sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Sådana föreskrifter finns i 46 § artskydds- förordningen. Överväganden rörande ”ägg med embryo” finns i avsnitt 14.9. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär förbud för handel med natio- nellt fridlysta djur. Förbjudet omfattar att sälja, köpa, byta, saluföra, transportera, skicka eller förvara exemplar samt importera och expor- tera sådana exemplar av djurarter som framgår av bilaga 7 till artskydds- förordningen, det vill säga de nationellt fridlysta arterna. Förbudet gäller djurens alla levnadsstadier, inklusive ägg eller rom. Det gäller också döda exemplar, vilket innefattar monterade och skinnlagda djur samt varje igenkännlig del eller produkt av djuren. Döda exemplar som lagligen har insamlats innan arten blev frid- lyst i ska vara undantagna förbudet mot förvaring, se 27 §. ska också, i det enskilda fallet kunna ge tillstånd till han- del, trots förbuden, om det gäller mellan djurparker med tillstånd, se 46 a § artskyddsförordningen. Överväganden finns i avsnitt 14.7. Paragrafen är ny, men motsvarar i princip gällande 28 § artskydds- förordningen (2007:845). Skillnaden är att gällande undantag i be- stämmelsen inte längre ska omfatta fågelägg. Paragrafen är ny. Bestämmelsen gäller undantag för sådana exemplar av djur som insamlats lagligt innan de fridlystes vilket betyder före respektive . Det är även tillåtet att förvara och transportera döda exemplar som har insamlats lagligt och ingår i dokumenterade samlingar hos statliga och regionala museer, universitet och högskolor. Överväganden finns i avsnitt 14.7.1. Paragrafen är ny, men motsvarar gällande 30 § artskyddsförordningen (2007:845). I bestämmelsen regleras situationer där förbudet i 24 b § inte gäller. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad som ska gälla för undantag för tillstånds- krav för statliga museer och statliga forskningsinstitutioner och verk- samhet vid andra institutioner. Sådana föreskrifter finns i 36 och 46 §§ artskyddsförordningen. 29 § Paragrafen är ny, men motsvarar 31 § artskyddsförordningen (2007:845). Begreppet ”odlade växter” byts ut mot ”artificiellt för- ökade växter”. I rådets CITES-förordning 338/97 används begreppet artificiellt för- ökade växter. Av CITES-förordning 2865/2006, artikel 56 framgår att ett exemplar av en växtart skall anses vara artificiellt förökat endast om den berörda medlemsstatens behöriga administrativa myndighet i samråd med en vetenskaplig myndighet är övertygad om att följande kriterier är uppfyllda: a)Exemplaret är, eller härrör från, växter som är uppodlade från frön, sticklingar, delningar, kallusvävnad eller annan växtvävnad, sporer eller annat förökningsmaterial under kontrollerade förhållanden. b)Det odlade föräldramaterialet har anskaffats och bibehålls i enlig- het med definitionen i artikel 1.4a. c)Skötselmetoden ger långsiktig garanti för att det odlade föräldra- beståndet kan bibehållas. d)Vad beträffar inympade växter, har både rotstocken och ympkvis- ten förökats artificiellt i enlighet med leden a och b. För tillämpningen av led a ska med kontrollerade förhållanden avses en icke-naturlig miljö som är kraftigt styrd av människan, vilket kan, men inte är begränsat till att, innefatta jordbearbetning, gödsling, ogräs- bekämpning, bevattning eller plantskolebehandling såsom plantering i kruka, i trädgårdssängar och väderskydd. För agarträproducerande taxa, som produceras genom frön, sticklingar, ympning, luftavläggning, del- ningar, kallusvävnad eller annan växtvävnad, sporer eller annat förök- ningsmaterial, ska med under kontrollerade förhållanden avses en träd- plantering, inbegripet annan icke-naturlig miljö, som är styrd av män- niskan i syfte att framställa växter eller växtdelar och växtprodukter. Virke och andra delar eller produkter från träd odlade i enarts- bestånd ska anses vara artificiellt förökade i enlighet med punkt 1. Träd från agarträproducerande taxa som odlats i odlingar såsom a)trädgårdar (privata och/eller gemensamma trädgårdar), b)statliga, privata eller gemensamma planteringar, antingen med en art eller med flera arter, ska anses vara artificiellt förökade i enlighet med punkt 1. Överväganden finns i avsnitt 14.22. Paragrafen är ny men motsvarar gällande 35 § artskyddsförord- ningen (2007:845). I andra stycket byts begreppet ”odlade växter” ut mot ”artificiellt förökade växter” (se kommentaren till 29 §). horn specificeras att tillstånd inte krävs för yrkesmässig preparering av horn från dovhjort, kronhjort, rådjur, älg och mufflonfår som är de hornbärande arter som lever vilt i . omfattas inte av tillståndsplikt eftersom renen räknas som tamdjur. ”Yrkesmäs- sigt” har tagits bort då det får anses ingå i ”förvärvssyfte”; någon änd- ring i sak är inte avsedd genom att ta bort ”yrkesmässigt”. I bestäm- melsen har införts ett bemyndigande som anger att regeringen eller en myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag vad gäller tillståndskravet för statliga museer och statliga forskningsinstitutioner och verksamhet vid andra institutioner. Sådana föreskrifter finns i 36 och 46 §§ artskyddsförordningen. Överväganden finns i avsnitt 14.10. Paragrafen är ny men motsvarar gällande 40, 41 och 42 §§ artskydds- förordningen (2007:845). Genom bestämmelsen införs ett bemyn- digande för regeringen att meddela föreskrifter om vad som ska gälla för tillstånd enligt paragrafen. Sådana förskrifter finns i 47–49, 50– 53, 55, 57 och 59 §§ artskyddsförordningen. Paragrafen är ny. Levande eller döda djur från djurparker får säljas eller på annat sätt överlämnas endast till djurparker med tillstånd. får enligt 49 b § artskyddsförordningen meddela dis- pens i ett enskilt fall om det finns särskilda skäl. Överväganden finns i avsnitt 14.32. Paragrafen är ny men motsvarar gällande 44 § artskyddsförordningen (2007:845). Begreppet ”med embryo” tas bort för att förtydliga vad som avses i och rådets direktiv /147/EG av om bevarande av vilda fåglar. Överväganden rörande ”ägg med embryo” finns i avsnitt 14.9. Paragrafen är ny, men motsvarar gällande 17 och 34 §§ artskydds- förordningen (2007:845). Genom bestämmelsen införs ett bemyn- digande för den myndighet regeringen bestämmer att i det enskilda fallet meddela dispens under vissa omständigheter. Av 34 § art- skyddsförordningen framgår att i det enskilda fallet får ge dispens från förbudet om den som ansöker om dispens kan visa att skinnet kommer från sälar som fångats eller dödats av inuiter vid traditionell säljakt. Notera att handel med sälprodukter i princip är helt förbjuden inom EU, vilket regleras i och rådets förord- ning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälprodukter. Enligt förordningen är det endast tillåtet att saluföra sälprodukter på gemenskapsmarknaden om produkterna härrör från den traditionella jakt som inuitsamhällena och andra ursprungsbe- folkningar bedriver, och som bidrar till deras självhushållning. Paragrafen är ny, men motsvarar gällande 18 och 24 §§ artskydds- förordningen (2007:845). Paragrafen är ny, men motsvarar gällande 29 § artskyddsförord- ningen (2007:845). Bestämmelsen har omarbetats redaktionellt. Ingen ändring i sak är avsedd. Paragrafen är ny, men motsvarar gällande 27 § artskyddsförord- ningen (2007:845). Paragrafen är ny, och innehåller en rad bemyndiganden för regeringen som i sin tur ligger till grund för regeringens vidaredelegation i 32 § artskyddsförordningen vilken till stor del motsvarar gällande 32 § art- skyddsförordningen (se kommentar nedan). Paragrafen är ny. Den innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela att en myndighet i det enskilda fallet får besluta att levande exemplar av djur eller växter som har tagits i beslag eller förverkats får avlivas eller destrueras om det inte finns någon annan lämplig lösning, och exemplaret ifråga inte är en individ som är särskilt viktig att be- vara. En annan lämplig lösning kan exempelvis saknas om djuret eller växten inte kan återutsättas eller placeras i djurpark på grund av smitt- skyddsskäl eller att det inte finns någon lämplig anläggning som kan ta emot exemplaret. Även djurskyddsskäl eller en orimligt hög kost- nad för förvaring av djuret eller växten kan motivera avlivning eller destruktion. Bestämmelsen ger också en rätt till ersättning för artexemplar som avlivats eller destruerats och sedan inte förverkas. Överväganden finns i avsnitt 14.28. Paragrafen är ny. Bestämmelsen innebär att en proportionalitets- avvägning alltid ska göras i samband med beslut som fattas med stöd av 8 kap. (1998:808) eller med stöd av föreskrifter som meddelats med stöd av kapitlet och som innebär en inskränkning i en enskilds rätt att använda mark eller vatten. Proportionalitetsav- vägningen innebär att inskränkningen inte får gå längre än vad som krävs för att syftet med skyddet ska tillgodoses. Avvägningen kom- mer främst att aktualiseras ifråga om nekade dispenser från förbudet (jämför tillämpningen av 7 kap. 25 § ). Detta eftersom proportionalitetsprincipen är central vid samtliga slag av intrång i äganderätten. Viktigt att framhålla är att syftet med bestämmelsen inte är att förändra innebörden i fridlysningsreglerna utan att det ska handla om en slutlig kontroll av att ett beslut med stöd av 8 kap. miljöbal- ken eller föreskrifter som fattats med stöd av kapitlet inte är orimligt med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Prövningen måste avse samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Vilken vikt olika omständigheter ska tillmätas får även det avgöras i det enskilda fallet. Det är härvid viktigt att också beakta de kumulativa effekter på de skyddade arterna som olika utfall i avvägningen kan ge upphov till, även , framför allt vad gäller artskyddets syfte. Det handlar om en slutlig kontroll av att en nekad dispens inte är orimlig med hänsyn till samtliga omständigheter i det enskilda fallet dock utan att innebära en generell utvidgning av möjligheterna till dispens. Överväganden finns i avsnitt 12.15. Paragrafen byter beteckning från 7 §. Bestämmelsen förtydligas genom att det anges att det endast är beslut som gäller förbud eller särskilda villkor i enskilda fall som ska gälla , även om de överklagas. Beslut om tillstånd eller dispenser ska således inte gälla . Någon ändring i sak är inte avsedd då miljöbalkspropo- sitionen (prop. 1997/87:45) anger att bestämmelsen syftade till att åstadkomma just att föreskrifter eller individuella förvaltningsbeslut som meddelas om till exempel förbud eller särskilda villkor avseende vissa åtgärder tillämpas även om de har överklagats.3 Paragrafen är ny. får, för att tillvarata miljöintres- sen och andra allmänna intressen, överklaga beslut om dispens från artskyddsreglerna enligt 21–23 §§. Meddelande om beslut om bevil- jade dispenser ska skickas till enligt 16 a § art- skyddsförordningen (2007:845). Överväganden finns i avsnitt 12.13.2. 1997/98:45 del 2 s. 106. Bestämmelsen är ny och innebär ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur samråd enligt 6 § ska gå till vad gäller arter som omfattas av fridlysning enligt 8 kap. (1998:808). Sådana föreskrifter finns i 8 a § förordningen (1998:904) om anmälan för samråd där det anges att och får meddela före- skrifter som närmare reglerar förutsättningarna för allmänhetens del- tagande i samråd enligt 12 kap. 6 § miljöbalk (1998:808). Paragrafen är ändrad på så sätt att beslut som gäller 8 kap. miljöbal- ken uttryckligen ska omfattas av miljöorganisationers klagorätt en- ligt bestämmelsen. Genom ändringen kodifieras delvis Aarhuskon- ventionen på sätt som utvecklats i praxis, framför allt i Mark- och . Den ändring vi föreslår är begränsad till att avse 8 kap. miljö- balken men det bör noteras att miljöorganisationer i enlighet med praxis, kan överklaga tillsynsbeslut trots att denna beslutskategori inte nämns i 16 kap. 13 § MB och att ett beslut att inte vidta några åtgärder är ett överklagbart beslut. Det innebär att även passivitet, det vill säga ställningstagandet som det innebär att inte vidta någon åtgärd utgör överklagbara tillsynsbeslut enligt artikel 9.3 i Aarhus- konventionen. Överväganden finns i avsnitt 11.12. En hänvisning till 8 kap. 23 § har lagts till då föreskrifter som meddelas med stöd av den bestämmelsen har konsekvenser för tillstånds rättskraft. Överväganden finns i avsnitt 12.9.2. Bestämmelsen ändras så att domstolen i stället för att kunna välja mellan att tillämpa huvudregeln i 18 kap. (1942:740) om att tappande part ska ersätta motparten för rättegångskostnader eller regeln i 25 kap. 6 § (1998:808), domstolen kan för- ordna, så ska domstolen förordna att motparten ska stå kostnaden, även om den som stämt tappat målet. Möjligheten för domstolen att också välja huruvida motparten ska stå hela kostnaden eller att vardera parten skall svara för sina kostnader vid mark- och miljödomstolen tas bort. En förutsättning för att domstolen ska förordna att motparten ska ersätta fastighetsägaren eller innehavaren av särskild rätt för rätte- gångskostnader, även om mål enligt 31 kap. 13 § har ogillats, och talan har väckts av fastighetsägaren eller innehavare av särskild rätt till fastig- heten angående ersättning eller inlösen är att den som väckt talan haft skälig anledning att få sin talan prövad av mark- och miljödomstolen. Rättegångskostnader ska enligt bestämmelserna i endast utgå för rättegångskostnader som skäligen varit påkallade för tillvaratagande av partens rätt. Det innebär att domstolen har att pröva det belopp som yrkas för det fall motparten inte kan vitsorda det som skäligt. Om en part har handlat så att 18 kap. 6 § blir tillämpliga ska inte den modifierande regeln i 25 kap. gälla. Överväganden finns i avsnitt 13.13. Bestämmelsen är ny och reglerar fridlysningsbrott. För ansvar krävs uppsåt eller oaktsamhet. Den tidigare konstruktionen med blankett- straffbud har så långt möjligt undvikits och det finns inte någon koppling till bestämmelserna i 8 kap. förutom vad gäller att utläsa vilka arter som omfattas av bestämmelser. Förutom fåglar så är det är så- dana växt- och djurarter som regeringen har meddelat ska vara frid- lysta med stöd av 8 kap. 20 §, det vill säga växt- och djurarter som listas i bilagorna 4, 5 och 7 i artskyddsförordning (2007:845). Följande gärningar är kriminaliserade genom bestämmelsen: 1.Att fånga eller döda exemplar av vilda fåglar eller djur som om- fattas av artskyddförordningens nya bilagor 4 eller 7 (bilaga IV a till rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (livsmiljödirektivet) eller nationellt fridlysta arter). 2.Att samla in, förstöra eller skada exemplar av vilda fåglars ägg eller bon eller bortföra deras bon. 3.Att störa vilda fåglar på ett sätt som har en påverkan på den lokala populationen. 4.Att stör djur som omfattas av artskyddsförordningens nya bi- laga 4 (livsmiljödirektivets bilaga IV a), särskilt under deras för- ökning-, övervintrings- och flyttningsperioder, 5.Att förstöra eller samla in ägg av djur som omfattas av artskydd- förordningens nya bilagor 4 eller 7 (livsmiljödirektivets bilaga IV a eller nationellt fridlysta arter). 6.Att försämra eller förstöra fortplantningsområden eller viloplat- ser för djur som omfattas av artskyddsförordningens nya bilaga 4 (livsmiljödirektivets bilaga IV a), 7.Att plocka, samla in eller förstöra växter som omfattas av art- skyddsförordningens nya bilagor 5 eller 7 (växter som omfattas av livsmiljödirektivets bilaga IV b eller nationell fridlysning), eller 8.Att försämra eller förstöra livsmiljöer för arter som omfattas av artskyddsförordningens nya bilaga 7 (nationell fridlysning). Det finns ett antal situationer där ansvar inte ska dömas ut. Det gäller om gärningen har vidtagits i enlighet med ett tillstånd, ett beslut om försiktighetsmått, en meddelad dispens eller om man har ett undan- tag som meddelats med stöd av 8 kap. eller föreskrifter som med- delats med stöd av 8 kap. Samtliga fridlysningsbrott omfattas av be- stämmelsen om ringaundantag i 11 § vilket betyder att det inte ska dömas till ansvar om gärningen framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom straffbestämmelsen. Viktigt att notera är att om gärning omfattas av eller har vidtagits i enlighet med ett tillstånd, undantag, beslut om försiktighetsmått eller en meddelad dispens från fridlysningsreglerna eller föreskrifter meddelade med stöd av 8 kap. ska inte dömas till ansvar. ska det dömas till ansvar om det är gärningar som är tillåtna enligt jaktlag (1987:259) eller fiskelag (1993:787). Överväganden finns i avsnitt 14.14. Paragrafen är ny men motsvarar gällande bestämmelse i 2 b § p. En ny brottsrubricering har införts, ”olovlig utsättning av art”. Paragrafen är ny men motsvarar i huvudsak gällande bestämmelse i 2 b § p. 4.a och 5.a. En ny brottsrubricering har införts, ”CITES- brott”. De handlingar som framgår av artikel 16 i rådets förordning (EG) nr 338/97 av om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem utgör en lista över sådant som medlemsstaterna ska sanktionera. Listan i artikel 16 i EU:s förordning är alltså inte utformad som förbud, utan som en instruktion till medlemsländerna (som ska följas) att sanktionera de överträdelser som anges. Det sätt på vilket nuvarande förbud är ut- format gör att det är svårt att tillgodogöra sig förbudens omfattning. I bestämmelsen har därför listan med de handlingar som ska vara kriminaliserade tagits in. För ansvar krävs uppsåt eller oaktsamhet. Av artikel 2 t rådets förordning (EG) 338/97 framgår vad som menas med exemplar och det handlar om: [V]arje levande eller dött djur eller levande eller död växt av de arter som upptagits i bilagorna A–D [till förordningen], eller varje del eller derivat därav, som ingår i andra varor eller inte, och varje annan vara beträffande vilken det av medföljande dokument, förpackningen, märk- ningen eller etiketten eller av någon annan omständighet framgår att det är fråga om delar eller derivat av djur eller växter av dessa arter, utom om dessa delar eller produkter särskilt har undantagits från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning eller bestämmelserna i den bilaga där den berörda arten har upptagits genom en hänvisning till detta i de berörda bilagorna. Som exemplar betraktas ett exemplar av en art som upptagits i bilagorna A-D om exemplaret är ett djur eller en växt eller utgör en del av eller ett derivat av ett djur eller en växt och vars åtminstone ena ”förälder” tillhör en art som upptagits i bilagorna. Om ”föräldrarna” upptagits i olika bilagor, eller om bara den ena arten upptagits i en bilaga, skall bestämmelserna i den mest restriktiva bilagan tillämpas. När det är fråga om hybridväxter skall, om den ena ”föräldern” upptagits i bilaga A, bestämmelserna i den mest restriktiva bilagan tillämpas endast om detta särskilt angivits vid artnamnet i bilagan. Överväganden finns i avsnitt 14.16. 2 f § samt 2 h–2 l §§ Paragraferna är nya, men motsvarar i huvudsak gällande bestämmelser i 2 b § p. 4 och 5. Brottsrubriceringarna är nya; ”otillåten handel med fridlyst art” (överväganden finns i avsnitt 14.17. ), ”otillåten import av pälsskinn”, ”olovlig hantering av kräftor”, ”otillåten saluföring av varg- hybrid”, ”otillåten preparering” samt ”otillåtet förevisande av djur”. Paragrafen är ny. Bestämmelsen kriminaliserar det nya förbudet i 8 kap. 25 § (1998:808), som gäller handel med nationellt fridlysta djurarter. Brottsrubriceringen är ”otillåten handel med natio- nellt fridlyst art”. Överväganden finns i avsnitt 14.17. Paragrafen är ny, och kriminaliserar det nya förbudet i 8 kap. rörande innehav av ägg. Samma undantag som gäller för förbudet gäller straff- stadgandet, vilket innebär att, förutsatt att innehavet av ägg framstår som obetydligt med hänsyn till de intressen som avses att skyddas och innehavet framstår som försvarligt döms inte till ansvar för inne- hav som omfattar 1.ägg från höns, kalkoner, pärlhöns, ankor, änder, gäss, vaktlar, duvor, fasaner, rapphöns och strutsfåglar (Ratitae) som föds upp eller hålls i fångenskap för avel, kött eller äggproduktion och som genom hela produktionen varit avsedda som livsmedel, för livsmedels- produktion, för läkemedelsindustrin eller som kläckägg för sådan produktion, 2.enstaka rötägg och trasiga skal som plockats efter avslutad häckning. 3.konstnärligt utsmyckade ägg som härrör från exemplar som avses i p.1. Överväganden finns i avsnitt 14.14.4. Ett nytt stycke införs som innebär en kriminalisering av brott mot föreskrifter som meddelats med stöd av 8 kap. 23 §. Överväganden finns i avsnitt 14.18. De nya bestämmelserna som införts ska omfattas av ringaundantaget och behöver därför tas upp i 11 §. Det ska vara möjligt att förverka även vid brott som döms enligt de nya bestämmelserna som införts. Hänvisningar till de nya bestäm- melserna införs därför i punkten 1. En ny punkt 5. införs som förtydligar den möjlighet som redan finns enligt 36 kap. 3 § och som innebär att det ska vara möjligt att förverka föremål som på grund av sin särskilda beskaffen- het och omständigheterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning. Den särskilda beskaffenheten innebär här att en art finns upp- tagen i bilaga A eller B till rådets CITES-förordning 338/97. Om det kan befaras att föremålet kommer till brottslig användning (till exem- pel som otillåten handelsvara, som betalningsmedel för andra otill- låtna handlingsmedel) kan det förverkas. För att bedöma risken, om det kan befaras att det kommer till brottslig användning, måste man se till situationen i sin helhet. Det räcker alltså inte att exemplaret är CITES-listat. Därtill måste omständigheterna i övrigt också tala för att exemplaret kan befaras komma till brottslig användning. Finns det en märkbar risk för försäljning eller annat ekonomiskt utbyte? Gör sammanhanget det troligt att så är fallet? Handlar det om ett stort antal exemplar som uppenbart är ämnade för försäljning, be- drivs en omfattande avel, hålls djuren på ett sätt som tyder på att de är till försäljning? Överväganden finns i 14.19.3. Bestämmelsen är ny och inför artvärdesförverkande. Artvärdesför- verkande är en typ av otillbörlighetsförverkande och ska ske jämte utbytesförverkande. Det ska alltså alltid ske. Artvärdesförverkandet syftar till att neutralisera den , faktisk eller upplevd, som gjorts, på bekostnad av alla som arbetar med arternas bevarande. Den som gjort sig skyldig till fridlysningsbrott, CITES-brott eller otill- låten handel med fridlyst art ska alltid dömas att till staten förverka det artvärde som en fridlyst växt eller ett fridlyst djur har som repre- sentant för sin art. Om beloppen sammantaget skulle blir orimliga kan dessa jämkas i och med skälighetsbedömningen. Jämkning bör emellertid inte komma ifråga förrän beloppen börjar bli verkligt oskäliga. Som exempel på när beloppen blir oskäliga kan ett finskt mål om äggsamlingar (som rörde omkring 9 000 ägg) nämnas där för- verkandesumman blev vilket domstolen sedermera jäm- kade till . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska fastställa värden för fridlysta djur och växter. Bemyndigandet till regeringen är brett. Inledningsvis ska artvär- desförverkandet dock en endast omfatta arter som finns i (när det gäller CITES-brott omfattas således endast svenska CITES- arter). Bemyndigandet ger möjlighet för regeringen att omfatta fler arter . Vilket värde som ska förverkas för vilken art fram- går av regeringens fastställda värden. Överväganden finns i avsnitt 14.20. I paragrafen införs en ny punkt 8. Bestämmelsen föreskriver att en fastighetsägare (eller, enligt 3 §, innehavare av särskild rätt) har rätt till ersättning på grund av beslut som innebär att mark tas i anspråk eller att pågående markanvändning inom berörd del av en fastighet avsevärt försvåras, om beslutet gäller en dispens enligt 8 kap. 21– 23 §§ som har förenats med särskilda villkor eller en nekad dispens.