sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — Levande exemplar av vilda fåglar och de arter som listas i bilaga 1 till förordningen ska alltså normalt inte förvaras hos privatpersoner och inte heller förekomma i avel, i transporter eller i handeln annat än för vetenskapliga syften. Bestämmelser som reglerar handel med de fridlysta arter som framgår av bilaga 1 finns i 25 § artskyddsförordningen. Bestämmel- sen omfattar fåglar av arter som förekommer naturligt inom EU:s europeiska territorium, både levande och döda, samt djur- och växt- arter som har markerats med N eller n i bilaga 1 till förordningen. Förbudet mot handel gäller också alla varor som härrör från så- dana djur och växter samt andra varor där det i åtföljande dokument, på förpackning eller i märkning anges att varan utgör del av eller härrör från sådana djur eller växter eller där det finns någon annan omständighet som är ägnad att ge intrycket att varan utgör del av eller härrör från sådana djur eller växter. Förbudet gäller alla levnads- stadier hos djuren och alla stadier i växternas biologiska cykel. Undantag från förbudet mot handel finns i 30 § artskyddsför- ordningen. Förbudet i 25 § gäller därmed inte: 1.handel med djur och ägg, om det visas att djuret har fångats, dödats eller, i fråga om ägg, har samlats in, i enlighet med jaktlagen (1987:259), om inte annat följer av 33 § jaktförordningen (1987:905), 2.döda djur och ägg samt del eller vara av djur, om det visas att exem- plaret har tagits från naturen på ett lagligt sätt före , Förebygga artskyddsbrott, bakgrund 3.levande och döda växter, om det visas att exemplaret har tagits från naturen på ett lagligt sätt före , 4.levande växter och djur utom fåglar, om det visas att varken växten eller djuret eller dess föräldrageneration har levt vilt, 5.handel med döda djur som utgör ett naturligt led i en preparer- ingsverksamhet som bedrivs av den som har tillstånd för preparering enligt 35 §, 6.djur och växter av arter som omfattas av förbud mot kommersiella aktiviteter i rådets förordning (EG) nr 338/97, 7.förvar av och handel med fasan, rapphöna och gräsand, 8.döda exemplar av dalripa, rödhöna, klipphöna, ringduva, bläsgås, grågås, bläsand, kricka, stjärtand, skedand, brunand, vigg, bergand, ejder, sjöorre, fjällripa, tjäder, orre, sothöna, enkelbeckasin och morkulla, eller 9.försäljning m.m. av döda djur och växter och delar därav som be- drivs inbördes mellan sådana museer och andra institutioner som enligt 36 § har undantagits från kraven på tillstånd för viss prepareringsverk- samhet. Sammantaget konstaterar utredningen att för vilda fåglar och frid- lysta arter som framgår av bilaga 1 till artskyddsförordningen regle- ras insamling i naturen, liksom transport, förvaring och handel. De förbjudna handlingarna är kriminaliserade genom 29 kap. 2 b § miljö- balken. 9.3.5Artskyddsbrott avseende nationellt fridlysta arter i bilaga 2 till artskyddsförordningen Arter som är nationellt fridlysta enligt 6, 8 och 9 §§ artskyddsför- ordningen framgår av bilaga 2 till förordningen. Dessa arter är natio- nellt fridlysta enbart inom . Förbudet innebär att det är för- bjudet att döda, skada, fånga eller på annat sätt samla in exemplar, att ta bort eller skada ägg, rom, larver eller bon, plocka, gräva upp eller på annat sätt ta bort eller skada exemplar av växter, och att ta bort eller skada frön eller andra delar. För de nationellt fridlysta arter som framgår av bilaga 2 till art- skyddsförordningen finns inget förbud mot förvaring eller transport av exemplar, vare sig levande eller döda. Eftersom det är förbjudet att samla in arterna har lagstiftaren troligen utgått ifrån att det inte behövs förbud mot innehav och transport. Det är emellertid känt hos tillsynsmyndigheter att det förekom- mer innehav av nationellt fridlysta arter som till exempel huggorm. Sådana exemplar kan i och för sig vara hämtade från naturen i något Förebygga artskyddsbrott, bakgrund annat land där huggorm förekommer och där insamling är laglig. Det kan också tänkas att det förekommer avel på djuren och att det förekommer handel, både inom och internationellt. Det är känt hos tillsynsmyndigheterna att bland annat orkidéer och reptiler som är nationellt fridlysta förekommer i handeln, både nationellt och internationellt. Artskyddsförordningen förbjuder alltså insamling i naturen av nationellt fridlysta arter som framgår av bilaga 2 till förordningen, men det finns inga regler som förbjuder handel, förvaring eller trans- port av dessa arter. De förbjudna handlingarna är kriminaliserade genom 29 kap. 2 b § . 9.3.6Otillåten hantering av invasiv främmande art Vissa växter och djur hamnar ibland, medvetet eller av misstag, i en naturlig miljö där de normalt inte finns på grund av mänskliga hand- lingar. Framför allt djur kan utsättas för lidande av den påtvingade migrationen; de kanske inte är rustade för den nya miljöns klimat, eller så finns där ingen föda som djuret kan tillgodogöra sig. Andra arter kanske i stället mår utmärkt och klarar sig bra. Ytterligare en del arter klarar sig väldigt bra, särskilt om klimatet är lagom och det finns riklig tillgång på mat, som naturliga fiender inte finns på plats. I en del fall leder de gynnsamma förhållandena till att dessa främmande arter blir invasiva. De förökar sig snabbt och konkurrerar ut naturligt förekommande arter. De främmande arterna kan i värsta fall också bära med sig smittsamma mikroorganismer som kan orsaka sjukdom hos både människor och andra djur. En väl- bekanta främmande art är den spanska skogssnigeln (mördarsniglar,) som kan tillgodogöra sig det mesta som växer som föda och saknar direkta fiender. Ett annat exempel är signalkräftan som kan bära och sprida kräftpest utan att själv drabbas, men som sprider smittan till vår inhemska flodkräfta. Konsekvenserna av att införa nya arter kan bli mycket omfattande. Ett känt exempel är flodkräftan, som har minskat mycket kraftigt , då kräftpesten fördes in via importerade varor och började spridas i vattenområden. bedöms kräf- torna ha försvunnit från av de vattenområden där de tidigare fanns. Kräftpesten är inte den enda orsaken, kräftorna Förebygga artskyddsbrott, bakgrund påverkas också av föroreningar, vattenreglering, med mera, men verk- ningarna av kräftpesten har blivit mycket omfattande eftersom ut- plantering av signalkräftan vidmakthåller smittspridningen.26 Det är framför allt två faktorer som spelar roll för hur stor risk en främmande art innebär för den inhemska biologiska mångfalden. Dels invasionspotentialen, det vill säga förmågan att etablera sig, dels ekologisk effekt – det vill säga. förmågan att påverka omgivningen så att förutsättningarna för inhemska arter påverkas negativt. Ju större invasionspotential och ju större ekologisk effekt; desto större risk- utfall.27 Artdatabankens klassificeringslista blev klar och av de 1 033 klassade arterna bedömdes 877 vara främmande och 257arter hamnade i de två högsta riskklasserna, High Imapct respek- tive Severe Impact. Ett stort antal arter kan alltså orsaka allvarlig skada på våra ekosystem. Mest ingripande regler följer av en EU-förordning som trädde i kraft , IAS-förordningen.28 Förordningen är till- lämplig på alla främmande arter som på grund av mänsklig aktivitet ändrat sitt naturliga utbredningsområde och som en följd påverkar den biologisk mångfalden i den nya miljön negativt.29 Enligt artikel 7 i förordningen får invasiva främmande arter av unionsbetydelse inte avsiktligt föras in på unionens territorium, inte släppas ut på mark- naden, inte användas eller utbytas och inte heller tillåtas reproducera sig, växa eller odlas. De får heller inte släppas ut i miljön. Listor över vilka arter som omfattas av reglerna finns i en genomförandeför- ordning.30 EU:s IAS-förordning är direkt tillämplig i , men därutöver finns kompletterande nationella regler införda i en svensk förord- ning om invasiva främmande arter.31 är ansvarig myn- 26Naturvårdsverket (2009), Åtgärdsprogram för flodkräfta 2008–2013. 27Det finns fem riskklasser; NK (no known impact), arterna sprider sig inte och har ingen känd effekt; LO (low impact), arter utan vare sig betydande invasionspotential eller betydande ekologisk effekt; PH (potentially high impact), hög ekologisk effekt i kombination med låg invasionspotential eller tvärt om; HI (high impact); arter med begränsad/måttlig spridnings- förmåga i kombination med minst måttlig ekologisk effekt eller tvärt om; SE (severe impact), arter med stor eller potentiellt stor ekologisk effekt och som har potential att etablera sig över stora områden. 28Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 av om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter. IAS kommer av det engelska begreppet Invasive Alien Species. 29IAS-förordningen, artikel 3 (2). 30Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2019/1262 av om ändring av genomförandeförordning (EU) 2016/1141 för att uppdatera förteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse. 31Förordning (2018:1939) om invasiva främmande arter. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund dighet i fråga om invasiva arter som lever på land medan Havs- och vattenmyndigheten har ansvaret i fråga om arter som lever i vatten. ansvarar som huvudregel för utrotningsåtgärder mot alla EU-listade arter32 både vad gäller växter och djur, såväl landle- vande som vattenlevande.33 Det är också som har an- svar för tillsynen.34 Även kommunerna, , och , , , , och har olika roller att spela vad gäller att bekämpa invasiva arter. Även är inblandat när det gäller invasiva främmande ryggradsdjur som finns på EU:s lista. Om en art finns upptagen på EU-listan35 får man som enskild inte handla i strid med IAS-förordningens artikel 7.1 a–h. Ansvaret gäller i alla typer av miljöer, både odlad miljö som till exempel produktions- mark för skogsbruk, jordbruk och trädgårdar, men också orörd natur- miljö. Inte heller får man handla i strid med artikel 7.1 a–h när det gäller exotiska husdjur, till exempel en gulörad vattensköldpadda.36 Förbuden är kriminaliserade genom 29 kap. 2 c § och enligt bestämmelsen är påföljden för att med uppsåt eller av grov oaktsamhet ha sådana arter, sälja dem, byta dem, transportera dem, använda dem, tillåta att de reproducerar sig, att odla dem eller släppa ut dem i miljön, böter eller fängelse i högst . Har man ett säll- skapsdjur av en art som finns på EU-listan (och har man inte djuret för kommersiella ändamål) så får man behålla djuret tills det dör natur- ligt, förutsatt att djuret inte tillåts reproducera sig och att djuret hålls under säkra förhållanden så att det inte kan rymma.37 Kan man inte säkerställa att villkoren följs ska besluta att djuret ska avlivas eller hanteras på något annat sätt som förhindrar introduk- tion eller begränsar spridning. Om beslutet inte följs, får länsstyrel- sen se till att det verkställs på ägarens bekostnad.38 3230 § Förordning (2018:1939) om invasiva främmande arter. 33Naturvårdsverket har tillfälligt övertagit visst ansvar. 342 kap. 8 § miljötillsynsförordningen (Miljötillsynsförordning (2011:13). 35Invasiva främmande arter på EU:s förteckning, som finns i : Gudaträd (Ailanthus altissima), Jättebalsamin (Impatiens glandulifera), Jätteloka, (Heracleum mantegazzianum), Kabomba (Cabomba caroliniana), Sidenört (Asclepias syriaca), Skunkkalla (Lysichiton americanus) Smal vattenpest (Elodea nuttallii), Storblommig ludwigia, (Ludwigia grandiflora), Tromsöloka (Heracleum persicum) Vattenhyacint (Eichhornia crassipes), Fjäderborstgräs (Pennisetum setaceum) och Röd jättegunnera (Gunnera tinctoria). 36I förekommer gulbukig, rödörad och gulörad vattensköldpadda, sibirisk jordekorre och brun majna som förekommer som sällskapsdjur. 37IAS-förordningen, artikel 31.1. 3848 § förordning (2018:1939) om invasiva främmande arter. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund För andra invasiva växtarter än de EU-listade finns ingen lag- stadgad skyldighet att bekämpa, men rekommen- derar att det görs ändå. På grund av den skada de invasiva främmande arterna kan orsaka rekommenderar och Havs- och vattenmyndigheten att man hjälper till med att begränsa spridningen samt med att rapportera. Flera arter håller på att utvärderas för att eventuellt tas upp på en nationell förteckning över invasiva främ- mande arter som kommer att omfattas av olika förbud. Exempel på sådana arter är blomsterlupin,39 parkslide och vresros samt mink och spansk skogssnigel (mördarsniglar).40 I samband med att det som förbjuds genom IAS-förordningen kriminaliserades i infördes också regler som bland annat inne- bär att ansvariga myndigheter ska kunna få tillgång till privat mark för att utföra bekämpningsåtgärder.41 Att samla på tomma (urblåsta) fågelägg har visat sig vara en hobby som kan hota överlevnaden i naturen för vissa fågelarter. Samlingar har påträffats som omfattar många tusen ägg, ibland hela kullar från samma fågelpar. Det finns ett antal uppmärksammade fall i där samlare samlat in ägg från vilda fåglar, haft omfattande samlingar av både fågelägg och fullvuxna fåglar och även handlat internationellt med fågelägg. Det mest omtalade fallet är det så kallade Stekenjokk- målet42. Det är kriminaliserat att handla med dessa ägg respektive att samla in dem i naturen (och att störa fåglarna i samband med in- samling), dock inte att inneha äggen. De förbjudna handlingarna är 39Blomsterlupin är en av de snabbast expanderande invasiva främmande arterna, den finns från sydligaste till , se ArtDatabankens klassificeringslista. 40Exempel på invasiva växt arter som inte finns på EU:s förteckning men som kan bli svåra att bekämpa och där det finns risk för spridning är: Parkslide (Fallopia japonica), Jätteslide (Rey- noutria sachalinensis), Hybridslide (Reynoutria x bohemica), Blomsterlupin (Lupinus polyphyllos), Sandlupin (Lupinus nootkatensis), Kanadensiskt (Solidago canadensis), Höstgullris (Solidago gigantea), Vresros (rugosa), Robinia (Robinia pseudoacacia), Armeniskt björn- bär (Rubus armeniacus), Parksallat (Lactuca macrophylla),Vit skunkkalla (Lysichiton camtschat- censis) Mahonia (Mahonia aquifolium), Videkornell (Cornus sericea), Praktlysing (Lysimachia punctata), Sjögull (Nymphoides peltata) Sydfyrling/vattenkrassula (Crassula helmsii) och Vatten- pest (Elodea canadensis). Bland djurarterna återfinns Mink (Neovison vison, Mustela vison), Silverruda (Carassius gibelio), Spansk skogssnigel (vulgaris) och Svarthuvad snigel (Kry- nickillus melanocephalus). 41Se vidare om invasiva arter; och (2020) of Blaw – juridiska improvisationer och rättsliga impressioner. (red), s. 619 ff. 42Hovrätten för Nedre dom i mål B 276-14 . Förebygga artskyddsbrott, bakgrund kriminaliserade genom 29 kap. 2 b § samt genom jakt- lagens bestämmelser om jaktbrott. Situationen innebär mycket stora svårigheter och kostnader för tillsynsmyndigheterna när det gäller att bevisa varifrån olika ägg i en samling kommer ifrån samt när och av vem de har samlats in för att kunna styrka brott. Eftersom det finns starka skäl att få bort illegalt förvärvade ägg från marknaden (som alltså är illegal) kan krimina- lisering av själva innehavet vara en lösning. 9.3.8Regler om djurskydd och smittskydd angränsar till artskyddet Djurskyddet har i vissa fall nära kopplingar till både artskydd och jaktregler, vilket beskrivs i förarbetena till djurskyddslagen.43 Smitt- skyddsreglerna gäller parallellt med annan lagstiftning och kan om- fatta restriktioner för införsel till , som annars är tillåten en- ligt artskyddsförordningen och CITES. Reglerna gäller vid införsel av levande djur och hantering av animaliska biprodukter som skinn, ben, fjädrar, med mera. EU:s nya förordning om djurhälsa, AHL-förordningen44, trädde i kraft , vilket medför följdändringar i svenska regler. Vi har inte haft möjlighet att bearbeta texterna i betänkandet enligt det nya regelverket, och hänvisar till för mer infor- mation. Bakom illegal handel med hotade djur och växter finns inte sällan tjuvjakt och jaktbrott. Illegal handel innebär således ofta indirekt att jaktbrott har skett (exempelvis illegalt jagat elfenben och noshörnings- horn).45 När det gäller insamling av ägg hanteras det som ett jakt- brott, i och med att äggplockning faller in under jaktlagens (1987:259) jaktbegrepp. Ofta innebär det också ett artskyddsbrott eftersom man genom insamlingen också stör fågeln ifråga. 2017/18:147 Ny djurskyddslag. 44Europaparlamentets och rådets förordning 2016/429 av om överförbara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”). 45Jordbruksverkets , s. 26. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund Enligt 43 § jaktlagen döms den som med uppsåt eller av grov oakt- samhet olovligen jagar på i bestämmelsen uppräknade, otillåtna sätt, till böter eller fängelse i högst . Som jaktbrott räknas också jakt efter djur som inte alls får jagas, jakt , jakt utan licens eller annat tillstånd, jakt med otillåtet användande av motor- fordon eller annan motordriven anordning, otillåten jakt med dri- vande hund, överträdelser av bestämmelserna om statens vilt och om tillåtna jaktmedel. Bestämmelsen omfattar även brott där oaktsam- het är tillräckligt för ansvar. Har fredat vilt dödats eller har motor- fordon använts på ett otillåtet sätt eller har otillåtna jaktmedel använts är gärningen straffbar redan vid oaktsamhet som inte är grov.46 I 46 § regleras jakthäleri och grovt jakthäleri. Jakthäleri innebär att obehörigen ta befattning med vilt som man vet eller har skälig anledning anta har dödats eller åtkommits genom jaktbrott. Fiskelagen (1993:787) gäller fiske, det vill säga verksamhet som sy- ftar till att fånga eller döda fritt levande fisk.47 Med fisk likställs vattenlevande blötdjur och vattenlevande kräftdjur.48 Lagen inne- håller bland annat regler om fiskets bedrivande, varvid hänsyn ska tas till naturvårdens intressen.49 Enligt föreskrifter om fiske gäller att fisk som fångas under tid när förbud mot fiske efter arten råder, eller som fångas med redskap eller metod som inte är tillåten för arten, eller inte håller för arten föreskrivet minimimått eller maximimått ska genast släppas ut i vatt- net, vare sig den är levande eller död. Sådan fisk får inte heller föras in i landet, landas eller saluhållas här. Skyldigheten att återutsätta fångad fisk gäller också för en fiskare när arten omfattas av en fångst- begränsning gällande antalet tillåtna fiskar och fiskaren redan har fiskat upp det antal fiskar som är tillåtna.50 4643 § jaktlag (1987:259) samt Wichmann, () kommentaren till 43 § jaktlag (1987:259). 475 § fiskelag (1993:787). 484 § fiskelag (1993:787). 4920 § fiskelag (1993:787). 50Fiskeriverkets föreskrifter (FIFS 2004:36) om fiske i , och samt föreskrifter (FIFS 2004:37) om fiske i sötvattensområdena. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund 9.4Regleringen av handel och kommersiella aktiviteter med hotade djur och växter Närmare redogörelser för samt om regler för handel med levande fåglar och regler om handel som fodrar tillstånd beskrivs i avsnitt 5.9 samt 14.2–14.5. 9.4.1Kommersiella aktiviteter med arter Även om CITES-reglerna ligger utanför artskyddsförordningen kan vissa bestämmelser i förordningen ändå omfatta CITES-listade arter. Som exempel kan nämnas förbud mot förvaring eller transportering enligt 23 §, som även omfattar CITES-listade arter. När det gäller förbud mot förvaring för försäljning enligt 25 § artskyddsförordningen är CITES-arter uttryckligen undantagna, efter- som handel med dessa regleras genom EU:s CITES-förordning. Enligt 26 § artskyddsförordningen krävs tillstånd för handel med levande exemplar av A- och B-listade arter som sker yrkesmässigt eller annars i förvärvssyfte. Vanligen är det zoobutiker som har denna typ av tillstånd, men även annan verksamhet kan omfattas. Enligt förordningen räcker det med att handel sker ”i förvärvssyfte” för att tillstånd kan krävas. 9.4.2Förvaring, handel, transport, djurparker och hägn Artskyddsförordningens regler om förvaring, handel och transport av växter och djur implementerar krav som följer av EU:s fågel- och livsmiljödirektiv. Därutöver kompletterar artskyddsförordningen också EU:s förordningar gällande CITES och handel med sälprodukter. När det gäller förvaring och transport av arter anknyter artskydds- förordningens regler till bestämmelser om djurskydd och smittskydd, men också jaktreglerna. Artskyddsförordningen innehåller också regler för anläggningar som håller djur för pälsproduktion. Särskilda regler finns även för djur som hålls i djurparker och liknande anläggningar. Bestämmelserna om djurparker i artskyddsförordningen följer av EU:s zoodirektiv. Syftet med EU:s zoodirektiv är att skydda vilda djurarter och bevara den biologiska mångfalden samt att stärka djur- parkernas roll när det gäller att bevara den biologiska mångfalden. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund Regler för djurparker har därför införts i artskyddsförordningen för att säkerställa att svenska djurparker har ett tydligt bevarandesyfte. Artskyddsförordningen definierar en djurpark som en permanent anläggning, som inte är en cirkus eller djuraffär, där levande djur av vilda arter förvaras i syfte att förevisas för allmänheten under minst . Tillstånd enligt förordningen krävs dock inte om före- visningen sker i en verksamhet som huvudsakligen har ett annat syfte än att förevisa djur, omfattar högst sju arter och inte omfattar dägg- djur. Tillstånd krävs inte heller för vissa akvarier. En djurpark eller liknande anläggning får inte tas i bruk för offentlig förevisning av djur innan den har godkänts av , som prövar ärenden gällande både djurskydd och artskydd. Ett djurparks- tillstånd enligt artskyddsförordningen ska inte meddelas innan till- ståndet enligt djurskyddsförordningen är klart. Djurparker måste också ha hägntillstånd enligt 41 a § jaktförordningen (1987:905). Även prövning av hägntillstånd handläggs av . Djurparkstillstånd enligt artskyddsförordningen ska säkerställa att djurparker deltar i en eller flera verksamheter beträffande de arter som finns i parken: forskning som främjar bevarandet av arterna, utbildning som ger relevanta kunskaper om bevarande av arterna, in- formationsutbyte om arternas bevarande samt, om det är lämpligt, uppfödning i fångenskap och återinförande av djur till ett liv i vilt tillstånd, med mera. finns det cirka 30 djurparker i , där huvuddelen av djuren är exotiska arter av exempelvis apor, reptiler och rovdjur. Utöver dessa finns cirka 25 viltparker, som har djurparkstillstånd för förevisning av främst vilda hjortdjur i hägn, som älg, hjortar, muff- lon, vildsvin och visent. 9.5Allmänt om miljöstraffstadganden i 29 kap. I miljötillsynsutredningens uppdrag ingick att ge förslag på redak- ändringar av 29 kap. för att öka kapitlets över- skådlighet och straffbestämmelsernas tydlighet. Detta eftersom en straffbestämmelse måste uppfylla högt ställda krav på förutsebarhet och andra krav på rättssäkerhet. Den ska vara tydlig så att det är möj- ligt för enskilda att anpassa sitt beteende efter vad som är tillåtet. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund Den måste också vara tillgänglig i den meningen att den ska vara lätt att hitta. Förslag som bidrar till att uppnå dessa syften kan anses öka kapitlets överskådlighet och straffbestämmelsernas tydlighet. Miljö- tillsynsutredningens överväganden begränsades till rent redaktionella ändringar med påpekande av att för att åstadkomma effektiva straff- bestämmelser kan det krävas materiella ändringar, sådana överväganden låg emellertid utanför miljötillsynsutredningens uppdrag.51 I artskydds- utredningens uppdrag ligger att utreda om artskyddslagstiftningen samt relevanta straffrättsliga bestämmelser och förverkanderegler, etc. behöver ändras för att mer effektivt förebygga och bekämpa art- skyddsrelaterad brottslighet.52 9.5.1Krav på tydlighet med rekvisit i lagen Enligt miljötillsynsutredningen är straffbestämmelserna i miljöbal- ken i många avseenden förhållandevis svårlästa och därför svåra att tolka och tillämpa.