sou · H9B320 · 2022-01-01 00:00:00 — En sökning i Ecris-TCN kommer att kunna göras med alfanumeriska uppgifter och fingeravtryck (se artikel 7.5 i förordningen om Ecris-TCN, jfr kapitel 8–10). Sökningen kan behöva förfinas om den ger upphov till träffar på ett stort antal identiteter. Den information som ges genom Ecris-TCN är begränsad på så sätt att den endast identifierar det medlemsland som innehar upp- gifter om tidigare fällande domar. En träff i Ecris-TCN får i sig dock inte uppfattas som att den registrerade är dömd. En sådan träff behöver därför följas upp av en ansökan om att få del av den dömdes kriminalhistorik via Ecris (se avsnitt 6.1, jfr skäl 31 i förordningen om Ecris-TCN). För en vidare beskrivning av Ecris-systemet, se avsnitt 4.3. I förordningen om Ecris-TCN anges uttryckligen att resultatet av en sökning i Ecris-TCN, såvitt här är av intresse, endast får använ- das för en ansökan via Ecris (artikel 7.7 i förordningen om Ecris- TCN). I enlighet härmed har upplyst att det system som är under uppbyggnad kommer att innebära att en träff i Ecris-TCN automatiskt genererar ett utkast till ansökan i Ecris, som därefter riktas till den eller de medlemsstater som har identifierats genom Ecris-TCN. Uppgifter från träffen läggs in i ut- kastet till ansökan. Handläggaren får sedan fylla i ändamålet för begä- ran och ange om uppgifterna efterfrågas av en enskild eller en myn- dighet. Ett sådant förfarande är i linje med vad som framgår av förord- ningen om Ecris-TCN. Enligt vår bedömning krävs inte någon sär- skild reglering i nationell rätt för upprättandet av ansökan i Ecris efter en träff i Ecris-TCN. Av vår redogörelse följer att en träff i Ecris-TCN endast får be- handlas för att upprätta en ansökan i Ecris. Vid en träff i Ecris-TCN kommer den myndighet som har gjort sökningen även att få del av till- hörande referensnummer och eventuella motsvarande identitetsupp- gifter. Vi redogör för behandlingen av dessa uppgifter i avsnitt 12.2. Förslag: En enskild som är eller har varit tredjelandsmedborgare eller statslös, eller vars medborgarskap är eller har varit okänt, har rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat som har identifierats genom Ecris-TCN. ska inhämta uppgifter om en enskild som begär uppgifter om sig själv i belastningsregistret med stöd av 9 § lagen om belastningsregister även från en annan medlemsstat, om den enskilde är tredjelandsmedborgare eller statslös eller har okänt medborgarskap, och den medlemsstaten har identifierats genom Ecris-TCN som en stat som innehar uppgifter om fällande domar mot den enskilde. Detta ska gälla även om den enskilde också är medborgare i en annan medlemsstat. Bestämmelserna ska tas in i förordningen om belastnings- register. Rambeslutet om Ecris innehåller bestämmelser om egen ansökan, dvs. när den enskilde begär ut uppgifter om sig själv. Av artikel 6.2 följer att en centralmyndighet, när en begäran inkommer från en enskild om att få ut uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister, får rikta en begäran till den medlemsstats central- myndighet där personen är eller har varit medborgare eller bosatt. Om den enskilde är medborgare i en annan medlemsstat än den i vilken han eller hon gör en begäran om att få ut uppgifter ur krimi- nalregistret följer av artikel 6.3 att centralmyndigheten i den staten har en skyldighet att ansöka om uppgifter hos centralmyndigheten i medborgarstaten. Artikel 6.2 genomfördes i svensk rätt på så vis att den enskilde fick en rätt att på begäran få del av kriminalregisteruppgifter som kan finnas om honom eller henne i en medlemsstat där han eller hon är eller har varit medborgare eller stadigvarande bosatt. Regleringen för- des in i en ny bestämmelse i förordningen (1999:1134) om belast- ningsregister (22 b §). Artikel 6.3 genomfördes på motsvarande sätt genom en ny bestämmelse i samma förordning (22 c §). I denna bestämmelse anges att ska inhämta uppgifter som finns om en enskild som är medborgare i en annan medlemsstat från kriminalregistret i den staten om den enskilde begär uppgifter om sig själv i belastningsregistret. (Jfr prop. 2011/12:163 s. Ändringsdirektivet innebär ett förtydligande av att artikel 6.3 i ram- beslutet avser unionsmedborgare. Dessutom kompletterar ändrings- direktivet rambeslutet om Ecris med en ny bestämmelse i arti- kel 6.3 a. Bestämmelsen anger att om en tredjelandsmedborgare ansöker om uppgifter om sig själv i kriminalregistret hos centralmyndigheten i en medlemsstat, ska den centralmyndigheten ansöka om uppgifter och tillhörande data ur kriminalregistret endast hos de av medlems- staternas centralmyndigheter som har uppgifter om den personen i sina kriminalregister. Uppgifterna ska införas i det utdrag som ska tillhandahållas den berörda personen. (Se artikel 1.4 a och b i ändrings- direktivet.) Innebörden av den nya bestämmelsen i artikel 6.3 a i rambeslutet är att den centralmyndighet som den enskilde tredjelandsmedbor- garens förfrågan riktar sig till ska använda Ecris-TCN för att identi- fiera de eventuella medlemsstater som innehar kriminalhistorik om tredjelandsmedborgaren. om uppgifter från dessa medlemsstater via Ecris och föra in upp- gifterna i utdraget till tredjelandsmedborgaren. Samma svarsfrist ska gälla för ansökningar enligt artikel 6.3 och 6.3a som för andra ansökningar av enskild enligt artikel 6.2 (arti- kel 1.6 i ändringsdirektivet). Vid implementeringen av rambeslutet om Ecris ansåg regeringen att en enskild som är eller har varit stadigvarande bosatt eller medbor- gare i en annan medlemsstat ska ha rätt att få del av kriminalregister- uppgifter som kan finnas om honom eller henne i den staten (prop. 2011/12:163 s. 46). Det saknas skäl att göra en annan bedömning vad gäller personer som är eller har varit tredjelandsmedborgare. Liksom en unionsmedborgare har rätt att på begäran få ta del av uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister ska alltså en tredjelandsmedborgare ha en sådan rätt. Bestämmelsen i 22 b § för- ordningen om belastningsregister bör därför kompletteras på så sätt att en enskild som är eller har varit tredjelandsmedborgare har rätt att på begäran få ta del av uppgifter som finns om honom eller henne i kriminalregistret i en medlemsstat som har identifierats genom Ecris-TCN. För att genomföra ändringsdirektivet krävs också att bestäm- melsen i 22 c § förordningen om belastningsregister kompletteras på så vis att den görs tillämplig även på begäran om uppgifter i belast- ningsregistret som görs av tredjelandsmedborgare. Denna komplet- tering bör emellertid även gälla unionsmedborgare som också är med- borgare i ett tredjeland. På så vis kommer bestämmelsen att omfatta information som avser en unionsmedborgare, som också är tredje- landsmedborgare, och som är dömd i en annan medlemsstat endast i egenskap av tredjelandsmedborgare. I enlighet med definitionen av tredjelandsmedborgare bör de nu angivna bestämmelserna gälla inte bara den som är tredjelandsmed- borgare, utan även den som är statslös eller vars medborgarskap är okänt (artikel 1.2 i ändringsdirektivet). Det bör i förtydligande syfte uttryckligen framgå av lydelsen av de bestämmelser som vi föreslår. Det bör här noteras att vi i avsnitt 6.2.4 har föreslagit att Ecris- TCN ska användas även när den som ansökan avser är unionsmed- borgare, om det finns en författningsreglerad skyldighet att visa upp eller lämna utdrag ur belastningsregistret. I enlighet härmed har vi föreslagit att förordningen om belastningsregister ska kompletteras med en ny bestämmelse som anger att i dessa fall ska inhämta uppgifter om unionsmedborgaren i den medlemsstat som har identifierats genom Ecris-TCN. För våra överväganden i denna del hänvisas till avsnitt 6.2.4. Bedömning: Direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris moti- verar ingen ändring i nationell rätt när det gäller myndigheters möjligheter att via få uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister. Skälen för vår bedömning Artikel 6 i rambeslutet om Ecris reglerar när och hur en ansökan om att få ut uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister kan göras. Av artikel 6.1 följer att centralmyndigheten får rikta en begäran till en annan medlemsstats centralmyndighet vid en förfrågan från myndigheter eller enskilda om att ta del av uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister. Förfrågan kan gälla både brottmåls- förfarande och annat. För del genomfördes rambeslutets bestämmelse, vilken är fakultativ, med en reglering i 41 § förordningen om belastnings- register. Genom denna bestämmelse har en svensk myndighet som har rätt att få ut uppgifter ur belastningsregistret också rätt att, via , begära uppgifter ur en annan medlemsstats kri- minalregister. Enligt 21 § lagen (1998:620) om belastningsregister får uppgifter som myndigheterna tar emot endast användas för det ändamål för vilket de begärdes och myndigheterna ska följa de använd- ningsbegränsande villkor som den översändande medlemsstaten har föreskrivit (prop. 2011/12:163 s. 47 ff. och 58 f.). Bestämmelsen i 41 § förordningen om belastningsregister har inte gjorts tillämplig på begäran från enskild. Det innebär t.ex. att en arbetsgivare som har rätt att få ett utdrag ur belastningsregistret från den enskilde vid ett anställningsförfarande inte kan vända sig till för att begära uppgifter ur en annan medlemsstats kriminalregister (se a. prop. s. 45 f.). Arbetsgivaren får i stället – i lik- het med vad som gäller för utdraget ur belastningsregistret – vända sig till den enskilde som i sin tur får hämta in uppgifterna via Ecris (se avsnitt 11.2.2). Ändringsdirektivet innebär ingen ändring i artikel 6.1. Vi har där- för ingen anledning att – utifrån ändringsdirektivet – föreslå någon ändring vad gäller myndigheters rätt att hämta in uppgifter via Ecris. Inte heller motiverar införandet av Ecris-TCN någon sådan ändring. Som framgår av avsnitt 6.2.1 föreslår vi en reglering som klargör att Ecris-TCN endast ska användas om begäran om uppgifter ur belast- ningsregistret görs av en myndighet eller en enskild som begär upp- gifter om sig själv. 11.3Utlämnande av uppgifter via Ecris Bedömning: Det krävs inga författningsändringar för att ska uppfylla kravet i direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris på att föra över uppgifter om domar mot tredjelandsmed- borgare efter att en medlemsstat har ansökt om det via Ecris. Svar på ansökan via Ecris En ansökan om att få del av domar via Ecris för annat ändamål än brottmålsförfarande innebär inte nödvändigtvis att medborgarstaten ger svar på ansökan eftersom medborgarstaten då ska svara enligt sin nationella lagstiftning. Om en ansökan görs inom ramen för ett brott- målsförfarande är däremot medborgarstaten förpliktad att ge svar på ansökan och överföra uppgifter om fällande domar. (Se artikel 7.1 och 7.2 i rambeslutet om Ecris.) Rambeslutet har genomförts genom 12 a § lagen (1998:620) om belastningsregister, enligt vilken uppgifter ur registret får lämnas ut till myndighet i annan medlemsstat för annat ändamål än brottmåls- förfarande efter ansökan via Ecris, om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. Rambeslutet har också genomförts genom bestämmelser i förord- ningen (1999:1134) om belastningsregister. Uppgifter ur belastnings- registret som ska användas i ett brottmålsförfarande ska lämnas ut i enlighet med rambeslutet om Ecris, se 24 d § i förordningen. Begräns- ningar i utlämnandet av uppgifterna behandlas i 24 f §.1 Enligt denna bestämmelse ska den mottagande staten underrättas om eventuella villkor som begränsar möjligheten att använda uppgifterna och som har angetts av den stat där domen meddelades. Om uppgifterna ska användas i ett brottmålsförfarande ska utlämnandet förenas med vill- koret att uppgifterna endast får vidareanvändas inom ramen för ett sådant förfarande. (Se prop. 2011/12:163 s. 39 ff.) Svar på ansökan via Ecris avseende tredjelandsmedborgare Artikel 7 i rambeslutet om Ecris som rör svar på en ansökan om upp- gifter om domar har genom ändringsdirektivet kompletterats med en egen bestämmelse som gäller tredjelandsmedborgare (se avsnitt 4.6.2). anges i artikel 7.4 a i rambeslutet att när en ansökan om uppgifter ur kriminalregistret om fällande domar som meddelats mot en tredjelandsmedborgare görs enligt artikel 6 inom ramen för ett brottmålsförfarande, ska den anmodade medlemsstaten överföra uppgifter om varje fällande dom som meddelats i den anmodade medlemsstaten och införts i kriminalregistret och om varje fällande dom som meddelats i tredjeländer och därefter överförts till med- lemsstaten i fråga och överförts i kriminalregistret. Om sådana upp- gifter begärs för något annat ändamål än ett brottmålsförfarande ska artikel 7.2 gälla i tillämpliga delar, dvs. den anmodade medlemsstaten ska svara enligt sin nationella lagstiftning. Rambeslutets villkor för användning av personuppgifter ska även gälla sådana ansökningar. (Se artikel 1.5 b och 1.7 i ändringsdirektivet.) Vi bedömer att nuvarande utformning av 12 a § lagen om belast- ningsregister och 24 d och f §§ förordningen om belastningsregister omfattar regleringen i artikel 7.4 a i rambeslutet. 1Begränsningarna i § förordningen om belastningsregister gäller inte vid överföring av uppgifter enligt 24 d §. bestämmelse för genomförande av ändringsdirektivet behövs därför inte. Sammanfattningsvis innebär regleringen att , vid en ansökan i ett brottmålsförfarande om uppgifter ur kriminal- registret om fällande domar som meddelats mot en tredjelandsmed- borgare, ska överföra uppgifter om sådana fällande domar som har meddelats av svenska domstolar eller som har överförts från tredje- länder. De begränsningar vid överföringen som följer av 24 f § för- ordningen om belastningsregister ska gälla även i dessa situationer. Vidare innebär regleringen att , vid en sådan ansö- kan mot en tredjelandsmedborgare för annat ändamål än brottmåls- förfarande, får överföra uppgifter om tredjelandsmedborgaren till en myndighet i annan medlemsstat om motsvarande rätt att få del av uppgifterna finns för en svensk myndighet. Vi har i kapitel 6–11 behandlat mer övergripande frågor som följer av förordningen om Ecris-TCN och direktivet om ändring av ram- beslutet om Ecris (ändringsdirektivet). Våra kommittédirektiv lyfter emellertid fram ytterligare frågeställningar där det behöver analy- seras om det krävs bestämmelser på nationell nivå för ett korrekt genomförande. I detta kapitel kommer vi därför att behandla frågan om det finns ett behov av bestämmelser om sekretess och längsta tid för behand- ling av identitetsuppgifter som får vid en träff i Ecris-TCN (avsnitt 12.2). Vi kommer också att behandla ändrings- direktivets krav på uppgift om medborgarskap i dom (avsnitt 12.3) samt frågan om det krävs författningsändringar för att även fortsättningsvis ska kunna uppfylla sina åtaganden i förhållande till , som inte är bundet av ändringsdirektivet (avsnitt 12.4). 12.2Behandling av identitetsuppgifter vid träff i Ecris-TCN Bedömning: De identitetsuppgifter som får del av när en sökning ger träff i Ecris-TCN motiverar inte någon nationell reglering om sekretess eller längsta tid för behandling. Om det råder överensstämmelse mellan uppgifterna i Ecris-TCN och de uppgifter som en medlemsstat använder för sökning (dvs. det blir en träff i Ecris-TCN) får centralmyndigheten del av tillhörande referensnummer och eventuella identitetsuppgifter, utöver informa- tion om den eller de medlemsstater som har uppgifter i kriminal- register om tredjelandsmedborgare (artikel 7.7 i förordningen om Ecris-TCN). I våra kommittédirektiv anges att det kan finnas ett behov av bestämmelser om sekretess och längsta tid för behandling av sådana identitetsuppgifter ur systemet som kommer att få del av när en sökning ger träff i Ecris-TCN. Med identitetsupp- gifter avses alfanumeriska uppgifter, uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbilder som används för att fastställa en koppling mellan dessa uppgifter och en fysisk person (artikel 3.10). Längsta tid för behandling Det framgår av artikel 7.7 i förordningen om Ecris-TCN att de identitetsuppgifter som följer med vid en träff endast ska användas för att kontrollera den berörda tredjelandsmedborgarens identitet och att centralmyndigheterna endast får använda resultatet av en sökning för att göra en ansökan om att få del av uppgifter i en med- lemsstats kriminalregister med stöd av rambeslutet om Ecris (se av- snitt 4.5.6 och 11.2.1). Det innebär att inte får bevara eller annars behandla identitetsuppgifterna i något annat syfte än för att upprätta en ansökan i Ecris. Vår bedömning tar därför sin utgångspunkt i att behov av identitetsuppgifterna är kortvarigt, även om det inte kan uteslutas att uppgifterna kan behöva användas för viss utredning om identiteten hos en tredjelands- medborgare, t.ex. när uppgifter om namn och fingeravtryck inte stämmer överens. Vi utgår i detta sammanhang även från att person- uppgifterna kommer att behandlas automatiserat. I artikel 24 i förordningen om Ecris-TCN finns vissa bestämmelser om dataskydd. Härav framgår att de uppgifter som förs in i Ecris-TCN endast ska behandlas med ändamålet att identifiera de medlemsstater som innehar uppgifterna i kriminalregister om tredjelandsmedbor- gare. Åtkomsten till Ecris-TCN ska uteslutande vara förbehållen vederbörligen bemyndigad personal vid centralmyndigheterna. Dess- utom ska åtkomsten vara begränsad till den utsträckning som är nöd- vändig för att utföra arbetsuppgiften, dvs. identifiera medlemsstater som har uppgifter om tredjelandsmedborgare i kriminalregister (se även avsnitt 4.5.9). Förordningen innehåller inte några bestämmelser om hur länge uppgifterna får behandlas efter träff.1 kommer som centralmyndighet att använda Ecris-TCN för att identifiera medlemsstater som innehar uppgifter om dömda tredjelandsmedborgare i sina kriminalregister. Dessa sök- ningar får enligt förordningen om Ecris-TCN endast avse vissa syften. Som vi behandlat i kapitel 6 följer dessa syften i flera fall direkt av för- ordningen om Ecris-TCN (det s.k. obligatoriska tillämpningsom- rådet). Som framgår av nämnda kapitel föreslår vi dock att Ecris-TCN även ska få användas i vissa andra syften, för att på så vis anpassa regleringen till vad som gäller för en sökning i belastningsregistret (se avsnitt 6.2.2). Som angetts kommer vid en träff att få identi- tetsuppgifter som, enligt artikel 7.7 i förordningen om Ecris-TCN, endast får användas för att kontrollera den berörda tredjelandsmed- borgarens identitet inför en ansökan i Ecris. Beroende på vilket syfte som ligger till grund för begäran om uppgifter ur belastnings- registret kommer behandling av dessa identitets- uppgifter att falla inom tillämpningsområdet för brottsdatalagen (2018:1177) eller dataskyddsförordningen, som i förekommande fall kompletterar de bestämmelser om dataskydd som finns i förord- ningen om Ecris-TCN. 1Det finns dock bestämmelser i artikel 8 om hur uppgifter får behandlas i en uppgifts- post i Ecris-TCN. Behandling inom brottsdatalagens tillämpningsområde När behandlar identitetsuppgifter från Ecris-TCN i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder faller behandlingen under tillämpningsområdet för brottsdatalagen (jfr prop. 2018/19:65 s. 90). För del aktualiseras då personuppgiftsbehandling med stöd av lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (se av- snitt 3.3.5). Enligt 1 kap. 2 § första stycket 2 gäller visserligen inte lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens om- råde vid behandling av personuppgifter enligt lagen om belastnings- register (1998:620). Denna inskränkning i tillämpningsområdet för lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdata- lagens område saknar dock betydelse för de identitetsuppgifter som behandlar automatiserat efter en träff i Ecris-TCN. Användningen av Ecris-TCN följer inte av lagen om belastnings- register, utan direkt av förordningen om Ecris-TCN eller av vårt förslag till kompletteringslag. Den rättsliga grunden för behandling av iden- titetsuppgifterna efter en träff i Ecris-TCN i detta sammanhang är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott (2 kap. 1 § 1 och 2 lagen om polisens be- handling av personuppgifter inom brottsdatalagens område). Att lagen ska tillämpas vid behandlingen av identitetsuppgifterna som Polis- myndigheten får vid en träff i Ecris-TCN innebär att uppgifterna inte får behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen (4 kap. 1 § andra stycket).2 Behandling inom dataskyddsförordningens tillämpningsområde En användning av Ecris-TCN ska inte bara kunna ske i samband med sökningar i belastningsregistret vid brottsbekämpning och lagföring av brott, utan även vid sökning i belastningsregistret för andra ända- mål, såsom t.ex. olika lämplighetsprövningar (jfr 2 § första stycket 4 2En yttersta gräns för hur som uppgifter, vilka inte har gjorts gemensamt tillgängliga, får behandlas finns i 4 kap. 2 §. De identitetsuppgifter som är aktuella här får anses vara sådana uppgifter som inte är gemensamt tillgängliga, jfr prop. 2009/10:85 s. 334 f. lagen om belastningsregister). Personuppgiftsbehandling vid sådana sökningar ligger utanför brottsdatalagens tillämpningsområde (jfr t.ex. prop. 2018/19:65 s. 90 f.). En automatiserad behandling av per- sonuppgifter som blir resultatet av en användning av Ecris-TCN för sådana ändamål som omfattas av 2 kap. första stycket 4 lagen om be- lastningsregister kommer alltså att ligga inom tillämpningsområdet för dataskyddsförordningen och lagen (2018:218) med komplette- rande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, dvs. dataskydds- lagen (se avsnitt 3.3.2 och 3.3.3). Den rättsliga grunden för personuppgifts- behandling av dessa uppgifter bör i regel vara att behandlingen utgör ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning enligt lag eller annan författning, se artikel 6.1 e dataskyddsförordningen och 2 kap. 2 § 2 dataskyddslagen.3 Att behandlingen avser lagöver- trädelser utgör inget hinder för att behandla upp- gifterna, se artikel 10 i dataskyddsförordningen och 3 kap. 8 § data- skyddslagen. Vid behandlingen av identitetsuppgifterna blir de grundläggande principer som gäller enligt dataskyddsförordningen tillämpliga. Det innebär att uppgifterna t.ex. inte får förvaras i en form som möjlig- gör identifiering av den registrerade än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka personuppgifterna behandlas (artikel 5.1 e i dataskyddsförordningen). Det följer alltså av tillämplig dataskyddsreglering att Polismyndig- heten inte får behandla identitetsuppgifterna längre än vad som är nödvändigt för ändamålet, dvs. för att upprätta en ansökan via Ecris. Regleringen får anses tillräcklig och ändamålsenlig. Enligt vår mening saknas det därför skäl att i författning närmare reglera den kortvariga behandling som det är fråga om. Detta gäller både när behandlingen av identitetsuppgifterna faller inom tillämpningsområdet för lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område och när den faller inom ramen för dataskyddsförordningen. 3Med lag jämställs EU-förordning, se prop. 2017/18:105 s. 190. Vi föreslår därför inte någon nationell dataskyddsreglering som specifikt tar sikte på hur länge får hantera dessa uppgifter. I våra kommittédirektiv anges, som framgått, att det även kan finnas ett behov av bestämmelser om sekretess för de identitetsuppgifter som kan få del av när en sökning ger träff i Ecris- TCN. Bedömningen i den här delen behöver ta sin utgångspunkt i att förordningen om Ecris-TCN innehåller bestämmelser som begrän- sar till vem som centralmyndigheten har rätt att överföra uppgifter från Ecris-TCN.