sou · H9B356 · 2022-01-01 00:00:00 — Socialnämnderna som har ett ansvar för barns välbefin- nande och att barn har rättsliga företrädare har också en skyldighet att se till att utredningen kan genomföras med den skyndsamhet som situationen kräver. Rätten har dessutom möjlighet att förordna om att adoptionsbeslutet ska gälla utan hinder av att det inte fått laga kraft (se 31 § lagen om domstolsärenden och 17 kap. 14 § rättegångs- balken). Det betyder att , efter parternas initiativ, kan registrera adoptionen redan från beslutsdatumet utan att laga kraft inväntas.15 Med de ändringar som utredningen kommer att föreslå är avsik- ten att adoption ska vara det sätt på vilket en rättslig relation bör åstadkommas mellan ett barn som tillkommit efter surrogatarrange- mang utomlands och en tilltänkt förälder (som hade sin huvud- sakliga anknytning till i samband med barnets födelse). I de fall som det nu är fråga om torde adoptionsförfarandet ibland aktua- liseras redan när barnet är mycket litet. Utifrån den handläggnings- tid som normalt behöver tas i anspråk bedömer utredningen att adoptionsförfarandet är tillräckligt effektivt för att det ska kunna tillgodose barnets och den tilltänkta förälderns rätt till respekt för privat- och familjeliv enligt artikel 8 i EKMR.16 När en faktisk familjerelation som etablerats mellan barnet och dess tilltänkta föräldrar inte kan tillerkännas familjerättslig status, exempelvis med stöd av den internationella privat- och process- rätten, bör en sådan status alltså även fortsättningsvis uppnås genom adoption. Det som frågeställningen främst gäller är om de materiella adoptionsreglerna bör ändras i vissa avseenden för att adoption ska kunna ske i alla de fall där det krävs för att barnets rättigheter ska säkerställas. För att adoptionsinstitutet ska vara tillräckligt effektivt även i sak behöver reglerna kunna tillämpas så att faktiska familjerelationer kan ges familjerättslig status i de fall där detta krävs och är befogat. Som utredningen nu ska behandla närmare innehåller den nuvarande 15Jfr 2 § förordning (1949:661) om skyldighet för domstol att lämna uppgifter i mål och ären- den enligt m.m., där det framgår att domstolens underrättelseskyldighet avser beslut som har fått laga kraft. 16Europadomstolen har i ett fall bedömt att ett adoptionsförfarande som inte tar än mellan är ett tillräckligt effektivt system för att åstadkomma ett rättsligt erkän- nande där det krävs, se D. mot , dom i mål 11288/18, p. 67 och 70. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … adoptionsregleringen ett antal krav som, beroende på omständig- heterna i det enskilda fallet, kan hindra en adoption där en sådan fram- står som befogad. Därutöver skulle en tillämpning av nuvarande reg- ler i vissa fall kunna leda till oönskade konsekvenser. Frågan är om det genom särskilda undantagsregler skulle kunna säkerställas att adoptionsförfarandet är i enlighet med barnets rättigheter och bar- nets bästa även i sådana fall. I de fall ett adoptionsförfarande av någon anledning drar ut eller en adoption inte kan tillåtas kan det också behövas en annan möjlighet att utse rättsliga företrädare för barn som saknar sådana. En sådan möjlighet skulle kunna vara att utse särskilt förord- nade vårdnadshavare (även om detta inte ersätter en rättslig föräl- der). Utredningen kommer därför att återkomma till reglerna om särskilt förordnade vårdnadshavare sist i detta kapitel. Särskilt om barnets rätt till information om sitt ursprung Ett barn har enligt en rätt till kunskap om sitt genetiska ursprung (artikel 7). innehåller en skyldighet för konventionsstaterna att bevara upplysningar om barnets ursprung, bl.a. uppgifter om barnets föräldrar (artikel 30). Europarådskonvention innehåller en motsvarande be- stämmelse (artikel 22). En adopterad persons rätt till information om sitt ursprung kommer även till uttryck i praxis.17 För att tydliggöra barnets ställning och skapa bättre förut- sättningar för barnet att värna sina intressen infördes bestämmelsen om att ett barn som är adopterat har rätt att av sina föräldrar få veta detta, samt att föräldrarna så snart det är lämpligt ska upplysa barnet om att han eller hon är adopterad (4 kap. 23 § , se 2017/18:121, s. 49 f.). Den som har tillkommit efter en assisterad befruktning med donerade könsceller inom svensk hälso- och sjukvård, och som har uppnått tillräcklig mognad, har rätt att ta del av sådana uppgifter om donatorn som antecknats i sjukhusets särskilda journal. Om en per- son har anledning att anta att han eller hon har tillkommit efter en sådan behandling, kan personen vända sig till socialnämnden. 17Jfr bl.a. rättsfallet Godelli mot , dom i mål 33783/09. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … den är då skyldig att hjälpa personen med att ta reda på om det finns några uppgifter antecknade i en särskild journal.18 I samband med att assisterad befruktning utanför kroppen med enbart donerade könsceller tilläts, konstaterade regeringen att det inte är avgörande för ett barns uppväxtvillkor att det finns en gene- tisk koppling mellan barnet och föräldrarna. konstaterade regeringen att det inte går att bortse från att det för många är viktigt med vetskap om det genetiska ursprunget. Av detta skäl, och efter- som barnets möjlighet att få information om sitt ursprung i stor utsträckning är avhängig föräldrarnas inställning till att berätta om barnets tillkomst, ansågs det nödvändigt att i lag införa en uttrycklig rättighet för barn som har tillkommit efter assisterad befruktning med donerade könsceller att få veta det genom sina föräldrar. Det infördes en motsvarande skyldighet för föräldrarna (som vid adop- tion) att, så snart det är lämpligt, berätta för barnet att han eller hon tillkommit efter en assisterad befruktning med donerade könsceller. (Se prop. 2017/18:155, s. 36 f.) När ett barn som har tillkommit efter ett surrogatarrangemang har adopterats, blir bestämmelsen i 4 kap. 23 § tillämplig. De innebär att föräldrarna ska upplysa barnet om att han eller hon är adopterad så snart det är lämpligt. Föräldrarna har fått ett visst utrymme att själva bedöma när frågan om adoptionen bör tas upp och hur informationen ska presenteras för barnet. Det har dock i många fall ansetts vara lämpligt att genom en öppen hållning från tidig ålder successivt berätta för barnet om adoptionen och barnets ursprung. Bedömningen av när informationen bör lämnas till barnet får göras utifrån det enskilda barnets behov. Att barnet har rätt att få kännedom om adoptionen kan underlätta för barnet att i det enskilda fallet också få uppgifter om de tidigare föräldrarna, även om förutsättningarna för att få sådan information kan variera i andra länder. (Jfr prop. 2017/18:121, s. 50 f. och 163 f.) Det har på sina håll hävdats att det skulle strida mot ett barns rätt att få reda på sitt ursprung att på ett eller annat sätt, t.ex. genom adoption, erkänna ett föräldraskap som uppkommit utomlands, om det innebär att den svenska lagstiftaren inte kan garantera att barnet får reda på sitt ursprung. När det gäller erkännande av utländska fastställelser har utredningen konstaterat att erkännandet kan innebära att man får acceptera förhållanden som inte har valts i 18Se 6 kap. 5–5 b §§ och 7 kap. 7–7 b §§ lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … den materiella svenska rättsordningen (se avsnitt 4.2.1 och 6.2.1). På motsvarande sätt kan frågan ställas om adoption i fall som de aktuella bör tillåtas, trots att adoptionen innebär att de förutsättningar som lagstiftaren normalt ställer upp till skydd för barnet inte kan till- godoses. Utredningen uppfattar praxis så att ett barn visserligen så långt det är möjligt har rätt till information om sitt ursprung. Den praxis som utvecklats innebär dock inte att det förhållandet att barnet i ett enskilt fall inte kan få kunskap om sitt genetiska ursprung talar emot en rättslig bekräftelse av en faktisk familjerelation. Bestämmelserna i nämnda konventioner bedöms således inte hindra adoption i de aktuella fallen. Särskilt om tilltänkta föräldrar med genetisk koppling till barnet Enligt direktiven är en viktig utgångspunkt för utredningens över- väganden att den föräldraskapsrättsliga regleringen inte utan tungt vägande skäl bör skilja på personer beroende på kön. En särskild fråga är därför om även kvinnor vilkas könsceller använts vid den assi- sterade befruktningen av surrogatmodern bör hänvisas till adop- tionsreglerna. Om utredningen i det följande enbart fokuserar på ändringar i adoptionslagstiftningen, kommer kvinnor i dessa fall att behöva adoptera barnet för att åstadkomma ett rättsligt föräldra- skap, till skillnad från genetiska fäder i motsvarande situation. Det bör därför övervägas om denna åtskillnad är förenlig bl.a. med för- budet mot diskriminering i EKMR och om det finns skäl som moti- verar att i dessa fall göra skillnad på personer beroende på kön. I materiell svensk rätt görs det skillnad på faderskap och moder- skap när det gäller genetisk koppling till ett barn. Faderskap fastställs som utgångspunkt utifrån en genetisk koppling till barnet (eller utifrån relationen till barnets mor). Som mor till ett barn i betraktas däremot den kvinna som fött ett barn, oavsett genetisk koppling till barnet (med undantag för vad som gäller vid ändrad könstillhörighet enligt 1 kap. 14 § ).19 I fall där ett barn tillkommit efter ett surrogatarrangemang finns det en tredje 19Se t.ex. dom i mål T 5424-17 angående fastställelse av mo- derskap i fall där den tilltänkta moderns ägg hade använts vid surrogatarrangemanget och sur- rogatmodern saknade genetisk koppling till barnet. Hovrättens beslut överklagades till som genom beslut inte meddelade prövningstillstånd. Jfr även NJA 2006 s. 505. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … part, den födande kvinnan, vars rättigheter det utifrån svensk rätt inte går att bortse från. Så länge något annat inte uttryckligen regleras gäller den oskrivna och internationellt giltiga moderskapsprincipen och 1 kap. 7 § . I enlighet med den principen är den födande kvinnans ställning som mor mycket stark. Ett alternativ för att åstadkomma en mer jämlik reglering skulle kunna vara att i svensk rätt införa ett särskilt bekräftelseförfarande för fastställande av moderskap för den kvinna som vid ett surrogat- arrangemang bidragit med sitt ägg. I så fall skulle den tilltänkta mo- dern som bidragit med sitt ägg till den assisterade befruktningen av surrogatmodern, och som således har en genetisk koppling till bar- net, kunna bekräfta moderskapet på ett liknande sätt som beträf- fande faderskap. Förhållningssättet till genetiska tilltänkta mödrar och genetiska tilltänkta fäder skulle då bli mera jämlikt. Bekräftelsen skulle kunna godkännas av socialnämnden och av surrogatmodern. Det ligger utanför utredningens uppdrag att närmare överväga dessa frågor. Utredningen konstaterar ändå att ett sådant bekräftelse- förfarande – förutom att det skulle kunna uppfattas som motstridigt i förhållande till övrig svensk rätt – skulle utgå från den tilltänkta förälderns intressen snarare än från barnets. har inte heller tagit ställning till om den genetiska aspekten i sig påkallar särskilda hänsyn med avseende på den tilltänkta moderns rättig- heter.20 Mot denna bakgrund överväger utredningen inte den frågan vidare. I det följande behandlas alltså de tilltänkta mödrar som done- rat sina könsceller och de som inte gjort det på samma sätt. Även icke-genetiska tilltänkta mödrar och icke-genetiska tilltänkta fäder kommer att behandlas lika. En generell reglering kommer att innebära att det uppstår en åt- skillnad i lagstiftningen mellan genetiska tilltänkta mödrar och gene- tiska tilltänkta fäder. Den skillnaden motiveras av att surrogat- arrangemang inte är tillåtna i och att de ändringar som utred- ningen föreslår inte ska uppmuntra till ett kringgående av föräldra- balkens regler om föräldraskap. Som beskrivits ovan bestäms fader- skap och moderskap på olika sätt enligt materiell svensk rätt. Vidare måste den födande kvinnans rättigheter beaktas. Även om det skulle 20Europadomstolen har dock i ett fall funnit att barnets rättigheter enligt artikel 8 och 14 inte kränkts genom att den genetiska tilltänkta modern, till skillnad från den genetiska tilltänkta fadern, hänvisats till adoptionsförfarandet se D. mot , dom den 16juli 2020 i mål 11288/18, p. 88 och 89. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … kunna vara fråga om en skillnad i behandling av personer i liknande situationer för de tilltänkta fäderna och de tilltänkta mödrarna så är situationerna inte helt jämförbara. Det är möjligt att anse att skill- naden är sakligt motiverad och proportionell i förhållande till sitt ändamål. Utredningens bedömning är därför att den särbehandling som det kan innebära att även fortsättningsvis hänvisa genetiska mödrar till adoptionsinstitutet är förenlig med artikel 14 i EKMR om förbud mot diskriminering. Mot bakgrund av de motstående skydds- intressen som finns, bedöms en sådan ordning inte heller strida mot vare sig 2 kap. 13 § regeringsformen, artikel 21 i Europeiska union- ens stadga om de grundläggande rättigheterna eller FN:s kvinno- konvention (Convention on the Elimination of all Discrimination Against Women). 7.2.3Undantag i adoptionsregleringen när det krävs för att tillgodose barnets rättigheter och bästa En särskild undantagsregel för vissa fall av adoption Bedömning: Det bör under särskilda förutsättningar (se sist i detta avsnitt) vara möjligt att adoptera ett barn även om vissa av de krav som normalt gäller för adoption inte är uppfyllda. Adoptionsreglerna medför att en tilltänkt förälder i de flesta fall kan adoptera ett barn som tillkommit efter surrogatarrangemang i utlandet, trots att surrogatarrangemang inte är tillåtna i . Därigenom kan faktiska familjerelationer i regel också ges familje- rättslig status i . För att barnets rättigheter ska kunna säker- ställas är det angeläget att reglerna om adoption kan tillämpas så att faktiska familjerelationer ges familjerättslig status i alla de fall där detta krävs och är befogat. I utredningens direktiv och i de rättsfall som gällt rättsliga föräldraskap med anledning av surrogatarrange- mang har det lyfts vissa frågor som visat sig kunna vara problema- tiska i adoptionssammanhang. I utredningens direktiv har regeringen pekat på att adoptions- förfarandet inte är tillräckligt effektivt i fall då de tilltänka föräldrar- na skilt sig eller separerat, eftersom en förutsättning är att de är gifta eller sambor vid prövningen av adoptionsansökan. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … framkommit av de fall som prövats i domstolarna kan det också tänkas att samtyckeskravet från den andra föräldern eller vederlags- förbudet skulle kunna hindra en adoption i vissa av dessa fall. Att makar och sambor endast får adoptera gemensamt kan också tänkas utgöra hinder mot att en adoption kan bifallas i enskilda fall.21 En adoption förutsätter att kraven enligt 4 kap. är uppfyllda. Kraven tillgodoser och skyddar olika intressen, allra mest barnets. Flera av förutsättningarna för adoption har också stöd i internationell rätt. Som exempel kan nämnas barnets rätt till delak- tighet (jfr artikel 12 i ) och vederlagsförbudet (jfr artikel 21.d samma konvention). Det kan bli fråga om att väga olika principer till skydd för barnet mot varandra. Mot bakgrund av de nackdelar det innebär för barnet att en etablerad faktisk familje- relation inte ges rättslig betydelse har , som fram- går ovan, uttalat att barnets rätt till privatliv kräver att ett rättsligt erkännande kan ske och att barnets rätt till privatliv i sammanhanget är så centralt att andra motstående intressen endast har begränsad betydelse. konventionsåtaganden och även svensk lagstiftning krä- ver att barnets bästa sätts i främsta rummet och ges störst betydelse bl.a. i frågor som rör adoption. Enligt utredningen medför konven- tionsåtagandena, tillsammans med den praxis som utvecklats i til- lämpningen av EKMR, att barnets bästa i vissa fall också måste ges avgörande betydelse i frågan om en adoption ska tillåtas eller inte. En adoption kan behöva tillåtas även om vissa av de krav för adop- tion som gäller inte skulle vara uppfyllda. Det bör alltså i de sammanhang som utredningen behandlar finnas möjlighet till undantag från en del av de krav som annars gäller för adoption, när de intressen som skyddas genom de kraven får anses vara av underordnad betydelse i förhållande till barnets bästa och barnets rätt att behålla en etablerad faktisk familjerelation. 21Se också remissvaret över SOU 2016:11 från , , Dnr 1985:A/2016/23) och Jänterä-Jareborg s. 266 f. Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … Makar och sambor får endast adoptera gemensamt och andra än makar och sambor får inte adoptera gemensamt Förslag: Under vissa förutsättningar (se sist i detta avsnitt) ska adoption vara möjlig även om de tilltänkta föräldrarna inte är gifta eller sambor. I dessa fall ska gemensam adoption vara möjlig även för andra än makar och sambor. Inte heller ska det i dessa fall krävas att makar eller sambor måste adoptera gemensamt. Makar och sambor får som huvudregel endast adoptera gemensamt, om det inte är fråga om adoption av den ena makens eller sambons barn (4 kap 6 § ). En make eller sambo kan få adoptera ensam, om den andra maken eller sambon vistas på okänd ort eller är varaktigt förhindrad att adoptera till följd av psykisk sjukdom eller något annat liknande förhållande (andra stycket). Andra än makar och sambor får inte adoptera gemensamt (tredje stycket). Vid surrogatarrangemang är i regel de tilltänkta föräldrarna gifta eller sambor när frågan om adoption avgörs och den tilltänkta fadern (eller en av fäderna) är erkänd eller fastställd som barnets förälder. Faderns make eller sambo kan i dessa fall adoptera faderns barn och barnet få en rättslig relation till båda de tilltänkta föräldrarna. I tre olika praktiska situationer skulle den befintliga regleringen dock kunna innebära att barnet inte kan få en rättslig relation till båda de tilltänkta föräldrarna. Om de tilltänkta föräldrarna har separerat innan barnet fått en rättslig relation till båda de tilltänkta föräldrarna, innebär bestäm- melserna att den tilltänkta faderns rättsliga föräldraskap skulle ut- släckas, om den andra tilltänkta föräldern skulle ha rätt att adoptera. Ett sådant beslut skulle strida mot såväl barnets som faderns rätt till privat- och familjeliv och vara oförenligt med principen om barnets bästa (se bl.a. rättsfallet NJA 2019 s. 504, p. Om den av de tilltänkta föräldrarna som vill adoptera lever i ett nytt äktenskap eller samboförhållande, följer det också av nuvarande regler att en adoption som huvudregel förutsätter att dessa makar eller sambor adopterar gemensamt. Eftersom andra än makar och sambor inte får adoptera gemen- samt, innebär bestämmelserna dessutom att barnet inte kan få en rätts- lig relation till båda sina tilltänkta föräldrar, om båda dessa behöver adoptera för att få en sådan relation till barnet, och de har separerat Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … Det praktiska fall då båda de tilltänkta föräldrarna kan behöva adoptera barnet är om en tilltänkt fader inte är genetisk för- älder till barnet. När de nuvarande reglerna i 4 kap. infördes hade det i vissa sam- manhang gjorts gällande att det, särskilt vid vuxenadoption, kan fin- nas ett behov av att möjliggöra gemensam adoption och styvbarns- adoption även efter en separation. Det kan t.ex. tänkas att någon vill manifestera sin relation till en styvförälder genom en adoption, trots att styvföräldern och den andra föräldern är gifta eller sambor. På motsvarande sätt kan någon som har växt upp i ett familjehem vilja bli adopterad av de tidigare familjehemsföräldrarna först sedan de har separerat. (Se prop. 2017/18:121 s. Frågorna kunde dock inte övervägas närmare i det lagstiftningsärendet. Reger- ingen har tillsatt en utredning som ska ta ställning till bl.a. om personer som är gifta eller sambor bör kunna adoptera gemensamt eller adoptera varandras barn (se Dir. 2020:132). Den ut- redningen ska redovisa resultatet av sina överväganden . adoptionslag fanns en bestämmelse om att andra än makar inte fick adoptera gemensamt (4 §). I förarbetena fram- förde Lagberedningen att detta var det som bäst motsvarade avsikten med adoptionen, att skapa ett föräldra-barnförhållande. Man menade att syftet med adoptionen skulle förfelas om två personer som inte var förenade i äktenskap med varandra gemensamt fick anta adoptiv- barn. En sådan adoption skulle medföra olösliga svårigheter i fråga om fördelningen av ”föräldramakten” mellan adoptanterna. En ord- ning som innebär att endast makar fick adoptera gemensamt överens- stämde också med regleringen i andra länder. (Se NJA II 1917 s. När sambor fick möjlighet att adoptera på samma sätt som makar och registrerade partner, gjordes bedömningen att internationella åtaganden inte hindrade att även sambor gavs möjlighet att adoptera. I förarbetena framhölls att det vid adoption görs en ingående pröv- ning av sökandens lämplighet som syftar till att endast personer som kan ge barnet en stabil och kärleksfull uppväxt ska få möjlighet att prövas som adoptivföräldrar. Det bedömdes att det i en modern lag- stiftning inte behövs ett krav på äktenskap för att tillgodose barnets behov av en stabil och trygg uppväxtmiljö. I fråga om styvbarns- adoption och adoption av ett barn som är eller har varit familje- hemsplacerat hos den som ansöker om adoption, ansågs det naturligt Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … att inte göra någon skillnad mellan makar och sambor. I dessa fall framhölls att sökandena redan har en relation till barnet och det framstod som obefogat att valet av samlevnadsform i en sådan situa- tion skulle avgöra om barnet kan få den trygghet som en adoption innebär. (Se prop. 2017/18:121, s. 30 f.) När en adoption är nödvändig för att rättsligt bekräfta en etable- rad faktisk familjerelation, har kraven på att makar och sambor måste adoptera gemensamt och att andra än makar och sambor inte får adoptera gemensamt enligt utredningen underordnad betydelse. I en sådan situation framstår behovet av en möjlighet till gemensam adoption som särskilt starkt. När barnet har en sådan familjerelation till båda de tilltänkta föräldrarna, strider det mot barnets rättigheter om en adoption inte kan genomföras eller om ett befintligt föräld- raskap skulle utsläckas. Det krävs alltså ett undantag från 4 kap. 6 § för dessa fall. I undantagsfall bör alltså tilltänkta föräldrar som inte är gifta eller sambor kunna adoptera gemensamt eller adoptera den andras barn. Vidare bör makar eller sambor i ett sådant undantagsfall inte alltid behöva adoptera gemensamt. Utredningen föreslår därför att tilltänkta föräldrar som inte är gifta eller sambor i dessa samman- hang ska kunna adoptera gemensamt eller adoptera varandras barn. Vidare föreslås att det inte heller ska krävas att makar eller sambor måste adoptera gemensamt. Som utredningen återkommer till nedan bör undantagsregeln kombineras med ett krav på synnerliga skäl. Samtycke från en förälder som är vårdnadshavare Förslag: Under vissa förutsättningar (se sist i detta avsnitt) ska det inte krävas samtycke till adoption från den förälder som är vårdnadshavare. Bedömning: Samtycke bör som huvudregel även fortsättningsvis krävas från surrogatmodern i de fall då hon är att betrakta som vårdnadshavare. Enligt 4 kap. 8 § får ett barn inte adopteras utan sam- tycke från den förälder som är vårdnadshavare eller en särskilt förord- nad vårdnadshavare. Samtyckeskravet grundar sig på att vårdnads- Föräldraskap för barn som tillkommit efter surrogatarrangemang … havaren typiskt sett vet barnets bästa och får fatta alla beslut som rör barnet.