sou · H9B327 · 2022-01-01 00:00:00 — Överlåtelse av lokal eller mark, genom t.ex. försäljning eller gåva, omfattas inte men kan under vissa omständigheter falla in under ”liknande stöd” i bestämmelsen. I bestämmelsen straffbeläggs slutligen lämnande av annat liknande stöd. Det stöd som avses ska till sin art vara jämförbart med det stöd som i övrigt anges. Med att lämna annat liknande stöd kan till att börja med förstås befattning med sådan utrustning som liknar vapen och ammunition. Det kan t.ex. handla om sådana explosiva varor som omfattas av lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor. Ytterligare vägledning till vad som kan vara liknande utrust- ning kan man få genom regeringens föreskrifter om vad som utgör krigsmateriel (se bilaga till förordningen [1992:1303] om krigsmate- riel). Som ytterligare exempel på annat liknande stöd kan nämnas främjande av organisationen genom olika former av rådgivning eller hjälp med ekonomin, om detta görs utan att betalning utgår eller om betalning utgår till ett belopp som påtagligt understiger vad som betecknas som sedvanligt. Det kan också vara fråga om gärningar som kommer organisationen till nytta på ett liknande sätt som när lokaler eller mark upplåts till denna. Det kan t.ex. handla om andra sätt att, utan att det innebär upplåtelse, ordna lokaler för den rasistiska orga- nisationen t.ex. genom en benefik överlåtelse. För att det ska vara ett straffbart stöd krävs också, på motsvar- ande sätt som för deltagandebrott enligt första stycket, att gärningen är ägnad att stärka, främja eller understödja den rasistiska organisa- tionen. Rekvisitet ska förstås på samma sätt här. Åklagaren behöver alltså inte bevisa något visst syfte med stödet eller att en viss effekt uppstått, dvs. att organisationen genom stödet har främjats, stärkts eller understötts. Stödet ska däremot vara sådant att det typiskt eller generellt sett bidrar till organisationen på ett sådant sätt. I subjektivt hänseende krävs uppsåt till de faktiska omständig- heterna. Det krävs alltså uppsåt till att det rör sig om en viss typ av stöd och att befattningen, lämnandet eller upplåtelsen sker för eller till en rasistisk organisation, liksom till de omständigheter som gör att sammanslutningen är en rasistisk organisation som en sådan defi- nieras i paragrafen. Det krävs inte att gärningsmannen har haft en avsikt att främja, stärka eller understödja den rasistiska organisationen. Gärningsmannen ska däremot ha uppsåt till de omständigheter som, enligt en objektiv bedömning, gör att stödet är ägnat att främja, stärka eller understödja den rasistiska organisationen. I fråga om t.ex. uthyrning av en lokal bör enligt allmänna prin- ciper som utgångspunkt förhållandena för uthyrningen vara avgörande för uppsåtsbedömningen. Man kan tänka sig situa- tioner där den som innehar lokalen först senare blir varse att uthyr- ningen sker till en rasistisk organisation. Om innehavaren då fort- sätter att upplåta lokalen, träffas detta i och för sig av straffansvaret. Vid bedömningen kan i ett sådant fall behöva beaktas om uthyraren, när han eller hon fick kännedom om att det var en rasistisk orga- nisation, avtalsrättsligt gjorde vad som skäligen kan begäras för att få hyresförhållandet att upphöra. Om uthyraren har gjort vad som skäligen kan begäras, men det saknas avtalsrättslig möjlighet att säga upp avtalet, får straffrättsligt ansvar anses uteslutet enligt allmänna principer. Den närmare bedömningen av frågor av det slaget får dock på vanligt sätt lämnas åt rättstillämpningen att avgöra i konkret upp- komna situationer. Stöd åt organiserad rasism – straffet Straffet för stöd åt organiserad rasism är fängelse i högst . Om- ständigheter som är av betydelse vid bedömningen av straffvärdet är främst vilken typ av rasistisk organisation det rör sig om och vilket stöd det har handlat om samt i vilken omfattning stödet har skett. Straffvärdet för gärningen kan variera i avsevärd utsträckning. De allmänna bestämmelserna om förverkande i 36 kap. är tillämpliga beträffande såväl organiserad rasism som stöd åt organiserad rasism. Det innebär att egendom som har använts som hjälpmedel vid ett sådant brott får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl (se 36 kap. 2 §). Frågan om en person, som i samband med att ha deltagit i, bildat eller lämnat stöd till en rasistisk organisation även har begått andra straffbara gärningar, ska dömas för ett eller flera brott får avgöras utifrån allmänna principer om brottslighetskonkurrens. Konkurrensfrågor kan tänkas uppkomma i förhållande dels till de brott som kvalificerar sammanslutningen som en rasistisk organisa- tion, t.ex. våldsbrott med rasistiska motiv och hets mot folkgrupp, dels till medverkan eller förberedelse till sådana brott. Gärnings- mannen kan t.ex. delta i organisationens verksamhet genom att själv begå misshandel eller hets mot folkgrupp eller stödja organisationen genom medverkan till sådana brott. Huvudregeln när det gäller vad som ibland kallas regelkonkur- rens, dvs. situationer då en och samma handling träffas av flera straff- bud, är kumulation. Båda straffbuden är tillämpliga och man dömer i konkurrens för båda brotten. Detta är en följd av att det, normalt sett (liksom i detta fall), rör sig om en medveten överreglering. Från huvudregeln finns dock undantag, främst i form av ett antal tum- regler som har utvecklats i praxis, som syftar till att undvika omoti- verade dubbelbestraffningar. Att båda straffbuden har samma eller liknande skyddsintressen, eller att det gemensamma tillämpnings- området är stort och det ena straffbudet kan anses strängare p.g.a. straffskalan eller straffmätningspraxis, kan tala för att bara tillämpa det strängare straffbudet. När straffbuden har olika skyddsintressen, då brukar det anses att huvudregeln om kumulation gäller. En annan situation där det kan finnas skäl att bara tillämpa det ena straffbudet är om utförandet av det ena brottet är en omständighet som kan göra att det andra brottet bedöms som grovt.11 På grund av de likartade skyddsintressena torde i regel inte dömas i konkurrens för både organiserad rasism eller stöd åt organiserad rasism och hets mot folkgrupp (eller medverkan till hets mot folk- grupp) utan det finns skäl att tillämpa endast ett av straffbuden. När det inte ska dömas i konkurrens torde normalt organiserad rasism och stöd åt organiserad rasism (liksom medverkan till dessa brott) konsumera hets mot folkgrupp. En bedömning måste dock göras 11Se Ulväng, Brottslighetskonkurrens, 2013, avsnitt 5.3 och 5.5 och m.fl., Kriminalrättens grunder, 2 uppl., 2013 s. 482 ff. Jfr Ett särskilt straffansvar för deltagande i en terroristorgani- sation (Ds 2017:62) s. 110 f. med där gjorda hänvisningar, bl.a. till rättsfallen ”Cannabissmugg- lingsdomen” NJA 2012 s. 535 p. 10 och 11 och NJA 2001 s. 464. utifrån omständigheterna i det enskilda fallet, med beaktande av bl.a. de olika straffbudens skyddsintressen. Utgör det andra brottet i stället ett annat brottsbalksbrott, t.ex. misshandel eller olaga hot, eller förberedelse eller medverkan till ett sådant brott, torde det däremot, på grund av de olika skyddsintressena, normalt finnas skäl att döma i konkurrens för organiserad rasism eller stöd åt organiserad rasism och det andra brottet. Detsamma gäller om det andra brottet utgör brott mot någon specialstraffrättslig lag, t.ex. vapenlagen (1996:67). Att t.ex. ett deltagande har innefattat annan brottslighet kan självfallet påverka straffvärdet av deltagandet, men det är viktigt att samma omständigheter inte beaktas vid bedömningen av den samlade brottslighetens straffvärde. Om det handlar om flera fall av brott, kan detta dessutom vara en omständighet som gör att deltagandebrottet är att bedöma som grov organiserad rasism. Rör det sig om upprepade fall av hets mot folkgrupp, torde det i regel finnas skäl att endast döma för grov organiserad rasism. Däremot kan upprepade fall av t.ex. misshandel leda till att deltagandet be- döms som grovt men att det ändå är motiverat att döma i konkurrens för grov organiserad rasism och upprepade fall av misshandel efter- som straffbuden har olika skyddsintressen. Det anförda får ses mera som en allmän diskussion om de kon- kurrensfrågor som kan uppkomma. I grund och botten är det svårt att i samband med lagstiftning lämna någon större vägledning i dessa avseenden. Konkurrensfrågor måste på vanligt sätt lämnas till rätts- tillämpningen att närmare avgöra, med beaktande av de vedertagna principerna på området och omständigheterna i det enskilda fallet. Om ett brott som avses i 7 § första stycket är grovt, döms för grov organiserad rasism till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen har haft ett bestämmande inflytande i den rasistiska organisationen eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Paragrafen och brottsbeteckningen är nya. Paragrafen behandlar grov organiserad rasism. Den ger en särskild, strängare straffskala för ett sådant brott enligt 7 § första stycket som är grovt och anger vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt. Vid den bedömningen ska det särskilt beaktas om gärningsmannen har haft ett bestämmande inflytande i den rasistiska organisationen eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Straffskalan är fängelse i lägst och högst . Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Det ska alltid göras en allsidig bedömning av frågan om den orga- niserade rasismen är att anse som grov. Till ledning för tillämpningen anges i lagtexten bara vad som särskilt ska beaktas, dvs. omständig- heter som ska väga tungt vid bedömningen. Lagens exemplifiering innebär varken att det är nödvändigt att bedöma brottet som grovt om någon av dessa omständigheter föreligger eller att det är uteslutet att göra det i andra fall.12 Det grova brottet är inriktat på sådant del- tagande eller bildande som av olika skäl kan anses som särskilt farligt. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen har haft ett bestämmande inflytande i den rasistiska organisationen. För att någon ska anses ha ett bestämmande inflyt- ande i organisationen krävs att personen har makt att besluta om vad som görs inom ramen för organisationen eller en del av denna, dvs. att han eller hon har möjlighet att styra över vad andra personer i organisationen gör. Till denna krets hör dels den som har ett inflytande över organisationens verksamhet i kraft av sin formella ställning, dels den som utan att ha en formell position i organisationen i praktiken utövar ledningen över hela eller delar av verksamheten.13 Bedöm- ningen av om en person har ett bestämmande inflytande görs utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Den som har ett bestäm- mande inflytande bidrar typiskt sett till den rasistiska organisationen på ett sådant sätt att det ska särskilt beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Härutöver ska det vid bedömningen av om brottet är grovt sär- skilt beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Denna allmänna kvalifikationsgrund ger utrymme att beakta i vilket sam- manhang gärningen företas. Genom uttrycket att gärningen ”annars” har varit av särskilt farlig art betonas att gärningens farlighet är central vid gradindelningen. 12Se rättsfallet ”Bagagestölderna” NJA 2016 s. 1143. 13Motsvarande rekvisit finns i bestämmelsen om underlåtenhet att förhindra brott i 23 kap. 6§ andra stycket. 2015/16:113 s. 96 f. Kvalifikationsgrunderna ska inte tillämpas mekaniskt. Den om- ständighet som angetts i bestämmelsen – dvs. att gärningsmannen har haft ett bestämmande inflytande i den rasistiska organisationen –utgör exempel på sådant som typiskt sett innebär att organiserad rasism är särskilt farlig. Genom bestämmelsens utformning fram- hävs vikten av att det görs en samlad bedömning av samtliga om- ständigheter i det enskilda fallet. Det kan finnas personer, som utan att de har ett bestämmande inflytande i organisationen, ändå har roller som är särskilt viktiga för att denna ska fungera och vilkas deltagande på ett påtagligt sätt har bidragit till organisationens förmåga att begå förföljelsebrottslighet. En annan omständighet som typiskt sett måste anses göra ett deltagandebrott grovt är om deltagandet har skett inom ramen för en särskilt farlig rasistisk organisation med vilja och förmåga att begå allvarlig förföljelsebrottslighet genom våldsutövning. På motsvarande sätt bör ett bildandebrott typiskt sett anses grovt om den sammanslutning som bildas ska vara en särskilt farlig rasistisk organisation av detta slag. Frågan om brottet ska bedömas som grovt ska avgöras med be- aktande av samtliga omständigheter vid brottet. De omständigheter som medför att gärningen är att bedöma som grov måste på vanligt sätt omfattas av uppsåt. Straffskalan för grovt brott får vissa konsekvenser för möjligheten att använda straffprocessuella tvångsmedel. Hemlig övervakning av elektronisk kommunikation får användas vid en förundersökning avseende ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse (se 27 kap. 19 § tredje stycket 1 rättegångs- balken). Ansvar enligt 7 § ska inte dömas ut om deltagandet, bildandet eller stödet har varit obetydligt eller om gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa. Paragrafen, som är ny, innehåller en bestämmelse om att ringa fall av gärningar enligt 16 kap. 7 § inte ska föranleda straffansvar. Överväg- andena finns i avsnitt 10.4. Bestämmelsen anger att ringa fall av organiserad rasism och stöd åt organiserad rasism inte ska leda till ansvar. Detta undantag från det straffbara området omfattar fall där deltagandet, bildandet eller stödet har varit av obetydligt slag, liksom situationer där gärningen med hänsyn till andra omständigheter är att anse som ringa.14 Bestämmelsen innebär att i sammanhanget inte så viktiga gär- ningar där straffansvar inte är motiverat undantas från det straffbara området. Undantaget ger möjlighet att undvika mindre rimliga eller för långtgående resultat när 7 § tillämpas. I bestämmelsen anges ett exempel på sådana omständigheter som kan göra att gärningen kan bedömas som ringa, nämligen att deltagandet, bildandet eller stödet har varit obetydligt. En helhetsbedömning av samtliga relevanta om- ständigheter ska alltid göras. Ett exempel på ett deltagande av obetydligt slag kan vara en per- son som, kanske mest av oförstånd, utför en del uppgifter inom ramen för organisationen, förutsatt att deltagandet i sig inte har varit av alltför farligt slag. Att gärningen i endast obetydlig utsträckning kan anses ha varit ägnad att främja, stärka eller understödja den rasistiska organisationen är också en omständighet som gör att gär- ningen kan bedömas som ringa. Det kan handla om att delta i sammanslutningens verksamhet genom att klottra organisationens symbol, klistra upp dess dekaler eller bara gå med i organisationens manifestation. En annan sak är att den som t.ex. klottrar naturligtvis kan dömas för skadegörelse om förutsättningar för detta föreligger. Ett exempel på stöd av obetydligt slag kan vara att lämna mindre bidrag. Det kan också handla om en enstaka upp- låtelse av en mindre viktig lokal. Man kan tänka sig situationer där ett bildande är av obetydligt slag, även om det sällan lär aktualiseras. Det kan handla om att vara med i periferin vid ett bildande och i samband med det utföra en uppgift av något slag, t.ex. kopiera doku- ment. Det rör sig alltså här om gärningar som faller under det annars straffbara området, men som ändå ska bedömas som ringa och därför inte leda till ansvar. Den närmare omfattningen av undantaget får bestämmas i praxis. 14Motsvarande undantag finns när det gäller samröre med en terroristorganisation i 7 § första stycket rekryteringslagen. 2019/20:36 s. 70. För förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra myteri döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök till organiserad rasism, stöd åt organiserad rasism och grov organiserad rasism samt för försök till sådant barnpornografibrott som avses i 10 a § första stycket och försök eller förberedelse till grovt barnpornografibrott. Paragrafen reglerar straffansvar vid osjälvständiga brottsformer i 16 kap. och ändras på så sätt att även försök till organiserad rasism, stöd åt organiserad rasism och grov organiserad rasism straffbeläggs. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Ansvar för försök förutsätter enligt 23 kap. 1 § att utförandet av brottet har påbörjats, men inte fullbordats och att det har förelegat fara för fullbordan eller att faran har varit utesluten endast på grund av tillfälliga omständigheter. Det praktiska tillämpningsområdet för dessa försöksbrott lär vara begränsat. Denna lag träder i kraft . Enligt ikraftträdandebestämmelsen träder lagändringarna i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser ges inte. Över- vägandena finns i kap. 11. De nya straffbestämmelserna om organiserad rasism och stöd åt organiserad rasism i 16 kap. 7 § tillämpas bara på gärningar som be- gås efter ikraftträdandet (jfr 5 § lagen [1964:163] om införande av ). Bestämmelsen hindrar däremot inte att brottslig verksamhet och förföljelse som har förekommit före ikraftträdandet beaktas vid bedömningen av om den organisation som gärnings- mannen t.ex. deltagit i är en rasistisk organisation. Reservation av ledamöterna (SD) och Per (SD) Kommittén har haft i uppdrag att, inom befintlig grundlag, överväga och utreda ett förbud mot rasistiska organisationer. Kommittén har övervägt argument både för och emot ett förbud. Ett uppenbart argu- ment för ett sådant förbud som kommittén redogjort för är behovet av att skydda utsatta grupper mot hot, våld och förföljelse. Sverige- demokraterna delar kommitténs uppfattning att det finns ett behov av att skydda utsatta grupper. I motsats till majoriteten finner vi emellertid att skälen emot ett förbud väger tyngre än skälen för ett förbud. Detta är en uppfattning som även framförts av ett stort antal av de experter som biträtt kom- mittén. anser att den grundlagsstadgande för- eningsfriheten gör sig starkt gällande och bör kunna bli föremål för undantag endast under synnerliga omständigheter. Därtill medför defi- nitionsproblematiken kring vad en rasistisk organisation är att rättsord- ningen inte bara har svårt att avgöra vad som faktiskt ska anses som en rasistisk organisation utan också att lagen, om den blir till verk- lighet, lätt kan missbrukas av en mindre nogräknad makthavare. I stället för att fästa avseende på de åsikter som utgör grunden för förföljelse, hat och hot menar vi att en bättre metod hade varit att stärka skyddet för utsatta grupper genom att utveckla och skärpa lag- stiftningen rörande de handlingar som är ägnade att åsamka dessa grupper skada. En tänkbar väg framåt vore att utreda ett generellt förbud mot våldsbejakande organisationer inom ramen grundlags- kommitté. I en sådan rättslig figur hade rättskraften inte träffat den grundläggande rätten till åsiktsfrihet utan i stället träffat eventuellt våldsbejakande inslag i extremistiska organisationer oaktat ideolo- gisk grund i övrigt. Reservation av ledamoten (V) anser att utvecklingen och normaliseringen av rasism, nazism och fascism som sker i och i är djupt oroande. Rasism utgör ett allvarligt hot mot demokratin och oss alla. Den innebär bl.a. en begränsning i det offentliga rummet för alla som är föremål för rasisternas hat och våld, men i förlängningen även av rätten att existera. Att sprida uttryck för rasism och rasistisk ideo- logi är ett allvarligt brott och i svensk rätt finns en omfattande krimi- nalisering som avser olika former av rasistiska och antidemokratiska gärningar, vilket innebär att såväl organiserade som oorganiserade människor som genom att exempelvis uttrycka missaktning, bära symboler eller medverka till rasistiskt motiverade våldsbrott kan lag- föras för sina handlingar. Enligt nuvarande lagstiftning är inte rasis- tiska organisationer eller partier förbjudna och det är inte straff- belagt att vara medlem i en sådan organisation. vill inte förbjuda rasistiska organisationer utan anser att rasism bekämpas på andra sätt än att förbjuda en eller flera organisationer. Den svenska lagstiftningen tar sikte på vad någon gör, inte vad eller vem hen är. Det är en principiellt viktig ordning som står bakom. Att förbjuda vissa organisationer inskrän- ker den grundläggande rättstraditionen och grundlagen. Befintlig lag- stiftning måste tillämpas mer effektivt än vad som sker och hets- och hatbrottslagstiftningen behövs stärkas på vissa punkter. Vi ska inte kriminalisera människor för deras tankar eller vilka organisationer de tillhör, utan fokus måste ligga på att förhindra och bestraffa de brottsliga handlingar som enskilda, själva eller tillsam- mans med andra, begår. Vi behöver bekämpa grogrunden för rasism med progressiv politik. anser att något författningsförslag inte ska lämnas. Dels genom argumentationen i det föregående men även på grund av att ett förbud kräver svåra avvägningar. Antingen genom en ny straff- bestämmelse och ett nytt slags brott eller genom en ny upplösnings- lagstiftning. Ett förbud ger för stora avkall på regeringsformens be- stämmelser om åsiktsfrihet. anser att föreningsfri- heten bör lämnas orörd och den innehållsneutrala lagstiftningen ska kvarstå. Enligt den svenska tolkningen av FN:s rasdiskrimineringskon- vention innebär den inte en absolut skyldighet att lagstifta utan att varje stat har rätt att själva bestämma vilka metoder som ska an- vändas för att uppfylla konventionens syfte. anser därför att en politik som minskar möjligheten för rasismen att växa i är ett betydligt bättre verktyg än att förbjuda rasistiska organisationer. Ett förbud mot rasistiska organisationer har utretts i . Vad förbudets syfte har varit har varierat. I kommit- téns direktiv definierades kommunister, socialister, anarkis- ter och syndikalister som statsfientliga och något som skulle för- bjudas. I var fokuset inriktat mot föreningsfriheten. i Kommissionen mot rasism och främ- lingsfientlighet var ett organisationsförbud på tapeten. före- slog Utredningen för åtgärder mot etnisk diskriminering ett nytt brott; organiserad rasism. Frågan har med andra ord utretts och av- vägts under ett stort antal år, men uppenbarligen har argumentatio- nen och kritiken emot ett förbud mot organiserad rasism vägt tyngre än ett förbud. Det finns en överhängande risk att ett förbud mot rasistiska eller dylika organisationer inte kommer att bli särskilt effektivt eller till och med kontraproduktivt. Det kommer att finnas svårigheter med gränsdragningen mellan vilka organisationer som är ”tillräckligt mycket” rasistiska. Vissa organisationer kommer att få fortsätta att finnas, vilket riskerar att en viss grad av rasism legitimeras. Utred- ningen visar t.ex. att ett förbud inom ramen för grundlagen sannolikt inte skulle omfatta förföljelse på grund av religiös tillhörighet/tros- bekännelse eller förföljelse av en annan grupp av personer än en folk- grupp. Om en organisation eller ett parti som av de flesta uppfattas som rasistiskt inte träffas av förbudet, betyder det att organisationen eller partiet i fråga är ofarligt och inte antidemokratiskt? Ett förbud skulle också kunna uppmuntra organisationer till under- jordisk verksamhet och göra det svårare att kontrollera deras verk- samhet. Det ska även särskilt beaktas att kommitténs experter genom- gående varit skeptiska till ett lagstadgat förbud. Det finns inte någon allmängiltig definition av vad en orga- nisation är. Det är ett brett begrepp som kan ges olika innebörd både inom juridiken och i vetenskaplig disciplin. Det finns inte heller någon generell organisationsrättslig lagstiftning. Det saknas även en definition av vad det innebär att delta i en organisation.