sou · H9B310 · 2022-01-01 00:00:00 — Bör t.ex. säkerheten för sena personskador uppgå till ett visst belopp eller ska avgränsningen mot ansvarsförsäkringen göras på något annat sätt? Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får enligt 38 § den nya lagen meddela föreskrifter om vad som krävs för att en säkerhet ska kunna godtas. Bemyndigandet omfattar således både ansvarsförsäkringar och andra säkerheter. I den föreslagna för- ordningen angavs inga krav på ansvarsförsäkringar. För övriga säker- heter angavs att de skulle vara utan tidsbegränsning och inte fick utgöras av fastighet på vilken det bedrivs kärnteknisk verksamhet. Det bör dock övervägas om det finns behov av fler krav, både i generella termer av säkerheternas kvalitet och i mer precisa termer av t.ex. särskilda villkor. Vidare kan det behöva uppställas krav på vilka villkor som ska gälla enligt en ansvarsförsäkring för att den ska godtas. Detta för att t.ex. säkerställa att belopp som ska betalas ut enligt en sådan försäkring på ett lämpligt sätt ska kunna samordnas med den ersättning som garanteras av andra typer av säkerheter, om utredningen anser att det finns ett sådant behov. Det finns också anledning att överväga vilken instans som bör pröva om de föreslagna säkerheterna, inklusive ansvarsförsäkring- arna, är tillräckliga. •föreslå vilka former av säkerhet som kan godtas för att täcka an- läggningshavares ersättningsansvar för sena personskador, •föreslå vilka krav som ska ställas på de säkerheter, inklusive ansvars- försäkringar, som ställs, och •lämna förslag på vilken instans som bör pröva om de erbjudna säkerheterna, inklusive ansvarsförsäkringarna, är tillräckliga. Ett grundläggande krav för att en säkerhet ska vara godtagbar är att den går att förena med både det skaderegleringssystem som utred- aren föreslår och anläggningshavarens ansvarsförsäkring. I detta krav ligger också att säkerheten ska kunna tas i anspråk för det avsedda syftet och att dess värde ska vara beständigt även vid bolags- eller omvärldsförändringar. Därtill måste en säkerhet vara förenlig med för att vara godtagbar. När ska en säkerhet få tas i anspråk? Om det skulle inträffa en större radiologisk olycka kommer det tro- ligtvis finnas många skadelidande. Om skadeståndsanspråken upp- går till stora belopp kan medel för ersättning dessutom behöva häm- tas från flera håll för att samordnas med varandra. Ersättningsmedel kan i en sådan situation komma från den ansvariga anläggnings- havaren, bolagets ansvarsförsäkring, andra utställare av säkerheter, den svenska staten och kommuner samt från andra stater som är parter till Paris- och tilläggskonventionen. •lämna förslag på vilken instans som ska avgöra om de ställda säkerheterna behöver tas i anspråk och under vilka omständig- heter det ska få ske. Hur ska medlen fördelas? Det är inte klarlagt hur skaderegleringen vid en radiologisk olycka ska gå till. finns det inte en prioriteringsordning av de olika skadetyper som lagen omfattar (person-, sak-, förmögenhets- och miljöskador samt kostnader för att förebygga sådana skador). Prioriteringsregler finns dock för t.ex. trafikskadeersättning enligt 14 § trafikskadelagen (1975:1410). Om de medel som ska användas till skadeersättning vid en radiologisk olycka inte räcker till full betalning ska betalningen fördelas proportionellt så att förhållandet mellan varje skadelidandes fordran och den ersättning som betalas är detsamma för alla skadelidande (s.k. proportionalisering), se 48 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Skadetyperna är sådana till sin natur att de troligtvis kan konsta- teras efter en olycka: en del skador uppkommer ganska omgående medan andra, såsom vissa personskador, kan dröja och göras gällande upp till efter olyckan. I den mån skadestånds- lagens (1972:207) bestämmelser tillämpas vid skaderegleringen, kan ett fastställt skadestånd under vissa förhållanden dessutom omprö- vas (se prop. 2009/10:173 s. 119 och 144 och 5 kap. 5 § skadeståndslagen). Om medel reserveras för olika typer av sena skador kan det vid en stor olycka innebära att hela försäkrings- beloppet är reserverat och att ingen ersättning kan betalas ut för tidiga skador. Vad händer om medlen tar slut som skadan utreds? Det saknas överväganden dels om det bör finnas regler om prioritering mellan skadetyperna, dels om vem som ska avgöra om ersättningarna behöver sättas ned med en viss procentandel och vilka principer som ska vara styrande för sådana beslut. Vid en olycka som leder till en evakuering av ett stort antal män- niskor uppkommer frågor om hur akuta skador och behov av t.ex. mat och tillfällig bostad ska hanteras och regleras. Vilket ansvar har t.ex. det allmänna för att ersätta och tillgodose sådana behov och i vilken mån regleras sådana frågor inom ramen för samhällets kris- beredskap? •överväga om det bör finnas regler om prioritering mellan de olika skadetyper som omfattas av lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor, •lämna förslag på vilken instans som ska avgöra om ersättningarna behöver sättas ned med en viss procentandel (s.k. proportionali- sering) och vilka principer som ska vara styrande för besluten, och •ta ställning till om akuta utbetalningar kan behöva göras i nära anslutning till olyckan och om det i så fall behöver regleras. Hur bör ett skaderegleringssystem vara utformat? Det är oklart vem som ska hantera och fördela alla tillgängliga medel till de skadelidande. Vid en större olycka kommer de som drabbats att kunna ställa väldigt många skadeståndsanspråk, som alla ska han- teras på ett rättssäkert och effektivt sätt. Det förutsätter en organi- sation som har nödvändiga resurser, kompetenser och ett effektivt skadehanteringssystem. Det saknas en utpekad organisation som ska ansvara för den faktiska skaderegleringen. Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap har genomfört en utvärdering av krisövningen SAMÖ-KKÖ (publikationsnummer: MSB322, okto- ber 2011). En slutsats av utvärderingen är att mycket mer kan göras för att förbättra samverkan mellan de organisationer som ingick i övningen. Svensk försäkring påpekade bl.a. att det finns frågetecken kring hur skadehanteringsprocessen ska fungera. Det finns flera frågor att ta ställning till när det gäller vilken orga- nisation som bör sköta skaderegleringen. Vilken erfarenhet av skade- reglering i större skala behövs? Var kommer de medel som ska för- delas från och är det givet att en skaderegleringsorganisation har möjlighet att förfoga över dessa medel? Andra frågor handlar om vilken sorts säkerhet (inklusive försäkring) som kan aktualiseras, om organisationen, de skadelidande eller någon annan har rätt till ut- betalningar från säkerheterna och hur skaderegleringen ska ske om ersättning även kommer från kommunala och statliga medel. Hur stort mandat ska organisationen ha att besluta om prioritering och proportionalisering av ersättning? Kan organisationen fatta sådana beslut utan att det kommer i strid med annan lagstiftning? Hur länge kan organisationen tänkas behövas? Om den skadereglerande orga- nisationen behövs uppkommer även frågan om och hur organisationen ska kunna förvalta ersättningsmedlen i väntan på t.ex. reglering av sena personskador. Frågorna berör många olika aktörers och myndigheters ansvarsområden men utgångspunkten bör vara att en aktör får ett övergripande helhetsansvar. Även tvistiga skadeståndskrav måste kunna hanteras på ett rätts- säkert sätt. Ett stort antal tvistiga krav från skadelidande inom skulle vara svårt för domstolar att hantera inom rimlig tid. Det kan därför övervägas om det bör inrättas skadereglerings- nämnder eller andra system för tvistelösning utanför domstol. Ett skaderegleringssystem innefattar också en rad praktiska frå- gor som informationshantering, kommunikation och annan admini- stration. Det måste t.ex. finnas ett it-system för att ta emot och registrera enskilda skadeståndsanspråk som även är tillgängligt för personer på andra orter eller i andra länder (s.k. one stop shop) och det måste finnas en beredskap att kommunicera med enskilda parter på flera olika språk. Skaderegleringssystemet måste alltså fungera även vid gränsöverskridande skadereglering. Ett system för informa- tionsinhämtning måste också vara förenligt med dataskyddsförord- ningen (och rådets förordning (EU) 2016/679 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av per- sonuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG). Vid skaderegleringen kommer det även att uppstå gränsdragnings- frågor om vem som ansvarar för kostnader och åtgärder. Sjukvårds- kostnader ersätts till stor del av offentliga medel och räddnings- tjänsten ansvarar för att förebygga och begränsa skador av olyckor, men anläggningshavarens ersättningsansvar omfattar också rimliga åtgärder för att förebygga skada, för att nämna några exempel. Finns det områden där det kan ske dubbelkompensation? Och hur är det med regressrätt i dessa sammanhang? Sådana förhållanden bör ana- lyseras för att säkerställa en ändamålsenlig reglering. Begreppet radiologisk skada innefattar en mängd olika skador som har orsakats av eller uppkommit till följd av en radiologisk olycka. För att underlätta och effektivisera skadereglering av ett stort antal skadeståndsanspråk behövs vägledning och riktlinjer för hur begreppet radiologisk skada ska tolkas. Vilka gränsvärden gäller för livsmedel? Vid vilken mängd radioaktivt nedfall är det möjligt att sanera ett fordon och när är fordonet att bedöma som totalskadat? Riktlinjer för livsmedel, foder och djurhållning finns utarbetade av ansvarig myndighet (, och ). Det kan dock behövas fler riktlinjer och be- fintliga riktlinjer kan behöva uppdateras och anpassas för att kunna ligga till grund för att avgöra om en ersättningsgill skada har inträffat eller inte. Ett skaderegleringssystem vid radiologiska olyckor bör så långt möjlig vara förenligt med befintliga system och organisationer i sam- hället. En viktig uppgift är alltså att identifiera vilka lärdomar som kan dras från krishantering inom andra områden och i vilken mån det föreslagna skaderegleringssystemet kan dra nytta av sådana system och funktioner. •lämna förslag på vilken aktör som bör ha helhetsansvaret för skade- regleringen vid en radiologisk olycka samt vilken rätt den aktören, eller någon eller några andra aktörer, ska ha att även begära in medel för ersättning, besluta om prioritering och proportionali- sering av ersättning samt förvalta medlen, •identifiera de olika centrala aktörerna vid en radiologisk olycka och beskriva vilken roll och ansvar de ska ha före, under och efter en olycka, •överväga om det bör införas ett system för tvistelösning utanför domstol och hur det i så fall ska organiseras och regleras, •ta ställning till om en skadekommission med representanter från de centrala aktörerna bör inrättas och föreslå hur den i så fall ska vara organiserad och vilka uppgifter den ska ha, •föreslå hur praktiska frågor som t.ex. informationshantering och kommunikation ska hanteras och regleras, och •analysera behovet av riktlinjer och bedömningskriterier för strål- ningsnivåer till följd av radioaktivt nedfall och föreslå vem som bör ta fram sådana. Förslaget till förordning om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor som tidigare remitterats kritiserades bl.a. för att den inte innehöll ett system för den skadereglering som ska ske om det in- träffar en radiologisk olycka. En annan synpunkt var att ansvaret för prövning av och tillsyn över ställda säkerheter var splittrat på flera myndigheter. Enligt förordningen med förordnanden enligt atom- ansvarighetslagen är ansvarig för godkännande av försäkring och ansvarig för övergång av ersättningsansvar och certifikat i samband med transport av atom- substans. Anmälan om upphörande av försäkringsavtal görs också till . Anmälan om anspråk på ersättning av statsmedel för atomskada görs hos . Inom det närlig- gande området kärnavfallsfinansiering har det skett föränd- ringar genom att ansvar enligt förord- ningen (2017:1179) om finansiering av kärntekniska restprodukter har flyttats till (M2017/02088/Ke, M2017/02089/Ke och prop. 2016/17:199). Förordningen behöver alltså omarbetas både utifrån de synpunk- ter som lämnades vid remitteringen och utvecklingen därefter. I det sammanhanget måste det särskilt övervägas om de frågor som ska hanteras är sådana att de mot bakgrund av regeringsformens bestäm- melser kan regleras i förordning eller om det krävs lag. Eftersom en gemensam ratificering skulle kunna ske kommer Miljö- departementet att påbörja arbetet med att uppdatera förordningen parallellt med utredningens uppdrag. Den nya lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor antogs av (prop. 2009/10:173, bet. 2009/10: CU29, rskr. 2009/10:360). Propositionen innehåller inte något för- slag till ett skaderegleringssystem. Med hänsyn till att det har gått lagen antogs och mot bakgrund av utredarens uppdrag att skapa ett skaderegleringssystem kan det finnas behov av att uppdatera lagen i något hänseende. I det sammanhanget bör det också övervägas om det företrädelsevis i den lagen eller i näraliggande lagstiftning behöver införas specialregler som gäller i stället för t.ex. de generellt tillämpliga reglerna i fråga om ett försäkringsbolags skade- reglering enligt en ansvarsförsäkring (se t.ex. 8 kap. 19 § och 7 kap. 1 §, 9 kap. 7 och 9 §§ försäkringsavtalslagen [2005:104]). •efter samråd med föreslå nödvändiga upp- dateringar av förslaget till ny förordning om ansvar och ersätt- ning vid radiologiska olyckor, •föreslå andra nödvändiga författningsändringar för att få ett skade- regleringssystem på plats, och •vid behov föreslå ändringar i lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor. Författningsförslagen ska analyseras i enlighet med förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Utredaren ska utforma författningsförslagen så att de är förenliga med andra regelverk. Om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, regioner eller företag ska en beräkning av dessa konsekvenser redovisas. Om förslagen leder till ökade kostnader för staten, kommuner eller regioner ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med , Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , övriga berörda myndigheter samt berörda företag och aktörer. Utredaren ska hålla sig informerad om och be- akta relevant arbete som gjorts på området nationellt och internatio- nellt, framför allt i de övriga stater som berörs av Paris- och tilläggs- konventionen och ändringsprotokoll. Utredaren ska också beakta relevant arbete som pågår inom , bl.a. upp- dateringen av förordningen om ansvar och ersättning vid radio- logiska olyckor. Utredaren ska därtill beakta utvecklingen inom för- säkringsmarknaden och möjligheten att försäkra sena skador. Uppdraget ska redovisas . Agence pour l’Énergie Nucléaire /NLC/DOC(2017)5/FINAL Non classifié/Unclassified AGENCE POUR L'ÉNERGIE NUCLÉAIRE COMITÉ DU DROIT NUCLÉAIRE Convention sur la responsabilité civile dans le domaine de l’énergie nucléaire du 29 juillet 1960, amendée par le Protocole additionnel du 28 1964, par le Protocole du 16 novembre 1982 et par le Protocole du 12 février 2004 Convention on Third Party Liability in the Field of Nuclear Energy of 29 1960, as amended by the Additional Protocol of 28 January 1964, by the Protocol of and by the Protocol of 12 February 2004 Ce document, ainsi que les données et cartes qu'il peut comprendre, sont sans préjudice du statut de tout territoire, de la souveraineté s’exerçant sur ce dernier, du tracé des frontières et limites internationales, et du nom de tout territoire, ville ou region. This document, as well as any data and map included herein, are without prejudice to the status of or sovereignty over any territory, to the delimitation of international frontiers and boundaries and to the name of any territory, city or area. 2 | /NLC/DOC(2017)5/FINAL CONVENTION SUR LA RESPONSABILITE CIVILE DE L’ENERGIE NUCLEAIRE DU 29 JUILLET 1960, AMENDEE PAR LE PROTOCOLE ADDITIONNEL DU 28 1964, PAR LE PROTOCOLE DU 16 NOVEMBRE 1982 ET PAR LE PROTOCOLE DU 12 FEVRIER 2004 Texte consolidé officieux de la Convention de incorporant les dispositions des trois Protocoles d’amendement susvisés Les GOUVERNEMENTS de la République Fédérale d’, du de , du de , du d’, de la République de , de la République Française, de la République Hellénique, de la République Italienne, du de , du des Pays-Bas, de la République Portugaise, du Royaume-Uni de Grande- et d’du Nord, de la République du , du de , de la Confédération et de la République de * ; CONSIDÉRANT que l’Agence de l’OCDE pour l’Énergie Nucléaire, créée dans le cadre de l’Organisation de Coopération et de Développement Économiques (appelée ci-après l’ « Organisation »)** , est chargée de promouvoir l’élaboration et l’harmonisation des législations intéressant l’énergie nucléaire dans les pays participants, en ce qui concerne notamment le régime de la responsabilité civile et de l’des risques atomiques ; *La désignation des Signataires est celle qui figure dans le Protocole du 12 février 2004. À noter que la République d’et le Grand-Duché de ont signé la Convention de , son Protocole Additionnel de 1964 ainsi que son Protocole de 1982 mais n’ont pas ratifié ces instruments. n’ont par ailleurs pas signé le Protocole du 12 février 2004. Le Protocole du 12 février 2004 portant modification de la Convention de n’est pas encore entré en vigueur. **L’Organisation de Coopération Économique (OECE) a été reconstituée en Organisation de Coopération et de Développement Économiques (OCDE) à dater du 30 septembre 1961, conformément aux dispositions de la Convention relative à l’Organisation de Coopération et de Développement Economique du 14 décembre 1960. D’autre part, à la suite de la Décision du Conseil de l’OCDE en date du 17 mai 1972 [C(702)106(Final)], l’Agence Européenne pour l’Énergie Nucléaire () a pris le titre d’Agence de l’OCDE pour l’Énergie Nucléaire (). CONVENTION ON THIRD PARTY LIABILITY IN THE FIELD OF NUCLEAR ENERGY OF 29 1960, AS AMENDED BY THE ADDITIONAL PROTOCOL OF 28 JANUARY 1964, BY THE PROTOCOL OF 16 NOVEMBER 1982 AND BY THE PROTOCOL OF 12 FEBRUARY 2004 Unofficial consolidated text of the Convention incorporating the provisions of the three amending Protocols referred to above The GOVERNMENTS of the Federal Republic of , the Kingdom of , the Kingdom of , the Kingdom of , the Republic of , the French Republic, the Hellenic Republic, the Italian Republic, the Kingdom of , the Kingdom of the , the Portuguese Republic, the of and Northern , the Republic of , the Kingdom of , the Swiss Confederation and the Republic of ;* CONSIDERING that the , established within the framework of and Development (hereinafter referred to as the “Organisation”),** is charged with encouraging the elaboration and harmonisation of legislation relating to nuclear energy in participating countries, in particular with regard to third party liability and insurance against atomic risks; *The designation of the Signatories is the same as that in the Protocol of 12 February 2004. It should be noted that the Republic of and the Grand Duchy of signed the Convention and its Additional Protocol of 1964 and its Protocol of 1982 but have not ratified these instruments. In addition, they have not signed the Protocol of 12 February 2004. The 2004 Protocol to amend the Convention has not yet entered into force. **() was reconstituted as () on , in accordance with the provisions of the Convention on the In addition, following the Decision of the dated 17 1972 [C(72)106(Final)], () is now called the (). Non classifié/Unclassified /NLC/DOC(2017)5/FINAL | 3 DÉSIREUX d’assurer une réparation adéquate et DESIROUS of ensuring adequate and equitable équitable aux personnes victimes de dommages compensation for persons who suffer damage causés par des accidents nucléaires, tout en prenant caused by nuclear incidents whilst taking the les mesures nécessaires pour éviter d’entraver le necessary steps to ensure that the development of développement de la production et des utilisations the production and uses of nuclear energy for de l’énergie nucléaire à des fins ; peaceful purposes is not thereby hindered; CONVAINCUS de la nécessité d’unifier les CONVINCED of the need for unifying the basic règles fondamentales applicables dans les rules applying in the various countries to the liability différents pays à la responsabilité découlant de ces incurred for such damage, whilst leaving these dommages, tout en laissant à ces pays la possibilité countries free to take, on a national basis, any de prendre, sur le plan national, les mesures additional measures which they deem appropriate; complémentaires qu’ils estimeraient nécessaires ; SONT CONVENUS de ce qui suit : a)Au sens de la présente Convention : i)« Un accident nucléaire » signifie tout fait ou succession de faits de même origine ayant causé des dommages nucléaires. ii)« Installation nucléaire » signifie les réacteurs à l’exception de ceux qui font partie d’un moyen de transport ; les usines de préparation ou de fabrication de substances nucléaires ; les usines de séparation des isotopes de combustibles nucléaires ; les usines de traitement de combustibles nucléaires irradiés ; les installations d’entreposage de substances nucléaires à l’exclusion de l’entreposage de ces substances en cours de transport ; les installations destinées au stockage définitif de substances nucléaires ; y compris de tels réacteurs, usines et installations qui sont en cours de déclassement ; ainsi que toute autre installation dans laquelle des combustibles nucléaires ou des produits ou des déchets radioactifs sont détenus et qui serait désignée par le Comité de Direction de l’Énergie Nucléaire de l’Organisation (appelé ci-après le « Comité de Direction ») ; toute a)For the purposes of this Convention: i)“A nuclear incident” means any occurrence or series of occurrences having the same origin which causes nuclear damage. ii)“Nuclear installation” means reactors other than those comprised in any means of transport; factories for the manufacture or processing of nuclear substances; factories for the separation of isotopes of nuclear fuel; factories for the reprocessing of irradiated nuclear fuel; facilities for the storage of nuclear substances other than storage incidental to the carriage of such substances; installations for the disposal of nuclear substances; any such reactor, factory, facility or installation that is in the course of being decommissioned; and such other installations in which there are nuclear fuel or radioactive products or waste as Energy of the Organisation (hereinafter referred to as the “”) shall from time to time determine; any Contracting Party may determine that two or more nuclear installations of one operator which are located on the same site shall, together Non classifié/Unclassified 4 | /NLC/DOC(2017)5/FINAL Partie Contractante peut décider que seront considérées comme une installation nucléaire unique, plusieurs installations nucléaires ayant le même exploitant et se trouvant sur le même site, ainsi que toute autre installation sur ce site où sont détenus des combustibles nucléaires ou des produits ou déchets radioactifs. iii)« Combustibles nucléaires » signifie les matières fissiles comprenant l’uranium sous forme de métal, d’alliage ou de composé chimique (y compris l’uranium naturel), le plutonium sous forme de métal, d’alliage ou de composé chimique et toute autre matière fissile qui serait désignée par le Comité de Direction. iv)« Produits ou déchets radioactifs » signifie les matières radioactives produites ou rendues radioactives par exposition aux radiations résultant des opérations de production ou