sou · H9B347 · 2022-01-01 00:00:00 — Detta eftersom reduktionen av avgiften vid en överskriden handlägg- ningstid endast ska ske i förhållande till den del av avgiften som hän- för sig till handläggningen av beslutet om lov och inte i förhållande till den del avgiften som avser handläggningen därefter fram till slut- beskedet. har det inte framkommit några synpunkter på dessa bestämmelser. Vi fördjupar oss därför inte ytterligare i dessa. 2017/18:210. 76Didon m.fl., (2010:900) En kommentar, , kommen- taren till 9 kap. 40 a §. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Enligt 9 kap. 41 § PBL ska ett beslut om lov eller förhandsbesked, tillsammans med en uppgift om vad den som vill överklaga beslutet måste göra, delges dels sökanden och annan part, dels dem som anges i 9 kap. 25 § PBL och har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda. Om delgivning är uppenbart obehövligt ska be- slutet i stället skickas till dem. Enligt 9 kap. 41 a § PBL ska ett beslut att ge lov eller positivt för- handsbesked också kungöras genom ett meddelande i Post- och . I meddelandet ska beslutets huvudsakliga innehåll och var beslutet hålls tillgängligt anges. Av 9 kap. 41 b § PBL följer att senast den dag som meddelandet om beslutet kungörs också ska skicka meddelan- det till kända sakägare, om antalet inte är så stort att det skulle inne- bära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hän- syn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Oavsett antal ska dock ett sådant meddelande alltid skickas till ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhands- beskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata (s.k. rågrannar). Något sådant meddelande behöver dock inte skickas till dem som ska delges beslutet enligt 9 kap. 41 § PBL. Bestämmelserna om expediering och kungörelse av beslut om lov och förhandsbesked har sin bakgrund i en önskan att dessa beslut ska få laga kraft, dvs. inte längre gå att överklaga.77 För att uppnå detta krävs att de parter och andra sakägare som anges i bestämmel- serna är delgivna eller informerade på rätt sätt. I annat fall finns en möjlighet att ansöka om återställande av försutten tid (se avsnitt 6.11.4). Enligt ÄPBL var den krets som skulle underrättas om beslutet de som omfattades av kommuniceringsskyldigheten och yttrat sig i ären- det, medan kretsen som hade rätt att överklaga ett beslut ofta var vidare. Detta ledde till att överklagandetiden inte började löpa för de som inte fått del av beslutet. Med PBL fick vi systemet att en krets ska delges beslutet och övriga underrättas genom en kungörelse 2009/10:170 Del 1 s. 293 ff. och prop. 2010/11:63 s. 27 ff. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor kombinerad med ett meddelande om lovet. För de som inte ska del- ges beslutet är det då kungörelsen som initierar tiden för att över- klaga beslutet (13 kap. 16 § tredje stycket PBL). När ska delgivning ske? Delgivning enligt 9 kap. 41 § PBL ska ske av alla beslut om lov eller förhandsbesked, dvs. oavsett om beslutet om lov innebär ett bifall eller avslag till ansökan och oavsett om beslutet om förhandsbesked är positivt eller negativt. Vem ska delges beslutet? Som har nämnts ovan ska beslut om lov och förhandsbesked delges sökanden och annan part (9 kap. 41 § första stycket 1 PBL). ”Annan part” har i förarbetena angetts kunna vara fastighets- ägaren när fastighetsägaren inte är sökande i ärendet. Men annan part kan också vara annan rättighetshavare, t.ex. arrendator.78 Utöver sökanden och annan part ska beslutet också delges de som , enligt 9 kap. 25 § PBL, har underrättat om ansökan om lov eller förhandsbesked om det är så att de har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda (9 kap. 41 § första stycket 2 PBL). Vilka som bör underrättas om ansökan om lov eller förhands- besked framgår av 5 kap. 11 § första stycket 2 och 3 PBL (se av- snitt 6.5.2). Eftersom skyldigheten att delge beslutet i detta fall en- dast avser de som har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda är den krets som ska delge beslutet normalt mindre än den som ska underrätta om ansökan om lov eller förhandsbesked. Kretsen som ska delges beslu- tet är ofta också mindre än den krets som har rätt att klaga på be- slutet (se avsnitt 6.11.5). Hur ska delgivning ske? Även om det inte uttryckligen framgår av 9 kap. 41 § PBL får utgångs- punkten anses vara att det är det förfarande som anges i delgivnings- lagen (2010:1932) som ska användas vid delgivningen. 2010/11:63 s. 57. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor också indirekt genom undantaget i 9 kap. 41 § tredje stycket PBL. Idenna bestämmelse tydliggörs att delgivning med sökanden inte får ske enligt bestämmelserna om kungörelsedelgivning eller stämnings- mannadelgivning, dvs. genom att handlingen lämnas till en annan person nära delgivningsmottagaren eller i anslutning till delgivningsmottaga- rens hemvist (34–38 och 47–51 §§ DL). har framförts att det är vanligt att kommu- ner i bygglovssammanhang använder förenklad delgivning (22–26 §§ DL). Förenklad delgivning innebär att myndigheten först skickar den handling som ska delges och nästa arbetsdag skickar ett kontroll- meddelande om att handlingen har skickats. Vid förenklad delgiv- ning behöver mottagaren inte skicka in något bevis på att handlingen har mottagits. Av 9 kap. 41 § andra stycket PBL framgår att kan göra bedömningen att delgivning är uppenbart obehövligt och i sådant fall räcker det att beslutet skickas till dem som annars skulle ha delgetts. Frågan är i vilka situationer en delgivning kan anses vara uppen- bart obehövlig. Av förarbetena framgår att en sådan situation skulle kunna vara när det är ”ställt utom allt rimligt tvivel” att grannarna inte kan tänkas ha något att invända mot beslutet. Som ytterligare exempel har angetts dels situationen när en granne har motsatt sig en åtgärd endast till viss del och kommunen beslutar att avslå an- sökan i dess helhet, dels när en granne har yrkat att en ansökan ska avslås och kommunen avskriver ansökan efter att sökanden har åter- kallat den.79 De situationer som räknas upp i förarbetena ligger nära frågan om när underrättelse bör ske, se ovan, och i departementspromemorian Nya steg för en effektivare plan- och bygglag80 som låg till grund för arbetet med propositionen Nya steg för en effektivare plan- och bygglag och ökad rättssäkerhet för verksamhetsutövare vid omgivningsbuller81 föreslogs också att uttrycket ”om det inte är uppenbart obehövligt” skulle flyttas från andra stycket till inledningen av första stycket 9 kap. 41 § PBL. Utformningen av paragrafen blev dock inte sådan. Se vår bedömning i denna del i avsnitt 7.19.21. 2014/15:122 s. 55 och 124. 80Se Ds 2014:31 s. 42. 2014/15:122. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Kungörelse i Post- och Av 9 kap. 41 a § PBL framgår att ett beslut om att ge lov eller positivt förhandsbesked ska kungöras genom ett meddelande i Post- och . I meddelandet ska beslutets huvudsakliga innehåll och var beslutet hålls tillgängligt anges. Bestämmelsen, som infördes i PBL 2011, innebar inledningsvis att både avslagsbeslut och beslut att ge lov, liksom negativa och posi- tiva förhandsbesked, skulle kungöras i Post- och . Att kungöra avslagsbeslut liksom negativa förhandsbesked ansågs dock vara onödigt och har bestämmelsen haft sin nuvarande utformning.82 Bakgrunden till införandet av bestämmelsen var att beslut om lov och förhandsbesked skulle kunna få laga kraft genom att okända sak- ägare underrättas om beslutet i Post- och . Post- och valdes som plattform eftersom den ansågs rätts- säker och billig. Det var dessutom en fördel att kungörandet i Post- och kunde göras elektroniskt.83 finns Post- och som en webbtjänst på webbplats. Bestämmelser om avgift för kungörande i Post- och framgår av 13 § förordningen (2006:1226) om Post- och . är avgiften för en kungörelse som överförs elektroniskt och för kun- görelser som lämnas in på annat sätt. Frågan är dock om en kungörelse i Post- och är en lämplig plattform för att underrätta okända sakägare om ett beslut om lov eller förhandsbesked. I betänkandet En effektivare plan- och bygglovsprocess84 ifrågasatte om den elektroniska kungörelsen i Post- och är en godtagbar lösning för att okända sakägare ska anses ha underrättats om ett beslut, bl.a. utifrån om för- farandet tillgodoser rimliga krav på rättssäkerhet. , som administrerar Post- och , saknade 2013 system för att följa upp hur många som tar del av information på Post- och och utredningen kunde därför inte med säkerhet uttala sig om i vilken utsträckning informationen används. I stället föreslog Plan- genomförandeutredningen underrättelse via internet och skyltning. 2014/15:122 s. 50 f. 2010/11:170 Del 1 s. 296. 84Se SOU 2013:34 s. 314 f. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Även hade 2014 synpunkter på att kungörelse ska ske i Post- och . Utredningen framförde att det är få personer som känner till Post- och . Vidare konstaterades att tidningen inte längre finns som papperstidning utan endast på webben. gjorde bedömningen att beslut om lov och förhandsbesked i stället borde tillkännages på elektronisk väg på kommunens webbplats och att olika kommunala beslut borde tillkännages elektroniskt på samma sätt i enlighet med framtida kommunallag.85 I kommunallagen (2017:725, KL) finns bestämmelser om tillkännagivanden av kommunala beslut på kommunens anslags- tavla (8 kap. 9–12 §§ KL). Anslagstavlan ska finnas på kommunens webbplats, men det ska också vara möjligt för allmänheten att i kom- munens lokaler eller på annan plats ta del av innehållet på anslags- tavlan. Av 8 kap. 9 § kommunallagen framgår att anslagstavlan ska vara lättillgänglig och kunna särskiljas från övrigt innehåll på webb- platsen. Av förarbetena framgår att med ”lättillgänglig” avses att anslagstavlan bör kunna nås direkt från webbplatsens startsida. Med ”kunna särskiljas” innebär att den för en användare inte ska kunna sammanblandas med annat material på webbplatsen. Skyldigheten att ge allmänheten en möjlighet att ta del av innehållet på anslagstavlan utgör en utökning av den serviceskyldighet som följer av förvaltnings- lagen och den skyldighet som finns enligt tryckfrihetsförordningen att lämna ut allmänna handlingar. Skyldigheten kan fullgöras genom att kommunerna även har en fysisk anslagstavla i sina lokaler, eller där tillhandahåller dataterminaler för tillgång till internet och erbjuder stöd för allmänheten att ta del av informationen. Skyldigheten kan också fullgöras genom att på begäran lämna ut utskrifter med den information som finns på anslagstavlan. För att service på detta sätt ska kunna motsvara den tillgänglighet som information på internet innebär, måste informationen dock lämnas ut utan något som helst dröjsmål.86 Av 8 kap. 10 § kommunallagen framgår vilka beslut som ska till- kännages på anslagstavlan, bl.a. tillkännagivande av justerade proto- koll och delegationsbeslut som inte ska anmälas till en nämnd. Av andra stycket i denna bestämmelse framgår att anslagstavlan också ska innehålla sådana kungörelser, tillkännagivanden eller annan in- 85Se SOU 2014:14 s. 158 f. 2016/17:171 s. 220 f och 394. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor formation som med stöd av lag eller annan författning ska meddelas på anslagstavlan. Utformningen av tillkännagivandena måste ske i enlighet med reg- lerna om offentlighet och sekretess samt dataskyddsförordningen87. Genom anslagstavlornas tillkännagivanden om att beslut har fattats i ett visst ärende, bör det vidare vara möjligt att direkt eller genom en länk komma till beslutets innehåll. Vi kan konstatera att den situation som beskrevs i Plangenom- förandeutredningens betänkande ovan avseende uppföljning och ut- veckling hos Post- och 2013 fortfarande gäller . Vi kan också konstatera att Post- och alltjämt upplevs som en omodern och irrelevant plattform för allmän- heten att ta del av information om bygglov och förhandsbesked. Se avsnitt 7.19.22 för våra överväganden avseende kungörande av beslut om lov och förhandsbesked. Av 9 kap. 41 b § PBL framgår att det meddelande som kungörs i Post- och senast den dag då kungörandet sker ska skickas till 1) ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata och 2) övriga kända sakägare, om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Ett meddelande behöver inte skickas till de som har delgetts beslutet enligt 9 kap. 41 § PBL. Bakgrunden till införandet av bestämmelsen i 9 kap. 41 b § PBL var att det enligt bestämmelserna i var osäkert när beslut om lov och förhandsbesked fick laga kraft i förhållande till kända sak- ägare som inte fått del av beslutet. Det var inte ovanligt att sökanden redan hade uppfört byggnaden helt eller delvis när en klagande upp- trädde som inte hade fått del av beslutet och därför fortfarande hade rätt att överklaga beslutet om lov. 87Regulation (EU) 2016/679 of Parliament and of the Council of on the protection of natural persons with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Av förarbetena framgår vidare att ändamålet med ett meddelande enligt 9 kap. 41 b § PBL är att informera kända sakägare om ett be- slut som kan ha en negativ inverkan på deras fastigheter.88 Det har alltså inte ansetts vara tillräckligt att underrätta dessa sakägare enbart genom kungörelsen i Post- och . Meddelande- skyldigheten är därför en viktig rättssäkerhetsgaranti. När ett med- delande inte har skickats till den som enligt 9 kap. 41 b § PBL ska få ett sådant, föreligger det också laga förfall vid ett för sent överklagande om han eller hon inte på annat sätt har fått kännedom om beslutet.89 Den nuvarande regleringen i 9 kap. 41 a och b §§ PBL tillsammans med bestämmelsen i 13 kap. 16 § tredje stycket PBL innebär att för överklagande börjar löpa också för alla de som inte har del- getts ett beslut enligt 9 kap. 41 § PBL. När tiden har löpt ut får be- slutet laga kraft. Den krets som ska underrätta är i 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL de s.k. rågrannarna. Kravet på att skicka ett meddelande till rågrannar gäller oavsett hur långt från grannen som åtgärden vidtas. Det innebär att om en åtgärd ska vidtas på exempel- vis allmän platsmark kan fastigheten gränsa till ett oerhört stort antal fastigheter relativt långt från åtgärden i fråga. Detsamma gäller om en mindre åtgärd ska vidtas på t.ex. en stor skogsfastighet. Det kan i sådana fall vara uppenbart att det enda som genererar underrättelse- skyldighet enligt 9 kap. 25 § PBL och krav på att skicka ett med- delande enligt 9 kap. 41 b § PBL är de fastighetsrättsliga förhållan- dena. Som lyfts tidigare kan detta leda till en omfattande kommuni- cering och expediering som inte står i proportion till nyttan med dem.90 finns det egentligen inte något hinder mot att neka någon rätt att överklaga ett beslut om dennes enskilda intressen inte påverkas (13 kap. 8 § PBL och avsnitt 6.11). Liknande resonemang kan även föras i fråga om ett reguljärt villa- område där en fastighetsägare bygger ut sitt hus utom synhåll för vissa grannar. När det gäller den krets som ska meddelas enligt 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL uttalas följande i förarbetena.91 2010/11:63 s. 53. 89Se NJA 2014 s. 267. 90Se Ds 2014:31 s. 218 f. och skyldighet att underrätta och rätt att överklaga enligt (Rapport 2016:26) s. 13 f. 2010/11:63 s. 52 f. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Det bör liksom vara kommunens uppgift att utreda vilka kända sakägare som ska underrättas. Kravet enligt paragrafen gäller inte i de fall som det trots kommunens ansträngningar inte är möjligt att få fram de uppgifter som behövs för att få fram meddelandet. Okända sakägare täcks in av kravet på kungörelse enligt 41 a §. I punkten 2 görs undantag från kravet på underrättelse då antalet kända sakägare är stort. Enligt bestämmelsen ska de kostnader och be- svär som meddelandet innebär vägas mot ändamålet med meddelandet. En bedömning får göras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Kommunens skyldighet att skicka meddelandet underlättas av att det inte krävs någon delgivning. Ändamålet med meddelandet är att underrätta kända sakägare om ett beslut som kan ha en negativ inverkan på deras fastigheter. Vid bedöm- ningen bör hänsyn tas till på vilket sätt och i vilken grad sakägarna be- rörs av beslutet. Behovet av att skicka ett meddelande om beslutet till sakägarna är stort när deras fastigheter påverkas på ett mer påtagligt sätt, exempelvis om en vacker utsikt försämras. I andra fall kan inverkan på flertalet kringliggande fastigheter vara mindre påtaglig, exempelvis om ett mycket stort antal boende i en stad påverkas inom ett stort område kring ett nytt högt hus som omfattas av en ny detaljplan. För övriga kända sakägare enligt punkten 2 bör det då räcka med kungörelsen en- ligt 41 a §. Det bör vägas in om beslutet rör en åtgärd som överensstämmer med detaljplanen eller områdesbestämmelserna eller om det är en avvikelse. Behovet av att skicka meddelandet till kända sakägare i fall som rör åt- gärder som överensstämmer med detaljplanen får i regel anses mindre än i fall som innebär avvikelse från planen. Utgångspunkten bör vara en ganska restriktiv tillämpning av undantaget. Det bör överlämnas till praxis att närmare avgöra hur stort antalet övriga kända sakägare bör vara i olika situationer för att det ska räcka med kungörelsen. I en del fall kan det vara svårt att på ett säkert sätt avgöra vem som hör till kretsen kända sakägare. I paragrafen ställs inget krav på att med- delandet ska delges sakägarna. Det bör normalt vara enkelt för kom- munen att skicka meddelandet i t.ex. ett brev även om det är osäkert om mottagaren verkligen är sakägare. Att det kan vara svårt att avgränsa sakägarkretsen bör med andra ord inte räcka som skäl för att underlåta att skicka ett meddelande om beslutet. Avgörande för detta är i stället att det är fråga om ett stort antal sakägare. Det är således kommunens uppgift att utreda vilka kända sakägare som ska underrättas. Kravet på att skicka ett meddelande enligt 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL gäller dock inte i de fall då kommunen trots utredning inte har kunnat få fram de uppgifter som behövs för med- delandet. Vidare framgår att bedömningen av om undantaget för ett stort antal sakägare är tillämpligt får göras med hänsyn till omstän- digheterna i det enskilda fallet. Vid bedömningen ska hänsyn tas till Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor på vilket sätt och i vilken grad sakägarna berörs av beslutet. Behovet av meddelandet är stort när sakägarna påverkas på ett mera påtagligt sätt. Undantaget från kravet på meddelande ska tillämpas restriktivt. I praxis har slagit fast att begreppet kända sak- ägare i 9 kap. 41 b § PBL får anses omfatta även berörda bostads- rättshavare. Det meddelande som kungörs enligt 9 kap. 41 a § PBL ska därför skickas också till sådan bostadsrättshavare.92 Mark- och har i avgöranden därefter bedömt att även hyres- gäster och boende kan omfattas av meddelandeskyldigheten.93 I ett senare avgörande har i fråga om nämndens utred- ning av vilka som är övriga kända sakägare uttalat följande.94 Det får därmed som regel ankomma på nämnden att försöka närmare ut- reda vilka dessa är, t.ex. genom kontroll i folkbokföringen och kontakt med bostadsrättsföreningen. Endast när gjort skäliga ansträngningar i dessa hänseenden har nämnden fullgjort sin utrednings- skyldighet. En sakägare som nämnden då inte känner till får anses vara okänd och omfattas inte av meddelandeskyldigheten. I samma avgörande har slagit fast att en klagande kan komma att anses tillhöra kretsen med kända sakägare enbart på den grund att kommunen inte har fullgjort sin utredningsskyldighet. Om missat att skicka en underrättelse får den klagande därmed anses ha laga förfall både vid ett för sent överkla- gande och vid en ansökan om återställande av försutten tid.95 Svårigheterna för att avgränsa kretsen av kända sakägare i kombination med slutsatserna i praxis får anses utgöra skäl för ett brett utskick av meddelanden. behöver inte heller vara försiktig och återhållsam i bedömningen av vilka som ska vara att se som kända sakägare utifrån ett överklagandeperspektiv eftersom det av 13 kap. 9 § PBL framgår att enbart det förhållandet att någon har underrättats eller ska ha underrättats enligt PBL inte ger denne rätt att överklaga beslutet.96 Att behöver lägga mycket tid på att identifiera sakägare och andra berörda när beslutet redan är fattat uppfattas av många kommuner som tidsödande och omständligt. 92Se NJA 2017 s. 3. 93Se MÖD:s dom i mål nr P 1498-19. 94Se NJA 2020 s. 556. 95Se NJA 2014 s. 267. 96Didon m.fl., (2010:900) En kommentar, , kommen- taren till 9 kap. 41 b §. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor visat sig vanligt att kommunerna inte följer reglerna eftersom de uppfattas som orimligt betungande. Framför allt följs inte reglerna om att bostadsrättshavare, hyresgäster och de boende som berörs ska underrättas om ansökan. Det är även relativt vanligt att byggnads- nämnden inte skickar ut det meddelande som kungörs i Post- och till alla de sakägare som ska få meddelandet enligt 9 kap. 41 b § PBL.97 När meddelandet skickas ut görs det ofta med vanlig post, men inget hindrar att meddelandet skickas elektroniskt så länge som det går att säkerställa att det når rätt adress.98 Av praxis framgår att det är adressaten som både står för den s.k. befordringsrisken och risken för att den officiella adressen – folkbokföringsadressen för privat- personer respektive registeradressen för juridiska personer – är fel- aktig, om inte särskilda omständigheter föranleder annat.99 har, från flera håll, synpunkter framförts avseende rimligheten av omfattningen både på utredningsskyldighet och den utökade meddelandeskyldighet som Högsta domstolens tolkning av uttrycket övriga kända sakägare i 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL har inneburit. Nuvarande praxis leder inte bara till ett omfattande administrativt arbete för landets bygg- nadsnämnder och osäkerhet avseende tidpunkten för när beslutet får laga kraft, utan också till ökade avgifter för de som söker lov. Se av- snitt 7.19.23 för våra överväganden. Meddelande om beslut till Om beslut är inom ett sådant geografiskt om- råde där regeringen eller beslutat om att ska pröva beslut om lov eller förhandsbesked enligt 11 kap. 12 § PBL ska enligt 9 kap. 42 § PBL genast skicka beslutet till . har det inte framkommit några synpunk- ter på denna reglering. Vi fördjupar oss därför inte ytterligare i den. 97Jfr SOU 2013:34 s. 312. 2010/11:63 s. 32 f. 99Se NJA 2016 s. 674. Handläggning av lov- och anmälningsärenden och andra processuella frågor Expediering av beslut till andra myndigheter har inte någon lagreglerad skyldighet att delge eller meddela andra myndigheter som har ett väsentligt intresse av ett beslut om lov eller förhandsbesked utan sådana myndigheter be- höver endast delges eller meddelas om myndigheten bedöms vara sakägare enligt 9 kap. 41 eller 41 b § PBL. Detta bekräftas av praxis från Mark- och som 2020 uttalat att i det fall en myndighet inte är att se som sak- ägare finns det inte någon skyldighet för att expediera lovet till myndigheten.