sou · H9B3103 · 2022-01-01 00:00:00 — I och med att de tillkommande uppgifterna delvis ställer krav på annan kompetens hos medarbetarna vid myndigheten kan myndigheten med sådana uppgifter inom en miniminivå komma att behöva en annorlunda kompetenssammansättning än vad utredningen bedömt i kapitel 11. Utredningen uppskattar att uppgiften att vara stöd i kvalitetsbedömning av beslutsunderlag kan komma att kräva 3 årsarbetskrafter. Uppgiften att sammanställa vissa väsentliga uppgifter om totalförsvaret bedöms kräva 2 årsarbetskrafter. Skulle båda nämnda uppgifter tillföras myndigheten bedöms tillskottet till bemanningen inom kärnverksamheten sammantaget uppgå till 5 årsarbetskrafter. Utredningen bedömer att en sådan uppskalning inte skulle medföra något ökat behov av årsarbetskrafter inom stödverksamheten vilket gör att myndigheten vid en sådan uppskalning sammantaget skulle bemannas med 38 årsarbetskrafter. Utredningen bedömer dock att en eventuell uppskalning av verksamheten bör övervägas först efter att myndighetens verksamhet etablerats. Det ger bättre förutsättningar för myndigheten att mer fokuserat hitta former och arbetssätt för den grundläggande uppföljnings-, analys- och utvärderingsverksamheten innan uppdraget eventuellt utökas eller breddas. Utredningen presenterar i tabell 12.4 kostnadsbedömningen av en uppskalning av verksamheten med tillkommande uppgifter alternativt ökad förmåga att bedriva grundläggande uppföljnings-, analys- och utvärderingsverksamhet. Sammantaget bedömer utredningen att anslagsbehovet, om båda uppgifter läggs till myndighetens uppdrag, uppgår till strax . Myndigheten bedöms i sådant fall vid inrättandet av verksamheten även behöva en låneram i Riks- Den nya myndighetens resursbehov gäldskontoret om totalt för verksamhetsinvesteringar samt en kredit på räntekontot i motsvarande av myndighetens förvaltningsanslag, dvs. Tabell 12.4 Totala kostnaderna vid uppskalning av verksamhet Lokaler (+5 årsarbetskrafter) Summa (anslagsbehov) Uppstartskostnader (enbart år 1) 13Inrättande av myndigheten och ikraftträdande Enligt utredningsdirektivet är regeringens avsikt att kunna tillsätta en organisationskommitté med uppdrag att inrätta en ny myndighet för uppföljning och utvärdering av totalförsvaret. Vidare anges att den nya myndigheten ska inrättas . I detta kapitel behandlar utredningen några förutsättningar för inrättande av myndigheten och ikraftträdande av utredningens författningsförslag. Det ingår inte i utredningens uppdrag att lämna förslag avseende lokalisering av myndigheten. Utredningen har dock under arbetets gång uppmärksammat några omständigheter som kan ha betydelse för överväganden om lokalisering. Utredningen redogör därför i detta kapitel även för detta. 13.2Tidplan för inrättande av myndigheten Bedömning: Den nya myndigheten bör inrättas . Myndigheten kommer dock inte att kunna fullgöra sitt uppdrag fullt ut förrän . Ipropositionen Totalförsvaret 2021–2025 gjorde regeringen bedömningen att en ny myndighet för uppföljning och utvärdering av verksamheten i totalförsvaret ska inrättas senast den 1 januari 2023.1 2020/21:30, s. 97 f. Inrättande av myndigheten och ikraftträdande av författningsändringar Tillsättande av en organisationskommitté innebär att organisationskommittén kommer att ha mindre än på sig att utföra de åtgärder som är nödvändiga för att det ska finnas en fungerande myndighet . Tillsättandet av organisationskommittén kan dessutom komma att behöva invänta ett remissförfarande av förslagen i detta betänkande. Att starta en ny myndighet är i första hand en praktisk och operativ uppgift, men det krävs också en hel del kompetens inom styrningsfrågor och ekonomi samt strategi- och organisationskunnande. Det är flera praktiska saker som måste lösas, exempelvis kan tilltänkta lokaler behöva byggas om, vilket i vissa delar kan kräva bygglov. Ett modernt it-stöd, telefoni, möbler och inventarier, grafisk profil osv. måste vidare inhandlas. När myndigheten startar måste det finns allt från datorer, skrivare, papper i skrivarna, mobiltelefoner, till en webbsida, telefonnummer och andra kontaktuppgifter till myndigheten. En av de viktigaste uppgifterna inför inrättande av en ny myndighet är dock att säkerställa att det finns rätt kompetens hos myndigheten. Även rekrytering av medarbetare ska därför göras innan myndigheten kan inrättas. Med tanke på att Totalförsvarsanalys uppdrag är att verka inom ett så brett område som totalförsvaret kommer det att vara en utmaning att bemanna myndigheten med rätt kompetens. För att täcka in bredden i totalförsvarsfrågorna kommer myndigheten att behöva hitta och rekrytera medarbetare som har multidisciplinär kompetens (se avsnitt 11.4), vilket i sig är en utmaning. Detta gäller kompetens till såväl kärnverksamhet som stödverksamhet vid myndigheten. Med tanke på de säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som myndigheten kommer att hantera kommer dessutom samtliga medarbetare vid myndigheten att behöva genomgå säkerhetsprövning innan anställning. Detta gör att rekryteringsprocesserna även kommer att ta extra . Myndigheten ska hantera stora mängder säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter. Detta kommer att ställa högre krav på t.ex. it-system och lokaler, vilket även detta innebär att arbetet med att inrätta myndigheten kan komma att ta än för en myndighet där sådana krav inte ställs. av en myndighet för digitalisering av den offentliga förvaltningen (Fi 2017:09) hade (sju om semester räknas bort) på sig att inrätta och starta en ny myndighet. Kommittén påpekade i sin slutrapport att det var ett utma- Inrättande av myndigheten och ikraftträdande av författningsändringar nande uppdrag att genomföra eftersom det vid inrättande av en myndighet är många parallella processer som måste drivas.2 Utredningen anser att det behöver göras överväganden om hur omfattande verksamhet det är realistiskt att förvänta sig att den nya myndigheten kommer att kunna bedriva under sitt första år om myndigheten ska inrättas . Ovan framgår ett antal praktiska förutsättningar som måste finnas på plats när myndigheten inrättas. Flera av dessa förutsättningar bör vara på plats . Utredningen bedömer dock att det inte är realistiskt att förvänta sig att myndigheten ska vara fullt bemannad . När myndigheten inrättas behöver däremot en generaldirektör ha utnämnts och rekrytering gjorts av en administrativ chef, en säkerhetsskyddschef och ett visst antal personer som ska arbeta inom såväl kärnsom stödverksamhet. Utredningen gör bedömningen att arbetet med rekrytering kommer att behöva fortgå även . Det är därför inte heller realistiskt att förvänta sig att myndigheten kommer att kunna utföra sina instruktionsenliga uppgifter fullt ut . Detta beror dels på att myndigheten inte är fullt bemannad, dels på att Totalförsvarsanalys kommer att behöva tid för att planera den huvudsakliga inriktningen för uppföljnings-, analys- och utvärderingsverksamheten. Först därefter kommer myndigheten kunna börja producera uppföljning, analys och utvärdering. Totalförsvarsanalys ska enligt instruktionen till regeringen redovisa vilken huvudsaklig inriktning upp- följnings-, analys- och utvärderingsverksamheten ska ha , så kallad analys- och utvärderingsplan.3 Arbetet med att ta fram en sådan kommer att ta tid och kräva samråd med och kontakter med totalförsvarets aktörer. Myndigheten kommer inte att överta löpande verksamhet som utförs av någon aktör. Det är därför inte fråga om någon övergång av pågående verksamhet som måste fungera . Enligt utredningens mening finns det därför inget som hindrar att myndigheten främst arbetar med att planera verksamheten och rekrytera den kompetens som ännu inte hunnit rekryteras. Slutrapport från kommittén för inrättandet av en myndighet för digitalisering av den offentliga förvaltningen (Fi 2017:09), Komm2018/00805, s. 23. 3Se 4 § förslag till förordning med instruktion för Totalförsvarsanalys, avsnitt 1.1.1. Inrättande av myndigheten och ikraftträdande av författningsändringar Mot bakgrund av detta bedömer utredningen att Totalförsvarsanalys kan inrättas men att myndigheten inte kommer att kunna fullgöra sitt uppdrag fullt ut förrän . Utredningen bedömer även att myndigheten inledningsvis kommer att vara i en formativ fas där myndighetens arbetssätt behöver utvecklas i dialog med och aktörerna inom totalförsvaret. Förslag: 4 § i förslag till förordning med instruktion för Totalförsvarsanalys bör träda i kraft . Övriga bestämmelser i förordningen bör träda ikraft . Författningsändringarna i förordningen (1982:1005) om skyldighet för näringsidkare, arbetsmarknadsorganisationer m.fl. att delta i totalförsvarsplaneringen, förordningen (2008:1002) med instruktion för Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, förordningen (2015:1053) om totalförsvar och höjd beredskap och i säkerhetsskyddsförordningen (2021:955) bör träda i kraft . Bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Som utredningen bedömt i föregående avsnitt bör myndigheten inrättas . Detta innebär att författningsförslaget gällande förordning med instruktion för Totalförsvarsanalys ska träda i kraft . Det kommer dock inte att vara praktiskt möjligt för myndigheten att så som anges i 4 § i förslag till förordning med instruktion för Totalförsvarsanalys att till regeringen redovisa en plan med huvudsaklig inriktning för uppföljnings-, analys- och utvärderingsverksamheten . En sådan analys- och utvärderingsplan är det enligt utredningens mening rimligt att förvänta sig först . Denna bestämmelse ska därför börja gälla . Inrättande av myndigheten och ikraftträdande av författningsändringar Bedömning: Vid överväganden beträffande Totalförsvarsanalys lokalisering bör följande beaktas: •att myndigheten kommer att ha behov av att ha tillgång till goda transportmöjligheter och ha god tillgänglighet till centrala aktörer i totalförsvaret, •att myndigheten kommer att ha behov av starkt säkerhetsskydd och att samlokalisering med en annan myndighet med sådant säkerhetsskydd kan vara ett resurseffektivt utnyttjande av statens resurser, och •att det ur kompetensförsörjningssynpunkt är positivt att myndigheten har närhet till universitet eller högskola samt andra analys- och utvärderingsmyndigheter. En ny myndighet med ansvar för uppföljning, analys och utvärdering av totalförsvaret kommer att ha behov av att ha kontakter med en mängd statliga myndigheter, andra offentliga aktörer och privata aktörer, eller företrädare för dessa. Som framgår av kapitel 5 är aktörerna inom totalförsvaret lokaliserade på orter över hela landet vilket kommer att innebära resor för medarbetare vid myndigheten oavsett var myndigheten lokaliseras. En övergång till fler digitala möten har skett . Resmönster och arbetsformer kan antas även fortsatt påverkas av bl.a. ökad digitalisering, fokus på hållbarhetsfrågor och beteendeförändringar med anledning av covid-19-pandemin.4 En annan aspekt att beakta när det gäller myndighetens lokalisering är säkerhetsskydd. I vissa delar kan det finnas behov av informationsutbyte och kontakter beträffande säkerhetsskyddsklassificerade uppgifter som gör att det är olämpligt med digitala möten. Utredningen gör därför bedömningen att närhet till goda transportmöjligheter, men även till centrala aktörer inom totalförsvaret för att begränsa behovet av resande, bör finnas med i övervägandena om myndighetens placering. Utredningen gör i avsnitt 10.4.1 bedömningen att de uppgifter som utredningen föreslår att Totalförsvarsanalys ska ansvara för i 4Transporter och resande i en postpandemisk värld – trender och mottrender, Trafikanalys, PM 2021:4. Inrättande av myndigheten och ikraftträdande av författningsändringar väsentliga delar ställer höga krav på säkerhetsskydd för verksamheten vilket bl.a. även gäller myndighetens lokaler. Det finns ett antal myndigheter som har dessa strukturer för säkerhetsskydd. För en effektiv resursanvändning kan det därför övervägas att Totalförsvarsanalys ska använda sig av redan befintliga strukturer för säkerhetsskydd. Samlokalisering av Totalförsvarsanalys med en myndighet som redan har det säkerhetsskydd som krävs, kan därför övervägas. Detta är ett perspektiv som också påtalats av Försvarsberedningen.5 Utredningen vill här uppmärksamma att frågan om samlokalisering behöver ta hänsyn till Totalförsvarsanalys legitimitet som oberoende aktör. Lokaliseringen av myndigheten får även betydelse för möjligheten att finna och rekrytera rätt kompetens till myndigheten. Utredningen har i avsnitt 11.3 gjort bedömningen att Totalförsvarsanalys i sin kompetenssammansättning bör ha en tyngdpunkt i kunskaper om analys- och utvärderingsmetoder. Det blir därför viktigt att myndigheten placeras på en ort där det finns god tillgång på sådan kompetens. Flera av de analys- och utvärderingsmyndigheter som utredningen har haft kontakt med har påpekat att det för myndighetens kompetensförsörjning är viktigt att det på den ort där myndigheten lokaliseras finns universitet eller högskola. Även det faktum att det finns andra utvärderingsmyndigheter på orten har påtalats vara av betydelse i detta avseende. Utredningen gör bedömningen att även detta är faktorer som bör beaktas inför beslut om myndighetens lokalisering. 5Ds 2017:66, s. 214. Som nämnts tidigare i betänkandet är det en grundläggande förutsättning för att Totalförsvarsanalys ska kunna fullgöra sitt uppdrag att myndigheten kan få ta del av de uppgifter som myndigheten behöver. I avsnitt 8.3.6 framgår att Totalförsvarsanalys vid uppföljning, analys och utvärdering ska göra detta med utgångpunkt huvudsakligen i de statliga myndigheternas uppföljning och underlag om verksamhet avseende totalförsvaret. Det betonas dock även att Totalförsvarsanalys inte ska vara förhindrad att vid behov inhämta kompletterande information från andra aktörer än statliga myndigheter om det finns någon särskild anledning som påkallar det. Många av de uppgifter som Totalförsvarsanalys har behov av kan dock antas omfattas av sekretess. Enligt 2 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen (förkortad TF) ska var och en ha rätt att ta del av allmänna handlingar. I TF regleras även vad som avses med allmänna handlingar. Huvudregeln är att uppgifter i allmänna handlingar är offentliga. Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, förkortad OSL) innehåller bestämmelser som innebär begränsningar i den rätt för enskilda att ta del av allmänna handlingar som följer av TF. Med sekretess menas enligt 3 kap. 1 § OSL ett förbud att röja en uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av en allmän handling eller på något annat sätt. Den myndighet som från en annan myndighet får en begäran om uppgifter eller handlingar ska ta ställning till om uppgifterna får lämnas ut. För det fall myndigheten finner att en regel om sekretess är tillämplig på uppgifterna har myndigheten att bedöma om det ändå finns förutsättningar för ett utlämnande. En sådan förutsättning kan vara att uppgiften omfattas av sekretess även hos den mottagande myndigheten. Det är inte möjligt för utlämnande myndighet att uppställa förbehåll som inskränker mottagande myndighets rätt att lämna uppgiften vidare eller på annat sätt utnyttja den (jfr 10 kap. 14 § OSL). Offentlighets- och sekretesslagen innehåller undantag från offentlighetsprincipen och sekretess ska därför gälla bara om det finns ett särskilt skyddsvärt intresse. För att klargöra sekretessens omfattning är sekretessbestämmelserna som regel utformade med hjälp av tre olika slags rekvisit. Rekvisiten anger föremålet för sekretessen, sekretessens räckvidd och sekretessens styrka.1 Med föremålet för sekretessen avses vilket slags uppgift som sekretessregleringen avser, t.ex. uppgift om enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Sekretessens räckvidd anger inom vilken verksamhet eller i vilken typ av ärenden sekretessbestämmelsen gäller. I vissa fall hänvisas till en viss bestämd myndighet. Om inget annat anges, är bestämmelsen tillämplig inom hela den offentliga förvaltningen. Sekretessens styrka anges genom ett skaderekvisit. Det finns i huvudsak två olika typer av skaderekvisit, det raka och det omvända. Vid ett rakt skaderekvisit är utgångspunkten offentlighet. Det uttrycks i lagtexten genom att sekretess gäller om det kan antas att en viss skada inträffar om uppgiften röjs. Vid ett omvänt skaderekvisit finns det en presumtion för att uppgifterna omfattas av sekretess. Sekretessen uttrycks i dessa fall genom att sekretess gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan skada och men. I vissa fall innehåller sekretessbestämmelsen inte något skaderekvisit. Sekretessen är i sådana fall absolut, vilket innebär att någon sekretessprövning inte ska göras och att uppgiften inte kan lämnas ut. 1979/80:2 Del A s. 72 f. och SOU 2003:99 s. 78 f. 14.2.3Sekretessbrytande bestämmelser och undantag från sekretessen Huvudregeln är att sekretess gäller även mellan myndigheter. Det har dock ansetts att sekretessregleringen inte bör hindra myndigheter från att utväxla uppgifter i de fall där intresset av att uppgifterna lämnas ut bör ha företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Ett antal sekretessbrytande bestämmelser och undantag från sekretessen har därför införts i OSL. Av 3 kap. 1 § OSL framgår att med en sekretessbrytande bestämmelse menas en bestämmelse som innebär att en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut under vissa förutsättningar. Generella sekretessbrytande bestämmelser finns i 10 kap. OSL men det finns också sekretessbrytande bestämmelser som gäller specifikt för vissa myndigheter. Sekretess hindrar inte heller att en uppgift lämnas till en enskild eller till en annan myndighet, om det är nödvändigt för att den utlämnande myndigheten ska kunna fullgöra sin verksamhet (10 kap. 2 § OSL). Syftet med denna bestämmelse är att sekretessregleringen inte ska göra det omöjligt för en myndighet och dess personal att sköta de uppgifter som myndigheten har. Det är således det intresse som den utlämnande myndigheten har av att lämna uppgiften som är avgörande, inte vilket intresse den mottagande myndigheten har av att få uppgiften.2 Paragrafen, som kan bli tillämplig när en myndighet behöver lämna hemlig information till en annan myndighet, ska tillämpas restriktivt.3 Av 10 kap. 28 § första stycket OSL följer att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. I förhållande till andra myndigheter behöver det således inte finnas någon uttrycklig hänvisning i OSL till en viss uppgiftsskyldighet i en annan lag eller i en förordning för att denna uppgiftsskyldighet ska bryta sekretessen. Det är inte nödvändigt att bestämmelsen om uppgiftsskyldighet har utformats med utgångspunkt från att uppgifterna kan vara hemliga. Däremot krävs för att bestämmelsen ska beaktas att den uppfyller vissa krav på konkretion. Den kan ta sikte på utlämnande av uppgifter av ett speciellt slag, gälla en viss myndighets rätt att få del av uppgifter i allmänhet eller avse en skyldighet för en viss myndighet att lämna 2Lenberg, m.fl., Kommentaren till Offentlighets- och sekretesslagen, 10 kap 2 § OSL, , Version 24. 1979/80:2, Del A s. 465 och 494. andra myndigheter information.4 En föreskrift som mera generellt anbefaller samarbete mellan myndigheter anses inte ålägga en sådan uppgiftsskyldighet som avses i 10 kap. 28 § OSL. En myndighet som är skyldig att lämna uppgifter på en annan myndighets begäran får inte under åberopande endast av 10 kap. 28 § OSL lämna uppgifter på eget initiativ.5 I 10 kap. 17 § OSL finns en sekretessbrytande regel som kan åberopas även om någon uppgiftsskyldighet inte är föreskriven. Där föreskrivs att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en myndighet, om uppgiften behövs där för tillsyn över eller revision hos den myndighet där uppgiften förekommer. Beträffande revision har i lagmotiven uttalats att den sekretessbrytande bestämmelsen endast avser uppgifter som finns hos en reviderad myndighet. Att generellt tillåta utlämnande av sekretessbelagd information till en revisionsmyndighet har ansetts föra för långt.6 14.2.4Konsekvenser av att en uppgift lämnas till en annan myndighet Det är en grundläggande princip i sekretessregleringen att sekretess inte automatiskt överförs mellan myndigheter. En sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift hos en myndighet blir inte utan särskild reglering tillämplig hos en annan myndighet när uppgiften lämnas dit. Kravet på offentlighet kan innebära att vissa uppgifter, som betraktas som hemliga hos en myndighet, är offentliga hos en annan myndighet som har inhämtat dem hos den förstnämnda myndigheten. För att en uppgift ska omfattas av sekretess gäller som huvudregel att det ska finnas en primär sekretessbestämmelse. Med en primär sekretessbestämmelse avses enligt 3 kap. 1 § OSL en sekretessbestämmelse som en myndighet ska tillämpa på grund av att bestämmelsen riktar sig direkt till myndigheten eller omfattar viss verksamhetstyp eller ärendetyp som hanteras hos myndigheten eller omfattar vissa uppgifter hos myndigheten. Ett alternativ är att det finns en särskild överföringsbestämmelse som medför att sekretessen sprids utanför sitt ursprungliga tillämpningsområde, en sekundär sekretess. 1979/80:2, Del A s. 322. 5JO 1999/2000 s. 374, dnr 796-1998. 1979/80:2 Del A s. 326. definitionen i offentlighets- och sekretesslagen är en sekundär sekretessbestämmelse en bestämmelse om sekretess som en myndighet ska tillämpa på grund av en bestämmelse om överföring av sekretess (3 kap. 1 § OSL). En sådan bestämmelse om överföring av sekretess finns i 11 kap. 1 § OSL. Där anges att om en myndighet i verksamhet som avser tillsyn eller revision, från en annan myndighet får en sekretessreglerad uppgift, blir enligt sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos den mottagande myndigheten. Det är inte bara uppgifter hos den granskade myndigheten som skyddas hos tillsyns- eller revisionsmyndigheten. Om tillsyns- eller revisionsmyndigheten inom ramen för sitt granskningsuppdrag inhämtar sekretessreglerade uppgifter från någon annan myndighet än den som är föremål för tillsyn eller revision, ska den sekretessbestämmelse som tillämpas av den andra myndigheten tillämpas av tillsyns- eller revisionsmyndigheten på de uppgifter som den får av den myndigheten.7 14.3Tillämplig sekretess på totalförsvarsområdet Bedömning: Det finns sekretessbestämmelser som hindrar utlämnande av uppgifter till Totalförsvarsanalys, bl.a. sekretess enligt 30 kap. 23 § OSL och 9 § OSF (sekretess i statlig tillsynsverksamhet) och enligt 38 kap. 7 § OSL (sekretess för beredskapsförberedelser). Vid den uppföljning, analys och utvärdering som utredningen föreslår att Totalförsvarsanalys ska bedriva kommer ett antal bestämmelser om sekretess att aktualiseras. Utredningen redogör nedan för ett antal av dessa bestämmelser och i vilken mån sekretess kan hindra ett utlämnande av dessa uppgifter till Totalförsvarsanalys. 7Lenberg, m.fl., Kommentaren till Offentlighets och sekretesslagen, 11 kap 1 § OSL, , Version 24. Enligt 15 kap. 2 § OSL gäller sekretess för uppgift som rör verksamhet för att försvara landet, planläggning eller annan förberedelse av sådan verksamhet eller som i övrigt rör totalförsvaret, om det kan antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Denna bestämmelse har naturligen sitt största tillämpningsområde i fråga om sådana uppgifter som avser det militära försvaret men gäller som framgår av paragrafen hela totalförsvaret. Enligt lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap är totalförsvar verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Hit räknas bl.a. befolkningsskyddet, försörjningsberedskap och det psykologiska försvaret.8 Även t.ex. polisverksamhet samt hälso- och sjukvård kan vara totalförsvarsverksamhet.9 Inom bestämmelsens tillämpningsområde faller vidare uppgifter om planläggning och annan förberedelse av landets försvar, uppgifter om organisation av försvaret, underrättelsetjänsten m.m.10