sou · H9B320 · 2022-01-01 00:00:00 — Av artikel 18 framgår således att en centralmyndig- het inte får överföra eller göra tillgängliga uppgifter från Ecris-TCN om en tredjelandsmedborgare för ett tredjeland, en internationell organisation eller en privat part. I den mån sökning i Ecris-TCN har gjorts i syfte att förebygga och beivra brott skyddas de identitetsuppgifter som får del av efter en träff av sekretessbestämmelser till skydd för enskild i 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) och till skydd för det allmänna i 18 kap. 1 och 2 §§ samma lag (se avsnitt 3.5.2). Identitetsuppgifterna kan vidare skyddas av sekretess till skydd för internationellt polisiärt samarbete enligt 18 kap. 17 a §. Sekretess gäller då för uppgift som lämnats av ett utländskt organ inom ramen för internationellt polisiärt samarbete i syfte att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott, om det kan antas att en förutsättning för att uppgiften lämnades var att den inte skulle röjas (se avsnitt 3.5.3). Slutligen kan uppgifterna omfattas av sekretess enligt 15 kap. 1 a § första stycket. Enligt denna bestämmelse gäller sekretess för uppgift som en myndighet har fått från ett utländskt organ på grund av en bindande EU-rättsakt eller ett av EU ingånget eller av godkänt avtal med en annan stat eller med en mellanfolklig organisa- tion, om det kan antas att möjlighet att delta i det inter- nationella samarbete som avses i rättsakten eller avtalet försämras om uppgiften röjs. Som redovisats följer det redan av artikel 18 i förordningen om Ecris-TCN att inte får lämna ut eller tillgänglig- göra identitetsuppgifter från Ecris-TCN för ett tredjeland, en inter- nationell organisation eller en privat part. I förhållande till dessa gäller absolut sekretess. Det finns därmed inte något behov av en nationell reglering som tar sikte på den krets som omfattas av arti- kel 18. Vi ser inte heller något behov av en sekretessreglering som träffar myndigheter. Det sekretesskydd som gäller enligt ovan angivna be- stämmelser i offentlighets- och sekretesslagen får anses tillräckligt och ändamålsenligt. Vid den här bedömningen har vi särskilt beaktat att endast får använda identitetsuppgifterna i syfte att kontrollera den berörda tredjelandsmedborgarens identitet och att det i normala fall är fråga om en mycket kortvarig behandling intill dess att ansökan i Ecris är upprättad. Vi föreslår därför inte heller någon nationell sekretessreglering som tar sikte på hantering av identitetsuppgifter efter en träff i Ecris-TCN. 12.3Uppgift om medborgarskap i dom Förslag: ska få i uppdrag att, i samverkan med , anpassa och utveckla den informationstjänst som tillhandahåller domstolarna så att den säkerställer det behov som finns av en mer komplett redovisning av med- borgarskap i brottmålsavgöranden. Bedömning: Det krävs ingen ytterligare nationell reglering för att uppfylla det krav på uppgift om medborgarskap i brottmåls- avgöranden som ställs upp i direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris. Direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet) syftar till att möjliggöra ett ändamålsenligt utbyte av uppgifter om fällande domar mot tredjelandsmedborgare via Ecris. Genom änd- ringsdirektivet åläggs medlemsstaterna att vidta åtgärder som är nöd- vändiga för att säkerställa att fällande domar åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera) i den mån medlemsstaterna förfogar över sådana uppgifter. (Se avsnitt 4.6 samt skäl 11 i ändringsdirektivet.) Enligt våra kommittédirektiv ska vi därför överväga om ändringar i eller kompletteringar av nuvarande reglering behöver göras med anledning av ändringsdirektivets krav på uppgift om medborgarskap i domar. Med dom avses i rambeslutet om Ecris ett lagakraftvunnet avgör- ande av en brottmålsdomstol mot en fysisk person med avseende på en brottslig gärning om detta avgörande införs i den dömande med- lemsstatens kriminalregister (artikel 2 a). En dom i brottmål ska innehålla bl.a. uppgift om parterna, 30 kap. 5 § första stycket 2 rättegångsbalken.4 får meddela föreskrifter om utformningen av tingsrätternas och hovrätternas domar och beslut i brottmål, se 21 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol. föreskrifter för tingsrätt om registrering av mål och ärenden5 ska tillämpas av tingsrätt vid bl.a. registreringen i verk- samhetsregistret samt utformningen av dom, slutligt beslut och avräkningsunderlag i brottmål. Förutom mål- eller ärendenummer ska bl.a. aktörer och deras roll registreras i , 3 § första stycket 5. Dom och slutligt beslut ska enligt 16 § innehålla de uppgifter och utformas i på det sätt som framgår av bilaga A till föreskrif- 4När inte annat är föreskrivet ska 5 § tillämpas även i fråga om slutligt beslut, om det behövs med hänsyn till frågans beskaffenhet, 30 kap. 10 § . 5Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 2020:12) om ändring av föreskrifter (DVFS 2006:9) för tingsrätt om registrering av mål och ärenden i , utformning av dom, slutligt beslut och avräkningsunderlag i brottmål samt rapportering om dom och slutligt beslut i brottmål. Utformningen kan ske på annat sätt än i om särskilda skäl motiverar annat. Avsnitt E i bilaga A till föreskrifter rör person- uppgifter m.m. för tilltalad eller motsvarande. En av personuppgift- erna som anges i avsnitt E är medborgarskap. Är tilltalad, eller mot- svarande, medborgare i en annan stat än ska medborgarskapet anges med statsnamnet. Är tilltalad medborgare i flera stater ska samtliga medborgarskap anges, i förekommande fall även svenskt medborgarskap. Om medborgarskap saknas anges ”Statslös”. Är däremot medborgarskapet okänt anges ”Okänt Land”. För det fall att den tilltalade är medborgare i ett land som har upphört anges ”Upphört Land”. Om medborgarskap är under utredning anges ”Utreds”. För hovrätt gäller föreskrifter om utformning av dom och slutligt beslut i brottmål.6 Av bilaga till föreskrifterna (se 6.4 i avsnitt B) framgår att den tilltalades medborgarskap ska framgå av domshuvud. Föreskrifterna har i denna del samma innehåll som föreskrifterna för tingsrätt (se ovan). För finns inga motsvarande föreskrifter. De allmänna domstolarna har en skyldighet att lämna uppgift om brottmålsdom till , se 5 § förordningen (1970:517) om rättsväsendets informationssystem. Domstolarnas tillgång till uppgifter om medborgarskap Det har i utredningen framkommit att de allmänna domstolarna kan få uppgift om den tilltalades medborgarskap från flera olika håll. Uppgiften kan komma till domstolen t.ex. via olika handlingar från , eller Kriminalvården. Dom- stolarna kan också göra egna sökningar i folkbokföringsregister. Det är Navet som förser myndigheterna, inklusive domstolarna, med information från folkbokföringen. har upplyst att upp till tre olika utländska medbor- garskap kan aviseras i Navet, så länge det inte finns något svenskt medborgarskap. När personen i fråga får ett svenskt medborgarskap aviseras endast det svenska medborgarskapet i Navet. 6Domstolsverkets föreskrifter (DVFS 2020:13) om ändring av föreskrifter (DVFS 1998:4) om utformning av dom och slutligt beslut i brottmål samt om utformning av avräkningsunderlag. ländska medborgarskap betraktas då som historiska medborgarskap, även om de i och för sig fortfarande kan vara giltiga. Historiska med- borgarskap aviseras inte i Navet. finns ingen utvecklad tjänst för att förse myndigheter med sådan information. En myndig- het kan dock ta direktkontakt med i ett enskilt ärende för att få information om eventuella historiska medborgarskap. Av det sagda följer att en uppgift i Navet om att en person har svenskt medborgarskap inte utesluter att personen i fråga också har eller har haft ett utländskt medborgarskap. Det framgår alltså inte nödvändigtvis av Navet om en svensk medborgare också är eller har varit tredjelandsmedborgare (se även avsnitt 6.2.4). Enligt rambeslutet om Ecris ska den dömande medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att alla domar som meddelats på dess terri- torium, när de tillhandahålls dess , ska innehålla uppgifter om den dömdes medborgarskap, om det rör sig om en medborgare i en annan medlemsstat (artikel 4.1). Genom ändringsdirektivet, artikel 1.3, har innehållet i artikel 4.1 i rambeslutet ersatts med en bestämmelse om att varje medlemsstat ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att domar som meddelats på dess territorium åtföljs av uppgifter om den dömda personens medborgarskap (ett eller flera), om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedbor- gare. I de fall uppgift om medborgarskapet saknas för den dömda personen eller om den dömda personen är en statslös person ska detta framgå av kriminalregistret (jfr skäl 11). föreskrifter innebär att medborgarskapet ska anges i ett avgörande om den tilltalade, eller motsvarande, är medborgare i en annan stat. Om den tilltalade är medborgare i flera stater ska samtliga medborgarskap anges och då även svenskt medborgarskap. Innehållet i föreskrifterna motsvarar vad som anges i ändringsdirek- tivet om att domar ska åtföljas av uppgifter om den dömda per- sonens medborgarskap (ett eller flera) om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedborgare. Likaså innehåller föreskrifter detaljerade bestäm- melser som svarar mot vad ändringsdirektivet anger om att det av kriminalregistret ska framgå om medborgarskap saknas för den dömda personen eller om personen är statslös. Sådan information hämtas från folkbokföringsregistret och framgår alltså redan i dags- läget av såväl dom som av det (jfr av- snitt 10.2.2). Mot denna bakgrund bedömer vi att det inte behövs någon ytter- ligare nationell reglering vad gäller uppgift om medborgarskap i brottmålsavgöranden. Inte desto mindre har vi under utredningen uppmärksammat att den information om medborgarskap som dom- stolarna har tillgång till genom Navet inte är fullständig. Regeringen behöver därför ge , i samverkan med , i uppdrag att anpassa och utveckla tjänsten så att den i högre utsträck- ning säkerställer en mer komplett redovisning av medborgarskap i brottmålsavgöranden. 12.4Åtagande i förhållande till Bedömning: Det krävs ingen ytterligare nationell reglering för att åtaganden i förhållande till medlemsstaten ska bli fortsatt uppfyllda när det gäller informationsutbytet genom Ecris. är inte bundet av direktivet om ändring i rambeslutet om Ecris (ändringsdirektivet). Enligt ett uttalande från rådet ska detta emellertid inte utgöra något hinder mot utbyte av kriminalregister- uppgifter med via Ecris. Enligt våra kommittédirektiv ska vidärför analysera om det behövs författningsändringar för att säker- ställa att åtaganden i förhållande till blir fortsatt uppfyllda. Det kan i detta sammanhang noteras att förordningen om Ecris- TCN inte heller är bindande för eller tillämplig på (se skäl 42). kommer alltså inte att skapa uppgiftposter i Ecris- TCN för tredjelandsmedborgare som döms i landet. Denna omstän- dighet har emellertid ingen självständig betydelse för själva genom- förandet av ändringarna i rambeslutet om Ecris gentemot . ställning i förhållande till fördraget om Europeiska unio- nens funktionssätt, EUF-fördraget, regleras i protokoll nr 22 till fördraget. Av artiklarna 1 och 2 i protokollet följer att de delar av fördraget som bl.a. gäller straffrättsligt samarbete inte gäller för (kapitel 4 i avdelning V i tredje delen av fördraget). I synner- het ska sådana unionsakter på området för polissamarbete och straffrättsligt samarbete som antas före ikraftträdandet av Lissabon- fördraget (dvs. före ) och som ändras, fortsätta att vara bindande för eller tillämpliga på i oförändrad form, se artikel 2 i protokollet. Det är mot denna bakgrund som det i skäl 18 till ändringsdirek- tivet har antecknats att inte deltar i antagandet av direk- tivet, vilket inte är bindande för eller tillämpligt på . Till skillnad från övriga medlemsstater kommer därför även i fortsättningen att använda Ecris genom de akter som är antagna före ikraftträdandet av Lissabonfördraget. Det innebär att kom- mer att använda Ecris genom tillämpning av såväl rambeslutet om Ecris – i dess tidigare lydelse – som rådsbeslutet om Ecris (se av- snitt 4.3.2 och 4.3.3). Europeiska unionens råd, inklusive , har i ett gemensamt uttalande7 förklarat att de centrala skyldigheterna med avseende på Ecris förblir väsentligen desamma som före antagandet av ändrings- direktivet och kan därigenom fortsätta att tjäna som grund för infor- mationsutbytet mellan och de övriga medlemsstaterna. 7Skrivelse i interinstitutionellt ärende 2016/0002(COD), , 7868/19 ADD 1. uttalandet framgår vidare att bl.a. förbinder sig att fortsätta utbyta uppgifter ur kriminalregister med via Ecris. Kom- missionen kommer att övervaka informationsutbytet. I samma uttalande har åtagit sig att säkerställa att landet även i fortsättningen kommer att fortsätta att uppfylla de tekniska skyldigheter och standarder för utbyte av uppgifter ur kriminalregi- ster enligt vad som fastställs i och på grundval av rambeslutet, ändrat genom direktivet. har åtagit sig i synnerhet att säkerställa att landet även fortsättningsvis kommer att kunna utbyta uppgifter ur kriminalregister med de andra medlemsstaterna med användning av lämpliga programvaruverktyg. kommer att underrätta kommissionen om detta. Uttalandena från Europeiska unionens råd och innebär att samarbetet i förhållande till vad gäller informationsutbytet via Ecris ska fortlöpa och dessutom uppdateras på sätt som följer av ändringsdirektivet, även om i och för sig inte är bundet av detta direktiv. Frågan är om det för ett sådant samarbete krävs änd- ringar i nationell rätt. De bestämmelser som har genomfört rambeslutet om Ecris hän- visar till ”rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminal- registret och uppgifternas innehåll”, se t.ex. 4 a § lagen (1998:620) om belastningsregister samt 24 c och d §§ förordningen (1999:1134) om belastningsregister.8 Det är vår uppfattning att en sådan hänvisning till rambeslutet är dynamisk, vilket innebär att den omfattar de senare ändringar som görs i rambeslutet. Själva hänvisningen till rambeslu- tet i bestämmelserna behöver därför inte justeras för att omfatta de ändringar som kan föranledas av ändringsdirektivet. (Jfr avsnitt 5.2.) Med hänvisning till det nu anförda är det vår bedömning att det inte behövs någon ändring i nationell rätt för att bestämmelserna – till sin lydelse – även fortsättningsvis ska omfatta ett informations- utbyte med . Detta gäller även när bestämmelserna ändras 8För en genomgång av andra bestämmelser för genomförandet av rambeslutet med motsva- rande hänvisningar, se avsnitt 4.3.4. till sitt materiella innehåll för att genomföra ändringsdirektivet. Vi lämnar därför inga förslag i denna del. Vid genomförandet av rambeslutet om Ecris infördes särskilda regler för gallring av uppgifter som överförs till med stöd av ram- beslutet (se avsnitt 4.3.4). Enligt våra kommittédirektiv kan det ifråga- sättas om dessa regler har fått en fullt ändamålsenlig utformning. Rambeslutet om Ecris innebär att uppgifter om påföljder över- förs och registreras i belastningsregistret även om de saknar motsva- righet i . Enligt nuvarande bestämmelser om gallring i lagen (1998:620) om belastningsregister kan sådana påföljder kvarstå i be- lastningsregistret , om inte dessför- innan har underrättats om att gallring har skett i den överförande staten och påföljden till följd därav även har gallrats ur det . Det finns därför enligt kommittédirektiven anledning att analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om gallring ur belastningsregistret av uppgifter om sådana påföljder. I lagen om belastningsregister finns även bestämmelser om att gallring inte ska ske enligt de allmänna gallringsfristerna så länge en annan anteckning om samma person finns kvar i belastningsregistret (s.k. uppskjuten gallring). Regleringen om uppskjuten gallring har inte gjorts tillämplig på domar som överförs till via Ecris. Enligt kommittédirektiven kan denna ordning framstå som i viss mån svårförståelig och mindre ändamålsenlig. I syfte att säkerställa att uppgifter om domar som har överförts till via Ecris så långt som möjligt behandlas på samma vis som svenska och andra utländska domar, ska vi därför analysera om det finns ett behov av ändringar i reglerna om uppskjuten gallring när det har gjorts en ny anteckning om samma person. I detta kapitel kommer vi alltså att behandla dels gallring av upp- gifter om påföljder som saknar motsvarighet i (avsnitt 13.2), dels uppskjuten gallring av uppgifter som har överförts via Ecris (avsnitt 13.3). 13.2Gallring av påföljd som saknar motsvarighet i Förslag: Bestämmelsen i 17 a § andra stycket lagen om belast- ningsregister ska ändras så att en uppgift som har förts in i belast- ningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris och som är sådan att den inte kan gallras med stöd av 16 och 17 §§, alltid ska gallras när påföljden har verkställts eller annars senast efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Bedömning: Om en dom eller ett beslut som har förts in i belast- ningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris innehåller en påföljd som avses i 16 och 17 §§ lagen om belastningsregister kan uppgiften gallras med stöd av dessa bestämmelser även om domen eller beslutet innehåller en uppgift om en tilläggssanktion som inte utgör någon påföljd enligt svensk rätt. i den medlemsstat där den dömde är medbor- gare ska enligt artikel 5.1 i rambeslutet om Ecris lagra alla uppgifter som överförs från den dömande medlemsstaten, för att kunna vidare- befordras som svar på ansökan enligt artikel 7. Av artikel 5.2 framgår vidare bl.a. att vid varje strykning av en uppgift som har överförts från domsstaten till medborgarstaten krävs en motsvarande strykning av uppgift som lagrats i medborgarstaten, för att kunna vidarebefordras till en annan medlemsstat vid svar på ansökan enligt artikel 7. Vid genomförandet av rambeslutet noterades att det inte fram- gick av artikel 5.2 om det krävs att medborgarstaten, efter att ha mot- tagit meddelande om gallring från domsstaten, gallrar uppgiften ur medborgarstatens eller om det är tillräck- ligt att medborgarstaten ser till att uppgiften inte vidarebefordras till en annan medlemsstat utan att ha uppdaterats (prop. 2011/12:163 s. 35). Enligt 16 § lagen (1998:620) om belastningsregister gäller, såvitt här är av intresse, att en uppgift i registret ska gallras om en domstol efter resning har meddelat dom eller beslut som innebär frikännande eller om en dom eller beslut har undanröjts. En uppgift ska också gallras när den registrerade har avlidit. Bestämmelsen i 16 § är inte begränsad till endast domar eller beslut som har meddelats av svensk domstol. Om får ett meddelande om att den till- talade har frikänts av domstol i domsstaten, t.ex. efter resning, kan uppgiften gallras i belastningsregistret med stöd av 16 § (prop. 2011/12:163 s. 35 f.). Utöver vad som gäller enligt 16 § ska uppgift i belastningsregi- stret gallras efter det att uppgiften fördes in i registret, se 17 §. De flesta uppgifter gallras efter dom eller verkställd på- följd. Uppgifter om bötespåföljder och flertalet uppgifter som rör personer gallras däremot efter dom eller verk- ställd påföljd. Genomförandet av rambeslutet om Ecris för genomförandet av rambeslutet om Ecris i var det dåvarande dataskyddsrambeslutet1 tillämpligt på belastnings- registeruppgifter som hade sitt ursprung i andra länder. Av detta rambeslut följde att den överförande myndigheten fick meddela tids- frister för lagring av uppgifter efter vilka mottagaren skulle radera eller blockera uppgifterna eller kontrollera om dessa fortfarande behövdes (artikel 9.1, se även prop. 2011/12:163 s. 14). 1Rådets rambeslut /977/RIF av om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Regeringen uttalade vid genomförandet av rambeslutet om Ecris att det visserligen inte framgick om dataskyddsrambeslutet krävde att medborgarstaten, efter att ha tagit emot ett meddelande om gall- ring från domsstaten, gallrade uppgiften ur medborgarstatens natio- nella kriminalregister, men att en nationell bestämmelse om gallring inte fick utformas så att den stred mot dataskyddsrambeslutet. Regeringen föreslog därför att de uppgifter som överförs till och lagras i belastningsregistret som huvudregel skulle gallras enligt de bestämmelser om gallring som gäller i och som regleras i 17 § lagen om belastningsregister. Om domsstaten hade en kortare gallringsfrist skulle dock domsstatens gallringsregler tillämpas. På så vis skulle domsstatens bestämmelser om möjligheten att använda upp- gifter som har sitt ursprung i domsstaten få så stort genomslag som möjligt. Härigenom skulle också den situationen undvikas att en uppgift som har överförts till inte gallras för att domsstaten saknar gallringsbestämmelser eller att centralmyndigheten av andra skäl inte får något meddelande om gallring. Regeringen framhöll att en till överförd uppgift om på- följd eller annan åtgärd som saknar motsvarighet här i landet och som inte heller kan jämställas med motsvarande påföljd här – t.ex. vissa diskvalifikationer – inte skulle kunna gallras med stöd av gall- ringsbestämmelsen i 17 §. Om centralmyndigheten inte får något meddelande om gallring från domsstaten fanns det risk för att en sådan uppgift kunde lagras utan tidsbegränsning. För att förhindra en sådan situation föreslog regeringen att det skulle införas en bestäm- melse om att en uppgift som har överförts från en annan medlemsstat med stöd av rambeslutet alltid ska gallras år efter den dom eller det beslut som föranledde att uppgiften fördes in i registret. Det skulle därför inte finnas någon risk att uppgifter som har överförts med stöd av rambeslutet om Ecris lagras utan tidsbegränsning. (A. prop. s. 36 f.) Vid genomförandet av rambeslutet om Ecris infördes, med hän- visning till det nu anförda, en ny bestämmelse i lagen om belast- ningsregister, 17 a §. Enligt denna bestämmelse ska, utöver vad som följer av 16 och 17 §§, en uppgift som har förts in i belastningsregistret med stöd av rambeslutet om Ecris gallras så snart har underrättats av behörig myndighet i den stat som har överfört uppgiften om att uppgiften har gallrats i den staten (första stycket). En uppgift som har förts in registret med stöd av rambeslutet ska alltid gallras år efter den dom eller det beslut som föran- ledde att uppgiften fördes in i registret (andra stycket). Som vi har redogjort för i avsnitt 3.3 genomfördes en genomgripande dataskyddsreform inom EU, vilket även har påverkat den nationella regleringen på området. Såvitt här är av intresse finns numera bestämmelser i brottsdatalagen (2018:1177) och dataskydds- förordningen rörande längsta tid för behandling av uppgifter. Gemen- samt för dessa regelverk är att de ger uttryck för principen att per- sonuppgifter inte får behandlas än vad som är nöd- vändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen (2 kap. 17 § brottsdatalagen, jfr artikel 5.1 e i dataskyddsförordningen). Påföljden saknar helt motsvarighet i svensk rätt Uppgifter om domar som har överförts via Ecris omfattas i princip av regleringen i 16 och 17 §§ lagen om belastningsregister, liksom uppgifter om domar som har meddelats i länder utanför EU, i den mån dessa är inlagda i belastningsregistret. Om den påföljd som har dömts ut i domsstaten inte har någon motsvarighet i de påföljder som anges i bestämmelserna kan dessa gallringsregler däremot inte tillämpas. För uppgifter om domar som har överförts via Ecris finns också bestämmelsen i 17 a §, vilken gäller utöver 16 och 17 §§. I denna bestämmelse finns en yttersta tidsfrist efter det att domen eller beslutet som föranledde uppgiften fördes in i registret (andra stycket).