sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — ansvarar för tillsyn av handel med timmer och produkter tillverkade av trä inom ramen för EU:s timmerförordning samt den svenska timmerlagen och timmerförordningen. Syftet med detta regelverk är att motverka handel inom EU med olagligt av- verkat virke och trävaror från sådant virke. Reglerna omfattar skyl- digheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på den inre marknaden . Utredningen konstaterar att bedriver den nuva- rande tillsynen systematiskt och riskbaserat enligt genomtänkta ruti- ner. Sammanlagt 1,5 årsarbetskraft är avsatta för tillsynen . När det gäller timmer och produkter tillverkade av träslag som är CITES-listade ligger ansvaret för tillsynen på länsstyrelserna, enligt miljötillsynsförordningen. Utredningen känner dock inte till att läns- styrelserna bedriver någon systematisk riktad tillsyn avseende kom- mersiella aktiviteter med CITES-listat timmer och trävaror. En svårighet med all tillsyn gällande trävaror är att identifiera olika träslag. Här bedöms ha bättre kompetens än läns- styrelserna i att skilja olika träslag från varandra, både i form av tim- mer och i bearbetade produkter. har också fungerande rutiner för kontroller och provtagning i syfte att identifiera trävaror. tillsyn inriktas dock främst på kontroller vid import, medan ansvar vad gäller CITES-listade träslag omfat- tar alla former av kommersiella aktiviteter. tillsyns- ansvar kan därmed omfatta även annonsering, försäljning, etc. inom landet, men även andra verksamheter där CITES-listade träslag an- vänds i kommersiellt syfte. Tillsyn av CITES-listade trävaror kan komma att utföras i högre grad . Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. Utredningen bedömer att det innebär en samordning och effekti- visering av tillsynen gällande timmer och träprodukter att överlåta länsstyrelsernas tillsyn av CITES-listade träslag till . Eftersom länsstyrelsernas tillsyn har varit begränsad bedöms dessa inte påverkas i någon högre utsträckning av förslaget. Utredningen bedömer att för detta utökade ansvars- område behöver få resursförstärkning motsvarande en halv årsarbets- kraft i löpande verksamhet. Konsekvenser för brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet och rättsvårdande myndigheter Ökad tillsyn bör leda till bättre regelefterlevnad. 16.6.4Förslag: Inför möjlighet till sekretess för vissa personuppgifter hanterar bland annat frågor om import av jakt- troféer. Troféerna kan tas in till om de har införskaffats på laglig väg och uppfyller alla krav från både ursprungs- och mottagar- land. Vissa troféer kan dock vara stöldbegärliga, till exempel om de innehåller elfenben eller noshörningshorn. har Jord- bruksverket fått begäran om att lämna ut handlingar som innehåller namn och adress till privatpersoner som har fått importtillstånd för att ta in jakttroféer. har inte kunnat neka utlämning av allmän handling i dessa fall, vilket medför en ökad risk för att dessa troféer blir stulna och hamnar på marknaden. Enskilda personer som kan inneha stöldbegärlig egendom kommer att få utökad säkerhet för sina personuppgifter. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. Konsekvenser för företag, myndigheter och för det brottsförebyggande arbetet Förslaget om möjlighet för myndigheter att sekretessbelägga vissa personuppgifter i samband med ärenden om importtillstånd för jakt- troféer förväntas inte medföra några ytterligare kostnader för myn- digheterna. Förslaget syftar till att göra det svårare att begå brott. Förslaget bedöms inte påverka företag eller annan ekonomisk verk- samhet eller påverka möjligheterna att nå miljömålen. Förslaget be- döms inte heller stå i strid med . 16.7Åtgärdsförslag för att tillgängliggöra information och tydliggöra myndigheters ansvar, m.m. •Ansvar för artskydd förtydligas i myndighetsinstruktionerna för och . •Naturvårdsverket samt får i uppdrag att i sam- verkan med Havs- och vattenmyndigheten samt ansvara för nationell kunskapsförsörjning om artskydd. •Uppdrag till och att samla in- formation om monterade djur. •Naturvårdsverket får befogenhet att besluta om avlivning eller destruktion av beslagtagna och förverkade exemplar av CITES- listade arter. •Uppdrag till alla myndigheter som ingår i den nationella operativa gruppen för artskydd, , , med flera, att ta fram en gemensam handlingsplan med risker och prio- riteringar gällande artskyddsbrottslighet. •Uppdrag till att ta fram plan för införandet av ett register för A- och B-listade CITES-djur. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. 16.7.1Översiktlig problembeskrivning och nollalternativet Regelverket kring handel med arter syftar till att handeln ska vara laglig, hållbar och spårbar. Om inte både säljare och köpare försäkrar sig om att en vara eller ett levande exemplar säljs i enlighet med reglerna finns alltid risk för att ett artskyddsbrott begås. Den illegala handeln utgör ett hot mot både biologisk mångfald och mot den lagliga handeln. Handeln omfattar ett stort antal arter av både växter och djur, både levande och döda eller i form av delar och preparat. Det finns olika marknader för hotade arter. En marknad består av sällskapsdjur som ormar, skorpioner, sköldpaddor, fiskar och fåglar av olika slag.52 En annan marknad består av traditionell medicin, naturläkemedel och hälsokostpreparat som innehåller delar av djur och växter som mals ner.53 Ytterligare en marknad utgörs av souvenirer, tillverkade av hotade arter, som köps på resor utomlands. Med ökad välfärd finns också en allt större marknad inom ramen för konsumtion av exklu- siva varor. Exempel på lyxvaror är produkter som är tillverkade av hotade träslag. Det kan handla om möbler och ramar eller om skaf- ten på målarpenslar och musikinstrument.54 Motiven bakom artskyddsbrotten varierar. Det finns ekonomiska motiv, men det handlar också om hobby, nöje, status, prestige, tradi- tion och kultur. Gärningspersonerna kan vara organiserade aktörer, småskaliga aktörer, aktörer som sällan begår brott och aktörer som är helt omedvetna om att de begår brott.55 16.7.2Förslag: Ansvar för artskydd förtydligas i myndighetsinstruktioner Artskyddet är oftast en liten del av verksamheten för de svenska myn- digheter som arbetar med artskyddsbrottslighet, även för de huvud- sakligen ansvariga myndigheterna och Naturvårds- verket. Med tanke på myndigheternas betydelse för artskyddet föreslår utredningen att och instruktio- ner kompletteras med ett förtydligande om myndigheternas uppdrag gällande artskydd och artskyddsbrottslighet. 52Hagstedt och (2008) a.a., s. 34. 53Ibid., s. 35. 54Ibid., s. 37 f. 55Ibid., s. 45. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. få den konsekvensen att de båda myndigheternas ansvar för artskydd och artskyddsbrottslighet förtydligas och blir synligt i instruktionerna. Förslaget bedöms inte få några konsekvenser för enskilda, före- tag, samhällsekonomin i stort eller för det brottsförebyggande arbetet. Konsekvenser för möjligheten att nå miljömålen Genom att myndigheternas ansvar för artskyddet förtydligas i in- struktionerna kan det leda till att området prioriteras högre inom myn- digheternas verksamhet, vilket i sin tur kan öka möjligheterna att nå miljömålen. 16.7.3Förslag: Uppdrag om att ansvara för kunskapsförsörjning Det finns brister i kunskapsförsörjning och vägledning till svenska myndigheter i arbetet mot artskyddsbrottslighet. Tillsynsmyndig- heter och nationella myndigheter har svårt att upprätthålla kompe- hos personal, särskilt vid byte av handläggare. Det finns stort behov att tillhandahålla samlad kunskap, löpande utbildningar och fortbildning för alla berörda myndigheter. Om utredningens förslag inte genomförs kommer dagens situa- tion att kvarstå, med brister i kunskapsunderlag och kompetens. De nuvarande bristerna kan leda till att myndigheter bedriver tillsyn på olika sätt och inte alltid tillämpar regelverket likartat. Förslaget syftar främst till att tillhandahålla kunskap och stärka kom- petensen hos myndigheter, men detta bör kunna ge ökad likabehand- ling för enskilda i kontakter med myndigheter gällande artskydd. I övrigt bedöms förslaget inte få några konsekvenser för enskilda. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. Förslaget syftar främst till att tillhandahålla kunskap och stärka kom- petensen hos myndigheter, men detta bör kunna ge ökad likabehand- ling för företagare i kontakter med myndigheter gällande artskydd. Iövrigt bedöms förslaget inte få några konsekvenser för verksamheter eller företag. och kommer att behöva lägga mer resurser än på detta arbete. Myndigheterna behöver gemen- samt ta fram en plan för kunskapsförsörjning och därefter ta fram utbildningar och genomföra dessa. Övriga berörda myndigheter be- höver avsätta tid för att medverka inom sina respektive ansvarsom- råden, samt för deltagande i utbildningar. Skriftliga kunskapsunder- lag kommer att behöva uppdateras regelbundet och utbildningar bör anordnas återkommande. Utredningen bedömer att och Jordbruksver- kets uppdrag är så omfattande att båda myndigheterna bör få förstärkta resurser med en halv årsarbetskraft vardera i den löpande verksam- heten. Havs- och vattenmyndigheten bör också få förstärkta resurser med en halv årsarbetskraft. bedöms kunna utföra detta uppdrag med de resurser som utredningen har föreslagit i övrigt, som innebär förstärkning med en årsarbetskraft på central nivå. Utredningen vill uppmärksamma att det även finns gemensamma myndighetsresurser som kan utnyttjas, exempelvis kan projekt gäl- lande kunskapsunderlag bedrivas inom ramen för Miljösamverkan . Sådana projekt kan dock inte ligga till grund för det samman- hållna arbetet, men kan bidra med specifika underlag. Länsstyrelsernas och andra berörda myndigheters arbete med art- skydd kommer att underlättas genom att kunskap tillgängliggörs och handläggare får bättre stöd för prövning och tillsyn. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. Myndigheternas arbete effektiviseras, vilket gör att statens medel utnyttjas bättre. så underlättas olika kommersiella verksam- heter, genom att myndigheternas tillsyn blir mer ensad och regel- verket tydliggörs och tillgängliggörs. Konsekvenser för möjligheten att nå miljömålen Bra kunskapsförsörjning ökar kvaliteten i alla led i artskyddsarbetet. Myndigheternas arbete effektiviseras vilket bör leda till att mer arbete utförs . Konsekvenser för brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet och rättsvårdande myndigheter Utbildningar samt förbättrat och tillgängliggjort kunskapsunderlag ger ökat stöd för myndigheternas arbete, men underlättar också för verksamhetsutövare. När det blir lätt att göra rätt, bör det medföra att artskyddsbrott som begås av okunskap minskar. Förbättrad till- syn bör öka risken för upptäckt och därmed verka normgivande. 16.7.4Förslag: får utökad befogenhet att besluta vid beslag och förverkande av CITES-exemplar får , enligt 62 § artskyddsförordningen, i det enskilda fallet, besluta att levande exemplar av djur eller växter som har förverkats får placeras hos den som har tillstånd enligt 40 §, eller på någon annan lämplig anläggning för naturvårds-, forsknings- eller utbildningsändamål. I samband med beslut om placering ska verket efter samråd med bestämma hur exem- plaret ska hanteras sedan det dött. har alltså inte bemyndigande att besluta om avlivning eller destruktion av levande exemplar som har förverkats. I de fall myndigheten inte hittar någon anläggning där ett exemplar kan placeras, finns inget sätt att hantera exemplaret. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. kommit att har valt att inte fatta beslut om pla- cering, i sådana fall går ansvaret tillbaka till den myndighet som tagit exemplaret i beslag. Denna kan då be att skriva en rekommendation om avlivning eller destruktion, som sedan den be- slagtagande myndigheten får verkställa. Ansvaret kan alltså bollas fram och tillbaka mellan olika myndigheter, som förvaringen av exemplaret bekostas löpande, med höga kostnader för det offent- liga som följd. Det kan förekomma situationer när ett levande exemplar som har tagits i beslag kan komma att förvaras , i väntan på avgörande i ärendet. Utredningen konstaterar att det kan finns skäl att besluta om avlivning eller destruktion redan innan ärendet har avgjorts. Skälen för detta beskrivs utförligt i utredningens förslag. Därmed föreslår utredningen att ska få bemyn- digande att besluta om avlivning eller destruktion, under vissa om- ständigheter som anges i förslaget. Om utredningens förslag inte genomförs kommer dagens situa- tion att kvarstå, med följd att förvarstiden av levande exemplar som tas i beslag kan bli onödigt utdragen, liksom att ansvaret kan komma att bollas mellan olika myndigheter. För de levande djur som tas i beslag kan en sådan utdragen period av förvar orsaka stort lidande, särskilt om det gäller vildfångade djur. För myndigheter innebär lång- dragna ärenden med levande exemplar i förvar höga kostnader, som i vissa fall begränsar tillsynen, genom att man undviker att ta beslag i möjligaste mån. Personer som blir föremål för brottsutredningar där exemplar av CITES-listade arter tas i beslag, kan få sin egendom destruerad innan utredningen har avgjorts. Vi har föreslagit att bestämmelsen kompletteras med en möjlig- het för den enskilde att få ersättning om beslutet senare visar sig ha varit ogrundat. Rätten till ersättning bör knytas till den omständig- heten att ett förverkande slutligen inte äger rum. När det gäller förslagets förhållande till egendomsskyddet som följer av 2 kap. 15 § regeringsformen kan det noteras att bestäm- melserna om skydd för egendom i regeringsformen inte har ansetts Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. hindra straffrättsliga regler om förverkande (se NJA 2007 s. 918) som hänvisar till SOU 1993:40 s. 47). Inte heller anses de hindra de beslut som tas för att säkerställa ett förverkande, såsom beslag och hantering av beslagtagen egendom, eller andra åtgärder med beslag- tagen egendom. Skydd för egendom finns också i artikel 1 i första tilläggsprotokollet till . I andra stycket anges att bestämmelserna i första stycket inte inskränker en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmän- nas intresse, eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor, eller av böter och viten. har i flera rättsfall behandlat beslag och förverkande som åtgärder syftande till att kon- trollera användningen av egendom.56 Den föreslagna möjligheten, att under vissa omständigheter avliva eller destruera egendom, har ett nära samband med frågor om beslag och förverkande. Det är därför naturligt att anta att situationen ska bedömas utifrån det rättighets- skydd som följer av andra stycket i första tilläggsprotokollets arti- kel 1 till . Möjligheten att införa en ordning med avlivning eller destruktion innan förverkandefrågan prövats ska då anses vara i enlighet med konventionens bestämmelser, om åt- gärden bedöms nödvändig i det allmännas intresse. En proportiona- litetsbedömning måste emellertid alltid göras. Staterna har dock till- erkänts ett relativt stort utrymme för att bedöma vilka inskränkningar som ter sig rimliga med hänsyn till allmänna intressen. Vid avgöran- det om ingripandet är proportionerligt ska hänsyn tas till om den enskilde tillerkänns ersättning och i övrigt till de omständigheter under vilka ingreppet sker. Det grundläggande skälet för förslaget om att införa en möjlighet att besluta om avlivning eller destruktion, innan ett beslut i förver- kandefrågan fattats, grundar sig i intresset av att inte onödigtvis för- dyra processen och av att se till att myndigheterna ska kunna använda sina resurser på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, på smittskydds- skäl och även på djurskyddsskäl. Det finns ett uttalat allmänintresse av att myndigheter inte ska behöva förvara och bekosta förvaring av växter och djur när det redan från början står klart att förvarings- kostnaderna kommer att överstiga det beslagtagnas värde. När man bedömer om åtgärden kan anses proportionerlig bör man ha i åtanke att det i samband med att exemplaren tas i beslag görs en första be- 56Se t.ex. Handyside mot och Yildirim mot . Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. dömning av sannolikheten av att exemplaren slutligen förverkas. Det får därför antas att antalet fall där slutresultatet inte blir ett för- verkande blir förhållandevis få. Vidare måste beaktas att det införs en lagreglerad rätt till ersätt- ning, för det fall beslutet om avlivning eller destruktion visat sig vara ogrundat, samt att den som drabbats av beslaget har möjlighet att få såväl beslaget som ersättningen prövad av domstol. Sammantaget gör vi bedömningen att den föreslagna möjligheten till avlivning eller destruktion av ett exemplar som tagits i beslag i förverkandesyfte, innan förverkandefrågan prövats slutligt, är förenlig med Europa- konventionens och regeringsformens bestämmelser om skyddet för äganderätten. Förslaget bedöms inte få några konsekvenser för företag och lagliga kommersiella verksamheter. Förslaget väntas inte medföra några konsekvenser av betydelse för , utan innebär främst ett förtydligande av ansvaret för beslut om vad som ska hända med beslagtagna och förverkade exemplar av CITES-listade eller andra arter. Kostnaderna som , och Tull- verket har för förvaring av beslagtagna levande djur kan bli mycket höga i enskilda fall, och har förvaring av enstaka enskilda djur kostat . Förvar av levande växter har också förekommit. Myndigheternas kostnader för förvaring av levande exemplar väntas minska till följd av utredningens förslag. Utred- ningens förslag kan dock också leda till att myndigheterna i ökande grad väljer att ta levande exemplar i beslag i sådana ärenden som tidi- gare lämnats utan åtgärd, på grund av det svårhanterliga läget vad gäller förvar av beslag. Sammantaget bedöms förslaget dock underlätta samt- liga berörda myndigheternas arbete. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. Förslaget bedöms inte få några samhällsekonomiska konsekvenser ut- över att myndigheternas tillsyn underlättas, vilket kan förväntas ge en normförstärkande effekt. Konsekvenser för brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet och rättsvårdande myndigheter Förslaget kan medföra att myndigheter väljer att ta misstänkt illegala exemplar i beslag i högre utsträckning än . Detta bedöms gagna regelefterlevnaden och öka graden av tillsyn i ärenden som annars hade prioriterats bort, eftersom beslag med tillhörande förvaring har varit svårt och dyrt för myndigheterna att hantera. Det finns anledning att reflektera över vad illegal verksamhet med hotade växter och djur kan medföra, utöver påverkan på de vilda popu- lationerna. När det gäller levande djur kan dessa ha fångats i naturen, vilket innebär att djuren har levt fritt och inte är vana vid att vara instängda. För djur som fåglar eller däggdjur kan detta vara oerhört stressande, vilket i sig innebär ett svårt lidande för djuren. När så- dana djur påträffas instängda är det ett brott som har begåtts av män- niskor. Den som har fångat djuren har berövat dem rätten att leva i sin ursprungliga miljö, och därmed berövat dem rätten till sitt eget liv. Transporter av illegalt infångade djur kan också vara mycket grymma, med hundratals reptiler instängda i en resväska, eller exo- tiska fåglar som fraktas instoppade i papprör. Illegal verksamhet med hotade djur har alltså en stark koppling till djurskyddet. När det gäller vildfångade djur och insamlade växter finns det risk för att de bär med sig sjukdomar, parasiter, svampsporer eller lik- nande, som kan orsaka skada i naturen eller utgöra en risk för män- niskors hälsa. Djur eller växter som har förökats artificiellt i fångenskap eller odling vet inte om något annat liv än det i fångenskap, de utsätts alltså inte för samma stress över att vara instängda, men kan ändå på- verkas negativt av transporter och byte av miljö. De kan också ha för- Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. varats under bristfälliga förhållanden under sin uppväxttid. Individer som förökats artificiellt kan också medföra sjukdomar som riskerar att spridas till nya miljöer om de förflyttas. Av säkerhetsskäl, med tillämpningen av försiktighetsprincipen, både vad avser risk för spridning av sjukdomar i naturen, men också vad avser risk för människors hälsa, är det inte alltid möjligt att be- vara levande djur eller växter som har oklar smittstatus och oklar bak- grund. Om de inte kan placeras i någon lämplig anläggning måste avlivning av djur eller destruktion av växter kunna vara ett alternativ. Syftet är att skydda samhället från risker som är svåröverskådliga. 16.7.5Förslag: Utredningsuppdrag om att förtydliga information om regler för monterade djur Problembeskrivning och konsekvenser för enskilda Många privatpersoner har uppstoppade (monterade) djur i sin ägo. En försiktig uppskattning är att det rör sig om tusentals sådana. I samband med arv eller liknande kan frågor uppstå om det är lagligt att sälja montaget. Regelverket är svåröverskådligt, och det kom- mer att underlätta för enskilda om tydlig information finns tillgänglig. och behöver i en särskild insats samla den befintliga informationen om vilka regler som gäller, och göra den överskådlig och tillgänglig. Utredningen bedömer att detta arbete kan göras inom ramen för befintlig verksamhet. Utredningen konstaterar att sådan information kommer att underlätta både dessa och andra myndigheters arbete. Konsekvenser för det brottsförebyggande arbetet och företag Information är, generellt sett, en viktig del av arbetet för att före- bygga artskyddsbrott. Förslaget kan bidra till att minska de mer oav- siktliga artskyddsbrotten genom att kunskapen om vad som får och inte får göras blir mer lättillgänglig. Detta kan särskilt underlätta för Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m. företag som hanterar eller kommer i kontakt med monterade djur, såsom försäljare eller förmedlare av försäljningar av sådana produkter. 16.7.6Förslag: Uppdrag om en gemensam handlingsplan för prioriteringar gällande artskyddsbrottslighet De myndigheter som samverkar under beteckningen NOGA (nationella operativa gruppen för artskydd) har olika uppdrag, där artskyddet vanligen är en liten del. NOGA-gruppen administreras av , därutöver ingår , Havs- och vattenmyndigheten, /, , Kustbevak- ningen, /REMA samt representanter från läns- styrelserna. Även om , , Havs- och vattenmyndigheten och länsstyrelserna har tydliga uppdrag gällande artskyddet, så har , , och andra uppdrag som innebär att de inte alltid kan prioritera artskyddet. Att de hanterar artskyddsfrågor inom ramen för sina respektive uppdrag innebär inte att de förutsättningslöst kan avsätta resurser för framåtsyftande planering. En gemensam handlingsplan bör medföra att myndigheternas arbete med artskyddet i struktureras och får ett tydligare mål. Arbetet med att ta fram en handlingsplan kommer i sig att stärka samverkan mellan myndigheterna och ge en plattform för att effek- tivisera myndigheternas insatser gällande artskydd. Om förslaget inte genomförs kommer dagens situation att bestå, med bristande samordning och ad hoc-insatser, som inte är tillräck- ligt bestående för att driva det gemensamma arbetet framåt. Alla berörda myndigheter måste avsätta tid för att ta fram planen samt avsätta tid för genomförande av planen. Uppdraget bedöms dock kunna utföras inom ramen för de resurs- förstärkningar som utredningen föreslår för kunskapsuppbyggnad och nationell samverkan. Konsekvensbeskrivning, förebygga artskyddsrelaterad brottslighet m.m.