sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — och påpekar här att ur miljösynpunkt är gräns- dragningen mellan olika typer av regler ofta tämligen ointressant, eftersom bevarandet av biologisk mångfald och skyddet för andra naturvärden inte endast beror på den särskilda lagstiftningen om naturskydd, utan även på regler om fysisk planering och kontroll av olika slags verksamheter och åtgärder: förorenande verksamhet (9 kap. ), markavvattning och andra vattenverksamheter (11 kap. ), skogsskötsel (skogsvårdslagen), byggande av vägar (väg- lagen), användning av fordon i naturen (terrängkörningslagen och vattenskoterförordningen), jakt och fiske (jaktlagen och fiskelagen) med mera.41 2 kap. , hänsynsreglerna och lyfter fram det grundläggande viktiga i att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. har ett brett till- lämpningsområde. Reglerna omfattar alla slags verksamheter och åt- gärder, oavsett om dessa leder till förorening, fysiska skador, misshus- hållning med naturresurser eller andra ingrepp. 39SOU 2017:63, Miljötillsyn och sanktioner – en tillsyn präglad av ansvar, respekt och enkelhet, s. 197. 40Michanek och () Den svenska miljörätten, s. 210. inte uttryckligt i 2 kap. , men det ingår i begreppet miljö som används i reglerna. Miljöbegreppet i är mycket vitt och omfattande och kan härledas ur mål i 1 kap. 1 § där det anges att Bestämmelserna i denna balk syftar till att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. En sådan utveckling bygger på insikten att naturen har ett skyddsvärde och att människans rätt att förändra och bruka naturen är förenad med ett ansvar för att förvalta naturen väl. Av propositionen framgår att en grundtanke i är att vi som lever nu inte får ägna oss åt en livsföring som skadar miljön och utarmar naturresurserna, att livsbetingelserna för det biologiska livet ska upprätthållas till gagn för framtidens värld, samt att naturen inte bara utgör livsmiljö för människan utan dessutom har ett eget skydds- värde. Detta utgör enligt propositionen en del av vad som kan sägas utgöra en hållbar utveckling.42 Målregeln i balken framhåller att hållbar utveckling förutsätter skydd för naturvärden. Regeln innehåller två etiska utgångspunkter, där den ena är att naturen som sådan har ett skyddsvärde.43 Natur- skydd i sig är alltså tillräckligt – skyddsbehovet behöver inte moti- veras utifrån mänskliga behov, och tillämpning av balken förutsätter inte att människan drabbas eller kan drabbas.44 Det är dock oklart i vilken utsträckning skadeståndsreglerna i balken medger ersättning om enbart ekologiska värden skadats. Den andra etiska utgångs- punkten är att människans rätt att bruka naturen är förenad med ett förvaltaransvar. Ägaren till en fastighet har inte rätt att bruka fastig- heten för att enbart tillgodose sina egna intressen, utan ska även för- valta naturresurserna för kommande generationers behov.45 Det finns emellertid, som påpekas av /, en vik- tig rättslig skillnad mellan lagstiftning gällande naturskydd (”gröna frågor”) respektive miljöskydd (”blå frågor”), som hänger samman med möjligheterna till ersättning respektive tillämpningen av föro- renaren-betalar-principen. Vi återkommer till detta i kapitlet om ersätt- 1997/98:45 Miljöbalk. Del 2 s. 7. 43Jfr ingressen till Konventionen om biologisk mångfald, CBD, där det redan i första meningen framgår att de fördragsslutande parterna är medvetna om det inneboende värdet av biologisk mångfald. 44Michanek och a.a., s. 210. ning och då framför allt i samband med att 2 kap. 15 § regeringsfor- men behandlas. Reglerna i 2 kap. är bindande för var och en. Det innebär till att börja med att var och en är skyldig att beakta och tillämpa hänsynsreglerna, både i det dagliga livet och vid bedrivandet av näringsverksamhet. Det gäller oavsett om någon myndighet har föreskrivit särskilda krav eller inte. Därtill kommer att reglerna kan läggas till grund för tillsynsmyndigheternas beslut om förelägganden och förbud. Reglerna tillämpas också av prövningsmyndigheten när den prövar tillstånd, tillåtlighet, godkännande eller dispens. Skyldig- heten att följa hänsynsreglerna i 2 kap. gäller för alla verk- samheter och åtgärder som inte faller utanför kapitlets tillämpnings- område, det vill säga en åtgärd som inte är av försumbar betydelse i det enskilda fallet. Detta innebär att hänsynsreglerna blir tillämpliga i fråga om ett stort antal sinsemellan olikartade företeelser. Alla typer av åtgärder som kan få betydelse för de intressen balken avser att skydda omfattas. I vissa fall är det inte bara själva åtgärden eller verksamheten som kan få hälso- eller miljökonsekvenser, utan en an- läggning i sig kan ha betydelse för de värden balken värnar om. Så kan en väg, oavsett trafiken på den, ha betydelse för exempelvis land- skapsbilden, tillgängligheten till naturen eller vissa arters livsmiljö.46 De äldsta formerna av områdesskydd är nationalparker och den äldre skyddsformen naturminnesmärken, som båda tillkom 1909. Där- efter har områdesskyddet kompletterats med ytterligare skyddsfor- mer och omfattar 7 kap. ett antal olika typer av områdesskydd, med delvis olika syften. Det varierar också vilken myndighet som har bemyndigande att inrätta de olika formerna av skydd. Utöver de olika skyddsformerna finns också vissa andra be- stämmelser i 7 kap, exempelvis reglering av fartyg som får bedriva marinvetenskalig forskning inom svenskt sjöterritorium, men dessa beskrivs inte här. •Nationalparker: kan endast inrättas av regeringen, efter medgivande, på statligt ägd mark. Syftet ska vara att bevara ett större sammanhängande område av en viss landskapstyp i dess 1997/98:45 Miljöbalk, del 1, s. 207. naturliga tillstånd eller i väsentligt oförändrat skick. Det finns 30 nationalparker, där Sarek och Sjöfallet tillsammans med flera andra inrättades . Den senast tillkomna natio- nalparken är sjön i , som bildades . •Naturreservat: länsstyrelse eller kommun kan inrätta sådana på offentligt ägd mark eller mark med andra ägandeformer. Syftet ska vara att bevara biologisk mångfald, vårda och bevara värde- fulla naturmiljöer eller tillgodose behov av områden för frilufts- livet. fanns det 5 111 naturreservat i landet, varav 4 642 stat- liga och övriga kommunala47. •Kulturreservat: länsstyrelse eller kommun kan inrätta sådana en- ligt samma bestämmelser som för naturreservat, i syfte att bevara värdefulla kulturpräglade landskap. •Naturminnen: länsstyrelse eller kommun kan inrätta sådana för ett särpräglat naturföremål som behöver skyddas eller vårdas sär- skilt. Skyddet får även omfatta det område på marken som krävs för att bevara naturföremålet och ge det behövligt utrymme. Dagens naturminnesskydd är i princip detsamma som de naturminnes- märken som kunde skyddas med stöd av lag. Det finns över 1 500 sådana naturminnen i form av exempelvis jätte- grytor, stora träd eller stenblock. •Biotopskydd: regeringen får besluta att små mark- eller vatten- områden som är värdefulla livsmiljöer för hotade djur- eller växt- arter, eller som annars är särskilt skyddsvärda, ska utgöra biotop- skyddsområden. Skyddet är uppdelat i två former: det generella biotopskyddet gäller för samtliga lätt igenkännbara områden av ett visst slag, exempelvis alléer och stenmurar i odlingslandskapet, medan den andra formen av biotopskydd måste beslutas i varje enskilt fall av , eller en kommun, exem- pelvis olika typer av skog eller annan naturmark. Beskrivningar av vilka biotoper som är generellt skyddade, och vilka som kan skyd- das genom enskilda beslut, finns i förordning (1998:1252) om om- rådesskydd enligt m.m. Biotopskydd som beslutas i enskilda fall har vanligen inrättats av , som har inrättat 8 615 sådana områden i skogsmark. 47Naturvårdsverkets webbplats: /Sa-mar-miljon/Statistik-A-O/ naturreservat-antal-och-areal. •Djur- och växtskyddsområde: länsstyrelse eller kommun kan in- rätta sådana om det utöver förbud enligt 8 kap. 1 och 2 §§ miljö- balken eller enligt jakt- och fiskelagstiftningen behövs särskilt skydd för en växt- eller djurart inom ett visst område. Skyddet gäller främst allmänhetens eller markägarens rätt att uppehålla sig inom området. Det finns 973 sådana områden i , där flertalet gäller fågelskydd (925) eller skydd för säl och andra djur (47)48. Endast ett av områdena är avsatt för växtskydd. •Strandskydd: generellt strandskydd gäller 100 m från strandlinjen på land och i vattnet. Syftet med skyddet är att långsiktigt trygga förutsättningarna för allemansrättslig tillgång till strandområden samt att bevara goda livsvillkor för djur- och växtlivet på land och i vatten. får i det enskilda fallet besluta att utvidga strandskyddsområdet till högst 300 m från strandlinjen, om det behövs för att säkerställa något av strandskyddets syften. •Miljöskyddsområde: regeringen får förklara ett större mark- eller vattenområde som miljöskyddsområde, om det krävs särskilda föreskrifter på grund av att området är utsatt för föroreningar. •Vattenskyddsområde: länsstyrelse eller kommun får inrätta sådana till skydd för en grund- eller ytvattentillgång som utnyttjas eller kan antas komma att utnyttjas för vattentäkt. •Natura 2000: områden som är särskilt skyddade genom reger- ingens beslut enligt EU:s fågel- eller livsmiljödirektiv. •Ordningsföreskrifter: föreskrifter om rätten att färdas och vistas kan utfärdas inom ett område som är skyddat enligt 7 kap. miljö- balken. Områdesskydd kan införas för både land- och vattenområden. Alla skyddade områden framgår av dels kartverktyg Skyddad natur49, dels kartverktyg Skogens pärlor50.Det svenska skyddet av landområden har en tyngdpunkt på vad som inom konventionen om biologisk mångfald (ursprungligen utifrån , IUCN) kategoriseras som strikta 48Naturvårdsverket , utdrag ur databas. 49Naturvårdsverkets webbplats: (). 50Skogsstyrelsens webbplats: /sjalvservice/karttjanster/skogens- parlor/ (). naturreservat, antingen i form av så kallad vildmark (kategori I b. wil- derness area) eller i form av nationalparker (kategori II. national park).51 Innebörden av det är ett fokus på icke-brukande och icke-skötsel inom skyddade områden i Sverige.52 är av landyta formellt skyddad53 som nationalpark, naturreservat, naturvårdsområde, biotopskyddsom- råde eller Natura 2000-område.54 Andra länder, exempelvis (13,skyddade områden) och (21,skyddade områden) har en ännu mer diversifierad uppsättning av former för skydd, vilket i många fall ger möjlighet för mer brukande i de skyddade områdena. I exempelvis (cirka 27,6 pro- cent skyddade områden) och i (skyd- dade områden) utgörs en stor del av den skyddade landytan av över- gripande skydd, som tillåter en hög grad av brukande. Skillnaderna i skyddsformer gör det svårt att jämföra länderna enbart baserat på procentsatser.55 Enligt områdesskyddsförordningen har det cen- trala ansvaret för områdesskyddet (med undantag ifråga om kultur- reservat då det är ), medan har det centrala ansvaret för biotopskyddsområden och Havs- och vatten- myndigheten har det centrala ansvaret för vattenskyddsområden och det centrala vägledningsansvaret för områdesskydd som syftar till bevarandet av havs- eller vattenmiljöer eller grundvatten. Länssty- relsen ansvarar i länet för områdesskyddet. Har kommunen förord- nat om områdesskydd är det dock kommunen som ansvarar för det. ansvarar i länet för biotopskyddsområden.56 51Inom Konventionen för biologisk mångfald definieras skyddade naturområden som ett geo- grafiskt avgränsat område som är avsatt eller reglerat och skött för att uppnå särskilda be- varandemål. Angående IUNC:s kategorier, se avsnitt 4.3 om och dess sex kategorier av skydd. Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning, s. 28. 53OECD (2020), Protected areas (indicator). doi: 10.1787/112995ca-en (Accessed on 30 2020). Även inomstatliga överenskommelser och markersatta områden som saknar beslut betraktas som formellt skyddad skog ([2019] Statistik om formellt skyddad skogsmark, frivilliga avsättningar, hänsynsytor samt improduktiv skogsmark Redovisning av regeringsuppdrag RAPPORT 2019/18 – DNR 2018/4167 s. 13). 54Statistiska centralbyrån (2019), Markanvändningen i , s. 163. 55Siffrorna rörande andel skyddade områden för olika länder är hämtade från (2020), Protected areas (indicator). doi: 10.1787/112995ca-en (Accessed on 30 2020); uppgif- terna om skillnader i tillåten aktivitet för olika länder är hämtade från SOU 2012:15. Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning, s. 28. 562 § förordningen (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m. Enligt 33–33 b §§ områdesskyddsförordningen ska föra ett så kallat naturvårdsregister över beslut som fattas enligt 7 kap. och andra förhållanden på naturvårdens område. Härutöver ska ska föra ett sammanfattande nationellt register över sådana beslut och förhållanden som ingår i naturvårdsregister. Efter hörande av Havs- och vattenmyndigheten, och får med- dela föreskrifter om sådana naturvårdsregister. Sådana föreskrifter har meddelats genom NFS 2015:1 föreskrifter om regi- strering av beslut enligt 7 kap. . I områdesskyddsförordningen finns också vissa allmänna regler om förfarandet i ärenden enligt 7 kap. . Där finns till exempel regler om innehållet i ansökan om tillstånd och dispens samt regler för kungörelser, föreläggande för sakägare att yttra sig i vissa fall, samråd mellan myndigheter (bland annat och geologiska undersökning) och om skyldighet att översända vissa beslut till olika myndigheter. Områdesskydd kan också inrättas genom civilrättsliga naturvårds- avtal. Naturvårdsavtal är ett tidsbegränsat civilrättsligt avtal mellan det allmänna och en markägare, som kan reglera avstående av visst bruk, exempelvis skogsbruk, eller att myndigheten eller kommunen får vidta vissa naturvårdande åtgärder på fastigheten. Den rättsliga regleringen är begränsad till det som i allmänhet gäller för avtal samt för nyttjanderätter enligt jordabalken.57 I skogspolitiken omnämns naturvårdsavtal första gången i förarbetena till skogspoli- tiska beslut, då under beteckningen civilrättsliga avtal. De första naturvårdsavtalen med staten som part ingicks under våren 1994.58 Ett naturvårdsavtal gäller naturvården. finns också möj- lighet att teckna avtal för områden med höga sociala värden.59 Er- farenheterna av dessa avtal har varit goda, men eftersom det är ett civilrättsligt avtal blir det inte automatiskt gällande mot en ny ägare 57SOU 2020:73, Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen, s. 219 ff. 59Skogsstyrelsen (2019) Statistik om formellt skyddad skogsmark, frivilliga avsättningar, hän- synsytor samt improduktiv skogsmark Redovisning av regeringsuppdrag. Rapport 2019/18 – DNR 2018/4167 s. 35. av fastigheten, inte ens om denne vid köpet hade vetskap om avtalet. I samband med ikraftträdande fick dessa avtal därför sin särskilda lagreglering i jordabalken.60 Naturvårdsavtal likställs enligt 7 kap. 3 § andra stycket jordabalken vid en nyttjanderätt: Vad fastighetsägaren enligt en skriftlig överenskommelse med staten eller en kommun angående naturvården inom ett visst område (natur- vårdsavtal) förbundit sig att tillåta eller tåla skall vid tillämpningen av denna balk och andra författningar i sin helhet anses som en nyttjanderätt.61 Naturvårdsavtal för statens räkning tecknas av och (i regel via länsstyrelserna). och länsstyrelserna kan teckna naturvårdsavtal avseende samtliga ägoslag och naturtyper. tecknar normalt naturvårdsavtal för mark som omfattas av skogsvårdslagens bestämmelser.62 Naturvårds- avtal kan inte tecknas än 50 år.63 I övrigt regleras avtalet av avtalslagen64. Enligt befintligt bemyndigande i 8 kap. 1 § har reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela bland annat föreskrifter om förbud att inom landet eller del av landet störa vilt levande djur. Enligt bemyndigandet får sådana föreskrifter meddelas om det finns risk för att en vilt levande djurart kan komma att försvinna eller utsättas för plundring, eller om det krävs för att uppfylla internationella åtaganden om skydd av en sådan art. Förbudet får dock inte gälla fall då ett djur måste störas till försvar mot angrepp på person eller värdefull egendom. En anknytande bestämmelse finns i 7 kap. 12 § som, om det utöver förbud bland annat enligt 8 kap. 1 § behövs särskilt skydd för en djurart inom ett visst område, ger eller kommunen möjlighet att meddela föreskrifter som inskränker rätten till jakt eller fiske, eller allmänhetens eller markägarens rätt att uppe- hålla sig inom området. Bestämmelsen ger alltså möjlighet att begränsa 60SOU 2020:73, s. 219 ff. 637 kap. 5 § jordabalk (1970:994). 64Lagen (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhetsrättens område. rätten att uppehålla sig i ett område. Den riktar sig på detta vis inte endast mot markägare och innehavare av särskild rätt, utan också mot allmänheten, där den kan leda till inskränkningar i allemansrätten.65 Vanliga motiv för att inrätta sådana områden är att skydda fåglars häckningsområden under häckningstid (fågelskyddsområde) eller sälars uppehållsplatser (sälskyddsområde). För kolonihäckande sjö- fåglar är fågelskyddsområde ofta ett bra skyddsinstrument.66 Natura 2000 – skydd av arters livsmiljöer I 7 kap. 27–29 b §§ behandlas sådana särskilda skyddade områden som avses i fågeldirektivet och livsmiljödirektivet. I 7 kap. 27 § behandlas den förteckning över naturområden som ska ligga till grund för ytterligare åtgärder till skydd för områdena och de arter som håller till där. De områden som anges i 1 och 2 punkten har ett särskilt skydd enligt 7 kap. 28 a och 28 b §§. Skydd inträder så snart området förtecknats och består så länge som om- rådet finns kvar på förteckningen. Om en verksamhet eller åtgärd på ett betydande sätt kan påverka miljön i ett naturområde som är förtecknat enligt punkterna 1 eller 2 i 27 § så krävs tillstånd för verksamheten eller åtgärden.67 Tillstånd får endast lämnas om verksamheten eller åtgärden, ensam eller till- sammans med andra pågående eller planerade verksamheter eller åt- gärder, inte kan skada den livsmiljö eller de livsmiljöer i området som avses att skyddas, och inte heller medför att den art eller de arter som avses att skyddas utsätts för en störning som på ett betydande sätt kan försvåra bevarandet av arten eller arterna i området.68 Det finns restriktiva möjligheter till undantag då tillstånd ändå kan lämnas, sådant beslut fordrar regeringens tillåtelse.69 65Bengtsson et al. (2020) (version 19), kommentaren till 7 kap. 12 § som också påpekar att det alltså kan bli fråga om normgivning, dock utan att sådan delegation har skett som föreskrivs i 8 kap. 11 § regeringsformen om delegation till regeringen eller myndig- het som regeringen bestämmer. 66Landgren; Fågelskyddsområden i , – Förslag till revidering, Rap- port 2007:17, s. 18. 677 kap. 28 a § . Tillstånd krävs dock inte om verksamheten eller åtgärden direkt hänger samman med eller är nödvändiga för skötseln och förvaltningen av det berörda området. 687 kap. 28 b § . 697 kap. 29 § . 8 kap. : skydd av arter 8 kap. innehåller inte några direkt tillämpliga materiella bestämmelser om artskydd utan bestämmelserna bemyndigar reger- ingen eller myndighet som regeringen bestämmer att ge olika före- skrifter rörande artskydd. Den närmare regleringen finns i artskydds- förordningen. Bestämmelsen i 8 kap. 1 § avser skydd för djur medan 8 kap. 2 § avser skydd för växter. I båda fallen delegeras beslutanderätten till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Avslutningsvis påpekas i 1 § att särskilda bestämmelser gäller för dödande eller fångst av vilt levande däggdjur och fåglar samt arter som omfattas av fiskereglerna, när åtgärden är att hänföra till jakt eller fiske. Jaktlagen70 innehåller regler bland annat om fre- dande av vilt, det vill säga vilda däggdjur eller fåglar71 jämte dessas ägg och bon72, samt om viltvård i syfte att bevara och utveckla landets viltbestånd73. Fiskelagen74 gäller verksamhet som syftar till att fånga eller döda fritt levande fisk75 samt vattenlevande blötdjur och kräft- djur.76 I fiskelagen finns bland annat regler om fiskets bedrivande och att hänsyn ska tas till naturvårdens intressen.77 I 8 kap. 3 och 4 §§ finns bemyndiganden rörande utsättning, in- försel, transport, med mera av arter samt åtgärder mot invasiva främ- mande arter, medan 5 och 6 §§ gäller tillträde till genetiska resurser enligt Nagoyaprotokollet under konventionen om biologisk mång- fald (CBD). Kapitlet avslutas med att det i 7 § anges att beslut i en- skilda fall, enligt kapitlets bestämmelser, ska gälla även om de överklagas. Fridlysningsregler, en precisering av hänsynsreglerna Domstolarna har meddelat ett relativt stort antal avgöranden som har betydelse för tolkningen av fridlysningsbestämmelserna. Bland de mer framträdande avgörandena kan nämnas MÖD 2013:13 Holmsjöåsen, MÖD 2014:47 Vindkraft Bottorp, MÖD 2014:48 och 70Jaktlag (1987:259). 712 § jaktlag (1987:259). 723 § jaktlag (1987:259). 734 § jaktlag (1987:259). 74Fiskelag (1993:787). 755 § fiskelag (1993:787). 764 § fiskelag (1993:787). 7720 § fiskelag (1993:787). MÖD 2015:3 Örndalen. I praxis har fridlysningsreglerna kommit att ses som en precisering av hänsynsreglerna i 2 kap. miljöbalken.78 Pröv- ningen ska göras med beaktande av planerade försiktighetsmått och med tillämpning av relevanta bestämmelser i artskyddsförordningen. Leder prövningen fram till att verksamheten inte kommer i konflikt med fridlysningsbestämmelserna lägger inte förbuden hinder i vägen. Om prövningen i stället leder fram till att verksamheten, trots för- siktighetsmått, kommer i konflikt med fridlysningsbestämmelserna blir en dispensprövning aktuell. Saknas då förutsättningar för dispens är verksamheten olämpligt lokaliserad och därmed inte tillåtlig enligt hänsynsbestämmelserna i 2 kap. . Att artskyddsförordningen ska ses som en precisering av allmän hänsyn är inte något nytt tankegods. Mark- och praxis kan ses i ljuset av den diskussion kring särskilda hänsynsregler avseende biologisk mångfald som fördes i samband med miljöbal- kens införande. Regeringen framhöll att någon särskild regel avse- ende biologisk mångfald inte behövdes, eftersom skydd mot utarm- ning av den biologiska mångfalden ingår i skyddet för människors hälsa och miljön.79 föreslog i alla fall att en ny hänsynsregel till skydd för den biologiska mång- falden skulle införas i 2 kap. . Enligt Miljöbalkskommit- tén skulle den föreslagna regeln inte innebära någon ändring i sak, utan endast ett förtydligande av vilka krav som redan gäller och nivån på kraven. Den föreslagna bestämmelsen skulle, enligt kommittén, kunna fungera som en hjälpbestämmelse till 2 kap. 3 § genom att för- tydliga skyddet för det som är särskilt hänsynskrävande.80 I den följande propositionen konstaterade regeringen att det är möjligt att med stöd av den allmänna hänsynsregeln i 2 kap. 3 § miljö- balken kräva att verksamheter anpassas så att de inte försämrar livs- betingelserna för djur och växter, samt att detta gäller alla arter och livsmiljöer. Emellertid, konstaterade regeringen, var det oklart i vil- ken utsträckning sådana krav verkligen har ställts.81 Vidare konstate- rade regeringen att skyddet för den biologiska mångfalden är cen- tralt för regeringens miljöpolitik, vilket bland annat kommit till uttryck genom ett sextonde miljömål om biologisk mångfald. Dock befarade regeringen att ett förtydligande i 2 kap. kan riskera att 78Se exempelvis MÖD 2013:13. 1997/98:45, Miljöbalk, del 1, s. 206. 2005/06:182, sanktionssystem m.m., s. 127 ff. 81Prop 2005/06:182 s. 129. leda till en tolkning som innebär att växt- och djurlivet får ett svagare skydd, genom att det kan skapa osäkerhet om hur det befintliga skyd- det enligt 2 kap. 3 § och den föreslagna bestämmelsen ska förhålla sig till varandra.82 Regeringens bedömning blev således att den av föreslagna hänsynsregeln till skydd för den biolo- giska mångfalden inte borde genomföras.83