sou · H9B377 · 2022-01-01 00:00:00 — Vi delar den konstnärspolitiska utredning- ens och bedömning att den sjukpenninggrun- dande inkomsten bör vara vilande för konstnärer med statliga stipendier över två år.89 I samband med längre stipendier tenderar konstnärer att förändra sin övriga inkomstsituation, så att de vid ut- gången av en stipendieperiod kan ha en försämrad och ibland nollad sjukpenninggrundade inkomst. Givet det bör konstnärer ha samma sjukpenninggrundande inkomst vid utgången av en längre stipendie- period som vid ingången av perioden. Eftersom en stipendieperiod kan sträcka sig bör också den ingående sjukpenninggrun- dande inkomsten prisuppräknas. 3.3.4Ökad kunskap om konstnärers villkor bidrar till bättre fungerande trygghetssystem Kunskapsbrist bland beslutsfattare har identifierats som en anled- ning till att trygghetssystemen inte är anpassade till konstnärers vill- kor. Såväl den konstnärspolitiska utredningen som KLYS och fackförbundet har i sina svar till vår utredning lyft fram att kunskapen om konstnärers och andra yrkesverksamma inom kultursektorns villkor är liten hos politiker och myndigheter som befinner sig utanför kulturområdet. Den interdepartementala samverkan i är viktig för att ändamålsenliga åtgärder ska kunna formuleras. Denna sam- verkan kan behöva stärkas framöver. Även myndigheternas genom- förande av politiken har stor betydelse för konstnärer. Ur myndig- heternas perspektiv kan det handla om att nå ut till företagare med bra stöd och information om regler och villkor i försäkringarna. För- säkringskassan hade 2020 i uppdrag att redovisa till regeringen hur myndigheten har arbetat för att utveckla informationen till egen- företagare och personer som har en kombination av inkomstkällor och anställningsformer. Vi bedömer att detta uppdrag behöver för- längas för att säkra att informationen har nått fram till de identi- fierade målgrupperna. 89SOU 2018:23; . •Konstnärers intäkter är ofta låga och har för många minskat ytterligare under pandemin (se avsnitt 2.1.6). Åtgärder bör vidtas för att skapa bättre förutsättningar för att konstnärer ska kunna försörja sig och bidra till konstnärlig utveckling, till exempel att stärka anslagen till konstnärsstipendier. •Avgränsningen av vilka yrkeskategorier som kan beviljas statliga konstnärsstipendier bör ses över i syfte att fler och nya grupper av yrkesverksamma inom konstnärliga yrken kan komma i fråga för konstnärspolitiskt stöd. ser vi behov av att curatorer kan tilldelas stipendier inom bild- och formområdet. När fler grupper kan ta del av stipendierna bör även anslaget för berörda stipendier utökas. •Utredningen om förenklade sjukförsäkringsregler för enskilda näringsidkare90 är av stor betydelse för konstnärers och andra yrkesverksamma inom kultursektorns möjligheter att ta del av sociala trygghetssystem. Det är angeläget att systemet utvecklas så att konstnärer och andra yrkesgrupper som verkar som egen- företagare och kombinatörer ges bättre förutsättningar att ta del av systemet än . •Det är viktigt att hinder som skapar svårigheter för konstnärer att få ta del av arbetslöshetsförsäkringen avlägsnas. Detta bör beaktas i beredningen av förslagen från utredningen om en ny arbetslös- hetsförsäkring. •Det bör utredas hur stipendieperioder kan göras överhoppnings- bara i trygghetssystemen. •Arbetet med att utveckla information om regelverken inom trygghetssystemen till konstnärer och andra egenföretagare och kombinatörer bör fortgå. Därutöver är det angeläget att kun- skapen om konstnärernas villkor ökar både på generellt och vid myndigheter utanför kulturområdet i syfte att framtida insatser som berör konstnärer kan utvecklas på ett ända- målsenligt sätt. 3.4Digitaliseringens ekonomiska följder för kulturen Pandemin har medfört att digitaliseringen91 tagit ett stort kliv framåt inom kultursektorn. Publik och besökare har tagit del av digitalt kul- turutbud i en omfattning som är större än . Även om tekniken inte är ny, och till exempel statliga och regionala kul- turinstitutioner tillgängliggjorde delar av sitt utbud digitalt redan innan pandemin, så har volymen av digitalt tillgängliggjord kultur ökat stort under pandemin. Olika delar av kultursektorn påverkas på olika sätt av digitali- seringen och hade redan före pandemin digitaliserats i olika grad. För till exempel bokförlag och musikbolag har inte pandemin medfört någon omvälvande förändring utan snarare en förstärkning av en redan pågående utveckling. För museer, scenkonstaktörer och live- musikaktörer har pandemin däremot inneburit en stor utveckling av arbetet med att möta publik och besökare i digitala format. Fram- för allt har dessa verksamheter utökat volymen av sitt digitala utbud. Det digitala klivet handlar således än så länge mer om volym än metod. Inom filmområdet finns plattformar för digital spridning, men finansieringsmodellerna har i hög grad utgått från biograferna och har därför prövats under pandemin.92 I vissa fall medför digitalisering en grundläggande förändring i mötet mellan kulturen och besökaren på ett sätt som även inverkar på det konstnärliga eller kulturella arbetet och uttrycket. I andra fall är det mer en fråga om olika distributionssätt. När restriktioner för publika arrangemang lättar kommer antag- ligen många att vilja ta del av det fysiska kulturutbudet igen. Samti- digt är det troligt att den digitala utveckling som skett kommer att leva kvar även efter pandemin genom ökad efterfrågan på digitalt kulturutbud och ökad digital konsumtion.93 Eftersom stora delar av kultursektorns och kulturpolitikens ekonomiska strukturer fort- farande utgår från analog konsumtion och fysiskt kulturutbud så kommer efterfrågan på ett digitalt kulturutbud att innebära ut- maningar för kultursektorns aktörer. 91Begreppet digitalisering syftar brett på en ökad användning av datorer och internet samt människors och organisationers agerande i denna utveckling. 3.4.1Digitala kulturarrangemang bär sig inte ekonomiskt Digital kultur har potential att nå målgrupper som av olika skäl inte kan eller vill besöka fysiska kulturarrangemang som till exempel konserter, scenkonstföreställningar och guidade museivisningar. För att kunna erbjuda digitala versioner av sådana arrangemang behö- ver kulturverksamheter avsätta resurser i form av personal, teknisk ut- rustning och annan digital infrastruktur som till exempel digitala plattformar och system för lagring av data. För kulturverksamheter som i grunden arbetar med analogt och platsspecifikt kulturutbud innebär det en ny kostnad. Inom scenkonst-, musik- samt bild- och formområdena tillkommer ofta även ökade ersättningar till upp- hovspersoner när konserter, föreställningar och utställningar till- gängliggörs över internet. Under pandemin har många kulturverksamheter tillgängliggjort sin verksamhet i digitala format och majoriteten har inte tagit betalt för det digitala utbudet. Det gäller såväl museer som scenkonst, och musikverksamheter.94 Att detta varit möjligt har för många berott på att de inte har haft kostnader som hänger ihop med att hålla verk- samheter öppna för fysiska besökare. Även upphovsrättsliga organisationer och licensgivande parter har bidragit till att möjliggöra ett ökat digitalt utbud. träffade Svensk Scenkonst tillfälliga centrala upphovsrättsavtal med fackliga och upphovsrättsliga organisationer avseende ersättningar till upphovspersoner och medverkande i digitala arrangemang. Dessa tillfälliga avtal var en krisåtgärd som möjliggjorde en digital tillgång till föreställningar och konserter under pandemin.95 De innebar dock att ingen, eller i vissa fall en lägre, upphovsrättslig ersättning utgick till upphovspersoner och medverkande i de produktioner som sändes digitalt. har de centrala krisavtalen upphört att gälla och i ett antal fall ersatts av lokalt anpassade överenskommelser. Ekono- misk ersättning till upphovspersoner och medverkande är en förut- sättning för ett hållbart digitalt kulturutbud, vilket har framförts av samtliga representanter för scenkonst- och musikbranscherna som vi har intervjuat. Många aktörer inom kultursektorn uttrycker en vilja att fortsätta med digitala arrangemang även efter pandemin som ett komplement 94Av de institutioner som tillgänggjort scenkonst eller musik digitalt har inte tagit betalt för detta, enligt Svensk Scenkonst 2021. 95Sjöström, E. till det fysiska kulturutbudet. De ekonomiska förutsättningarna kommer avgöra om museer, musikverksamheter och scenkonstverk- samheter både ska kunna ta emot fysiska besökare och erbjuda digitala arrangemang. Med nuvarande ekonomiska villkor och fortsatt avsaknad av intäkter från det digitala utbudet skulle både analog och digital verksamhet behöva genomföras inom den budget som tidigare enbart finansierat det analoga kulturutbudet. För att verksamheterna ska kunna erbjuda ett digitalt kulturutbud utan att dra ner på det fysiska analoga utbudet behövs både ökade anslag från huvudmännen och intäkter från det digitala utbudet. Fungerande intäktsmodeller för digitalt kulturutbud saknas En utmaning för finansieringen av det digitala kulturutbudet är att det saknas beprövade och fungerande intäkts- och betal- modeller för digitala arrangemang. Inom olika kulturområden finns olika traditioner av att ta betalt för det utbud som verksamheten erbjuder. Inom museisektorn uttrycker en del aktörer som vi har in- tervjuat en skepsis mot att ta betalt för digitala besök eftersom museet i sig har fri entré.96 Inom scenkonstområdet är däremot utgångspunkten genomgående att biljetter till fysiska före- ställningar kostar pengar, vilket inte gör frågan om att ta betalt för digitala föreställningar känslig på samma sätt som för en del museer. För de offentligt finansierade kulturverksamheterna utgör de offent- liga bidragen en grundfinansiering som medför att intäkter från fysiska eller digitala arrangemang inte behöver täcka alla verksam- hetens kostnader. Av våra intervjuer framgår att inte heller stora internationella scenkonst- och musikaktörer med digitala plattformar får ekonomin att gå runt för det digitala utbudet.97 Det finns också en osäkerhet kring betalningsviljan för det digitala kulturutbudet.98 Att utbudet under pandemin tillgängliggjorts utan kostnad kan ha skapat en för- väntan hos publiken att det ska vara gratis även framöver. En jäm- förelse kan göras med tidningsbranschen som inledningsvis tillgäng- 96Även om inträdesavgift fortfarande tas ut för specialutställningar. 97Trots att det digitala utbudet har potential att nå fler än det analoga och trots att man kan ta betalt för digitala utbud som inte förmedlas live. 98Även om en norsk studie indikerar att folk vore redo att betala för digitalt förmedlad kultur. liggjorde sitt innehåll gratis och där många företag fortfarande käm- par med att hitta fungerande affärsmodeller.99 Det är inte rimligt att offentliga kulturinstitutioners digitala utbud ska finansieras helt av egna intäkter, men det är heller inte rimligt att det digitala utbudet till bärs upp av offentlig finansiering. Tillsammans med flera kulturorganisationer genomförde analys- och kommunikationsföretaget 2020 och 2021 enkätundersökningar om digitala kulturvanor. Enligt undersökning- arna föredrar en stor majoritet av respondenterna att ta del av kultur fysiskt framför att ta del av kultur digitalt. Det gäller allt från böcker och biofilmer till teaterföreställningar och museer. I undersök- ningarna ställdes även frågor om respondenternas vilja att betala för att ta del av digital kultur, och resultaten tyder på att viljan att betala för digital kultur sjunkit under pandemin. kunde av respondenterna tänka sig att betala för att streama nya filmer och kunde tänka sig att betala för att streama konserter inom till exempel pop och rock. För klassisk musik, scenkonst, konst- utställningar och digitala museibesök var andelarna lägre, mellan 4 och 13 procent.100 Det är troligt att utbud som konsumenter förväntas betala för behöver hålla en högre kvalitet än digitalt utbud som sprids utan kostnad. Det digitala utbudet kommer antagligen att behöva blir något mer än enbart en avfilmad version av det analoga utbudet, vilket vi beskriver mer ingående i kapitel 6. För att främja utveck- lingen av ett digitalt kulturutbud som genererar intäkter för kultur- sektorn behövs någon form av politisk insats som möjliggör för kultursektorn att pröva och utveckla intäktsmodeller och den eko- nomiska potentialen i det digitala kulturutbudet. 3.4.2Digitaliseringen av kulturarvet brådskar och innebär ingen besparing Aktörer inom både museiområdet och arkivområdet vittnar om att det finns mycket stora behov av att digitalisera kulturarvet och att inom det här området hamnat efter många andra länder. Det handlar om att skapa digitala versioner av fysiska föremål, böcker och arkiv- material som finns i samlingarna på museer, arkiv och bibliotek. 99Se till exempel , A. 100Insight Intelligence med flera 2020; Insight Intelligence med flera 2021. Att digitalisera kulturarvet ökar befolkningens tillgång till vår gemensamma historia, oavsett var i landet de bor. Digitala samlingar kan utgöra en resurs och innebära tidsbesparingar för bland annat skolor, forskning och näringslivet.101 Att samlingarna digitaliseras möjliggör dessutom för museerna att utveckla sitt eget arbete med digital förmedling och digital publik verksamhet, vilket lyfts fram av aktörer som vi har intervjuat. Den bild som vi fått under vårt arbete är att behovet av digitali- sering av samlingarna finns inom hela kulturarvssektorn och omfat- tar såväl statliga och regionala som kommunala verksamheter, men också icke-offentliga verksamheter som arbetslivsmuseer och hem- bygdsföreningar. Många museer och kulturarvsinstitutioner saknar de resur- ser som de behöver för att kunna bedriva ett effektivt arbete med att digitalisera samlingarna. Det hänger ihop med den underfinansiering och urholkning som vi har beskrivit i avsnitt 3.2.1. Museerna har länge signalerat om den svåra ekonomiska situationen och Arkiv- utredningen bedömer att arkivsektorn är underfinansierad.102 I våra intervjuer och de underlag som vi har fått från museer framgår att bristen på ekonomiska resurser och personal utgör hinder för att digitalisera samlingarna. För många museer har pandemin dessutom medfört försämrad ekonomi och att de behövt säga upp personal. Även om digitaliseringen av samlingarna kan medföra tids- besparingar för externa användare innebär den inga direkta tids- besparingar för kulturarvsinstitutionerna. De fysiska föremål som digitaliseras ska även fortsatt bevaras. Digitalisering medför alltså inte bara ett arbete med att skapa digitala versioner av föremålen utan även en långsiktig förvaltning av dubbla samlingar – de fysiska före- målen respektive de digitala versionerna av föremålen. Den digitala samlingen behöver, precis som de fysiska föremålen, vårdas för att vara hållbar . Den digitala utvecklingen gör att digitala filer som sparas och sedan lämnas orörda kan vara oläsbara om 10–. Den metadata som dokumenteras om de digitala föremålen är centrala för att möjliggöra sökbarhet och tolkning av de digitala samlingarna. För att säkerställa ett långsiktigt bevarande och hög användbar- het är det viktigt att kulturarvsinstitutionerna agerar med hög kom- petens när föremålen digitaliseras. Särskilt för mindre kulturarvs- 101Amréus, L. med flera 2021. aktörer behövs därför vägledning och kompetensutveckling. För att aktörerna fullt ut ska kunna använda sig av de digitala samlingarna behövs även kompetensutveckling kring digital förmedling och digi- tala arrangemang, vilket vi beskriver mer ingående i avsnitt 3.4.3. I arbetet med digitalisering finns potentiella samordningsvinster för både kulturarvsaktörerna och för dem som tar del av de digitala samlingarna. Vi ser därför positivt på den vision för ett gemensamt digitaliseringsarbete som de centrala museerna tagit fram.103 be- dömer vi att de prioriteringar som beskrivs i visionen även kan användas för att utforma en digitaliseringssatsning för alla typer av museer. 3.4.3Den digitala kompetensen behöver öka Under pandemin har användningen av digitala verktyg inom kultur- sektorn ökat kraftigt.104 Många verksamheter har tagit ett stort digi- talt kliv framåt. Det digitala klivet har varit nödvändigt under pan- demin men det har också synliggjort behovet av att utveckla den digitala kompetensen inom kulturområdet.105 I intervjuer med utred- ningen har aktörer inom flera olika konst- och kulturområden tagit upp att digitala sändningar och arrangemang med hög kvalitet ställer krav på en stärkt digital kompetens. I de underlag som vi har tagit del av framstår behovet av att ut- veckla den digitala kompetensen som särskilt stort inom museiom- rådet.106 Många museer beskriver behov av att utveckla den befintliga personalens digitala kompetens eller komplettera personalens nu- varande kompetens genom att rekrytera personer med digital kompe- tens. En del museer ser särskilt behov av personer som har kompetens inom både kulturarv och digital teknik. Den digitala kompetensen är viktig i alla led, men museerna beskriver främst att de behöver ytter- ligare kompetens för att skapa och förmedla digitala arrangemang och programaktiviteter. Inom scenkonstområdet finns motsvarande behov av kompetensutveckling för att kunna filma föreställningar och konserter med hög kvalitet och använda den digitala tekniken för att utveckla konst- och kulturuttryck. 103Opublicerat underlag från Centralmuseernas samarbetsråd. 104Se till exempel Svensk Scenkonst 2021; 2021. 106I centralmuseernas budgetunderlag –2024 finns gemensamma skrivningar om de behov som digitaliseringen ger upphov till. Se till exempel 2021. 3.4.4E-böcker medför ekonomiska utmaningar har det funnits en trend där folkbibliotekens ut- låning av e-böcker ökat som utlåningen av fysiska böcker har minskat. Utlåningen av e-böcker ökade 2020 som utlåningen av fysiska medier minskade . var en av tio utlånade böcker en e-bok.107 Enligt uppgifter som vi har tagit del av varierar omfattningen av utlåningen av e-böcker mellan olika kommuner och även mellan olika delar av samma kommun. Enligt våra intervjuer är det främst resursstarka låntagare som lånar e-böcker via biblioteken. Utlån av e-böcker generar kostnader för folkbiblioteken enligt en annan logik än utlån av fysiska böcker. En fysisk bok köps in av biblioteken och kan sedan lånas ut hur som helst utan att det kostar biblioteken något. Författaren får ingen upphovsrättslig ersättning av för nyttjandet av deras verk utan får i stället biblioteksersättning som bekostas av staten. För ut- lån av en e-bok betalar däremot en summa till förlaget för varje utlåningstillfälle som den statliga biblioteks- ersättningen inte gäller för e-böcker. Hela kostnaden för folkbiblio- tekens utlåning av e-böcker hamnar alltså på kommunerna medan staten står för en del av kostnaden för utlån av fysiska böcker. Av ekonomiska skäl begränsar många folkbibliotek antalet utlån av e-böcker. Under pandemin har visserligen många kommuner ut- ökat möjligheterna för invånarna att låna e-böcker.108 Men det finns också folkbibliotek som under pandemin av ekonomiska skäl period- vis stängt möjligheten för allmänheten att låna e-böcker.109 Det finns uppgifter om att den ökade utlåningen av e-böcker kan medföra att folkbiblioteken måste dra ned på kostnaderna för inköp av fysiska böcker.110 har de ekonomiska resurser som folk- biblioteken lägger på e-medier ökat kontinuerligt, medan de resurser som folkbiblioteken lägger på fysiska medier har minskat.111 bedömer att förlagens sätt att ta betalt för biblio- tekens utlån av e-böcker riskerar att fördyra digitaliseringen av folk- biblioteken.112 108Svensk biblioteksförening 2021. 109Svensk biblioteksförening 2021b. 110Se till exempel 2019. 112Post- och 2021. Det har gjorts försök till gemensamma och samordnade insatser för att skapa bättre ekonomiska förutsättningar för folkbiblioteken att låna ut e-böcker. Bland annat har (tidigare SKL Kommen- tus, ägs av ) upphandlat ett gemensamt ramavtal för e-litteratur till folkbibliotek.113 Enligt aktörer som vi har intervjuat har initiati- ven än så länge inte haft någon avgörande inverkan för folkbiblio- tekens ekonomiska förutsättningar att låna ut e-böcker. Om trenden med ökad utlåning av e-böcker fortsätter som kommunernas ekonomiska förutsättningar försämras riskerar skillnaderna i tillgång till både e-böcker och fysiska böcker att öka mellan olika delar av landet. I förslaget till nationell biblioteksstra- tegi föreslår att en plattform för bibliotekens tillhandahållande av e-böcker utvecklas på nationell nivå och att en nationell biblioteksmyndighet ges i uppdrag att samordna förhand- lingar för att tillgängliggöra bland annat e-böcker för hela det all- männa biblioteksväsendet.114 Förslaget är intressant men lämnar också många obesvarade frågor, vilket framgår av flera remissvar.115 Vi bedömer att frågan om finansiering och samordning av biblio- tekens utlåning av e-böcker behöver utredas vidare. 3.4.5Den digitala utvecklingen medför behov av nya lösningar för filmen Även filmområdet är under stor och snabb förändring. Nya sätt att producera, distribuera och konsumera film och rörlig bild växer fram. Detta är en utveckling som varit på gång länge men som under pandemin har accelererat kraftigt. tittade av befolkningen på rörlig bild i någon form en genomsnittlig dag. Fler än tidigare såg på streamad tv och av befolkningen hade tillgång till ett abonnemang på en streamingtjänst.116 Den digitala utvecklingen och globala aktörers framväxt innebär nya möjligheter för svensk film men utmanar också etablerade struk- turer. Detta blev särskilt tydligt under pandemin när till exempel många biografer höll stängt till följd av restriktioner vilket påverkat hela filmproduktionens ekosystem. 113Sveriges Kommuner och Regioner 2021b. 115Sveriges Kommuner och Landsting 2019c; 2019; för- fattarfond 2019; 2019. modellen för filmproduktion, som länge byggt på biografvisningar, helt havererat. Så länge det inte finns en ny fungerande affärsmodell väntas offentligt stöd bli viktigare för bolagen i sektorn.117 Vi bedömer att det behövs offentliga insatser för filmsektorns återstart och för att främja utvecklingen av nya affärsmodeller. Även filmpolitiken behöver anpassas efter den utveckling som sker inom filmområdet. Den nya filmpolitiken antogs av 2016 och syftade delvis till att svara mot utvecklingen inom området vilken hade synliggjort brister i den tidigare avtalsmodellen.118 Utredningen ser dock att det återstår flera frågor om filmpolitikens väg framåt. För att nå visionen för svensk film och de sju målen som leder den nationella filmpolitiken bör politikens riktning tydliggöras i relation till de förändringar som sker inom filmområdet. Det handlar till exempel om kulturpolitiska avväganden avseende hur filmpolitiken ska förhålla sig till de nya aktörerna och plattformarna samt den ökade tillgången till och möjligheten att skapa film och rörlig bild i olika former. Även frågor om finansiering bör besvaras. Med den nya helstatligt finansierade filmpolitiken lämnade staten den modell där också branschaktörer bidrog till att finansiera ny svensk film. I andra länder har olika lösningar introducerats för att stärka länken mellan konsumtion och produktion av film. Till exem- pel har flera länder infört avgifter för de digitala streamingföretag som fortsätter växa som aktörer inom filmområdet. Avgifterna används sedan för att finansiera stöd för filmproduktion.119 EU:s AV-direktiv (Directive) ger stöd för länder inom EU att ställa krav på avgifter både på nationella och internationella aktörer som är verksamma på den egna marknaden. Svenska aktörer kan därför komma att mötas av krav på avgifter när de är verksamma utomlands.