sou · H9B3100 · 2022-01-01 00:00:00 — (1970:485).............................................................................. Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) ............................................................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av Förslaget till lag om ändring i kreditupplysningslagen (1973:1173)............................................................................ Förslaget till lag om ändring i inkassolagen (1974:182) ..... Förslaget till lag om ändring i utsädeslagen (1976:298) ..... Förslaget till lag om ändring i förfogandelagen (1978:262).............................................................................. Förslaget till lag om ändring i ransoneringslagen (1978:268).............................................................................. Förslaget till lag om ändring i skogsvårdslagen (1979:429).............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel................................... Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) ......... Förslaget till lag om ändring i jaktlagen (1987:259)........... Förslaget till lag om ändring i minerallagen (1991:45) ...... Förslaget till lag om ändring i (1992:1402) om undanförsel och förstöring ............................................ Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter........... Förslaget till lag om ändring i fiskelagen (1993:787) ......... Förslaget till lag om ändring i lotterilagen (1994:1000)..... Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) ......... Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306) ............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:1024) om 13.32Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor ..................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete ......................................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling .............................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet ....... Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:46) om 13.38 Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse ............................................. 13.39Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:500) om erkännande och verkställighet av frysningsbeslut i Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716).............................................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat ....................... Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om 13.43Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott................................................... Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).............................................. Förslaget till lag om ändring i skyddslagen (2010:305) ...... Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:751) Förslaget till lag om ändring i skollagen (2010:800)........... Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor .......................................... Förslaget till lag om ändring i alkohollagen (2010:1622) ... Förslaget till lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877)............................................................................ Förslaget till lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043)............................................................................ Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall................................................................................ Förslaget till lag om ändring i lagen (2011:755) om Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investeringsfonder.................. Förslaget till lag om ändring i lag (2014:307) om straff 13.56Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:799) Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:319) om skydd för geografisk information........................................ Förslaget till lag om ändring i tullagen (2016:253) ............ Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:496) om internationellt polisiärt samarbete ................................ Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:1000) om en Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:649) om förbud mot innehav av berusningsmedel m.m. vid hem för vård eller boende .................................................... Förslaget till lag om ändring i spellagen (2018:1138)......... Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:1653) Förslaget till lag om ändring i lagen (2019:742) Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:272) om konto- och värdefackssystem ........................................ 13.67Förslaget till lag om ändring i lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande.......................................................... Bilaga 3 Lag (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid Bilaga 4 Lag (2008:369) om förfarandet vid förverkande av utbyte av brottslig verksamhet i vissa fall ................... Bilaga 5 Nuvarande 36 kap. .................................. förverkandeutredning har haft i uppdrag att göra en översyn av den svenska förverkanderegleringen med ett särskilt fokus på: –att säkerställa att brott inte ska löna sig, –att överväga om regler om utbytes- och hjälpmedels- förverkande ska göras generellt tillämpliga i specialstraffrätten, –att göra en översyn avseende den materiella och processuella regler- ingen så att den blir ändamålsenligt utformad. Utredningens betänkande innehåller en lång rad förslag som avser såväl stora som små frågor. De mest centrala av dessa förslag kan sammanfattas på följande sätt. En ny förverkandeform – självständigt förverkande av brottsvinster – ska införas Enligt de föreslagna reglerna om självständigt förverkande kan egen- dom förverkas om det visas att egendomen härrör från brottslig verk- samhet. Det ska inte förutsättas att det kan visas att någon har begått ett visst konkret brott, utan förverkandeformen ska – på samma sätt som utvidgat förverkande – bygga på en mer generell bedömning ut- ifrån de omständigheter under vilka egendomen påträffas, personens egendoms- och inkomstförhållanden och omständigheterna i övrigt. Beviskravet ska vara detsamma som det normala beviskravet i civil- rätten, dvs. självständigt förverkande ska förutsätta att det är styrkt eller visat att egendomen härrör från brottslig verksamhet. En utredning om självständigt förverkande ska ledas av åklagare. Under utredningen ska tvångsmedlen förvar, kvarstad, beslag och penningbeslag få användas för att säkra egendomen. rannsakan få företas och kroppsvisitation genomföras om det finns synnerlig anledning att anta att man vid husrannsakningen eller kropps- visitationen kommer att påträffa egendom som kan tas i beslag eller förvar eller som annars är av betydelse för utredningen. Härutöver ska utredande myndigheter inom ramen för utredningen ha tillgång till bl.a. uppgifter om inkomster, banktillgodohavanden och fastighetsinnehav. Målsägandens ställning ska stärkas som möjligheten att förverka brottsvinster utökas är huvudregeln att förverkande inte ska ske om en brottsvinst motsvarar skada för enskild (jfr 36 kap. 1 a § ). I fortsätt- ningen ska det gälla bara om brottsvinsten är ett föremål som av- hänts någon genom brott. I de fallen tillhör ju egendomen fortsatt den brottsutsatte, och egendomen ska då normalt antingen återstäl- las till denne eller, i de fall ägaren inte är känd, tas i förvar enligt lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. I övrigt ska grundprincipen vara att brottsvinsten ska kunna för- verkas och målsäganden ska då ha möjlighet att erhålla ersättning från staten ur de förverkade medlen. Liksom ska det finnas en möjlighet för den som har utsatts för brott att vända sig till Justitiekanslern för att få ersättning i de fall staten har förverkat egendom som motsvarar den skada som den utsatte lidit. Det ska emellertid tydliggöras att den brottsutsatte har rätt till ersättning ur förverkade medel också i de fall dessa har för- verkats hos en penningtvättare, men den brottsutsatte har ett anspråk endast på gärningsmannen till förbrottet. Om målsäganden i den rättegång där förverkandeyrkandet prövas gör anspråk på penningmedel som motsvarar medel som förverkas ska rätten redan i domen pröva om målsäganden har rätt till de för- verkade medlen. En sådan rätt ska anses föreligga om målsägandens anspråk s.a.s. utgör en spegelbild av den brottsvinst som förverkas. Målsäganden får därigenom en möjlighet att få sitt anspråk på för- verkade medel prövat direkt i brottmålsprocessen. Möjligheterna att säkra brottsvinster förbättras Möjligheten att använda tvångsmedel för att säkerställa att brotts- vinster inte försvinner utökas på framför allt två sätt. För det första görs penningbeslaget – som kan tillämpas en- dast vid penningtvättsbrott och finansiering av terrorism – generellt tillämpligt. En ny regel om penningbeslag tas därför in i rättegångs- balken. För det andra föreslås att förverkande ska få ske genom sakförverk- ande i betydligt större utsträckning än . Enligt de nu gällande reglerna fordras att åklagaren bevisar att viss egendom i sin helhet kan härledas till ett eller flera brott för att sakförverkande ska kunna ske. Enligt förslagen ska sakförverkande kunna ske så länge en viss saks värde inte överstiger värdet av brottsvinsten. Om det finns sär- skilda skäl ska sakförverkande kunna ske till och med om egen- domens värde överstiger brottsvinsten. I sist nämnda fall ska emeller- tid det överskjutande värdet betalas åter till förverkandesvaranden. Genom de ökade möjligheterna att använda sakförverkande ökar också möjligheterna till beslag i förverkandesyfte i motsvarande utsträckning. I sammanhanget bör – även om det inte innebär någon förändring av de regler som direkt tar sikte på möjligheterna att säkra förverk- ande – nämnas att även det förhållandet att brottsvinster i många fall ska kunna förverkas också i de fall brottsvinsten motsvarar skada för enskild påverkar hur tvångsmedelsregleringen kan användas. Bland annat innebär det att systemet blir enklare och mer överblickbart. Åklagaren kan genom denna förändring fokusera på de tvångsmedels- regler som kan användas för att säkra ett förverkande. regler om förverkande ska vara tillämpliga också i specialstraffrätten Utredningen föreslår att regler om förverkande ska vara tillämpliga också i specialstraffrätten. Med den utgångspunkten kan åtskilliga av de förverkanderegler som finns i specialstraffrätten tas bort. Vissa specialstraffrättsliga förverkandebestämmelser – bland annat de som är särskilt anpassade efter det område där de finns och de bestämmelser som tillämpas frekvent och beträffande vilka det finns en upparbetad praxis – bör emellertid finnas kvar. melser som föreslås finnas kvar i specialstraffrätten ska tillämpas i första hand, det vill säga före regler, men de ska inte vara exklusivt tillämpliga. regler ska alltså gälla subsidiärt. Ett nytt 36 kap. införs med tydligare och enklare regler Ett nytt 36 kap. ska införas, med tydligare och enklare förverkanderegler. Bland nyheterna märks bland annat följande: –begreppet brottsvinster ska ersätta begreppet utbyte av brott, –de olika förverkandeformerna ska namnges för att de lättare ska kunna identifieras, –varje förverkandeform ska förses med en egen bestämmelse som anger från vem förverkande kan ske, –en ny presumtionsregel införs som anger vem som ska bedömas äga den egendom som ska förverkas, –egendom ska kunna sakförverkas i större utsträckning än tidigare (jfr ovan under rubriken att säkra brottsvinster förbättras), –en enhetlig oskälighetsregel införs som anger att förverkande ska underlåtas om förverkande vore uppenbart oskäligt. En ny förfarandelag ska införas En ny förfarandelag ska införas där de bestämmelser samlas som gäller vid en talan om förverkande och företagsbot som riktar sig mot någon som inte är tilltalad för brott. Om en talan riktar sig mot någon som är tilltalad för brott gäller i stället brottmålsreglerna i . Den särskilda förfarandelagen ska på ett tydligare sätt än staka ut ramarna för förverkandeprocessen och innehålla de regler som är särskilt centrala från praktisk synpunkt. I förfarandelagen ska också de grundläggande reglerna om utredning av självständigt för- verkande finnas. The Confiscation Inquiry appointed in 2020 was tasked with reviewing the Swedish confiscation framework with a particular focus on: –ensuring that crime does not pay; –considering whether the Swedish Criminal Code regulations on confiscation of proceeds and instrumentalities of crime should be made generally applicable in relation to criminal law statutes out- side the Criminal Code; –reviewing the material and procedural regulations to ensure that they are fit for purpose. The Inquiry’s report contains a wide range of proposals on both major and minor issues. The most significant of these are summarised below. Anew form of confiscation – non-conviction-based confiscation of the proceeds of crime – should be introduced Under the proposed regulations on non-conviction-based confisca- tion, property can be confiscated if it is shown that it derives from criminal activities. This form of confiscation would not require that it can be shown that a person has committed a specific offence, but rather – like extended confiscation – it would be based on a more general assessment of the circumstances in which the property is encountered, the person’s property and incomes, and other circum- stances. The standard of proof should be the same as the usual standard of proof in civil law cases, i.e. non-conviction-based confiscation would require that it is proved or shown that the property derives from criminal activities. An investigation on non-conviction-based confiscation would be led by a prosecutor. During the investigation, the coercive measures of custody, sequestration, seizure of property and seizure of funds should be permitted in order to secure the property. Moreover, it should be permitted to search premises and undertake body searches if there is particular reason to assume that the search will lead investi- gators to encounter property that can be seized or taken into custody, or that is otherwise of relevance to the investigation. Within the framework of the investigation, the investigating authorities should also have access to information concerning incomes, bank balances and property holdings, etc. The position of injured parties should be strengthened and the possibility to confiscate proceeds of crime expanded At present, the main rule is that confiscation should not take place if proceeds of an offence correspond to loss occasioned to an individ- ual (cf. Chapter 36, Section 1a of the Swedish Criminal Code). In the future, this should only apply if the proceeds of crime consist of an object of which someone was deprived through a criminal offence. In such cases, the property still belongs to the victim, and should then normally be returned to the owner or, where the owner is un- known, be taken into public custody under the Act on Certain Stolen Goods etc. (1974:1065). Otherwise, the basic principle should be that proceeds of crime can be confiscated and that the injured party should then be able to receive compensation from the State from the confiscated means. As is the case at present, in cases where the State has confiscated property corresponding to the loss suffered by a crime victim, they should be able to turn to the Chancellor of for compensation. However, it must be clarified that the victim is also entitled to com- pensation from confiscated means in cases where the means were confiscated from a money launderer but the victim only has a claim against the perpetrator of a predicate offence. If, in court proceedings in which a confiscation claim is examined, an injured party claims funds corresponding to means that are confis- cated, the court must examine in its judgment whether the injured party is entitled to the confiscated means. Such entitlement must be considered to exist if the injured party’s claim ‘reflects’ the confis- cated proceeds of crime. This would give injured parties the possi- bility to have their claims to confiscated means examined directly in criminal proceedings. Possibilities to secure proceeds of crime should be improved The possibilities to use coercive measures to ensure that the proceeds of crime do not disappear should be expanded in two ways. Firstly, seizure of funds – which can currently only be applied in cases of money laundering and financing of terrorism – should be made generally applicable. A new regulation on seizure of funds should there- fore be incorporated into the Swedish Code of Judicial Procedure. Secondly, it is proposed that confiscation of individualised property be permitted to a considerably greater extent than at present. Under the current regulations, the prosecutor must prove that particular property derives entirely from one or more offences for it to be con- fiscated. Under the proposals, confiscation of individualised property would be possible as long as the value of the particular property does not exceed the value of the proceeds of crime. If there are special grounds, confiscation of property would be possible even if the value of the property exceeds the proceeds of crime. In the latter case, however, the excess value would be repaid to the person affected by the confiscation. The increased possibility to confiscate individual- ised property would also correspondingly increase the possibilities to use seizure for the purposes of confiscation. In this context, it should be mentioned that – even though it does not entail any changes to the regulations that directly concern the possibilities to secure confiscation – the fact that it would also be possible to confiscate proceeds of crime in many cases where they correspond to loss occasioned to an individual would also affect how the regulations on coercive measures are used. Among other things, the system would be simpler and more comprehensible. This change would mean that prosecutors can focus on the coercive measures that can be used to secure confiscation. The Swedish Criminal Code regulations on confiscation should also apply in special criminal law The Inquiry proposes that the Swedish Criminal Code regulations on confiscation should also apply in relation to criminal law statutes outside the Criminal Code. On this basis, most of the existing con- fiscation regulations in special criminal law can be removed. How- ever, certain special criminal law confiscation provisions – including those specifically tailored to their particular area, and provisions that are used frequently and where there is established case-law – should remain in place. The provisions that are retained in special criminal law should be applied in the first instance, i.e. they should take prece- dence over the Swedish Criminal Code regulations, but they should not be exclusively applicable. The Swedish Criminal Code regulations should thus apply subsidiarily. A new Chapter 36 with clearer and simpler regulations should be introduced A new Chapter 36 with clearer and simpler confiscation regulations should be introduced. The new elements should include: –a new Swedish term for proceeds of crime (brottsvinster rather than utbyte av brott); –the different forms of confiscation should be named so as to be more easily identified; –each form of confiscation should have its own provision, stating from whom confiscation can take place; –a new presumption regulation should be introduced, outlining how to determine who owns the property to be confiscated; –confiscation of individualised property should be possible to a greater extent than previously (see section Possibilities to secure proceeds of crime should be improved above); –a uniform regulation should be introduced, whereby confiscation will be waived if it would be manifestly unreasonable. A new procedural act should be introduced A new procedural act should be introduced, outlining the provisions that apply in actions for confiscation and corporate fines brought against someone who is not accused of an offence. If an action is brought against someone who is accused of an offence, the criminal proceedings regulations in the Swedish Code of Judicial Procedure should apply instead. The special procedural act would more clearly outline the frame- work for confiscation proceedings and contain all regulations that are key from a practical standpoint. The procedural act would also contain the fundamental regulations concerning investigation of non- conviction-based confiscation. 1.1Förslag till lag (2023:000) om rättegången i vissa fall vid förverkande och företagsbot1 Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om förfarandet vid pröv- ning av en fråga om förverkande eller företagsbot som rör någon som inte är tilltalad för brott. Lagen innehåller också bestämmelser om utredningen i dessa situationer samt om tredje mans rätt i vissa avseenden. 2 § Om frågan om förverkande eller företagsbot rör någon som är tilltalad för brott som ska prövas i samma rättegång tillämpas de reg- ler i som gäller för prövningen av åtalet. Bestäm- melserna om tredje mans rätt i 2 kap. 8 § i denna lag ska dock också tillämpas. 2 kap. Om utredningen Utredningen vid andra former av förverkande än självständigt förverkande av brottsvinster och vid företagsbot 1 § Vid utredning som avser andra former av förverkande än själv- ständigt förverkande av brottsvinster gäller regler om brottmål. 1Lagen ersätter lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid för-verkande m.m., se bilaga 3, och lagen (2008:369) om förfarandet vid förverkande av utbyte av brottslig verksamhet i vissa fall, se bilaga 4. Utredningen vid självständigt förverkande av brottsvinster 2 § En utredning om självständigt förverkande av brottsvinster får inledas om det finns anledning att anta att viss egendom helt eller delvis härrör från brottslig verksamhet. 3 § Beslut att inleda utredning om självständigt förverkande av brottsvinster fattas av åklagaren eller, om det är fara i dröjsmål och det skäligen kan befaras att egendom annars kommer att undan- skaffas, av . Beslut av ska anmälas till åklagare, som skyndsamt ska pröva om utredningen ska fortgå och vidtagna åtgärder bestå. 4 § En utredning av självständigt förverkande av brottsvinster leds av åklagaren med biträde av och, i vissa fall, Säker- hetspolisen och . Åklagaren får uppdra åt en polisman eller tjänsteman vid nämnda myndigheter att vidta en viss åtgärd som hör till utredningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet. 5 § Vid en utredning om självständigt förverkande av brottsvinster ska 1.utredas vem som äger eller med tillämpning av 36 kap. 15 § ska anses äga egendomen, 2.övervägas om det finns tillräckliga skäl att väcka talan om egen- domens förverkande, samt 3.utredningen förberedas så att bevisningen kan förebringas vid huvudförhandling i ett sammanhang.