sou · H9B3100 · 2022-01-01 00:00:00 — •utvärdera tillämpningen av bestämmelserna om penningbeslag och vid behov lämna förslag som utvidgar tillämpningsområdet eller gör bestämmelserna tydligare och effektivare. Arbetets genomförande, kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med myndigheter och organisationer i den utsträckning som utredaren anser lämpligt. Utredaren ska redovisa gällande rätt och eventuellt pågående lagstiftningsarbete i länder som utredaren bedömer vara av intresse och i övrigt göra de internationella jämförelser som anses befogade. Om utredaren kommer fram till att regelverket bör förändras ska han eller hon lägga fram fullständiga författningsförslag. Utredaren ska hålla sig informerad om och vid behov beakta rele- vant arbete som pågår inom , utredningsväsendet, EU och andra internationella organisationer. Utredaren bör bl.a. be- akta uppdraget att utreda vissa frågor om husrannsakan (Ju2019/ 04129/LP) och lagrådsremissen om kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frys- ning och beslut om förverkande. Uppdraget ska redovisas . förverkandeutredning (Ju 2020:16) Regeringen beslutade kommittédirektiv om effek- tivare möjligheter att ta brottsvinster från kriminella – en översyn av lagstiftningen om förverkande (dir. 2020:66). Enligt direktiven ska en särskild utredare genomföra en systematisk översyn av de grund- läggande reglerna om förverkande i 36 kap. och i andra författningar där det finns regler om förverkande som kompletterar eller helt eller delvis ersätter bestämmelser. En av utgångspunkterna för den nu pågående översynen är att de processuella frågor som kan aktualiseras vid förverkande är reglerade på ett enkelt, tydligt och förutsebart sätt och i förlängningen lever upp till rättssäkerhetens krav. När en talan om företagsbot ska prövas aktualiseras samma förfaranderegler som gäller vid prövningen av en fråga om förverkande. Även kraven på att förfarandet ska vara rätts- säkert är desamma. Utredaren ska, utöver vad som framgår av de ursprungliga direk- tiven, •ta ställning till om de rättssäkerhetsregler som enligt 23 kap. 18 a § finns till skydd för en fysisk person som miss- tänks för brott också ska uttryckligen omfatta företag i samband med en utredning om företagsbot, •ta ställning till om det behöver förtydligas att bestämmelserna om försvarare och rättegångskostnad i under vissa förutsättningar omfattar företag i mål om företagsbot samt om det bör införas en uttrycklig skyldighet för undersökningsledaren att informera företaget om rätten att under vissa förutsättningar få en offentlig försvarare. Uppdraget ska fortfarande redovisas . Det behöver säkerställas att förfarandet när talan om företagsbot prövas lever upp till rättssäkerhetens krav Prövningen av ett yrkande om förverkande och en talan om företagsbot sker enligt samma förfaranderegler Företagsboten är – liksom förverkande – en särskild rättsverkan av brott och hanteras i huvudsak enligt samma förfaranderegler. Genom lagändringar som trädde i kraft skärptes företags- botsregleringen, bl.a. genom att ett företags betalningsförmåga ska ha betydelse när företagsbotens storlek ska bestämmas när det är fråga om särskilt allvarlig brottslighet som begås i större företags verksam- het. Reformen innebar också att maximibeloppet för företagsbot i dessa fall höjdes från till och att möjligheterna att förelägga företagsbot genom strafföreläggande utökades (se prop. 2018/19:164 Skärpta straffrättsliga sanktioner mot företag). Förs en talan om företagsbot mot samma person som är tilltalad i ett brottmål ska handläggningen ske enligt de regler som gäller för brottmålet. Förs en talan om företagsbot i stället mot någon annan än den som är tilltalad för brott följer förfarandet den ordning som föreskrivs i lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid förverk- ande m.m. (förfarandelagen). Av 2 § i förfarandelagen följer att för- farandet i tillämpliga delar prövas enligt reglerna i om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter om inte annat är särskilt föreskrivet. Hänvisningen i 2 § i förfarandelagen till reglerna i om bötesmål syftar till att reglera i vilken ordning ett mål om förverk- ande eller företagsbot ska handläggas i domstolen. Det innebär t.ex. att bestämmelserna om försvarare och rättegångskostnad i 21 kap. respektive 31 kap. ska tillämpas i mål om företags- bot i den utsträckning det är möjligt (se rättsfallet NJA 2016 s. 714). De processuella frågor som kan aktualiseras vid en talan om företagsbot måste vara reglerade på ett enkelt, tydligt och förutsebart sätt Även om företagsboten utgör en särskild rättsverkan av brott är före- tagsbot att betrakta som ett straff enligt Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande fri- heterna (). Det är därför, inte minst i ljuset av företagsbotsreform, angeläget att det förfarande varigenom en talan om företagsbot prövas lever upp till rättssäkerhetens krav. Det är inte tydligt att förfarandelagens hänvisning till rättegångs- balkens regler om bötesmål också innebär att de rättsäkerhetsregler som finns till skydd för en fysisk person som misstänks för brott också ska skydda en juridisk person i samband med en utredning om företagsbot (jfr 2020). Under remissbehandlingen av betänkandet En översyn av lagstift- ningen om företagsbot (SOU 2016:82), som utmynnade företagsbotsreform, anförde att frågor som rörde företags processuella rättigheter under förundersökning och rättegång borde övervägas i den fortsatta beredningen. Regeringen kon- staterade emellertid i propositionen att det inom ramen för lagstift- ningsärendet inte fanns några förutsättningar att göra en översyn av företagets ställning under förundersökningen och rättegång av det slag som hade föreslagit (prop. 2018/19:164 s. 15). har därefter återkommit till frågan i en särskild skrivelse till regeringen (Ju2020/00064). I skrivelsen betonar behovet av att överväga om företags processuella rättigheter under förundersökning och rättegång i mål om företags- bot behöver förtydligas. De processuella frågor som kan aktualiseras vid företagsbot måste vara reglerade på ett enkelt, tydligt och förutsebart sätt. Att frågorna inte är tydligt författningsreglerade riskerar att leda till att likartade fall behandlas olika. Regeringen anser, i likhet med , att det finns skäl att överväga om företags processuella rättigheter under förundersökning och rättegång i mål om företagsbot behöver förtydligas. När en talan om företagsbot ska prövas aktualiseras alltså samma förfaranderegler som gäller vid prövningen av en fråga om Sett mot den bakgrunden framstår det som motiverat att, inom ramen för den pågående översynen av förverkandelagstift- ningen, säkerställa att även förfarandet varigenom en talan om före- tagsbot prövas lever upp till rättssäkerhetens krav. •ta ställning till om de rättsäkerhetsregler som enligt 23 kap. 18 a § finns till skydd för en fysisk person som miss- tänks för brott också ska uttryckligen omfatta företag i samband med en utredning om företagsbot, •ta ställning till om det behöver förtydligas att bestämmelserna om försvarare och rättegångskostnad i under vissa förutsättningar omfattar företag i mål om företagsbot samt om det bör införas en uttrycklig skyldighet för undersökningsledaren att informera företaget om rätten att under vissa förutsättningar få en offentlig försvarare. Utredaren får också ta upp och lämna författningsförslag i andra frågor som direkt anknyter till tilläggsuppdraget. Uppdraget ska fortfarande redovisas . Lag (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid förverkande m.m. 1 § Denna lag reglerar förfarandet vid prövning av fråga om för- verkande av egendom till det allmänna eller om annan särskild rätts- verkan av brott, när frågan inte rör någon som är tilltalad för brott. Lagen gäller, om inte annat följer av särskilda bestämmelser i lag eller annan författning. 2 § En fråga som avses i 1 § prövas, om inte annat följer av 3 eller 5 §, av tingsrätten efter särskild talan. Om inte annat framgår av denna lag, gäller för sådan talan i tillämpliga delar reglerna i rätte- gångsbalken om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter. Målet får dock avgöras utan huvudförhandling, om en sådan förhandling inte behövs med hänsyn till utredningen i målet och inte heller begärs av någon av parterna. Utfärdas stämning, skall den mot vilken talan riktas föreläggas att inställa sig till huvudförhandling eller yttra sig skriftligen vid påföljd att egendomen annars kan förklaras förverkad. Uteblir han från för- handlingen eller yttrar han sig inte, skall egendomen förklaras för- verkad, om det inte framgår att talan är ogrundad. Innan ett mål avgörs utan huvudförhandling, skall parterna ges tillfälle att slutföra sin talan, om det inte är uppenbart obehövligt. 3 § Avser saken förverkande av beslagtagen egendom, får frågan om förverkande prövas av åklagaren. Om värdet av det som ska för- verkas uppgår till betydande belopp eller om det finns andra sär- skilda skäl, ska dock frågan om förverkande prövas av rätten. Åklagarens beslut i fråga om förverkande ska meddelas skrift- ligen. Den som drabbats av beslaget får inom en månad från det att han eller hon fick del av förverkandebeslutet anmäla missnöje med det hos åklagaren. Anmäls missnöje, ska beslutet om förverkande inte längre gälla. Om åklagaren inte häver beslaget, ska han eller hon väcka talan om egendomens förverkande. Har talan inte väckts inom en månad från det att anmälan kom in, ska beslaget anses hävt. Uppgår värdet av det som ska förverkas till mindre än en tiondel av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde då beslaget verkställdes eller saknar egendomen salu- värde, får också en polisman eller annan anställd vid Polismyndig- heten som myndigheten har utsett besluta om förverkande, om det är uppenbart att förutsättningarna för ett förverkande är uppfyllda. I detta fall gäller andra och tredje styckena. Missnöjesanmälan ska dock ges in till den myndighet där den som beslutat om förverkandet är anställd. Om myndigheten anser att talan om förverkande bör föras, ska ärendet överlämnas till åklagare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om rätten att besluta om förverkande enligt fjärde stycket. 4 § Avser saken förverkande av beslagtagen egendom, får kun- görelsedelgivning av beslutet eller stämningen ske enligt de förut- sättningar som anges i 48 § delgivningslagen (2010:1932). Dessa reg- ler får också tillämpas, om den från vilken förverkande sker är okänd. Om värdet av den beslagtagna egendomen uppskattas till mindre än en tiondel av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ social- försäkringsbalken som gällde då beslaget verkställdes eller om egen- domen saknar saluvärde, får delgivning ske genom att beslutet eller stämningen anslås hos den myndighet som har meddelat beslutet eller utfärdat stämningen. 5 § Företagsbot får föreläggas företag genom strafföreläggande. I sådana fall gäller 48 kap. 2–5, 6–8, 10 och 12 a §§ i tillämpliga delar och det som sägs där om den misstänkte gäller i stället företaget. Ett strafföreläggande om företagsbot godkänns genom att Företaget 1.undertecknar en förklaring om att det erkänner de omständig- heter som ligger till grund för föreläggandet och godtar den före- tagsbot som tagits upp i föreläggandet, och 2.lämnar förklaringen till den mottagare som är behörig att ta emot förklaringen enligt föreskrifter som meddelas av regeringen. Föreläggandet kan också godkännas genom att hela beloppet betalas till den myndighet som regeringen föreskriver. En sådan betalning ska inte anses som ett godkännande, om det framgår att företaget inte har avsett att godkänna föreläggandet. Ett godkännande är utan verkan om det sker sedan åklagaren har väckt talan om företagsbot. Lag (2008:369) om förfarandet vid förverkande av utbyte av brottslig verksamhet i vissa fall 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om förfarandet vid pröv- ning av en fråga om sådant förverkande som avses i 36 kap. 1 b § , när frågan inte rör någon som är tilltalad för brott. 2 § En fråga som avses i 1 § prövas av tingsrätten efter särskild talan. Om inte annat framgår av denna lag, gäller för en sådan talan i tillämpliga delar reglerna i om åtal för brott för vilket är föreskrivet fängelse . 3 § En talan enligt denna lag får inte väckas förrän domen i målet om åtal för det brott som enligt 36 kap. 1 b § kan föran- leda förverkandet har vunnit laga kraft. Talan ska väckas därefter. 4 § Utfärdas stämning, ska den mot vilken talan riktas kallas till huvudförhandling och erinras om att målet kan komma att avgöras trots att han eller hon uteblir eller inställer sig genom ombud då han eller hon har förelagts att infinna sig personligen. Kan saken utredas tillfredsställande, får målet avgöras trots att den mot vilken talan riktas har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit. 36 kap. Om förverkande av egendom, företagsbot och annan särskild rättsverkan av brott 1 § Utbyte av ett brott enligt denna balk ska förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Detsamma gäller vad någon har tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott, om mottagandet utgör brott enligt denna balk. I stället för det mot- tagna får dess värde förklaras förverkat. Om inte annat är särskilt föreskrivet, ska bestämmelserna i första stycket också tillämpas i fråga om utbyte av ett brott och ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt annan lag eller författ- ning, om det för brottet är föreskrivet fängelse . 1 a § Vid bedömningen av om det är uppenbart oskäligt att för- klara utbyte av ett brott förverkat ska bland andra omständigheter beaktas om det finns anledning att anta att skadeståndsskyldighet i anledning av brottet kommer att åläggas eller annars bli fullgjord. 1 b § Döms någon för ett brott för vilket det är föreskrivet fäng- else och har brottet varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte, ska även i annat fall än som avses i 1 § egendom förklaras förverkad, om det framstår som klart mera sannolikt att den utgör utbyte av brottslig verksamhet än att så inte är fallet. I stället för egendomen får dess värde förklaras förverkat. Har brottet varit av beskaffenhet att kunna ge utbyte, gäller första stycket också om någon döms för 1.dataintrång, utnyttjande av barn för sexuell posering, tagande av muta, givande av muta eller barnpornografibrott enligt 16 kap. 10 a § första stycket 1–4, 2.narkotikabrott enligt 1 § narkotikastrafflagen (1968:64) eller olovlig befattning med narkotikaprekursorer enligt 3 b § första stycket samma lag, 3.dopningsbrott enligt 3 § första stycket lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 4.narkotikasmuggling enligt 6 § första stycket lagen (2000:1225) om straff för smuggling, 5.människosmuggling enligt 20 kap. 8 § första stycket utlännings- lagen (2005:716) eller organiserande av människosmuggling enligt 20 kap. 9 § första stycket samma lag, eller 6.något annat brott för vilket det är föreskrivet fängelse och som har utgjort led i en brottslighet som utövats i orga- niserad form. Vad som sägs om förverkande i första och andra styckena gäller också om någon döms för försök, förberedelse eller stämpling till ett brott som avses där. Förverkande enligt denna paragraf får inte beslutas om det är oskäligt. 1 c § Som utbyte av ett brott eller av brottslig verksamhet anses vid förverkande även egendom som har trätt i stället för utbyte, avkast- ning av utbyte samt avkastning av det som trätt i stället för utbyte. Förverkande av hjälpmedel, m.m. 2 § Egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt denna balk får förklaras förverkad, om det behövs för att förebygga brott eller om det annars finns särskilda skäl. Detsamma gäller egen- dom som varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt denna balk, om brottet har fullbordats eller om förfarandet har utgjort ett straffbart försök eller en straffbar förberedelse eller stämpling. Vad som har sagts i första stycket gäller även egendom som fram- bragts genom brott enligt denna balk, egendom vars användande utgör sådant brott samt egendom som någon annars tagit befattning med på ett sätt som utgör sådant brott. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. Om inte annat är särskilt föreskrivet, skall bestämmelserna i första och tredje styckena också tillämpas i fråga om egendom som använts eller varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt annan lag eller författning, om det för brottet är föreskrivet fängelse . 3 § Förverkande får även i annat fall än som avses i 2 § beslutas i fråga om föremål 1.som på grund av sin särskilda beskaffenhet och omständig- heterna i övrigt kan befaras komma till brottslig användning, 2.som är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa och som har påträffats under omständigheter som gav anled- ning att befara att de skulle komma till sådan användning, eller 3.som är ägnade att användas som hjälpmedel vid brott som inne- fattar skada på egendom och som har påträffats under omständigheter som gav uppenbar anledning att befara att de skulle komma till sådan användning. 4 § Har det till följd av ett brott som är begånget i utövningen av näringsverksamhet uppkommit ekonomiska fördelar för närings- idkaren, skall värdet därav förklaras förverkat även när det inte följer av 1 eller 2 § eller annars är särskilt föreskrivet. Vad som har sagts i första stycket gäller ej, om förverkande är oskäligt. Vid bedömningen av om så är förhållandet skall bland andra omständigheter beaktas om det finns anledning att anta att annan betalningsskyldighet som svarar mot de ekonomiska fördelarna av brottet kommer att åläggas näringsidkaren eller annars fullgöras av denne. Kan bevisning om vad som skall förklaras förverkat inte alls eller endast med svårighet föras, får värdet uppskattas till ett belopp som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Hos vem förverkande får ske, m.m. 5 § Förverkande till följd av ett brott av egendom eller dess värde får, om inte annat har föreskrivits, ske hos a)gärningsmannen eller annan som medverkat till brottet, b)den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var, c)den som genom brottet beretts eller näringsidkare som avses i 4 §, d)den som efter brottet förvärvat egendomen genom bodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gåva eller som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och därvid haft vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband med brottet. Tillhörde egendomen vid brottet inte någon av dem som anges i första stycket a–c, får den inte förklaras förverkad. Egendom som enligt 1 c § ska anses som utbyte får dock förklaras förverkad om den egendom, som den förverkade egendomen trätt i stället för, vid brottet tillhörde någon av dem som anges i första stycket a–c. 5 a § Förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 1 b § får ske hos 1.gärningsmannen eller annan som medverkat till det brott som förverkandet grundas på, 2.den som förvärvat egendomen genom bodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gåva, 3.den som förvärvat egendomen på annat sätt och därvid haft vetskap om eller skälig anledning att anta att egendomen har sam- band med brottslig verksamhet. Bestämmelser om förfarandet vid en talan om förverkande hos den som avses i första stycket 2 eller 3 finns i lagen (2008:369) om förfarandet vid förverkande av utbyte av brottslig verksamhet i vissa fall. 5 b § Särskild rätt till egendom som förklaras förverkad består, om inte även den särskilda rätten förklaras förverkad. Sådan rätt som har vunnits genom utmätning upphör, om egen- domen förklaras förverkad, såvida det inte av särskild anledning för- ordnas att rätten ska bestå. 6 § I stället för förverkande äger rätten föreskriva åtgärd till före- byggande av missbruk. 7 § På yrkande av allmän åklagare ska ett företag åläggas företags- bot för brott, om det för brottet är föreskrivet strängare straff än penningböter och brottet har begåtts i utövningen av 2.sådan offentlig verksamhet som kan jämställas med närings- verksamhet, eller 3.annan verksamhet som ett företag bedriver, om brottet har varit ägnat att leda till en ekonomisk fördel för företaget. För att företaget ska åläggas företagsbot krävs också 1.att företaget inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottet, eller 2.att brottet har begåtts av a) en person med ledande ställning i företaget, grundad på befog- enhet att företräda företaget eller att fatta beslut på dess vägnar, eller b) en person som annars haft ett särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. avses enskilda näringsidkare och juridiska personer. Första stycket gäller inte, om brottet varit riktat mot företaget. 8 § När ett företag åläggs företagsbot för flera brott, ska rätten bestämma en gemensam företagsbot för den samlade brottsligheten. Vid fastställandet av företagsbotens storlek ska det först bestäm- mas ett sanktionsvärde om lägst och högst tio mil- joner kronor. Sanktionsvärdet ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet för den samlade brottsligheten. Särskild hänsyn ska tas till den skada eller fara som brottsligheten inneburit samt till brotts- lighetens förhållande till verksamheten. Det ska också tas skälig hän- syn till om företaget har ålagts att betala företagsbot. Om inte annat följer av 9 eller 10 §, ska företagsboten fastställas till ett belopp som motsvarar sanktionsvärdet. 9 § Om sanktionsvärdet uppgår till , ska företagsboten för ett större företag sättas högre än vad som följer av 8§ (förhöjd företagsbot). Den förhöjda företagsboten ska fastställas till ett belopp som är befogat med hänsyn till företagets finansiella ställning. En förhöjd företagsbot får dock högst bestämmas till ett belopp som motsvarar femtio gånger sanktionsvärdet. Med större företag avses enskilda näringsidkare och juridiska personer som motsvarar de kriterier som anges i 1 kap. 3 § första stycket 4 årsredovisningslagen (1995:1554). Bestämmelserna i denna paragraf gäller inte staten, kommuner eller regioner. 10 § En företagsbot får sättas lägre än vad som borde ha skett med tillämpning av 8 och 9 §§, om 1.brottet medför annan betalningsskyldighet eller särskild rätts- verkan för företaget och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportionerligt sträng, 2.företagets ägare eller innehavare döms till påföljd för brottet och den samlade reaktionen på brottsligheten skulle bli oproportio- nerligt sträng för honom eller henne, 3.företaget efter förmåga har försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa de skadliga verkningarna av brottet, 4.företaget frivilligt har angett brottet, eller 5.det annars finns särskilda skäl för jämkning. Om det är särskilt påkallat med hänsyn till något förhållande som avses i första stycket får företagsboten efterges. 10 a § Om ett brott som kan föranleda talan om företagsbot 1.har begåtts av oaktsamhet, och 2.inte kan antas föranleda annan påföljd än böter får brottet åtalas av åklagare endast om åtal är påkallat från allmän synpunkt. 11 § Vad i lag eller författning är föreskrivet om särskild rätts- verkan av att någon dömes till straff skall gälla även då annan påföljd som omförmäles i 1 kap. 3 § ådömes. Vid tillämpningen av första stycket skall villkorlig dom och skyddstillsyn samt, om ej i domen annorlunda förordnas, överläm- nande till särskild vård anses lika med fängelse. Därvid skall, om så förordnas, skyddstillsyn och överlämnande till särskild vård anses motsvara fängelse . 12 § Förutsättes för förverkande av egendom eller annan särskild rättsverkan, som kan följa å brott, att någon dömts till påföljd, må rätten, om påföljd för brottet eftergives, i den mån omständighe- terna föranleda därtill förordna, att sådan rättsverkan skall inträda.