sou · H9B347d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Till skillnad från vad som gäller enligt hittillsvarande praxis (se avsnitt 5.4) anser vi därför att bygg- nadsnämnden inom ramen för ett förhandsbesked även bör kunna pröva bl.a. frågor som rör ändrad användning, t.ex. om en byggnad får tas i anspråk för ett väsentligt annat ändamål. Vad som byggnads- nämnden då har att pröva är om det nya användningsändamålet är lämpligt lokaliserat. De materiella förutsättningarna för förhandsbesked behandlas nedan i avsnitt 7.18.15. Bestämmelsen finns i 9 kap. 23 § PBL. 7.12.1Krav på rivningslov i ett område som omfattas av en detaljplan Förslag: Det ska i ett område som omfattas av en detaljplan krävas rivningslov för att riva 1.en byggnad eller en del av en byggnad, 2.hela eller del av en sådan annan anläggning än en byggnad som a) i detaljplanen omfattas av krav på rivningslov eller ett för- bud mot rivning, eller b)är en sådan särskilt värdefull anläggning som avses i 8 kap. Det ska dock inte krävas rivningslov om byggnaden eller bygg- nadsdelen 1. har uppförts med stöd av ett tidsbegränsat bygglov eller ett bygglov för ändamål av säsongskaraktär, eller 2. får uppföras utan bygglov och byggnaden inte är en sådan särskilt värdefull byggnad eller ligger inom ett sådant särskilt värde- fullt bebyggelseområde som avses i 8 kap. 13 §. Det ska inte heller krävas rivningslov om åtgärden är nödvän- dig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. Rivningslovsplikt i ett område som omfattas av en detaljplan I 9 kap. 10 § PBL anges att det som huvudregel krävs rivnings- lov för att i ett område som omfattas av en detaljplan riva en byggnad eller en del av en byggnad. Vi har inte funnit skäl att föreslå någon ändring i denna del. I sammanhanget kan nämnas att det i praktiken ibland kan vara svårt att avgöra om en åtgärd är en sådan rivning som utlöser lovplikt eller inte. har det i praxis utvecklats principer som kan vara vägledande i det enskilda fallet och som bidrar till att tillämpnings- svårigheterna minskar. Vi har därför inte funnit det behövligt eller ändamålsenligt att i författning reglera vad som ska anses vara riv- ning och inte. Dagens rivningslovsplikt omfattar endast byggnad eller del av byggnad och således inte andra anläggningar än byggnader. att detta inte är en ändamålsenlig begränsning av rivningslovsplikten i förhållande till syftet med lovprövningen. Att åtgärder som om- fattas av krav på lov att uppföra inte omfattas av krav på lov att av- lägsna kan också uppfattas som inkonsekvent. Vissa anläggningar är en förutsättning för att byggnader för ett visst ändamål ska få bygg- lov och uppfylla vissa egenskapskrav, exempelvis bullerplank vid bo- städer och parkeringsplatser vid verksamheter. Andra anläggningar kan ha höga kulturhistoriska värden, exempelvis äldre skyltar, för siluetten värdebärande (”karaktärsstarka”) vattentorn198 och begrav- ningsplatser, liksom vissa moderna kulturarv i form av industri- anläggningar eller motsvarande.199 Vi föreslår därför att det även ska krävas rivningslov för att riva hela eller del av ett byggnadsverk, dock med den begränsningen att det ska vara fråga om ett sådant byggnads- verk som avses i 8 kap. 13 § PBL. Med vårt förslag kan man alltså skydda t.ex. enstaka plank i sig som värdefulla, men inte plank som så att säga är värdefulla för bebyggelsen (bebyggelseområdet) som sådan. som bör bevaras med hänsyn till omgivande bebyggelse får således i stället regleras i detaljplan eller områdesbestämmelser. Vi föreslår dessutom att det ska krävas rivningslov för att riva hela eller del av ett byggnadsverk som omfattas av ett förbud mot rivning eller krav på rivningslov i detaljplanen. Detta hänger delvis samman med att vi föreslår att kommunerna inte längre ska få reglera lovplikt i detaljplan och områdesbestämmelser (se avsnitt 7.5.4) och att vi i stället vill att ett rivningsförbud i detaljplan ska innebära ett krav på förprövning. Vi behåller dock hänvisningen till de bestämmelser om rivningslovsplikt som finns i befintliga planer, så att de även fram- gent får genomslag. Bestämmelser i plan om undantag från lovplik- ten (nuvarande 4 kap. 15 § 2 och 9 kap. 10 § första stycket 1 PBL) kommer dock att med våra förslag upphöra att gälla (se kapitel 8). 198Det finns dock exempel i praxis på att vattentorn betraktats som byggnad i rivningslovs- hänseende, se MÖD:s dom i mål nr P 6099-17. 199Jfr t.ex. antenner/på radiostationen i Grimeton, som utsetts till världsarv av , se , hämtad . Jfr vidare /kulturarv/ modernt-kulturarv/. Vi föreslår vidare ett antal undantag från rivningslovsplikten. För det första bör inte lov krävas om byggnaden eller byggnadsdelen har uppförts med stöd av ett tidsbegränsat lov eller ett bygglov för ända- mål av säsongskaraktär. Här är fråga om en kodifiering av vad som anses gälla , vilket innebär en ökad tydlighet i rättstillämp- ningen. Det handlar helt enkelt om olika typer av tillfälliga åtgärder, där det finns en återställningsskyldighet i samband med att lovet inte längre gäller. Rivningen och eventuella konsekvenser av den har så- ledes förutsatts redan då lovet för själva uppförandet beviljades. Vidare bör inte rivningslov krävas för rivning av en byggnad eller byggnadsdel som inte omfattas av krav på lov vid uppförandet. Detta ska dock gälla endast under förutsättning att byggnaden inte är en sådan särskilt värdefull byggnad eller ligger inom ett sådant särskilt värdefullt bebyggelseområde som avses i 8 kap. 13 § PBL, eftersom ett sådant område kan påverkas även av rivning av sådana byggnader på ett sådant sätt att en förprövning är befogad. Detta korrespon- derar delvis med nuvarande 9 kap. 10 § andra stycket PBL, av vilket följer att det inte krävs rivningslov om byggnaden eller byggnads- delen får uppföras utan bygglov (och kommunen i detaljplanen eller områdesbestämmelserna inte har bestämt att det krävs rivningslov). I vårt utredningsarbete har vidare framkommit att det råder oklarhet om lov krävs när åtgärden i fråga är nödvändig för att upp- fylla ett föreläggande enligt 11 kap. PBL. Det kan t.ex. handla om ett rättelseföreläggande enligt 11 kap. 20 § PBL som innebär att adres- saten måste riva en del av en byggnad, men det kan även handla om ett egentligt rivningsföreläggande (11 kap. 21 § PBL) eller ett åtgärds- föreläggande (11 kap. 19 § PBL). I praxis förutsätts ofta ett sådant föreläggande ”konsumera” själva rivningslovsplikten; förutsättningarna för de förelagda åtgärderna och konsekvenserna av dem förutsätts ha prövats genom utfärdandet av föreläggandet. Det finns dock inte i författning något undantag från krav på rivningslov för åtgärder med anledning av sådana före- lägganden. Förelägganden bör dock hanteras så skyndsamt som möjligt. Be- hovet av en rivningslovsprövning i dessa situationer torde dessutom vara förhållandevis marginellt; även i annan offentligrättslig lagstift- ning finns bestämmelser om att tillståndsplikt kan bortfalla vid t.ex. brådskande reparationsåtgärder.200 har vidare framfört att ett annat problem i samman- hanget är att det i detaljplaner kan finnas bestämmelser som reglerar förbud mot rivning och som kan utgöra hinder mot verkställighet av ett föreläggande.201 Med vårt förslag undanröjs onödiga diskussioner om adressatens möjlighet att rättsligt efterkomma ett sådant före- läggande. innebär det att frågan om hur rivningsåtgärden förhåller sig till gällande plan i stället får prövas redan i tillsynsärendet, som en del i om det finns förutsättningar för ett föreläggande eller inte. Det finns således inte skäl att låta ett föreläggande generellt över- trumfa planbestämmelser, vilket dessutom knappast hade varit för- enligt med planmonopolet (1 kap. 2 § PBL). har vidare också framhållit att det däremot finns ett be- hov för samhället att ha insyn över att samhällskraven följs även vid en rivning med anledning av ett föreläggande. Detta gäller framför allt för hantering och omhändertagande av farligt rivningsavfall.202 Kraven i 10 kap. PBL såvitt gäller genomförandet av rivningsåtgärder bör så- ledes inte ”konsumeras” av ett föreläggande (10 kap. 5 § PBL och nu- varande 6 kap. 5 § första stycket 1 PBF). Vi föreslår sammanfattningsvis en reglering som innebär att riv- ningslov – liksom marklov (se avsnitt 7.13) – inte bör krävas om åt- gärden är nödvändig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. PBL. Preciseringen av nödvändighetsrekvisitet bör lämpligen överlåtas åt rättstillämpningen. Bestämmelsen finns i 9 kap. 24 § PBL. 200Se t.ex. 4 kap. 5 § KML. 201Se tomter och förfallna byggnader (Rapport 2015:32) s. 16 f. 202Se tomter och förfallna byggnader (Rapport 2015:32) s. 16 f. 7.12.2Krav på rivningslov i ett område som inte omfattas av en detaljplan Förslag: Det ska i ett område som inte omfattas av en detaljplan krävas rivningslov för att riva 1.hela eller del av ett byggnadsverk som i områdesbestämmel- ser omfattas av krav på rivningslov eller ett förbud mot rivning, 2.hela eller del av ett sådant byggnadsverk som avses i 8 kap. 13 §, eller 3.hela eller del av en byggnad inom ett sådant särskilt värde- fullt bebyggelseområde som avses i 8 kap. 13 §. Det ska dock inte krävas rivningslov om åtgärden är nödvändig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. följer av 9 kap. 10 § PBL att utanför ett område med detaljplan, krävs rivningslov om kommunen i områdesbestämmelser har bestämt att ett rivningslov krävs. Eftersom vi föreslår att kommunerna inte längre ska få reglera lovplikt i detaljplan och områdesbestämmelser (se avsnitt 7.5.4), föreslår vi att lov ska krävas för rivning av hela eller del av ett byggnadsverk som omfattas av ett förbud mot rivning eller krav på rivningslov i områdesbestämmelser. Vårt förslag i denna del korresponderar med vad som gäller i ett område som omfattas av en detaljplan, dvs. att ett rivningsförbud i områdesbestämmelser ska innebära ett krav på förprövning. Vi behåller också hänvisningen till de rivningslovsbestämmelser som finns i befintliga områdesbestäm- melser, så att de även framgent får genomslag. Vi föreslår vidare – med samma motivering som har angetts ovan såvitt gäller i ett område som omfattas av en detaljplan – rivnings- lovsplikt för att riva hela eller del av ett sådant byggnadsverk som avses i 8 kap. 13 § PBL. Det handlar här om en utökad lovplikt i för- hållande till vad som gäller med hänvisning till det enskilda byggnadsverkets värden. Det bör vidare krävas lov för att riva hela eller del av en byggnad –inte byggnadsverk – inom ett sådant särskilt värdefullt bebyggelse- område som avses i 8 kap. 13 § PBL. Utanför detaljplanelagt område kommer det således att för rivningslovsplikt krävas så kvalificerade bevarandevärden som 8 kap. 13 § PBL förutsätter, vilket inte är fallet i ett område som omfattas av detaljplan. Avslutningsvis ska det – med hänvisning till motsvarande undantag i ett område som omfattas av en detaljplan – inte krävas rivningslov om åtgärden är nödvändig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. Bestämmelsen finns i 9 kap. 25 § PBL. 7.13.1Krav på marklov i ett område som omfattas av en detaljplan Förslag: Det ska i ett område som omfattas av en detaljplan krävas marklov för 1.schaktning eller fyllning om åtgärden ändrar höjdläget mer än och åtgärden inte är att höja eller sänka markytan till den nivå som har bestämts i detaljplanen, 2.sådana åtgärder som i detaljplanen omfattas av krav på mark- lov eller skydd enligt 4 kap. 10 § och åtgärden är a) trädfällning, b) skogsplantering, eller c) markåtgärder som kan försämra markens genomsläpplighet. Det ska dock inte krävas marklov för markåtgärder som för- sämrar markens genomsläpplighet om åtgärden är att anlägga gata, väg eller järnväg på mark som enligt detaljplanen får användas för Det ska heller inte krävas marklov om markåtgärden omfattas av ett bygglov eller om åtgärden är nödvändig för att följa ett före- läggande enligt 11 kap. Vi har i vårt utredningsarbete inte uppmärksammat några mer omfat- tande tillämpningssvårigheter vad gäller bestämmelserna om marklovs- plikt. Bestämmelserna genererar heller inte ett stort antal ärenden, bl.a. beroende på att flertalet marklovsfrågor hanteras inom ramen för bygglovsprövningen (se tabell 9.1). Den praxis som har utveck- lats synes också vara förhållandevis enhetlig och tydlig, vilket bidrar till att tillämpningssvårigheterna minskar. Av nuvarande 9 kap. 11 § PBL framgår att det krävs marklov för schaktning eller fyllning som inom ett område med detaljplan avse- värt ändrar höjdläget inom en tomt eller för mark inom en allmän plats, om inte kommunen har bestämt annat i detaljplanen. Om ett visst höjdläge för markytan är bestämt i detaljplanen, krävs dock inte marklov för att höja eller sänka markytan till den nivån. Under utredningsarbetet har framkommit att det i praktiken ofta är svårt att avgöra vad som är en avsevärd ändring av höjdläget. Då vår ambition är att lovplikten i så liten utsträckning som möjligt ska vara beroende av en bedömning i det enskilda fallet, bör ändringen som utlöser lovplikten i stället måttsättas direkt i författning. Vi föreslår att en schaktning eller fyllning ska omfattas av krav på marklov om åtgärden ändrar höjdläget mer än . Detta mått rimmar väl med Mark- och praxis på området, låt vara att domstolen har uttalat att en bedömning alltid måste göras i det enskilda fallet. Vi har övervägt en självständig lovplikt för markåtgärder som om- fattar större ytor, vilken skulle säkerställa en förprövning av sådana åtgärder som i och för sig inte ändrar höjdläget mer än . Utifrån vad som har framkommit under utredningsarbetet föreslår vidock inte en sådan lovplikt. Oacceptabel omgivningspåverkan som uppkommer härav, får i stället hanteras genom tillsyn. Liksom , ska det vidare inte krävas marklov för att höja eller sänka markytan till den nivå som har bestämts i detaljplanen. Av nuvarande 9 kap. 12 § PBL framgår vidare att det krävs mark- lov, om kommunen har bestämt det i detaljplanen, för trädfällning, skogsplantering, och markåtgärder som kan försämra markens genom- släpplighet. I och för sig kan även t.ex. skogsvårdslagen och miljö- balken (jfr bl.a. 7 kap. 10 § och 12 kap. 6 § MB) vara tillämplig på trädfällning och skogsplantering. Det är dock enligt vår mening an- geläget att i förekommande fall behålla en förprövning på denna typ av åtgärder, eftersom de kan ha stor betydelse i den fysiska planer- ingen genom deras påverkan på exempelvis landskapsbild, naturvär- den och dagvattenhantering. gäller vidare lovplikt – om det har bestämts i detaljplanen – för markåtgärder som kan försämra markens genomsläpplighet. Egentligen är det enligt vår mening mer konsekvent att i lovplikts- hänseende i stället reglera ändringen av genomsläppligheten för att därefter pröva en eventuell försämring vid själva lovprövningen. har dock stannat för att inte föreslå några ändringar i denna del, dels då det inte framkommit något angeläget behov härav, dels då bestäm- melsen infördes så sent som den 1 augusti 2018.203 Vi gör bedömningen att marklov även fortsättningsvis bör krävas för trädfällning, skogsplantering eller markåtgärder som kan för- sämra markens genomsläpplighet, om kommunen enligt äldre bestäm- melser bestämt om sådan lovplikt i detaljplanen. Eftersom vi föreslår att kommunerna inte längre ska få reglera lovplikt i detaljplan och områdesbestämmelser (se avsnitt 7.5.4) föreslår vi dessutom en mark- lovsplikt för trädfällning, skogsplantering eller markåtgärder som kan försämra markens genomsläpplighet om kommunen i detaljplanen har bestämt om skydd för sådana åtgärder med stöd av 4 kap. 10 § PBL. Kommunerna kommer således även fortsättningsvis att kunna dis- ponera över vilka markåtgärder som ska omfattas av lovplikt genom bestämmelser i detaljplanen. En fördel härmed är att man undviker en lovplikt utan korresponderande skyddsbestämmelser i planen; det har under utredningsarbetet framkommit att det inte är ovanligt med missuppfattningen att lovplikten (enligt planen) i sig är ett skydd mot t.ex. trädfällning. Vidare bör nämnas att lovplikten – precis som – bör begrän- sas på så sätt att det inte ska krävas marklov för att anlägga gata, väg eller järnväg på mark som enligt detaljplanen får användas för det ändamålet, även om dessa markåtgärder i och för sig kan försämra markens genomsläpplighet. Vi har inte funnit skäl att ändra undan- tagets tillämpningsområde men det kan övervägas om inte i vart fall även trädfällning borde omfattas av detta undantag (se avsnitt 7.25). Avslutningsvis, följer av praxis att ett bygglov inne- fattar även erforderliga markåtgärder. Det kan alltså sägas innebära att bygglovet ”konsumerar” marklovet och att det således inte krävs ett separat marklov för dessa åtgärder. Detta framgår dock inte av för- fattning. Vårt förslag innebär i huvudsak en kodifiering i denna del. Liksom vad gäller undantag från krav på rivningslov (se av- snitt 7.12), föreslår vi också att marklov inte bör krävas om åtgärden är nödvändig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. PBL. Precis som när det gäller undantag från rivningslov, får frågan om hur en markåtgärd förhåller sig till eventuella bestämmelser i detaljplan eller områdesbestämmelser prövas redan i tillsynsärendet, som en del i om det finns förutsättningar för ett föreläggande eller inte. 2017/18:163 s. 89. t.ex. handla om att kommunen föreskrivit marklovsplikt för träd- fällning och det med kort varsel uppstår behov av att fälla trädet, t.ex. för att undvika allvarliga olyckor vid stormskador. Om planen eller bestämmelserna utgör hinder mot trädfällningen eller inte får i en sådan situation alltså prövas i tillsynsärendet. Preciseringen av nöd- vändighetsrekvisitet bör lämpligen överlåtas åt rättstillämpningen. Bestämmelsen finns i 9 kap. 26 § PBL. 7.13.2Krav på marklov i ett område som inte omfattas av en detaljplan Förslag: Det ska i ett område som inte omfattas av en detaljplan krävas marklov för schaktning, fyllning, trädfällning och skogs- plantering om 1. åtgärden ska genomföras a)i ett område som är avsett för bebyggelse, eller b)i ett sådant område som avses i 4 kap. 42 § första stycket 4 a, 2. åtgärden i områdesbestämmelser omfattas av krav på mark- lov eller skydd enligt 4 kap. 42 § första stycket 4 a. Det ska dock inte krävas marklov om markåtgärden omfattas av ett bygglov eller om åtgärden är nödvändig för att följa ett före- läggande enligt 11 kap. följer av 9 kap. 13 § PBL att det krävs marklov för schaktning, fyllning, trädfällning och skogsplantering i ett område utanför detalj- plan, om åtgärden ska genomföras i ett område som är avsett för be- byggelse eller i närheten av en befintlig eller planerad anläggning för totalförsvaret, statlig flygplats, annan flygplats för allmänt bruk, kärn- reaktor, annan kärnenergianläggning eller annan anläggning som kräver ett skydds- eller säkerhetsområde. För lovplikt krävs dock att kommunen bestämt det i områdesbestämmelser. Vårt förslag är att det även i ett område som inte omfattas av en detaljplan under vissa förutsättningar ska krävas marklov för schakt- ning, fyllning, trädfällning och skogsplantering. Detta gäller först och främst om åtgärden ska genomföras antingen i ett område ut- pekat i områdesbestämmelser och avsett för bebyggelse eller i när- heten av en befintlig eller planerad anläggning för totalförsvaret, statlig flygplats, annan flygplats för allmänt bruk, kärnreaktor, annan kärnenergianläggning eller annan anläggning som kräver ett skydds- eller säkerhetsområde, dvs. i enlighet med vad som gäller enligt 9 kap. 13 § 1 PBL (jfr även nuvarande 9 kap. 35 § första stycket 3 och 6 § PBL såvitt gäller rätten till ersättning vid vägrat marklov). Dessutom bör marklov krävas om kommunen enligt äldre bestäm- melser har bestämt det i områdesbestämmelser. Vårt förslag om att kommunerna inte längre ska få reglera lovplikt i detaljplan och om- rådesbestämmelser (se avsnitt 7.5.4) kompletteras således här med en reglering som innebär att bestämmelser om marklovsplikt i befint- liga områdesbestämmelser även framgent får genomslag. I övrigt kommer lovplikten enligt vårt förslag alltså att i stället följa av den omständigheten att kommunen i områdesbestämmelserna bestämt om vegetation eller markytans utformning och höjdläge i ett område som är avsett för bebyggelse eller i närheten av en befint- lig eller planerad anläggning för totalförsvaret, statlig flygplats, annan flygplats för allmänt bruk, kärnreaktor, annan kärnenergianläggning eller annan anläggning som kräver ett skydds- eller säkerhetsområde. Avslutningsvis ska det – med hänvisning till motsvarande undan- tag i ett område som omfattas av en detaljplan – inte krävas marklov om markåtgärden omfattas av ett bygglov eller om åtgärden är nöd- vändig för att följa ett föreläggande enligt 11 kap. PBL. Bestämmelserna finns i 4 kap. 42 § och 9 kap. 27 § PBL. Förslag: Även om en åtgärd med ett byggnadsverk eller mark inte omfattas av krav på bygglov, rivningslov eller marklov, får den som avser att vidta åtgärden ansöka om lov för åtgärden. Regler om s.k. frivilligt lov finns i nuvarande 9 kap. 14 § PBL. Vi föreslår att denna bestämmelse regleras på ett tydligare sätt (se av- snitt 7.17.4). Förevarande bestämmelse syftar endast till att upplysa om möjligheten att söka frivilligt lov. Bestämmelsen finns i 9 kap. 28 § PBL. 7.15Undantag från krav på lov för totalförsvaret Förslag: Bestämmelser om krav på bygglov, rivningslov och mark- lov ska inte gälla åtgärder med byggnadsverk eller mark som är avsedda för totalförsvaret och som innefattar uppgifter för vilka sekretess gäller enligt 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Sådana åtgärder ska i stället föregås av samråd med som på lämpligt sätt ska underrätta kommunen om åtgärderna och var de ska utföras. Av nuvarande 9 kap. 15 § PBL framgår att bestämmelser om bygg- lov, rivningslov och marklov inte gäller åtgärder med byggnader eller andra anläggningar som är avsedda för totalförsvaret och som är av hemlig natur. Sådana åtgärder ska föregås av samråd med länsstyrel- sen som på lämpligt sätt ska underrätta kommunen om åtgärderna och var de ska utföras.204 I utredningsarbetet har framförts att bestämmelsens tillämpnings- område är otydligt, framför allt vad avser uttrycket hemlig natur. Vi har i syfte att förtydliga uttryckets innebörd övervägt en hänvis- ning till skyddslagen alternativt till säkerhetsskyddslagen (se av- snitt 3.3.7). Under utredningsarbetet har dock framkommit att det snarare är försvarssekretessen i 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen som torde ha avsetts av lagstiftaren. Under alla omständigheter bör för- svarssekretessen vara avgörande för bestämmelsens tillämpnings- område. Vi föreslår därför en formulering av bestämmelsen i enlighet härmed. 1985/86:1 s. 708 f. Bestämmelsen finns i 9 kap. 29 § PBL. Förslag: Även om en åtgärd inte omfattas av krav på bygglov, rivningslov eller marklov, ska åtgärden inte få påbörjas i strid med föreskrifter om skyldighet att anmäla åtgärden som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 §. Vi har i avsnitt 4.9 beskrivit den nuvarande plan- och byggrättsliga an- mälningsplikten. Anmälningsplikten vållar inte så stora tillämpnings- svårigheter som lovplikten gör och heller inte lika många ärenden hos byggnadsnämnderna. Ett generellt problem är dock att anmäl- ningsplikten inte är känd för många enskilda, vilka ofta felaktigt ut- går från att en åtgärd som inte omfattas av krav på lov inte heller medför krav på underrättelse till på något annat sätt. Okunskapen kan för den enskilde leda till både krav på rättelse och byggsanktionsavgift. Som vi har beskrivit i avsnitt 4.9 var avsikten vidare att den plan- och byggrättsliga anmälningsplikten (jfr bygganmälan enligt ÄPBL) ursprungligen skulle omfatta åtgärder som i huvudsak avsåg inre ändringar i byggnadsverk och där det fanns ett allmänintresse (i byggtekniskt perspektiv och i grund och botten till skydd för hälsa och säkerhet) av att åtgärderna kom till känne- dom genom en anmälan.205