sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Vid bedömningen av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det har avsett en särskilt hotad, sällsynt eller annars skyddsvärd art eller om det har utgjort led i en brottslighet som utförts systematiskt och , i stor omfattning eller i vinstsyfte. För försök eller förberedelse till grovt fridlysningsbrott döms till ansvar enligt 23 kap. . Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 § eller enligt jakt- eller fiskelag- stiftningen. 14.14.1 Om uppsåt och oaktsamhet I 1 kap. 2 § första stycket anges att en gärning, om inte annat är särskilt föreskrivet, ska anses som brott endast då den begås uppsåtligen. Det innebär att om det i ett straffstadgande inte anges något särskilt subjektivt krav, så ska man utgå från att brottet kräver uppsåt. 1 kap. 2 § första stycket omfattar även special- straffrätten. För att kunna dömas för oaktsamhet krävs att detta har kriminaliserats särskilt.117 Gällande rätt gör en åtskillnad mellan tre uppsåtsformer; avsiktsuppsåt, insiktsuppsåt och likgiltighetsuppsåt. Om en gärning utförs med ett visst syfte föreligger avsiktsuppsåt. Betoningen ligger på den attityd gärningspersonen ger uttryck för. Avsiktsuppsåt kan endast föreligga i relation till ett visst tillstånd, en effekt. Effekten ska vara avsikten med eller målet för gärningen. Den som avlossar ett skott mot en person för att åstadkomma dennes död har avsiktuppsåt i förhållande till döden, oberoende av om han eller hon drivs av hat till personen eller ytterst av en önskan att få ärva honom eller henne. Kravet på avsiktuppsåt innefattar ett krav på en viss viljeinriktning hos gärningspersonen. 117Ågren et al. (2018), Straffansvar (version 10), s. 92. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott ningspersonen inte ha någon särskild insikt eller vetskap om det han eller hon eftersträvar.118 Insiktsuppsåt föreligger när gärningspersonen känner till omstän- digheten i fråga eller i vart fall har uppfattat den som praktiskt taget säker (praktisk visshet). Medan avsiktsuppsåtet tar sikte på gärnings- personens attityd, bygger insiktsuppsåtet på en kognitiv inställning, den har med förståelse att göra. Till exempel uppfyller tjuven, som är praktiskt taget säker på att den tillgripna saken tillhör någon annan, kravet på insiktsuppsåt i förhållande till rekvisitet ”vad annan till- hör”. Insiktsuppsåt kan föreligga till såväl gärningsrekvisit och effek- ter som övriga omständigheter.119 Likgiltighetsuppsåt utgör den nedre gränsen för vad som räknas som uppsåt. gick den nedre gränsen vid det eventuella upp- såtet, men rättsläget har kommit att ändras genom Högsta domsto- lens avgörande i rättsfallet NJA 2004 s. 176. För att likgiltighetsupp- såt ska föreligga krävs en prövning i två led där det är en kognitiv inställning som prövas i det första ledet medan det är gärningsper- sonens attityd som prövas i det andra ledet: 1.dels ska gärningspersonen insett risken för att en viss omstän- dighet förelegat, 2.dels ska denne varit likgiltig till förverkligandet av förekomsten av omständigheten. Likgiltighet enbart till en risk är således inte tillräckligt. I relation till exempelvis bestämmelsen om mened i 15 kap. 1 § före- ligger likgiltighetsuppsåt om gärningspersonen insett risken för att han eller hon talat osanning under laga ed och därtill varit var likgiltig till det faktum att uppgiften som lämnades var oriktig. Avseende det kognitiva momentet ställs således inte samma krav som vid insikts- uppsåt. Riskmedvetenhet är tillräckligt, det krävs inte praktisk viss- het. Likgiltighetsuppsåt kan föreligga till såväl gärningsrekvisit och effekter som övriga omständigheter.120 Enligt 29 kap. 2 b § omfattas såväl uppsåtligt som oakt- samma gärningar. Mot bakgrund av att naturvårdsdirektivens förbuds- område endast omfattar avsiktliga gärningar såvitt avser dödande och 118Ibid., s. 94. 120Ibid., s. 94 f. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott fångande och då de tre uppsåtsformerna, enligt vår mening, omfattar vad tolkar in i avsiktsbegreppet har vi som utgångspunkt inte sett något skäl till att behålla kriminaliseringen av oaktsamhet annat än när det gäller försämra eller förstöra reproduktionsområden eller viloplatser för arter listade i föreslagna bilaga 4 till artskydds- förordningen (livsmiljödirektivets bilaga IV a) menar vi att det finns skäl att låta kriminaliseringen omfatta även oaktsamhet. Detta efte- rsom förbudet i direktivet omfattar all försämring eller förstöring. Emellertid måste det beaktas att det i bestämmelsen finns en hän- visning till bilagor samt att det är ett stort antal arter som listas i dessa. Mot bakgrund av hur har betraktat det subjektiva ansvaret när det är fråga om liknande straffbestämmelser menar vi att det finns skäl att även fortsatt föreskriva ansvar för oakt- samma gärningar. Detta eftersom det för straffrättsligt ansvar krävs att gärningspersonens uppsåt eller oaktsamhet omfattar till exempel att föremålet för brottet utgör farligt avfall121 eller ett fridlyst exem- plar och således omfattas av förbud. Vi anser därmed att det för straff- ansvar ska räcka med oaktsamhet rörande huruvida det handlar om ett fridlyst exemplar eller inte. 14.14.2 Tillstånd, förelägganden, dispenser och godkännanden I Skydda skogen anmärker på att den vägledning som används av , för att ange vilka försiktighetsmått som ska vidtas, inte är bindande för skogsägaren, samt att det inte före- skrivs något straffrättsligt ansvar för det fall att försiktighetsmåtten i vägledningen inte iakttas. Om ett beslut har fattats av en myndig- het, och innehåller ett föreläggande om försiktighetsmått, ska den som föreläggandet riktar sig till kunna följa det utan att riskera straff- ansvar. Det gäller oavsett vad beslutet har för form förutsatt att det handlar om ett beslut som avser den åtgärd eller den verksamhet som kan påverka fridlysta arter och förutsatt att myndigheten har prövat åtgärden eller verksamhetens påverkan på de fridlysta arterna. Har någon sådan prövning inte skett måste verksamhetsutövaren eller den som ska vidta en åtgärd själv avgöra vad som är tillåtet och inte tillåtet. Det straffrättsliga ansvaret gäller fullt ut. Så är fallet om 121Jfr NJA 2016 s. 746 där den tilltalade bedömdes ha varit oaktsam i förhållande till att vissa varor utgjorde farligt avfall och omfattades av ett exportförbud. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott en myndighet till exempel underlåter att fatta beslut till följd av en anmälan enligt 12 kap. 6 §, vilket är fullt möjligt i och med bestäm- melsens konstruktion innebär att om en myndighet inte medgett något annat så får verksamhet eller åtgärd påbörjas tidigast efter det att anmälan har gjorts. Den som inte följer ett meddelat försiktighetsmått eller villkor, och vidtar en handling som resulterar i det förbjudna, är givetvis inte skyddad av beslutet eller tillståndet. 14.14.3 Straffskalan samt försök och förberedelse Utredningen anser att straffskalan även fortsättningsvis ska vara den som redan nu gäller för artskyddsbrott respektive grovt artskydds- brott. För försök eller förberedelse till grovt fridlysningsbrott döms även fortsättningsvis till ansvar enligt 23 kap. . 14.14.4 Särskilt om kriminalisering av innehav av ägg Vi har övervägt att liksom i och endast förbjuda innehav av ägg från vilda fåglar som samlas in i naturen. Dock har vi kommit fram till att ett totalförbud är mest lämpligt, framför allt för att inte göra brottsutredningarna onödigt tunga och svåra och för att inte i onödan försvåra bevismöjligheterna och lagföring av brott. Det är också svårt att bevisa respektive kontrollera laglig insamling. Totalförbud underlättar också vad avser brottets subjektiva delar. För oaktsamhetsbrott kan det annars uppstå bevissvårigheter i två led, dels om det råder tveksamhet gällande vilken fågelart ägget kom- mer från (det vill säga om det är en förbjuden art eller en tillåten art), dels om den misstänkte/tilltalade påstår att denne inte förstod att ägget kom från en förbjuden fågelart eller att det inte var insamlat i naturen. Ett totalt förbud innebär också att risken minskas väsentligt för att nya ägg samlas in och blir föremål för handel. Det har också fördelar ur ett rättssäkerhetsperspektiv, då allmänheten inte kan för- väntas besitta detaljkunskaper på området. Det stora problemet är, kortfattat, att det inte syns på äggen hur, när och av vem de har samlats. Att utreda om en äggsamling är lag- lig är extremt resurskrävande och ibland omöjligt (se Stekenjokk- Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Utredningen uppfattar det som mycket tydligt att verk- ställighetsmyndigheter efterlyser ett förbud som är enkelt att följa upp, eftersom arbetsinsatsen för att lagföra äggsamlingar har visat sig vara mycket stor. Alla ägg som varit föremål för brottsutredning har behövt artbestämmas och tidsbestämmas avse- ende när de togs från naturen eller förvärvades. Ett totalförbud skulle innebära att man kommer bort från ändlösa utredningar av åldern på de ägg som beslagtagits, att som led i att bevisa ett äggs ålder eller ursprung behöva föra bevisning kring förfalskade intyg, urkundsför- falskning och liknande. Utredningen inser, trots ovanstående argument för totalförbud, att gamla äggsamlingar, med ägg som har samlats in på laglig väg för längesedan, kan komma att utgöra problem vid ett totalförbud. Dessa problem hade kunnat lösas genom att lägga bevisbördan på inneha- varen av samlingen, men i straffrättsliga sammanhang är det en grund- läggande princip att det är åklagaren som har bevisbördan. Detta fram- går inte av eller annan lag, men gäller som en allmän princip. Åklagarens bevisbörda hänger samman med oskyldighetspresum- tionen, som innebär att den som är misstänkt för ett brott ska be- traktas som oskyldig till dess tillräcklig bevisning presenterats om dennes skuld. Oskyldighetspresumtionen framgår av artikel 11.1 i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, av Europakonven- tionens artikel 6.2, av EU:s direktiv om oskyldighetspresumtionen123 samt av artikel 48.1 i EU-stadgan. Åklagarens bevisbörda motiveras ytterst med straffrättens ingripande och klandrande karaktär.124 Det är förvisso möjligt att identifiera enskilda fågelägg utifrån att fläckar på skalet är unika för varje ägg. I exempelvis Stekenjokk- målet125 kunde ägg från foton på bon på fjället identifieras i äggsam- lingarna. Det är dock en mycket resurskrävande process. I det nämnda målet tog artbestämningen , varav över- vägande delen ideellt. Sammantaget kostade rättsprocessen uppskatt- ningsvis inklusive analyskostnader och arbete.126 122Hovrätten för nedre dom av i mål nr B 276-14. 123Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/343 av om förstärkning av vissa aspekter av oskuldspresumtionen och av rätten att närvara vid rättegången i straff- rättsliga förfaranden. 124Holmgård (version 1) Bevisning i brottmål, s. 82. 125Hovrätten för nedre dom av i mål nr B 276-14. 126PM från och . Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Från det straffbara området undantas emellertid vissa gärningar. Vi har i formuleringen av de gärningar som uttryckligen ska undan- tas utgått från ringaundantaget i 29 kap. 11 § . Att vi har gjort så beror på att det endast är gärningar, som enligt vår bedöm- ning i och för sig skulle falla in under ringaundantaget, som bör vara undantagna. Av tydlighetsskäl anser vi dock att det finns behov av att uttryckligen undanta dessa. Precis som är fallet enligt 29 kap. 11 § kan en gärning endast undantas om den är att anse som ringa, det vill säga om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas. I detta fall betyder det till exempel att målade påskägg från höns faller in under ringaundantaget, liksom enstaka upplockade trasiga äggskal från vanligt förekommande arter. I den mån det av olika skäl ändå skulle te sig orimligt att i en viss situation utreda eller väcka åtal för innehav bör ringaundantaget i 29 kap. 11 § kunna fungera som en slags säkerhetsventil. 14.14.5 Undantag från förbudet att inneha ägg Utredningens förslag: Följande innehav ska undantas från för- budet, förutsatt att innehavet framstår som obetydligt med hän- syn till det intresse som är avsett att skyddas. 1.Ägg från höns, kalkoner, pärlhöns, ankor, änder, gäss, vaktlar, duvor, fasaner, rapphöns och strutsfåglar som föds upp eller hålls i fångenskap för avel, kött eller äggproduktion och som genom hela produktionen varit avsedda som livsmedel, för livsmedelsproduktion, för läkemedelsindustrin eller som kläck- ägg för sådan produktion. 2.Enstaka rötägg och trasiga skal som plockats efter avslutad häckning. 3.Konstnärligt utsmyckade ägg som härrör från exemplar som avses i p. En gärning är enligt 29 kap. 11 § att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är av- sett att skyddas genom straffbestämmelsen. Det intresse som ska skyddas i fråga om förbudet mot fågelägg är artskyddsintresset. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott tet med bestämmelsen är att stoppa efterfrågan på ägg från vilda fåglar. Vi har övervägt att låta ringaundantaget omfatta de situatio- ner som är nödvändiga att undanta, men har kommit fram till att det behöver regleras för att tydliggöra att det är i mycket begränsade fall som straffansvar inte föreligger. Utredningen bedömer att vissa specifika situationer ska undantas i och med att de utgör ringa gärningar, förutsatt att innehavet fram- står obetydligt med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas. I det följande redogör utredningen för de situationer där undantag är relevant. •Ägg från fåglar inom livsmedelsproduktion, även om det är flera ägg och således en samling, måste undantas så länge det inte finns en betydande risk för att förväxling med ägg från vilda fåglar kan uppstå. De fåglar det handlar om är sådana som faller inom be- greppet fjäderfä, nämligen höns, kalkoner, pärlhöns, ankor, änder, gäss, vaktlar, duvor, fasaner, rapphöns och strutsfåglar som föds upp eller hålls i fångenskap för avel, kött eller äggproduktion. Det ska också omfatta ägg som används inom läkemedelsindustrin. Undantaget omfattar även kläckägg för sådan produktion. Med betydande risk avses att äggen är mycket lika ägg från vilda fåglar och förvaras på ett sådant sätt att det inte är uppenbart att det handlar om livsmedel eller härrör från ägg som varit avsedda som livsmedel. •Ett enstaka rötägg och trasiga skal som hittats efter avslutad häckning ska i normalfallet omfattas av undantaget. Här ska dock erinras om att fågeldirektivet föreskriver att förbudet ska omfatta även tomma ägg. Typexemplet för undantag är barn som hittar skalrester av till exempel måsägg och tar med hem. I den mån brotts- bekämpande myndigheter har att avgöra huruvida en art ska be- traktas som allmänt förekommande eller inte, kan den föreslagna listan med värden för värdeförverkande i samband med artskydds- brott ge vägledning. Det är mycket viktigt att understryka att undantaget inte innebär att samlingar av trasiga eller halvtrasiga ägg kan tillåtas. Fler än ett ägg utgör här en samling. Oavsett om det handlar om ett rötägg eller om skalskärvor så måste fortfa- rande handlingen, utöver det som här beskrivs, framstå som obe- tydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Det är här viktigt att beakta att ett syfte också är att stoppa efterfrågan på ägg – även efterfrågan på trasiga ägg. •Konstnärligt utsmyckade ägg som härrör från arter som avses i första punkten, till exempel hönsägg. I många delar av världen finns det traditioner som innefattar utsmyckning av eller med äggskal. Även i förekommer traditionen att måla urblåsta ägg, sär- skilt vid påsk. Äggen som används kan främst antas komma från uppfödda tamfåglar, exempelvis struts eller höns. Därför får sådana ägg endast härröra från de arter som räknas upp i punkten 1 och som föds upp, hålls och avses användas på det sätt som anges där. Det kan dock inte uteslutas att det förekommer konstnärliga krea- tioner med ägg från vilda fåglar. Äggen kan utsmyckas genom målning, karvning av mönster i skalen eller på andra sätt. I vissa fall kan de smyckade äggen ha ett betydande ekonomiskt värde eller affektionsvärde. Med hänvisning till resonemanget kring för- växlingsrisk ser utredningen ingen möjlighet att generellt undanta konstnärliga ägg. Det finns en överhängande risk att ett sådant undantag skulle uppmuntra utsmyckning av ägg från sällsynta arter. Det finns emellertid ingen anledning att förbjuda innehav av ägg som uppenbart kommer från ägg från livsmedelsproduktion, till exempel urblåsta hönsägg i påskriset eller andra ägg som är brukligt att måla. I den mån det handlar om innehav av till exem- pel målade hönsägg är det uppenbart att gärningen framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom bestämmelsen. Om det handlar om ett utsmyckat havs- örnsägg blir bedömningen givetvis en annan. Undantagen samt vad som inte undantas diskuteras mer utförligt i avsnittet om förbud mot innehav av ägg, se avsnitten 12.6.5.–12.6.7. 14.14.6Relationen mellan 29 kap. och jakt- och fiskelagstiftning Av såväl jakt- som fiskelagstiftningen framgår att det, utöver bestäm- melserna i dessa lagar, finns föreskrifter i andra författningar som gäller skyddet och vården av de arter som omfattas. Det innebär i sin tur att jakt- och fiskelagstiftningen inte ska ses som en särreglering vars tillämpningsområde innebär ett undantag från artskyddsregler- Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott nas tillämpningsområde.127 Ett rimligare sätt att betrakta lagstiftningar- nas relationer är, enligt vår mening vilken motiveras nedan, att be- trakta jakt- och fiskelagstiftningen som lex specialis i relation till miljö- balken och dess föreskrifter. Det betyder också att bestämmelserna i 29 kap. kan ses som subsidiära i förhållande till jakt- och fiskelagstiftningarna. Det betyder emellertid inte att jakt- och fiskelagstiftningarna utesluter tillämpning av . Brott mot skyddade arter Enligt bör alla brott mot skyddade arter som påverkar arternas fortlevnad ingå i straffbestäm- melser som artskyddsbrott. Det uppges vara ett problem att straff- bestämmelserna i stor utsträckning finns i jaktlagen och fiskelagen, som är lagstiftningar som i första hand har andra syften, och som ska reglera tillåten jakt och fiske på arter.128 Bemyndigandet i 8 kap. 1 § När det gäller turordningen mellan 29 kap. , jakt- och fiskelagstiftningen ser det ut som följer. I 8 kap. 1 § första stycket finns bemyndigandet som ligger till grund för artskydds- förordningen. Av andra stycket följer att särskilda bestämmelser gäller om att döda eller fånga vilt levande djur av viss art, när åtgärden är att hänföra till jakt eller fiske. När infördes inarbetades ett särskilt kapitel om skydd för djur- och växtarter som omfattade dels naturvårdslagens sär- skilda artskyddsbestämmelser beträffande vilda djur och växter, dels de materiella bestämmelserna i lagen (1994:1818) om åtgärder be- träffande djur och växter som tillhör skyddade arter. hade regeringen lämnat ett förslag129 till om ändring av den sistnämnda lagens straff-, tillsyns- och förverkandebestäm- melser. Förslaget föranleddes av att EU:s miljöministrar beslutade om en ny förordning, nämligen rådets CITES-förord- ning 338/97, som trädde i kraft . 1271 § jaktlag (1987:259) respektive 3 § fiskelag (1993:787). 128Jordbruksverket (2019), Förslag på åtgärder för ett stärkt arbete mot artskyddsbrott, för- slag 9a. 1996/97:75. Skydd av hotade arter samt aktionsplaner för biologisk mångfald. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott tagit regeringens förslag i den nyssnämnda propositionen trädde änd- ringarna i den svenska lagstiftningen på området, jämte ändringar i bland annat naturvårdslagen och jaktlagen, i kraft den 1 juni 1997.130 Bland annat genom ändringarna i jaktlagen framgick det nu tyd- ligare att naturvårdsdirektivens bestämmelser hade genomförts i lan- det. Således ändrades 4 § jaktlagen så att viltet ska vårdas även i syfte att bevara de fågelarter som inte tillhör landets viltbestånd, utan en- dast tillfälligt förekommer i landet. I 5 och 9 §§ jaktlagen gjordes vidare ett tillägg som förtydligar att skadeförebyggande åtgärder som kan leda till störningar eller resultera i avlivning endast får vidtas om det inte finns någon annan tillfredsställande lösning. Detta ledde också till ändringar i förordningen (1994:2027) om åtgärder beträf- fande djur och växter som tillhör skyddade arter för att förstärka artskyddet, bland annat genom reglering av handel med och före- visning av vilda djur och växter.131 Vid utarbetandet av regler om artskydd beaktas dessa författningsändringar.132 Regeringen konstaterade också att det specifika skyddet för djur och växtarter delvis finns i naturvårdslagen (14 och 14 a §§), delvis i lagen om åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter, samt att artskyddsregleringen också omfattar bland annat reg- ler om förbud och begränsning av jakt och fiske i jaktlagen respek- tive fiskelagen med underliggande författningar, och att vissa regler i skogsvårdslagen också har betydelse för artskyddet särskilt sedan miljömålet likställts med den lagens produktionsmål.133 I specialmotiveringen i miljöbalkspropositionen förklaras andra stycket (att särskilda bestämmelser gäller om att döda eller fånga vilt levande djur av viss art, när åtgärden är att hänföra till jakt eller fiske) enligt följande. Enligt jaktlagen (1987:259) gäller ett materiellt för- bud mot att döda eller fånga vilt, varvid med vilt avses olika arter av vilda däggdjur eller fåglar. I 3 § jaktlagen sägs således att viltet är fredat och att det får fångas eller dödas, det vill säga jagas enligt jakt- lagens terminologi, endast om det följer av den lagen eller av före- skrifter eller beslut som meddelas med stöd av lagen. Enligt samma paragraf gäller fredningen också viltets ägg och bon. Jaktlagen inne- håller även bestämmelser om bland annat viltvård i syfte att bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd. När det gäller jaktlagen 1997/97:JoU15 och 22 samt rskr. 1996/97:239 och 240. 1997/98:45. Del 1, s. 312 f. 133Ibid., s. 309. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott erinras om de ändringar som trädde i kraft genom SFS 1997:343 och som bidrar till att fågeldirektivet samt livsmiljö- direktivet genomförts tydligare i landet. Regeringen konstaterande att genom 8 kap. 1 § , och genom det skydd som fredningen enligt 3 § jaktlagen innebär, ges alltså den ytterst artrika mängden av kräldjur, groddjur, insekter och andra ryggradslösa djur samt arter av däggdjur och fåglar ett mång- sidigt artskydd. paragraf ger också möjlighet att med- dela förbud att ta bort eller skada fiskars rom. Genom att fiskelag, som är tillämplig på fiskar, vattenlevande blötdjur eller vatten- levande kräftdjur, numera innehåller vidgade möjligheter till natur- vårdshänsyn har den svenska artskyddsregleringen allmänt sett stärkts , i strävan att bevara den biologiska mångfalden.134 Ovanstående uttalanden i regeringens specialmotivering ger när- mast intryck av att föreskrifterna, som 8 kap. 1 § i ger bemyndigande att införa, syftar till att komplettera jakt- och fiske- lagstiftningen, så att alla djurarter som omfattas av naturvårdsdirek- tiven får det skydd som följer av jakt- och fiskelagstiftningen, och att samtliga djurarter omfattas av hela det skydd som föreskrivs i natur- vårdsdirektiven. Slutsatsen stärks av att et al. förefaller ha dragit samma slutsats, detta i och med deras uttalande i kommen- taren om att För dessa djurarter behövs därför inga föreskrifter enligt MB:s paragraf.135 Med dessa djurarter syftar författarna på vilda däggdjur och fåglar. Dessa djurarter ansågs redan reglerade genom jaktlagstiftningen.