expediering, expedierande apotek och expedierande farmaceut Öppenvårdsapoteket ska rapportera uppgifter om expedierat läke- medel och expedieringen till som i sin tur ska återrapportera dessa uppgifter till den utländska kontaktpunkten för e-hälsa i land A. Öppenvårdsapoteken behöver sannolikt inte alltid lämna samtliga ovanstående uppgifter till vid 1979/80:2 del A s. 84. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess återrapporteringen, utan främst de obligatoriska uppgifterna enligt nätverket för e-hälsas krav, t.ex. expedierat läkemedel, antal förpack- ningar, mängd, expedierande farmaceut och uppgift om . Informationen om ett läkemedel kan emellertid anges samlat, t.ex. genom den identifiering av expedierat läkemedel som används i produktregistret . Sådan samlad information skulle kunna an- ses omfatta flera uppgifter om läkemedlet, förutom t.ex. läkemedlets namn, aktiv substans, läkemedelsform, utan i vissa fall även anses be- skriva administreringssätt. Utredningen vill undvika varje eventuell risk för att en viss uppgift i en sådan samlad information skulle anses omfattas av tystnadsplikt hos öppenvårdsapoteken om den behöver lämnas ut. Utredningen föreslår därför att uppgiftsskyldigheten bör omfatta ovanstående uppgifter. Det är en viss skillnad hur uppgif- terna beskrivs här, jämfört med uppgiftsskyldigheten i 2 kap. 6 § 5 lagen om handel med läkemedel som hänvisar till 3 kap. 8 § lagen om nationell läkemedelslista. Utredningen avser dock ingen egentlig skill- nad i sak, men med hänsyn till de krav som följer av informations- utbytet över landsgränser kan det ändå anses motiverat med en delvis annan utformning. Uppgift om läkemedlets kostnad Uppgift om kostnad bör lämnas av öppenvårdsapoteken, främst för uppföljning. Andra uppgifter som krävs i samband med en förskrivning eller en expediering Andra uppgifter som krävs i samband med en förskrivning eller en expediering kan också behöva lämnas av öppenvårdsapoteken. I lagen om den nationella läkemedelslistan avses med sådana uppgifter t.ex. administrativa uppgifter som uppgift om upprepade uttag. När det gäller e-recept från EES gör utredningen bedömningen att det är lämpligt att bestämmelsen kan omfatta sådana uppgifter som behövs för utfärdande och expediering av e-recept från EES som inte kan räknas upp under övriga punkter, t.ex. administrativa uppgifter. Åtgärder för en patientsäker och effektiv läkemedelsprocess Uppgift om fullmakt eller ombud