sou · H9B326 · 2022-01-01 00:00:00 — Av andra stycket framgår att insamlingssystemet har en skyldighet att informera om rätten till återbetalning av panten. Med ett godkänt insamlingssystem avses ett insamlingssystem enligt 15 § förord- ningen om producentansvar för elutrustning som har tillstånd enligt 45 §. Paragrafen säkerställer att det är de godkända insamlingssy- stemen som ska betala tillbaka den pant som användaren betalat vid köpet av en mobiltelefon. För att få tillbaka den pant som betalades vid köpet av en mobiltelefon ska både ett pantbevis och en mobil- telefon som är avfall lämnas till det godkända insamlingssystemet. Övervägandena finns i avsnitt 8.5 och 11.3.4. Paragrafen innehåller bestämmelser som fastställer undantag från när en pant ska återbetalas. En pant behöver inte återbetalas om mobiltelefonen på grund av kontaminering innebär en hälso- eller säkerhetsrisk för den som förväntas hantera avfallet på mottagnings- platsen. Undantaget följer samma undantag som i förordningen om producentansvar för elutrustning. Sådant elavfall som är undantaget producentansvaret i förordningen om elutrustning har de godkända insamlingssystemen inte skyldighet att ta emot. Detsamma gäller sådana mobiltelefoner som är avfall som inte faller in under förord- ningen om producentansvar för elutrustning. För undantagna mobil- telefoner finns således ingen rätt att återfå den pant som inbetalats vid förvärvet. Paragrafen fastställer det belopp som panten ska utgöra. Över- vägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen innehåller bestämmelser om att det är producenterna som ska stå för kostnaderna för panten och för pantsystemet. Ett pantsystem genomför delvis artikel 8a. 2 i avfallsdirektivet. Para- grafen innebär en rätt för ett godkänt insamlingssystem att få ersätt- ning för den pant som de återbetalat till avfallsinnehavaren. Produ- centerna ska ersätta insamlingssystemen för den pant som betalats ut. Insamlingssystemen har även rätt att få ersättning av producen- terna för andra kostnader som insamlingssystemet har kopplat till återbetalning av panten. Sådana kostnader kan vara administrering av datasystem, framtagande av pantbevis, ersättning till mottagnings- platser, information och andra kostnader som uppstår vid upprät- tande av systemet. Övervägandena finns i avsnitt 8.5, 8.6 och 8.11. Paragrafen innehåller bestämmelser om producenters skyldighet att lämna uppgifter till . En producent ska rapportera det antal mobiler som gjorts tillgängliga på den svenska marknaden föregående år. En producent av mobiltelefoner är skyldig att enligt förordningen om producentansvar för elutrustning anmäla den elutrustning som görs tillgänglig på den svenska marknaden (32 och 33 §§ förordningen om producentansvar för elutrustning). I denna anmälan ingår även mobiltelefoner. Producenterna behöver dock inte specificera olika kategorier av elutrustning i sin anmälan. Med ett rapporteringskrav får in uppgifter så att det blir möjligt att följa upp kraven i förordningen om pant på mobil- telefoner och bedriva tillsyn över producenterna. Övervägandena finns i avsnitt 8.16. Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som driver ett till- ståndspliktigt insamlingssystem ska lämna uppgifter om antalet mobiltelefoner som har samlats in under föregående år. Det finns redan en skyldighet för den som driver ett insamlingssystem att lämna uppgifter till om det avfall som samlats in. Uppgifterna är dock inte preciserade i olika produktkategorier. För att ha en möjlighet att följa upp och utvärdera pantförordningen behövs ett tillägg om rapporteringskrav av antalet mobiltelefoner som samlats in. Hur väljer att ta in uppgifterna är upp till myndigheten att bestämma. Övervägandena finns i avsnitt 8.16. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ska sammanställa den information som lämnats enligt 12 och 13 §§. Informationen kan användas för uppföljning och tillsyn. Övervägandena finns i avsnitt 8.16. Paragrafen innehåller bemyndigande för att få med- dela föreskrifter om verkställigheten av denna förordning. Natur- vårdsverket får bland annat möjlighet att meddela föreskrifter som reglerar hur producenterna och insamlingssystemen ska rapportera uppgifterna enligt 12 och 13 §§. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse om att det finns bestäm- melser om tillsyn i 26 kap. och i miljötillsynsförord- ningen. är tillsynsmyndighet och ansvarar för att varje producent uppfyller sitt producentansvar. har även ansvar för tillsynen över de insamlingssystem som har till- stånd. har tillsyn för förordningen med undantag för frågor om hur hanteringen av sådant avfall som omfattas av för- ordningen lokalt uppfyller kraven i förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 8.15. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse om att det finns bestäm- melser om avgifter i förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt . 15.3Förslag till förordning om pant på mobiltelefoner (traditionell) Paragrafen innehåller upplysningar om vilka bemyndiganden de olika bestämmelserna i förordningen grundar sig på. Paragrafen innehåller en beskrivning av förordningens syfte. Ett pantsystem innebär att avfallsinnehavarana får ekonomiska incita- ment att ta ansvar för att lämna mobiltelefoner som är avfall till godkända insamlingssystem. Förordningen genomför delvis artikel 8a. 2 i avfallsdirektivet. I paragrafen förklaras vad som avses med avfall. Ordförklaringen motsvarar 15 kap. 1 § . I paragrafen förklaras vad som avses med vissa ord. Med insam- lingssystem avses detsamma som i 15 § förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Med konsumentelutrustning avses detsamma som i 7 § förordningen om producentansvar för elutrustning. I paragrafen förklaras även vad som avses med pro- ducent. Med producent avses detsamma som i 9 § förordningen om producentansvar för elutrustning. I paragrafen förklaras vad som avses med ett godkänt insam- lingssystem. Med godkänt insamlingssystem avses ett sådant insam- lingssystem som erhållit tillstånd i enlighet med 45 § förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Med begreppet pant avses här att användaren vid köptillfället betalar ett belopp utöver mobiltelefonens ordinarie pris. I paragrafen förklaras vad som avses med en mobiltelefon. En mobiltelefon är en produkt som är hänförlig till KN-nummer 85171200. Vidare förklaras även att KN-nummer är en hänvisning till den kombinerade nomenklaturen (KN) enligt rådets förordning (EEG) 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomen- klatur och om gemensamma tulltaxan som gällde . Rådets förordning uppdateras och beroende på när för- ordningen om pant på mobiler träder ikraft bör man hänvisa till den senaste lydelsen av förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.1. I paragrafen förklaras vad som avses med att göra en mobiltelefon tillgänglig. Att göra en mobiltelefon tillgänglig innebär att yrkes- mässigt tillhandahålla en mobiltelefon, mot betalning eller gratis, för vidare distribution eller användning, om tillhandahållandet inte en- bart avser att transportera utrustningen för någon annans räkning. Med att göra tillgänglig avses således detsamma som begreppet i förordningen om producentansvar för elutrustning. I paragrafen förklaras vad som avses med att släppa ut en mobil- telefon på marknaden. Med att släppa ut en mobiltelefon på mark- naden avses att göra en mobiltelefon tillgänglig för någon annan. Begreppet har således samma innebörd som i förord- ningen om producentansvar för elutrustning. I paragrafen förklaras vad som avses med identifierbar. Endast sådana mobiltelefoner som är identifierbara får släppas ut på mark- naden. Med identifierbar avses att direkt eller indirekt kunna skilja ur en särskild produkt. Ett exempel på hur en mobiltelefon kan vara iden- tifierbar är genom märkning. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.3. I paragrafen förklaras vad som avses med användare. En använ- dare är den som mot betalning eller gratis får en mobiltelefon. I 57 och 58 §§ förordningen om producentansvar för elutrustning används begreppet användare om någon som får eller köper en ny konsu- mentelutrustning. En konsument är ett exempel på en användare. Paragrafen innebär ett förbud mot att släppa ut mobiltelefoner som är konsumentelutrustning på den svenska marknaden om mobil- telefonen inte är identifierbar. Kravet gäller endast mobiltelefoner som släpps ut på den svenska marknaden. Begreppen konsumentel- utrustning och släppa ut på den svenska marknaden är samma uttryck som finns i förordningen (2014:1075) om producentansvar för elutrustning. Uttrycket identifierbar används i stället för att ställa ett krav på märkning som ofta kopplas till pantsystem. För att uppfylla kravet ska produkterna som släpps på marknaden kunna identifieras. Till förbudet kopplas en miljösanktionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 8.3.3, 8.6 och 8.15.1. Paragrafen innebär ett krav på att producenter ansvarar för att lägga på en pant utöver det ordinarie försäljningspriset på de mobiltele- foner som säljs eller skänks på den svenska marknaden. Anledningen till att panten ska vara ett eget belopp som läggs utöver mobiltele- fonens försäljningspris är för att användaren ska kunna få tillbaka panten när mobilen lämnas in till ett tillståndspliktigt insamlings- system. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på producenten att informera hur användaren kan återfå sin pant. De producenter som omfattas av denna förordning omfattas även av förordningen om producentansvar för elutrustning. De krav som ställs i förordningen om producentansvar för elutrustning gäller således även producenter som omfattas av denna förordning. Övervägandena finns i avsnitt 8.13. Paragrafen innebär skyldigheter för de godkända insamlingssyste- men att administrera och återbetala den pant som användaren betalat för mobiltelefonen utöver ordinarie pris. Med ett godkänt insam- lingssystem avses ett insamlingssystem enligt 15 § förordningen om producentansvar för elutrustning som har tillstånd enligt 45 §. Pro- ducenter som gör konsumentelutrustning tillgänglig på den svenska marknaden är skyldiga att se till att någon som har tillstånd att driva ett insamlingssystem har åtagit sig att ta hand om elutrustningen när den blivit avfall. Paragrafen säkerställer att det är de godkända insam- lingssystemen som ska betala tillbaka den pant som användaren betalat vid köpet av en mobiltelefon. För att få tillbaka den pant som betalades vid köpet av mobiltelefonen ska mobiltelefonen som är avfall lämnas till det godkända insamlingssystemet. Mobiltelefonen ska vara identifierbar för att panten ska återbetalas. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Paragrafen innehåller bestämmelser om att det godkända insam- lingssystemet har ett informationsansvar. Den som lämnar in en mobiltelefon som är avfall till insamlingssystemet och som omfattas av en pant ska få information om rätten till återbetalning av den pant som betalades vid köpet av mobiltelefonen. Information bör ges vid inlämningen då det kan ha gått från förvärvet av mobiltele- fonen till dess att den lämnas in som avfall till ett tillståndspliktigt insamlingssystem. För att innehavaren inte ska gå miste om panten bör det finnas ett informationskrav vid tillfället för inlämning. Övervägandena finns i avsnitt 8.13. Paragrafen innehåller bestämmelser som fastställer vissa undantag från när en pant inte behöver återbetalas. Av första punkten framgår att en pant inte behöver återbetalas om mobiltelefonen på grund av kontaminering innebär en hälso- eller säkerhetsrisk för den som för- väntas hantera avfallet på mottagningsplatsen. samma undantag som i förordningen om producentansvar för elutrustning. Sådant elavfall som är undantaget producentansvaret i förordningen om elutrustning har de godkända insamlingssystemen inte skyldighet att ta emot. Detsamma gäller sådana mobiltelefoner som är avfall som inte faller in under förordningen om producent- ansvar för elutrustning. För sådana mobiltelefoner finns således ingen rätt att återfå den pant som inbetalats vid förvärvet. Av andra punkten framgår att mobiltelefonen ska gå att identi- fiera för att den som lämnar mobiltelefonen ska ha rätt att få tillbaka sin pant. Enligt 6 § får endast sådana mobiltelefoner som är identi- fierbara släppas på den svenska marknaden. Övervägandena finns i avsnitt 8.10.2. Paragrafen fastställer det belopp som panten ska utgöra. Över- vägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen innehåller bestämmelser om att det är producenterna som ska stå kostnaderna för panten och för det nya pantsystemet. Ett pantsystem genomför delvis artikel 8a. 2 i avfallsdirektivet. Para- grafen innebär en rätt för ett godkänt insamlingssystem att få ersättning för den pant som de återbetalat till konsument. Produ- centerna ska ersätta insamlingssystemen för den pant som betalats ut. Insamlingssystemen har även rätt att få ersättning av produ- centerna för andra kostnader som insamlingssystemet har kopplat till återbetalning av panten. Sådana kostnader kan vara administre- ring av datasystem eller andra kostnader som uppstår för att upprätta systemet eller för att ta emot mobiltelefonerna. Övervägandena finns i avsnitt 8.5 och 8.6. Paragrafen innehåller bestämmelser om producenters skyldighet att lämna uppgifter till . En producent ska rapportera det antal mobiler som gjorts tillgängliga på den svenska marknaden föregående år. En producent av mobiltelefoner är skyldig att enligt förordningen om producentansvar för elutrustning anmäla den elutrustning som görs tillgänglig på den svenska marknaden (32 och 33 §§ förordningen om producentansvar för elutrustning). I denna anmälan ingår även mobiltelefoner. Som kravet ser ut behö- ver producenterna inte specificera olika kategorier av elutrustning. Med ett rapporteringskrav blir det möjligt att följa upp kraven i för- ordningen och bedriva tillsyn över producenterna. Övervägandena finns i avsnitt 8.16. Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som driver ett insam- lingssystem med tillstånd ska lämna uppgifter om antalet mobiltele- foner som har samlats in under föregående år. Det finns redan en skyldighet för den som driver ett insamlingssystem att lämna upp- gifter till om det avfall som samlats in. Upp- gifterna är dock inte preciserade i olika produktkategorier. För att ha en möjlighet att följa upp och utvärdera pantförordningen behövs ett tillägg om rapporteringskrav av antalet mobiltelefoner som samlats in. Hur väljer att ta in uppgifterna är upp till myndigheten att bestämma. Övervägandens finns i avsnitt 8.16. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ska sammanställa den information som lämnats enligt 14 och 15 §. Informationen kan användas för uppföljning och tillsyn. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för att få meddela föreskrifter om verkställigheten av denna förordning. får bland annat möjlighet att meddela föreskrifter som reglerar hur producenterna och insamlingssystemen ska rap- portera uppgifterna enligt 14 och 15 §§. Paragrafen är en upplysningsbestämmelse om att det finns bestäm- melser om tillsyn i 26 kap. och i miljötillsynsförord- ningen. är tillsynsmyndighet och ansvarar för att varje producent enligt förordningen om producentansvar för elut- rustning uppfyller sitt producentansvar. har till- syn över förordningen med undantag för frågor om hur hanteringen av sådant avfall som omfattas av förordningen lokalt uppfyller kraven i förordningen. För sådana frågor är kommunen tillsynsmyn- dighet. Övervägandena finns i avsnitt 8.15. Paragrafen upplyser om vilka bestämmelser som finns om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Paragrafen upplyser om att det finns bestämmelser om miljösank- tionsavgifter i förordningen om miljösanktionsavgifter. I förordning om miljösanktionsavgifter föreslås en bestämmelse om att det för en överträdelse av 6 § förordningen om pant på mobiltelefoner ska en miljösanktionsavgift betalas med . 15.4Förslag till förordning om ändring i förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt Paragrafen som är ny innehåller en bestämmelse om tillsynsavgift för den som driver ett insamlingssystem med tillstånd och som har skyl- digheter enligt förordningen (XXXX:XX) om pant på mobiltele- foner. För varje kalenderår ska insamlingssystemet betala en avgift till med för verkets tillsynsverksamhet. Övervägandena framgår av avsnitt 8.15.2. Paragrafen som är ny innehåller en bestämmelse om tillsynsavgift för en producent som har skyldigheter enligt förordningen (XXXX:XX) om pant på mobiltelefoner. För varje kalenderår ska producenten betala en avgift till med för verkets tillsynsverksamhet. Övervägandena framgår av avsnitt 8.15.2. 15.5Förslag till ändring i miljötillsynsförordning (2011:13) Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyns- ansvar. Bestämmelsen i nionde punkten är ny och innebär att Natur- vårdsverket får tillsynen över förordningen (XXXX:XX) om pant på mobiltelefoner, med undantag för frågor om hur hanteringen av sådant avfall som omfattas av förordningen lokalt uppfyller kraven i förordningen. Enligt 26 kap. 3 § tredje stycket har kom- munen ansvar över avfallshanteringen enligt 15 kap. . Övervägandena framgår av avsnitt 8.15. 15.6Förslag till ändring i förordning (2012:259) om miljösanktionsavgifter Paragrafen som är ny innehåller bestämmelse om miljösanktions- avgift för en överträdelse av 6 § förordningen (XXXX:XX) om pant på mobiltelefoner (traditionell). Det införs även en ny rubrik för att visa vilken förordning det gäller. Bestämmelsen innebär att den som släpper ut en mobiltelefon som inte är identifierbar på den svenska marknaden ska betala en miljösanktionsavgift med . Övervägandena finns i avsnitt 8.15.1. 15.7Förslag till ändring i förordning (2014:1075) om producentansvar för elutrustning Paragrafen innehåller upplysningar om vilka bemyndiganden som de nya bestämmelserna i förordningen grundar sig på. Paragrafen som är ny innehåller bestämmelser om att producenter ska verka för att användare av elutrustning får goda förutsättningar att återanvända elutrustning. Begreppet verka för är ett generellt begrepp vilket gör att det ges ett stort utrymme för producenterna att själva utarbeta lämpliga åtgärder som gör att användare av elut- rustning får förutsättningar att återanvända elutrustningen. I be- greppet verka för inbegrips åtgärder som innebär att sprida kunskap om betydelsen av återanvändning och ge information om möjlig- heterna att återanvända elutrustning. Av andra stycket framgår att kravet gäller för sådan elutrustning som är lämplig att återanvända. Elutrustning som inte är lämplig att återanvända kan vara sådan äldre elektronik som innehåller särskilt farliga ämnen som inte ska cirku- lera i samhället. Bestämmelsen kan meddelas med stöd av 15 kap. 13 § 4 . Övervägandena framgår av avsnitt 11.2.2 Paragrafen innehåller ett nytt tredje stycke som är ett krav på att producenter som gjort elutrustning som inte är konsumentelutrust- ning tillgänglig på den svenska marknaden ska ha de ekonomiska förutsättningar som krävs för att ta emot och hantera avfallet. Pro- ducenten har ett ansvar för produktens hela livslängd och ska visa på att det finns ekonomiska förutsättningar att ta hand om avfallet. Vilka ekonomiska förutsättningar som krävs kan bero på olika fak- torer såsom produktens förväntade användning och livslängd. Det är möjligt att visa på att ekonomiska förutsättningar finns på olika sätt. Det kan till exempel vara genom en bankgaranti eller en avfallsför- säkring. Paragrafen genomför delvis artikel 8a.3 c i avfallsdirektivet. Bestämmelsen kan meddelas med stöd av 15 kap. 40 § . Övervägandena finns i avsnitt 5.2.9. Paragrafen som är ny innehåller ett bemyndigande för Naturvårds- verket att meddela föreskrifter om hur producenten kan visa på eko- nomiska förutsättningar enligt 41 § tredje stycket. Vilka uppgifter som krävs framgår inte av förordningen och det kan därmed finnas ett behov av att meddelar föreskrifter som kom- pletterar bestämmelsen i denna del. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.9. Paragrafen innehåller ett antal bestämmelser för vad som gäller för att ett insamlingssystem som kräver tillstånd enligt 45 § ska vara lämpligt och rikstäckande. En ändring görs i andra stycket 2 som innebär att kravet på en god insamling förstärks. Insamlingen ska ske på ett sådant sätt att förberedelse för återanvändning möjliggörs för avfall som kan förberedas för återanvändning och så att material- återvinning inte försvåras. Ändringen är avsedd att skärpa kraven på att avfallet verkligen ska gå att återvinna på lämpligt sätt efter att det samlats in. Vidare görs ett tillägg i punkten 7 om att hänsyn ska tas till hur avgifterna beräknats enligt 46 a §. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.5 och 11.2.1. Paragrafen som är ny innehåller bestämmelser om avgiften som ett insamlingssystem med tillstånd tar ut av de enskilda producenterna. En del av avgiften bestäms av insamlingssystemet. Vid beräkningen av denna del av avgiften ska hänsyn tas till den mängd produkter som producenten släpper ut på den svenska marknaden. Av andra stycket framgår att avgifterna som producenter betalar till insamlingssyste- men ska täcka insamlingssystemens kostnader för avfallshanteringen. Tredje stycket är en upplysning om att insamlingssystemen ska beakta de föreskrifter som meddelar enligt 46 b § och som handlar om beräkning av differentierade avgifter. Bestämmelsen ge- nomför delvis artiklarna 8a.1 d, 8a.4 b och 8a.4 c i avfallsdirektivet. Bestämmelsen kan meddelas med stöd av 15 kap. 15 § 5 . Övervägandena finns i avsnitt 5.2.13 och 5.2.14. Paragrafen som är ny ger bemyndigande att före- skriva om beräkningen av de avgifter som en producent ska betala till ett insamlingssystem med tillstånd. Avgifterna till insamlings- systemen utgörs dels av en del som insamlingssystemen själva beräk- nar enligt 46 a §, dels en del som ska beräknas enligt föreskrifter som meddelas av . Av första punkten framgår att det vid beräkning av avgiften ska tas särskild hänsyn till produktens reparer- barhet. Ett exempel på att produkten är reparerbar är att den utgörs av konstruktioner där komponenter är sammanfogade på ett sätt som gör att det är tekniskt genomförbart att plocka isär dem. Av andra punkten framgår att det vid beräkning av avgiften ska tas sär- skild hänsyn till tillgänglighet av reservdelar. Möjlighet att snabbt få tillgång till fysiska reservdelar eller till digitala filer för 3D-utskriv- bara reservdelar är exempel på detta. Av tredje punkten framgår att det vid beräkning av avgiften ska tas särskild hänsyn till produktens hållbarhet och garanti. Detta kan innebära att en producent har långa garantitider för sin produkt. Fjärde punkten ger utrymme för Natur- vårdsverket att ta hänsyn till andra egenskaper hos produkten som kan bidra till att uppnå målen och syftet med förordningen om pro- ducentansvar för elutrustning. Paragrafen genomför artikel 8a.4 b. Bestämmelsen kan meddelas med stöd av 15 kap. 15 § 5 . Övervägandena finns i avsnitt 5.2.13. Paragrafen som är ny innebär att producenter ska tillgängliggöra information om hur producenten bidrar till att nå upp till de återvin- ningsmål som anges i 25–28 §§. Kravet innebär att informationen ska offentliggöras vilket bör leda till en ökad transparens av de åtgärder som vidtas. Bestämmelsen vänder sig till alla producenter oavsett om de gör konsumentelutrustning eller annan elutrustning tillgänglig på den svenska marknaden. Av andra stycket framgår att första stycket inte gäller sådana producenter som är anslutna till ett insamlings- system som har tillstånd då uppgifter från dessa producenter i stället omfattas av paragraf 56 b §. Paragrafen genomför delvis artikel 8a.3 e i avfallsdirektivet. Bestämmelsen kan meddelas med stöd av 15 kap. 13 § 2. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.11. Paragrafen som är ny innebär en skyldighet för den som driver ett insamlingssystem med tillstånd att tillgängliggöra viss information.