sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — Det bör därför också införas en särskild bestämmelse som anger att sekretess gäller för motsvar- ande uppgift, även om personen inte hörs, om var en målsägande eller tilltalad befinner sig som deltar i ett sammanträde i ett brottmål, och var en part befinner sig som deltar i ett sammanträde i ett tviste- mål om enskilt anspråk i anledning av brott. För uppgift i en allmän handling bör – i enlighet med vad vi föreslår ska gälla i bestämmelsen om sekretess för kontaktuppgifter till förhörs- personer (35 kap. 12 b § OSL) – sekretessen gälla i högst . Stöd till och skydd av vittnen Mot bakgrund av vad som angetts föreslår vi att det ska införas en särskild paragraf i offentlighets- och sekretesslagen, som anger att sekretess gäller hos en domstol för uppgift om var den befinner sig som, i ett brottmål eller ett tvistemål om enskilt anspråk i anledning av brott, hörs genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den hörde lider men. Sekretess ska också gälla för motsvarande uppgift, även om personen inte hörs, om var en målsäganden eller tilltalad befinner sig som deltar i ett sammanträde i ett brottmål, och var en part befinner sig som deltar i ett sammanträde i ett tvistemål om enskilt anspråk i anledning av brott. För uppgift i en allmän handling ska sekretessen gälla i högst . Paragrafen bör införas i 35 kap. OSL, och förslagsvis såsom 13 b §. Närmast före paragrafen bör också införas en ny rubrik av följande lydelse: Förhör genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring i domstol. 7.4Vittnesförhör med den som har en i en annan stat beslutad skyddsidentitet 7.4.1Användning av skyddsidentiteter i internationella samarbeten Uppträdande under skyddsidentitet förekommer inom den kvalifi- cerade brottsbekämpningen eller underrättelseverksamheten i alla de länder som samarbetar med. Det förekommer alltså att ut- ländska poliser och andra tjänstemän, som deltar i svenska brotts- utredningar eller liknande ärenden, använder sig av skyddsidentiteter. Svenska polismän eller andra tjänstemän, med kvalificerade skydds- identiteter enligt lagen (2006:939) om kvalificerade skyddsidentiteter, deltar också i utländska brottsutredningar under sådan identitet. (Se bl.a. prop. 2004/05:144 s. 82 f. och prop. 2005/06:149 s. 76 och 77.) Det finns vissa regelverk som, i vart fall delvis, styr användandet av skyddsidentiteter i samarbetet med andra länder. Lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar innehåller bestämmelser om olika typer av samarbeten med andra länder, bl.a. om gemensamma utredningsgrupper. I lagen finns också Stöd till och skydd av vittnen bestämmelser om överenskommelser mellan myndigheter i och myndigheter i en annan stat om samarbete som avser åtgärder i en brottsutredning som utförs av tjänstemän med skyddsidentitet, s.k. hemliga utredningar (se prop. 2004/05:144 s. 147). Bestämmel- serna har en generell tillämplighet och är inte beroende av att en för bindande internationell överenskommelse har träffats (se prop. 2005/06:149 s. 77). I 15 § första stycket anges att en överenskommelse om bistånd i en brottsutredning som genomförs av tjänstemän med skyddsidenti- tet får, om en förundersökning pågår i om den brottslighet som åtgärden avser, ingås av den åklagare som leder förundersök- ningen. och Säkerhetspolisen har motsvarande rätt om förundersökningen leds av någon av de myndigheterna. Om det inte pågår eller inleds någon förundersökning i om den brottslighet som åtgärden avser får, enligt andra stycket, en sådan överenskommelse ingås av , eller Säkerhetspolisen. Åtgärdens varaktighet och övriga praktiska frågor ska framgå av överenskommelsen. Detta gäller särskilt de när- mare villkoren för utländska tjänstemäns medverkan, skyddsidenti- teter och säkerhetsarrangemang för de tjänstemän som medverkar (se prop. 2004/05:144 s. 215). Bestämmelserna infördes till följd av tillträde till konvention om rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater.5 I lagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder, som gäller samarbetet inom EU, finns också vissa bestämmelser av relevans för utländska skyddsidentiteter.6 Med en europeisk utredningsorder av- ses enligt 1 kap. 3 § 1.ett beslut i som innebär att en utredningsåtgärd ska vidtas i en annan medlemsstat i syfte att inhämta bevisning och som har meddelats av en åklagare eller domstol under en förundersökning eller rättegång i brottmål, eller 5Konventionen avsåg bl.a. att komplettera och vidareutveckla andra konventioner om rättslig hjälp (se prop. 2004/05:144 s. 50 f.). I konventionens artikel 14 finns bl.a. fakultativa regler om att stater kan komma överens om att bistå varandra i brottsutredningar som genomförs av tjänstemän med hemlig eller falsk identitet. I propositionen konstaterades att redan samarbetade med andra länder på sådant sätt, men att det borde införas vissa grundläggande samarbetsbestämmelser i syfte att klargöra förfarandet. (Se a. prop. s. 147 och 148.) 6Genom lagen genomfördes och rådets direktiv /41/EU om en euro- peisk utredningsorder på det straffrättsliga området. Bakgrunden till direktivet var att regel- verket för bevisinhämtning inom EU ansågs alltför fragmenterat och komplicerat (se skäl 5 i direktivet). Stöd till och skydd av vittnen 2.ett beslut i en annan medlemsstat som innebär att en utrednings- åtgärd ska vidtas i i syfte att inhämta bevisning och som har meddelats eller godkänts av en domare, domstol, undersök- ningsdomare eller allmän åklagare i ett straffrättsligt förfarande eller i ett annat förfarande avseende straffbara gärningar som inleds vid en administrativ eller rättslig myndighet, när ett beslut i ett sådant annat förfarande kan leda till ett förfarande inför en domstol som är behörig att handlägga brottmål. En utredningsåtgärd kan bl.a. avse bistånd i en brottsutredning med användning av en skyddsidentitet (1 kap. 4 § 10). Det är åklagaren som handlägger och prövar om en sådan utredningsorder ska er- kännas och verkställas i (2 kap. 1 § och 3 kap. 8 § andra stycket). Detta ska ske utifrån de förutsättningar som gäller för motsvarande åtgärd i en svensk förundersökning. Ett sådant bistånd måste alltså genomföras enligt gällande svenska bestämmelser och befogenheten att agera, leda och kontrollera de insatser som görs ligger helt och hållet på den svenska åklagaren. Det bör dock framhållas att en tillämpning av de nämnda regel- verken inte utgör en förutsättning för att skyddsidentiteter ska få användas i internationella sammanhang. Det förekommer att skydds- identiteter används i internationella brottsutredningar – som deltar i – vilka inte regleras av de aktuella regelverken.7 7.4.2Möjligheterna att vittna under en skyddsidentitet I avsnitt 6.2.2 har redovisats för vad som gäller vid förhör i domstol samt för regleringen om kvalificerade skyddsidentiteter. Av relevans i nu aktuellt avseende kan följande konstateras. Den som ska höras som vittne i domstol ska infinna sig vid för- handling inför rätten. Innan ett vittnesmål påbörjas ska rätten höra vittnet om hans eller hennes fullständiga namn och, om det behövs, ålder, yrke och hemvist. Om en person med en kvalificerad skydds- identitet vittnar kan han eller hon dock välja att vittna under sin skyddsidentitet. Om det namn som vittnet uppger ingår i en kvali- ficerad skyddsidentitet enligt lagen om kvalificerade skyddsidenti- 7I förarbetena till lagen om vissa former av internationellt samarbete angavs också att redan deltog i internationella samarbeten där användandet av skyddsidentiteter förekom (se prop. 2004/05:144 s. 148). Stöd till och skydd av vittnen teter ska han eller hon emellertid upplysa om det (36 kap. 10 § tredje stycket RB). Detsamma gäller i fall då en person med en kvalificerad skyddsidentitet hörs såsom målsägande (37 kap. 3 § första stycket RB). För ett vittne med kvalificerade skyddsidentitet gäller, under vissa förutsättningar, ett frågeförbud; han eller hon får inte höras om en uppgift som hänför sig till ärendet om den kvalificerade skyddsiden- titeten för vilken sekretess gäller. Det sagda gäller dock inte om den myndighet, i vars verksamhet uppgiften har inhämtats, har gett sitt sam- tycke till att uppgiften blir offentlig (36 kap. 5 § första stycket RB). En polisman eller en annan anställd vid eller Säkerhetspolisen med uppdrag att delta i spanings- eller utrednings- verksamhet angående allvarlig brottslighet eller verksamhet för att förebygga sådan brottslighet kan tilldelas en kvalificerad skydds- identitet. Beslut om kvalificerad skyddsidentitet får fattas endast om tillgången till en sådan skyddsidentitet är nödvändig för att beslutade eller förutsedda åtgärder inom spanings- eller utredningsverksamhet inte ska röjas och det finns en påtaglig risk för att ett röjande allvar- ligt skulle motverka verksamheten eller utsätta någon som berörs av verksamheten för allvarlig fara. Skälen för beslutet måste dessutom uppväga det men som beslutet kan innebära för allmänna eller en- skilda intressen. (Se 3 § lagen om kvalificerade skyddsidentiteter.) Möjligheten att använda kvalificerade skyddsidentiteter i brotts- utredande verksamhet infördes bl.a. för att de brottsbekämpande myndigheterna på ett ändamålsenligt sätt ska kunna bedriva spaning mot och utreda allvarlig organiserad brottslighet. I förarbetena fram- hölls också behovet av att kan delta i europiskt och annat internationellt polissamarbete, riktat mot gränsöverskridande brotts- lighet. (Se prop. 2005/06:149 s. 22 f.) Som skäl för en möjlighet att kunna vittna under en kvalificerad skyddsidentitet angavs att om en tjänsteman måste avslöja sin rätta identitet kan det innebära risker både för honom eller henne, men också för den verksamhet som han eller hon deltagit i och som kanske fortfarande pågår. Intresset av att kvalificerad brottsbekämp- ning och polisiär underrättelseverksamhet kan bedrivas effektivt och på ett för de deltagande tjänstemännen säkert sätt ansågs därför med styrka tala för att den kvalificerade skyddsidentiteten skulle kunna användas även under en rättegång. (Se a. prop. När det gällde frågan om möjligheten att kunna vittna under en kvalificerad skyddsidentitet krävde ändringar i be- Stöd till och skydd av vittnen stämmelser om de frågor som domstolen ska ställa till ett vittne inför vittnesförhöret (se 36 kap. 10 § första stycket RB) angavs följande i propositionen (se a. prop. s. 72). Dessa bestämmelser innebär bl.a. att domstolen skall fråga vittnet om hans eller hennes namn och, om det behövs, ålder, yrke och hemvist. Bestämmelserna bygger givetvis på förutsättningen att vittnet skall be- svara domstolens fråga sanningsenligt. Eftersom det namn som ingår i en kvalificerad skyddsidentitet har godtagits av myndigheterna genom beslutet om kvalificerad skyddsidentitet, kan vittnet dock inte anses för- hindrat att använda detta namn när han eller hon besvarar domstolens fråga om vem han eller hon är. Däremot ansågs det rimligt att domstolen och parterna informeras om att det uppgivna namnet utgör en kvalificerad skyddsidentitet, vilket föranledde att en sådan upplysningsplikt infördes i 36 kap. 10 § tredje stycket RB (se a. prop. s. 72). I propositionen tog man dock inte uttryckligen ställning till frågan om möjligheten att kunna vittna under en i annan stat beslutad skyddsidentitet (jfr a. prop. 70–73, 76–78 och 91). Den frågan behandlades emellertid i rättsfallet RH 2007:24. I målet åtalade åklagaren flera personer för grovt narkotikabrott. Åklagaren åberopade vittnesförhör med fyra nederländska polismän och begärde att dessa skulle höras under sina skyddsidentiteter.8 Tingsrätten bi- föll begäran, hörde poliserna under sina skyddsidentiteter och dömde de tilltalade till ansvar. De tilltalade överklagade och gjorde bl.a. gäl- lande att beslutet att tillåta vittnena att höras under sina nederländska skyddsidentiteter utgjorde ett grovt rättegångsfel. Hovrätten åter- förvisade målet till tingsrätten och angav i huvudsak följande. Möj- ligheten att vittna under en skyddsidentitet bör inte ges en vidare tillämpning än vad som uttryckligen framgår av lag. Förutsättningen att kunna vittna under en kvalificerad skyddsidentitet är begränsad till just den situationen att det uppgivna namnet ingår i en kvalifi- cerad skyddsidentitet enligt lagen om kvalificerade skyddsidentiteter. Någon bestämmelse av innebörden att motsvarande ordning ska gälla för det fall att vittnet har en skyddsidentitet utfärdad av en annan stat finns inte. Med hänsyn till att det handlar om att begränsa en grundläggande partsrättighet får utrymmet för att genom tolkning av bestämmelserna utvidga tillämpningsområdet i sådan riktning anses närmast obefintligt. 8Skyddsidentiteterna bestod inte av namn, utan av en kombination av siffror och bokstäver. Stöd till och skydd av vittnen Det finns dock exempel på rättegångar där domstolar har tillåtit personer med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet att vittna under den identiteten. I ett mål om narkotikabrott vid Attunda tingsrätt (dom i mål nr B 2191-20) tillät tingsrätten en tysk tulltjänsteman att vittna under sin tyska skyddsidentitet. 7.4.3Sekretess för uppgift om en skyddsidentitet som har beslutats i en annan stat I anslutning till införandet av regleringen om kvalificerade skydds- identiteter infördes en bestämmelse, i 18 kap. 5 § OSL, till skydd för uppgifter som hänför sig till ärende enligt lagen om kvalificerade skyddsidentiteter (se närmare om den bestämmelsen i avsnitt 7.3). Det infördes också en bestämmelse, i 18 kap. 6 § OSL, om sekretess för vissa uppgifter angående en skyddsidentitet som har beslutats i en annan stat; sekretess gäller för uppgift som hänför sig till ärende en- ligt 15 § lagen om vissa former av internationellt samarbete i brotts- utredningar eller enligt lagen om en europeisk utredningsorder. Det krävs dock att ärendet rör en brottsutredning som genomförs av en tjänsteman med en i annan stat beslutad skyddsidentitet motsvarande en skyddsidentitet enligt lagen om kvalificerade skyddsidentiteter. Sekretess gäller – på motsvarande sätt som för uppgift som hänför sig till ett ärende om en svensk kvalificerad skyddsidentitet – om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att verksamheten hos de myndigheter som deltar i utredningen motverkas. Med ärende i bestämmelsen avses all den handläggning som sker beträffande en viss kvalificerad skyddsidentitet – från ansökan om att en sådan skyddsidentitet ska beslutas till dess att beslutet har upp- hört och avvecklande åtgärder har skett. Även efter det att ett ärende om kvalificerad skyddsidentitet har avvecklats fullt ut kan sekretess gälla för en uppgift hänförlig till ärendet. (Se prop. 2005/06:149 s. Att den utländska skyddsidentiteten måste motsvara en skydds- identitet enligt lagen om kvalificerade skyddsidentiteter innebär att den utländska skyddsidentiteten måste ha tillkommit genom ett särskilt myndighetsbeslut vilket kommer till uttryck i befolknings- register eller körkort, pass eller andra officiella identitetshandlingar (se a. prop. s. 95). Som skäl för att införa den aktuella bestämmelsen angavs bl.a. att förslaget om sekretess för svenska kvalificerade skyddsidentiteter Stöd till och skydd av vittnen inte skulle vara tillämpligt på skyddsidentiteter som hade beslutats i andra stater. Även om uppgifter om utländska skyddsidentiteter i vissa fall skulle omfattas av vissa särskilda sekretessbestämmelser9 ansågs det inte tillfredsställande att sådana skyddsidentiteter enbart får ett så slumpmässigt och oförutsägbart skydd. Det framhölls att om inte kan erbjuda utländska tjänstemän samma skydd som sina egna, försvårar det deltagande i internationellt sam- arbete. (Se a. prop. s. 77 och 78.) En möjlighet att vittna under en skyddsidentitet som har beslutats i en annan stat Bedömning: Det bör tydliggöras att en tjänsteman med en i annan stat beslutad skyddsidentitet, motsvarande den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, kan vittna under en så- dan identitet. Förslag: I 36 kap. 10 § RB ska det införas en bestämmelse som anger att en tjänsteman med en i annan stat beslutad skyddsiden- titet, vilken motsvarar den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, som i samband med ett vittnesförhör uppger det namn som ingår i skyddsidentiteten, i stället för sitt verkliga namn, ska upplysa om att det är fråga om en sådan identitet. Det- samma ska gälla om tjänstemannen hörs såsom målsägande. 37 kap. 3 § första stycket RB ska därför kompletteras med en hänvisning till den föreslagna bestämmelsen i 36 kap. 10 § RB. Behovet av att kunna vittna under en skyddsidentitet som har beslutats i en annan stat Brott som begås inom ramen för kriminella nätverk har inte sällan internationella förgreningar. Detta gäller i synnerhet den grova narko- tikabrottsligheten. har det också utvecklats 9I propositionen framhölls särskilt de bestämmelser om sekretess för uppgift som rör rättslig hjälp (dåvarande 5 kap. 7 § sekretesslagen) och utrikes- eller försvarssekretess (dåvarande 2 kap. 1och 2 §§ sekretesslagen). Stöd till och skydd av vittnen ett allt mer omfattande och betydelsefullt internationellt samarbete (se bl.a. prop. 2005/06:149 s. 21 och , Internationell straff- rätt, 2:a uppl., 2014, s. 68 f.). Det är av vikt att har ett väl utvecklat samarbete med brottsutredande myndigheter i andra stater, framför allt i . Som konstaterats förekommer det också att utländska polismän och andra tjänstemän deltar i svenska brotts- utredningar eller liknande ärenden under skyddsidentitet. Uppgifter om utländska skyddsidentiteter kan också under vissa förutsättningar, på motsvarande sätt som svenska skyddsidentiteter, omfattas av sek- retess. bör kunna erbjuda personer som har skyddsidentiteter som har beslutats i en annan stat samma skydd som gäller för per- soner med en svensk kvalificerad skyddsidentitet. För att kunna utreda och lagföra allvarliga brott med internationella förgreningar krävs ibland att personer med utländska skyddsidentiteter vittnar i svenska domstolar. Om en sådan person måste avslöja sin rätta iden- titet kan det – på samma sätt som för personer med svenska kvalifi- cerade skyddsidentiteter – innebära risker inte bara för honom eller henne, utan också för den verksamhet som han eller hon deltagit eller deltar i. Intresset av att brottsbekämpning och polisiär under- rättelseverksamhet kan bedrivas effektivt och på ett för de utländska tjänstemännen säkert sätt talar därför för att även sådana tjänstemän ska kunna använda sina skyddsidentiteter under en rättegång. Det finns oklarheter när det gäller möjligheterna för personer med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet att vittna under så- dan identitet. Som ovan framgår berörde förarbetena till den svenska regleringen om kvalificerade skyddsidentiteter inte frågan om, och i så fall under vilka förutsättningar, personer med utländska skydds- identiteter kan vittna under sådan identitet. I det ovan angivna hov- rättsavgörandet (RH 2007:24) ansågs det inte finnas förutsättningar för personer med utländska skyddsidentiteter att vittna under så- dana identiteter. Som angetts finns det emellertid i tiden därefter åtminstone ett fall där en tingsrätt har ansett att det finns förut- sättningar för en person med en i en annan stat beslutad skydds- identitet att vittna under den identiteten. Mot denna bakgrund anser vi att det finns skäl att tydliggöra att personer med utländska skyddsidentiteter, under vissa förutsättningar, kan vittna under sådan identitet. Stöd till och skydd av vittnen Den närmare utformningen av regleringen En person bör kunna vittna under en i en annan stat beslutad skydds- identitet endast om skyddsidentiteten motsvarar den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter. Den utländska skydds- identiteten måste alltså ha tillkommit genom ett särskilt myndig- hetsbeslut, vilket kommer till uttryck i befolkningsregister eller kör- kort, pass eller andra officiella identitetshandlingar. Vi har även övervägt om möjligheten att vittna under en utländsk skyddsidentitet bör begränsas ytterligare. Ett alternativ är att av- gränsa möjligheten för sådana vittnesmål med utgångspunkt i de regelverk som innehåller bestämmelser om skyddsidentiteter i inter- nationella sammanhang. Det hade t.ex. kunnat uppställas ett krav på att uppgifterna som vittnesmålet gäller måste hänföra sig till ett ärende enligt 15 § lagen om vissa former av internationellt samarbete i brotts- utredningar eller enligt lagen om en europeisk utredningsorder. Det kan argumenteras för att en sådan begränsning hade gjort att förut- sättningarna för vittnesmål under en utländsk skyddsidentitet blir tyd- liga. Dessutom finns det bestämmelser som ger möjlighet att skydda uppgifter om skyddsidentiteter som används i just sådana samman- hang – se sekretessbestämmelsen i 18 kap. 6 § OSL och bestämmelsen om frågeförbud i 36 kap. 5 § RB. Som redovisats utgör de angivna lagarna dock inte en uttöm- mande reglering av när kvalificerade skyddsidentiteter kan användas i brottsutredningar där samarbetar med andra stater. Detta gäller samarbete med stater såväl inom som utom EU. För att en person med skyddsidentitet i sådana andra samarbeten ska vara beredd att vittna i en svensk rättegång torde det oftast också uppställas krav – från den andra staten – på att han eller hon kan vittna under en sådan identitet. Med anledning härav bör det inte ställas upp någon begränsning som tar sikte på vilken typ av brotts- utredning som den kvalificerade skyddsidentiteten har använts i. En annan fråga är om det ovan sagda kräver några, och i så fall vilka, ändringar i . När regleringen om svenska kva- lificerade skyddsidentiteter infördes diskuterades, som redovisats, i förarbetena om möjligheten att vittna under en sådan skydds- identitet gav anledning att ändra i 36 kap. 10 § första stycket RB, angående de frågor om bl.a. namn som domstolen ska ställa till ett vittne inför vittnesförhöret. Det ansågs dock inte finnas något behov Stöd till och skydd av vittnen av en sådan förändring, bl.a. eftersom det namn som ingår i en kvali- ficerad skyddsidentitet har godtagits av myndigheterna genom beslutet om kvalificerad skyddsidentitet. Däremot ansågs det finnas skäl för att en person upplyser om att han eller hon vittnar under sådan iden- titet, varför en bestämmelse om det infördes i 36 kap. 10 § tredje stycket RB. I konsekvens med det sagda kan det argumenteras för att det inte krävs några ändringar i 36 kap. 10 § första stycket RB – och heller inte i någon annan bestämmelse i – för att en person med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, vilken motsvarar en svensk kvalificerad skyddsidentitet, ska kunna vittna under sådan identitet. Kravet i 36 kap. 10 § tredje stycket RB om att man måste upplysa om att ett vittnesmål sker under en skyddsidentitet reglerar nämligen inte – i vart fall inte uttryckligen – förutsättningarna för att kunna vittna under sådan identitet. Om 36 kap. 10 § första stycket RB inte uppställer något hinder mot att vittna under varken en svensk eller en utländsk skydds- identitet – så länge skyddsidentitet har beslutats i korrekt ordning av en myndighet – är frågan hur upplysningskravet, i tredje stycket, ska förstås. Den bestämmelsen tar nämligen endast sikte på att en person med skyddsidentitet enligt lagen om kvalificerade skydds- identiteter ska upplysa om att han eller hon vittnar under sådan iden- titet. Om den bestämmelsen inte ger uttryck för under vilka förut- sättningar en person med skyddsidentitet kan vittna under sådan identitet, skulle den slutsatsen kunna dras att en person med utländsk skyddsidentitet kan vittna under sådan identitet och att han eller hon inte behöver upplysa rätten eller parterna om att han eller hon gör det. Något givet svar på denna fråga finns, såvitt vi kan bedöma, inte.