sou · H9B323 · 2022-01-01 00:00:00 — Denna typ av styrning behöver emellertid kompletteras med kunskaps- och kom- petenshöjande insatser eftersom förändringar av författningstext erfarenhetsmässigt inte alltid får avsett genomslag i praktiken. 8.2.1Främja en ändamålsenlig och transporteffektiv struktur Förslag: Utredningen föreslår att 2 kap. 3 § första stycket punk- ten 1 PBL ändras så att planläggning ska främja ”en ändamålsenlig och transporteffektiv samhälls- och bebyggelsestruktur”. Syftet är att tillkommande bebyggelses lokalisering och ut- formning ska stärka möjligheterna att skapa hållbara livsmiljöer. En sådan planläggning bidrar till hushållning med resurser genom energieffektiva transporter av människor och gods. Med sam- hällsstruktur avses fördelningen av samhällsservice, kommersiell service och områden för rekreation och fritid. Övriga hänsyns- regler i 3 § påverkas inte av ändringen. Utredningens överväganden och förslag 2 kap. 3 § PBL anger de grundläggande kraven på planläggning. Första stycket anger i fem punkter vad planläggningen ska främja. Vid tillämpningen av de fem punkterna ska hänsyn tas till natur- och kulturvärden, miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regionala förhållanden. Dessa aspekter speglar den miljömässiga, sociala och ekonomiska dimensionen av hållbar utveckling.2 Med natur- och kulturmiljö avses grönområden, framför allt i och i an- slutning till tätorter.3 Vidare avses de kvaliteter som finns i den bygg- da miljön. Det handlar om vården och förvaltningen av det gemen- samma kulturarvet.4 Med hänsyn till miljö- och klimataspekter menas att samhällsplaneringen ska främja minskade utsläpp av växt- husgaser genom ett mer transport- och energieffektivt samhälls- byggande.5 Enligt nuvarande första stycket punkten 1 ska planläggning främ- ja en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltalande utformning av bebyggelse, grönområden och kommunikationsleder. Beträffande ändamålsenlig struktur anges i förarbetena bland annat att olika typer av grönområden är grundläggande komponenter i denna struktur och att en lämplig bebyggelsestruktur ska utvecklas inom ramen för miljömålen. Vidare ska goda miljöförhållanden och en långsiktigt god hushållning med mark- och vattenområden samt med energi och råvaror främjas. Därigenom ges enligt förarbetsutta- landena utgångspunkter för att exempelvis diskutera hur bebyggelse och anläggningar kan lokaliseras så att transportbehov minimeras eller hur obebyggda mark- och vattenområden kan nyttjas som en del i tekniska försörjningssystem.6 Beträffande estetiskt tilltalande utformning anges i förarbetena bland annat följande. Estetiska värden avser exempelvis hur byggna- der eller bebyggelse genom sin färgsättning, storlek och skala, mate- rialval, fasadutformning, yttre rumsbildningar och markanslutning samspelar med sin omgivning och gestaltar de funktioner som ska tillgodoses. Utgångspunkten vid bedömningar måste vara att åtgär- der som är aktuella tillför helhetsbilden positiva värden och inte för- 2006/07:122 s. 30. 1994/95:230 s. 35. 1994/95:230 s. 37. 2009/10:170 s. 161 och 414. 1994/95:230 s. 49. Utredningens överväganden och förslag vanskar egenskaper som kan anses vara värda att bevara. Skalbrott, uppseendeväckande färgsättning eller starkt avvikande formgivning måste till exempel utsättas för en mer kritisk granskning än mindre synliga tillägg. Dock kan även smärre förändringar såsom utbyte av fönster, fasadbeklädnad eller takbeläggning få avgörande betydelse för byggnader som sådana och för helhetsintrycket.7 Det anges vidare i förarbetena att det kan vara lämpligt att kommunen i arbetet med översiktsplaneringen formulerar övergripande mål för hur kravet på en estetiskt tilltalande bebyggelsemiljö ska kunna tillgodo- ses vid arbetet med den närmare planeringen och utformningen av olika bebyggelseområden i kommunen. Det kan till exempel handla om att identifiera och beskriva olika områdens karaktär, bebyggelse- mönster och typiska karaktärsdrag i den lokala byggnadstraditionen som sammantaget bör tas till vara och utvecklas.8 I paragrafens andra stycke anges att hänsyn ska tas till de intres- sen som anges i första stycket även i andra ärenden enligt PBL. Med ”andra ärenden” avses i denna paragraf alla andra ärenden enligt lagen än planläggningsärenden. Detta innebär att bestämmelserna i första stycket inte bara gäller i ärenden om bygglov och förhandsbesked utan också till exempel i ärenden om startbesked.9 Skälen är enligt förarbetena att bygglovsärenden ibland måste avgöras utan att någon vägledning kan hämtas från antagna planer. Det är då av betydelse att gör en bred bedömning av bebyggelsesitua- tionen i området och vilken utveckling som kan förväntas.10 I vilken grad planmässig prövning ska ske i bygglovsärenden framgår av 9 kap. 30–32 §§. Av dessa bestämmelser framgår att åtgärder för bygglov måste uppfylla kraven i 2 kap. i de delar som inte har prövats i detaljplan eller områdesbestämmelser. I 9 kap. 30 § PBL anges förutsättningarna för bygglov inom om- råden med detaljplan. I den paragrafen finns ingen hänvisning till 2 kap. 3 § PBL, eftersom den planmässiga bedömningen har skett i detaljplaneärendet. Ett krav är i stället att den aktuella åtgärden inte strider mot detaljplanen. I 9 kap. 31 § anges förutsättningarna för bygglov i områden utan detaljplan. I dessa fall är en av förutsätt- ningarna för lov att åtgärden uppfyller 2 kap. 3 § PBL. Enligt 9 kap. 32 § PBL får bygglov för en åtgärd på mark som enligt detaljplanen 1997/98:117 s. 16. 1997/98:117 s. 18. 2009/10:170 s. 414. 1985/86:1 s. 471. Utredningens överväganden och förslag utgör kvartersmark för allmänt ändamål ges endast om ändamålet är närmare angivet i planen. De grundläggande aspekter kommunen behöver ta hänsyn till vid planering enligt PBL speglar den miljömässiga, sociala och ekono- miska dimensionen av begreppet hållbar utveckling. Syftet med 2 kap. 3 § är att se bebyggelsen i ett större sammanhang med hänsyn till natur- och kulturvärden, miljö och klimat samt mellankommu- nala och regionala förhållanden.11 Mot bakgrund av direktiven hand- lar detta om att översiktsplaneringen ska behandla hur den byggda miljön används, utvecklas och bevaras och om att detaljplaneringen ska behandla bebyggelseområdens samspel med den byggda miljön i övrigt. Frågan om bebyggelsestrukturens utveckling har sedan den äldre , ÄPBL, varit en central fråga. I förarbetena mo- tiveras detta med att bebyggelse som placeras och sprids ut på ett olämpligt sätt kan orsaka stora kostnader för service av olika slag och även medföra en bitvis otrivsam miljö.12 I betänkandet av utredningen och fysisk planering13, som regeringen tillsatte efter , lyftes miljö- och hus- hållningsperspektivet än tydligare som grund för planeringen. Bland annat föreslogs begreppet ändamålsenlig som begrepp i lagstiftningen. Utredningen framförde som skäl för detta att transporter är beroende av den fysiska strukturen: ”Om samhällen byggs upp flerfunktionellt, kan vid rätt reskostnad en omflyttning ske, som hindrar att en ohämmad rörlighet får oacceptabla kon- sekvenser.” Utredningen konstaterade vidare: ”Det fordrar emellertid att gångavståndet till olika stationer och hållplatser utgör tätorternas strategiska zoner. Dessa zoner kräver stark styrning, medan det som sker utanför dessa kan ske med mindre inslag av offentliga beslut.” Vad gäller godstransporter framhöll man följande: ”Omlastnings- platser/terminaler [måste] göras sådana att friktionen i omlast- ningen blir så låg att dörr till dörrtransporter blir mindre attraktiva” vilket motiverades med att ny informationsteknik kan förbättra 2009/10:170. 1985/86 :1 s. 60. Utredningens överväganden och förslag logistiken utan fördyrande administration och på så sätt minska tom- körningar. Utredningen föreslog också att begreppet ändamålsenlig samhällsstruktur skulle skrivas in i PBL, och i propositionen Kom- munal översiktsplanering enligt m.m. (prop. 1994/95:230) lades utredningens resonemang till grund för en sådan lagändring av 2 kap. PBL. Motiveringen var bland annat att änd- ringen gav incitament för att diskutera hur bebyggelse och anlägg- ningar kan lokaliseras så att transportbehoven minimeras.14 I nuvarande plan- och bygglag15 har lagstiftaren ytterligare ändrat formuleringen kring ändamålsenlig struktur; i 2 kap. 3 § PBL står nu bland annat att planläggning med hänsyn till natur- och kulturvär- den, miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regiona- la förhållanden ska främja en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltalande utformning av bebyggelse, grönområden och kommuni- kationsleder. I förarbetena till lagändringen hänvisar regeringen till att propositionerna En sammanhållen klimat- och energipolitik16 och Framtidens resor och transporter – infrastruktur för hållbar tillväxt17 också får konsekvenser för . Bland annat framgår följande: ”Det handlar framför allt om en integrerad och förutseende samhällsplanering för minskad klimatpåverkan genom ett mer trans- port- och energieffektivt samhällsbyggande.”18 Vidare anförs följan- de: ”För att nå en mer transport- och energieffektiv samhällsbygg- nad är det viktigt att den fysiska planeringen samordnas bättre med infrastrukturplaneringen.” Enligt 2 kap. 3 § PBL är det således ett allmänt intresse att plane- ringen ska främja en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tilltala- nde utformning av bebyggelse, grönområden och kommunikations- leder. Med formuleringen menas att den sammantagna strukturen av bebyggelse och kommunikationsleder samt grönområden ska sam- spela med varandra på ett lämpligt sätt. Även tillgänglighet och transporteffektivitet ingår i denna hänsynsregel. Men trots bestäm- melsen planeras bebyggelse ofta utspridd i olika områden, utan beak- tande av att de nya bostäderna blir resurskrävande och behöver vara tillgängliga inte bara med egen bil utan också tillgängliga med andra trafikslag. Om bebyggelsestrukturen i stället är genomtänkt ger det 1994/95:230 s. 48–49. 2009/10:170. 2008/09:162. 2008/09:35. 2009/10:170 s. 161 ff. Utredningens överväganden och förslag goda förutsättningar för att både gods- och persontransporter blir resurseffektiva och kan hållas på en låg nivå. Invånarna får därtill god tillgång till arbetsmarknad, service och samhällslivet i övrigt19 och livsmiljöer gestaltas för att vara tillgängliga för alla. I våra kontakter med kommuner runt om i landet har vi konsta- terat att vid tillämpningen av reglerna i 3 § har bebyggelsestrukturen ingen starkare ställning utan kommer ofta i andra hand jämfört med de andra hänsynsrekvisiten. En anledning är, vilket vi har beskrivit ovan, att de allmänna avvägningsreglerna i 2 § fått en betoning på hushållningsreglerna i 3 och 4 kap. , MB. En annan an- ledning är att ordet bebyggelsestruktur inte framgår explicit av lagen. Därmed får markhushållning företräde framför strukturella hushåll- ningsfrågor som inte framstår som lika tydliga och viktiga. Sektori- ella intressen prioriteras framför strukturer och samband. Det inne- bär att den sammantagna allmänna lämpligheten inte blir bedömd. När en ansökan om planbesked för en detaljplan kommer in till kommunen bedöms om planen går att genomföra bland annat med hänsyn till hur den bidrar till en välfungerande struktur. Transport- perspektivet ska då finnas med. Översiktsplanen beskriver vilka om- råden som är avsedda att byggas ut och hur bostäder, kontor och vägar kan placeras i förhållande till varandra på ett lämpligt sätt. Om bebyggelsestrukturen i planbeskedsansökan inte passar in i samman- hanget har kommunen möjlighet att avslå ansökan och ge exploatö- ren ett negativt planbesked. Men eftersom det i många fall saknas tillräckliga incitament att avstå från etableringar som inte är lämpliga ur transportsynpunkt menar vi att det finns anledning att förstärka och tydliggöra strukturernas betydelse i lagtexten. Det ska dock i sammanhanget sägas att trängsel och behovet av hållbara transportsätt är större i storstadsregioner och större tätorter än på landsbygden. De negativa effekterna av fler parkeringsplatser och körda kilometer med egen bil utanför storstadsregionerna är inte lika stora, medan de ekonomiska konsekvenserna av att avslå en dåligt lokaliserad etablering för en liten kommun är allvarligare än där bebyggelsetrycket är stort. Samspelet mellan tillgänglighet, bebyggelseutveckling och trans- porter behöver få större genomslag i planeringen. Det ger förutsätt- ningar för ökad uppmärksamhet på var ny bebyggelse och samhälls- funktioner lokaliseras och på ett bättre nyttjande av befintlig infra- 1985/86:1 s. 111–112. Utredningens överväganden och förslag Bebyggelsestrukturen – ett mönster av byggnader och om- råden däremellan – ska utformas med likvärdig tillgänglighet för olika förflyttningssätt. Det innebär att utrymmen och anläggningar liksom gång- och cykelvägar och vistelseytor som sammanhänger med dessa ska gestaltas så att socialt liv främjas och att transportbe- hovet kan minska. På det sättet kan en långsiktigt hållbar struktur tillkomma som håller nere klimatpåverkande utsläpp och stärker livsmiljön. Vi bedömer att det därför är viktigt att översiktsplanen görs mer strategisk, dels sätter in bebyggelseutvecklingen i ett övergripande sammanhang och medverkar till nationella och regionala mål, dels tydligare fungerar vägledande för detaljplaneringen och belyser dess eventuella konsekvenser på miljö- och klimatområdet. Sambandet mellan bebyggelseutveckling och transporteffektivitet behöver såle- des utvecklas på en övergripande nivå om det ska få effekt på områ- desnivå. Bebyggelsestrukturen omfattar således den regionala orts- strukturen, strukturen i tätorter avseende bebyggelse, grönområden och infrastruktur samt i det enskilda området samspelet med intillig- gande områden samt områdets gestaltning. Utredningen kan sammanfattningsvis konstatera att allt sedan och framåt har skärpt kraven på håll- barhet i samhällsutvecklingen, där hållbar utveckling ska vägleda all politik de kommande decennierna och ska driva på genom- förandet av Agenda 2030.20 Den kommunala självstyrelsen möjliggör lokal och regional anpassning utifrån olika behov och förutsättningar, och i kommuners och regioners grunduppdrag ingår samhällspla- nering och regionalt utvecklingsansvar som direkt eller indirekt är relaterade till genomförandet av agendans delmål. Mot denna bakgrund föreslår vi att ”ändamålsenlig och transport- effektiv bebyggelse- och samhällsstruktur” införs i lagtexten som ny punkt 1 i första stycket. Begreppet avser prövningen av bebyggelsens tillgänglighet och förutsättningar för hållbar mobilitet. Med begrep- pet samhällsstruktur menas den struktur på samhällsnivå som inte bara handlar om byggnader utan även om till exempel närhet till sam- hällsservice, kommersiell service, arbetsplatser och rekreationsytor. Begreppet estetiskt tilltalande utformning hänger samman med den tidigare politiken för arkitektur, form och design (beslutad av ) då frågan om estetisk utformning infördes sam- 2019/20:188. Utredningens överväganden och förslag tidigt PBL, i väglagen och i lagen om byggande av järnväg. har beslutat om en ny politik för gestaltad livsmiljö som redan har fått stor spridning bland myndigheter och kommuner. Målsättningen är ett samhällsbygge som sätter människan i centrum, där fler ska få leva och bo i inkluderande, väl gestaltade och lång- siktigt hållbara miljöer. På den strategiska nivån handlar politiken om gestaltad livsmiljö om sammanvägningar av motstående intres- sen med hänsyn till bland annat värdeskapande strukturer som utgår från livskvalitet i ett mänskligt perspektiv. Det ingår inte i utred- ningens uppdrag att utreda bestämmelser om gestaltad livsmiljö. Vi har dock identifierat behovet av att se över PBL med avseende på den nya politiken. I avvaktan på en sådan översyn enligt ambitionerna i proposi- tionen Politik för en gestaltad livsmiljö21 har vi har valt att behålla den äldre formuleringen i paragrafen. Utredningen har övervägt att dela upp paragrafens punkt 1 i två punkter, med transporteffektivitet samt övriga strukturfrågor i ena punkten och estetik i andra punk- ten. Utredningen har avstått från att föreslå denna uppdelning på grund av behovet av utredning i frågan om gestaltad livsmiljö som vi anger ovan. Utredningen har därmed valt att göra ett tillägg avseende transporteffektivitet i punkten 1, utan att ändra de delar i punkten 1 som avser estetik. Regleringen om estetik i paragrafen berörs inte av förslaget och får därmed ingen ändrad lydelse. 8.2.2Byggnaders lokalisering och tillgänglighet Förslag: Utredningen föreslår ett tillägg i 2 kap. 5 § första stycket punkten 3 PBL, där skrivningen ”att ordna trafik” kompletteras med ”att främja transporteffektivitet”, vilket betonar att lokalise- ringsöverväganden ska göras vad som beskrivs angående trans- porteffektivitet i 2 kap. 3 §. Syftet är att ny bebyggelse ska vara tillgänglig för flera olika trafikslag och hänsyn ska tas till möjligheterna att främja trans- porteffektivitet vid lokalisering av bostäder och verksamhets- lokaler. 2017/18:110 s. 10. Utredningens överväganden och förslag 2 kap. 5 § PBL handlar om lokalisering av bebyggelse och byggnads- verk. Den är tillämplig vid planläggning och i ärenden om bygglov eller förhandsbesked. I paragrafens första stycke 3 anges att vid planläggning och i ären- den om bygglov eller förhandsbesked ska bebyggelse och byggnads- verk lokaliseras till mark som är lämpad för ändamålet med hänsyn till möjligheterna att ordna trafik, vattenförsörjning, avlopp, avfalls- hantering, elektronisk kommunikation samt samhällsservice i övrigt. Utgångspunkten vid tillämpningen av paragrafen är att den mark som avses bli använd för bebyggelse ska ha naturliga förutsättningar för att kraven ska kunna uppfyllas. Extraordinära åtgärder ska inte behöva vidtas. Kravet inrymmer i stor utsträckning ekonomiska över- väganden. Kommunerna har enligt olika lagar ett betydande service- ansvar gentemot sina medborgare. När man bedömer om ett område är lämpat för bebyggelse med hänsyn till möjligheterna att ordna exempelvis trafik samt vattenförsörjning och avlopp handlar det i huvudsak om att beräkna investerings- och driftskostnaderna för anläggningar. När det gäller att bedöma möjligheterna att ordna olika former av samhällsservice, handlar det oftast om kommunal- ekonomiska överväganden.22 Som framgår av paragrafen ingår trafik, vattenförsörjning, avlopp, avfallshantering och elektronisk kommu- nikation i termen samhällsservice. Med samhällsservice i övrigt menas exempelvis skolor, förskolor och äldreomsorg.23 Beträffande möjligheterna att ordna trafik handlar det ofta om möjligheterna att ordna framkomlighet och trafiksäkerhet.24 Det kan handla om åtgärder på grund av ökad trafik, byggande, ombyggnad eller breddning av vägar, behov av utfarter, anslutning till kollektiv- trafik, borttagande av olika typer av hinder för väg och gata, över- gångsställen, cirkulationsplatser med mera. 1985/86:1 s. 472–473. 1985/86:1 s. 270. 24Se exempelvis mark- och praxis i MÖD 2017:15, MÖD:s dom den 25maj 2016, P 4534–15, MÖD:s dom , P 7498-17, MÖD:s dom den 17oktober 2017 i mål nr P 2285-17 och MÖD:s dom i mål nr P 10835-17. I MÖD 2017:15 var det fråga om detaljplan med syfte att möjliggöra utbyggnad av ett 20-tal enbostadshus i närheten av större tätort. Då det inte av underlaget till planen framgick hur utfarten från det nya området till en större länsväg, särskilt anslutningen till kollektivtrafik, kunde lösas på ett trafiksäkert sätt upphävdes planen. Utredningens överväganden och förslag Paragrafen handlar bland annat om att beräkna investerings- och driftskostnaderna för de anläggningar som krävs.25 Om beräkning- arna visar att kostnaderna blir höga bör inte området användas för bebyggelse. Vi menar att lokaliseringsbeslut och efterföljande utformning av ett bebyggelseområde behöver ha större fokus på ett genomtänkt förhållningssätt till transporteffektivitet, vilket innebär att nya be- byggelseområden förläggs tillgängligt i förhållande till viktiga sam- hällsfunktioner, att nyttja befintlig infrastruktur effektivt och att olika trafikslag blir mer likvärdigt tillgängliga. Sannolikheten att använda bil minskar med god tillgång till kollektivtrafik, högre täthet i bebyggelsen, närhet till centrum, ökat antal arbetsplatser och ett gott utbud av service i nära anslutning till bostaden.26 Det räcker således inte bara att området tillkommer på en lämplig plats på ur transportsynpunkt utan potentialen hos platsen ska också komma till uttryck. Närhet till hållplatser och olika former av mobi- litet ska vara ett lika viktigt perspektiv i planeringen som hänsyn till bilens utrymmen. Minskar antalet bilresor per person minskar också behovet av ytor för uppställning (parkering) av fordon, vilket bidrar till såväl bättre markhushållning, minskade utsläpp och en god trafikmiljö med mindre trängsel. Genom att tillföra ”att främja transporteffektivitet” i bestämmel- sen betonas tillgänglighet som mål och förflyttning som medel. 8.2.3Byggnaders placering och nåbarhet Förslag: Utredningen förslår att hänsynsregeln i 2 kap. 6 § första stycket punkten 6 får tillägget ”behovet av en transporteffektiv” trafikförsörjning. Hållbarhetsperspektivet bör finnas med även när frågor om byggnaders placering och utformning i förhållande till trafik be- handlas. Det innebär att utformningen ska uppfylla de krav som ställs på inte bara vilka trafikslag som avses utan också på att till- 1985/86:1 s. 473. 26Sänkt p-tal som drivkraft för attraktiv stadsbyggnad och hållbar mobilitet, 2018, IVL . 12–13. Utredningens överväganden och förslag gängligheten till dem görs med prioritet för gång-, cykel- och kollektivtrafik. 2 kap. 6 § PBL anger de närmare kraven på närmare placering och utformning av bebyggelse och byggnadsverk. Paragrafen är tillämp- lig vid planläggning, i ärenden om bygglov och vid åtgärder avseende byggnader som inte kräver lov. Enligt paragrafens första stycke, punkten 6, ska, vid planläggning, i ärenden om bygglov och vid åtgärder avseende byggnader som inte kräver lov, bebyggelse och byggnadsverk utformas och placeras på den avsedda marken på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till trafik- försörjning och behovet av en god trafikmiljö. I kravet avseende trafikförsörjning och trafikmiljö inbegrips såväl kollektivtrafikens som bil-, gång- och cykeltrafikens behov.27 I främst biltrafikens behov ingår väl utformade och lokaliserade parkeringsutrymmen och varuleve- ransförhållanden. I förarbetena nämns särskilt kollektivtrafiken. Det anges att kommunerna ska göra en sammanvägd helhetsbedömning så att skilda trafikantgruppers behov beaktas. Det ligger då i sakens natur att kollektivtrafiken ges goda förutsättningar. Lokaliseringen och utformningen av bostadsservice och arbetsplatsområden påverkar i hög grad kostnaderna för kollektivtrafiken.28 När ett markområde ansetts lämpligt för bebyggelse blir frågan om områdets närmare utformning aktuell. Enligt 6 § ska hänsyn tas till bland annat stads- och landskapsbilden, natur- och kulturvärdena och intresset av en god helhetsverkan. Även skydd mot olyckor och behovet av hushållning med energi samt möjligheterna att hantera avfall ska beaktas vid prövningen. Av sjätte punkten framgår att hänsyn också ska tas till trafikförsörjning och behovet av en god trafikmiljö. Enligt förarbetena gäller det hela trafiknätets utform- ning, vilket innebär att även cykel- och gångtrafik ska inkluderas.29 27MÖD:s dom i målnummer P 4534-15. 1985/86:1 s. 119. 1985/86:1 s. 477. Utredningens överväganden och förslag En lämplighetsbedömning ska göras både när något enstaka byggnadsverk ska uppföras i ett obebyggt område och när befintliga miljöer ska förtätas.30 En lagändring gjordes i samband med att de så kallade Attefallsreglerna om bygglovsbefriade åtgärder infördes i 4 a–c § PBL.