sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — 32Se prinicp 4 i (COP 7 decisions VII/12 annex II, principles and Guidelines on the Sustainable Use of Biodiversity). Förslag på nytt 8 kap. i. Miljöövervakningsfunktioner måste kopplas till den adaptiva regleringen eller planeringen.33 ii.Rätten behöver innehålla funktioner för att återkoppla kun- skap om effekter i naturen till styrsystemet för att vid behov anpassa rättsläget.34 h)Rätten behöver innehålla funktioner som minimerar risken för konflikter med enskildas rättssäkerhet när förvaltningen görs mer adaptiv.35 Detta innebär bl.a. att i.Vid rättslig operationalisering av miljömål behöver målet kon- kretiseras så att tydliga handlingsregler kan utkristalliseras.36 ii.Det måste klart och tydligt framgå av bestämmelse eller beslut att omfattningen av vad man måste avstå från att göra eller vil- ken åtgärd man ska vidta kan förändras, t.ex. vid ny ekologisk kunskap. Förändringen kan avse tidsperspektivet, den rumsliga skalan eller något annat som fastställts rättsligt.37 iii.Ett angreppssätt som ger upphov till lägre risk för konflikter med förutsebarhet (men också sämre förutsättningar för adap- tivitet) är att fastställa vad som ska gälla för kortare tidsperioder men utan möjlighet att ändra förutsättningar under den fast- ställda tiden.38 iv.Ett alternativ för att åstadkomma precisering kan vara rättsligt bindande förvaltningsplaner som beaktar såväl de särskilda be- hoven för varje art i kombination med de specifika intressena beroende på vilken typ av exploateringsintresse som är aktuell i olika områden.39 a.a., s. 336. 34Christiernsson a.a., s. 95. 35Christiernsson a.a., s. 64. 36Forsberg, a.a. s. 81. a.a., s. 334. a.a., s. 336. Förslag på nytt 8 kap. 11.2Grundläggande kriterier i utredningens arbete I arbetet med att ta fram förslag på fridlysningsbestämmelser samt regler för hur dessa ska tillämpas har vi, mot bakgrund av ovanstå- ende, satt upp vissa kriterier för vad våra förslag ska svara mot. Dessa grundläggande kriterier är således ovan angivna rättssäkerhetsgaran- tier jämte kravet på adaptivitet. Bitvis är kriterierna överlappande, men vi redovisar dem ändå självständigt, för tydlighets skull. •Effektivt artskydd: Reglerna ska förmå ge nödvändigt skydd för fridlysta arter, så att ska kunna uppfylla såväl nationella mål som internationella och EU-rättsliga förpliktelser. •Proportionalitet: Tillämpningen av reglerna får inte innebära att oproportionerliga krav ställs på verksamhetsutövare. •Tillgång till rättsmedel: Det ska finnas rättsliga medel för att överklaga de beslut som fattas. •Skydd för egendom: I den mån grundlagsstadgade rättigheter begränsas ska det finnas möjligheter till grundlagsstadgad ersätt- ning. •Förutsebarhet: De som berörs av reglerna (myndigheter, företag och andra verksamhetsutövare) ska i rimlig utsträckning kunna förutse reglernas tillämpning; lika fall ska behandlas lika, olika fall ska behandlas olika. •Adaptivitet: Systemet måste kunna anpassas vid ny kunskap eller nya förutsättningar i övrigt. Ett annat sätt att angripa problematiken hade varit att göra avväg- ningar mellan dessa kriterier, men vi uppfattar inte att avvägningar i egentlig mening är möjliga; det effektiva artskyddet ska tillgodoses och för de aktörer som berörs måste regelsystemet garantera vissa grundläggande funktioner, till exempel förutsebarhet och proportio- nalitet. Vår ambition med nedanstående förslag är alltså att så lång som möjligt tillgodose samtliga dessa kriterier. Vår utgångspunkt i det följande är att de, för egendomsskyddet inskränkande, effekter som följer av artskyddet inte innebär en otill- låten kränkning av egendomsskyddet i vare sig EKMR eller regerings- formen. En proportionalitetsavvägning ska dock alltid göras i det Förslag på nytt 8 kap. Enligt ska dock, i samband med proportionalitetsbedömningen, hänsyn tas till om den enskilde till- erkänns ersättning i någon form. Viktigast för att en ersättningsrätt ska föreligga vid rådighetsinskränkningar är att den som anser sig vara ersättningsberättigad kan sägas ha legitima förväntningar att få fortsätta att bedriva verksamheten. Nedan inleder vi med allmänna utgångspunkter och en kortfattad sammanfattning av varje kriterium och hur vi ser på det. Därefter redogör vi för våra förslag. Varför det behövs ett skydd av biologisk mångfald och ett skydd av arter i form av fridlysningsbestämmelser finns närmare beskrivet i bakgrundsdelarna. I bakgrundsdelarna beskrivs också de internatio- nella och EU-rättsliga åtaganden som ska leva upp till. Effektivitetsbegreppet i utredningsdirektiven kan problematise- ras. Om vi utgår från en ekonomiskt effektiv allokering går en sådan ut på att maximera samhällets nettofördelar. En nettofördel definieras härvid som att nyttan överskrider kostnaderna. Ekonomisk effek- tivitet anses föreligga när marginalnyttan för den senast producerade enheten är lika med marginalkostnaden.40 En sådan definition av effek- tivitet kräver mycket information och är därför förenad med stora osäkerheter, just med avseende på informationsunderlaget. Ur mora- liskt perspektiv kan man ha invändningar mot en sådan effektivitets- definition; till exempel kan mycket allvarliga hälso- eller miljöeffekter som endast påverkar ett fåtal människor respektive naturmiljöer tänkas godtas om de totalt sett uppvägs av de positiva effekterna.41 Kostnadseffektivitet innebär att man i stället specificerar ett policy- mål (till exempel gynnsam bevarandestatus för en viss art) och att man därefter etablerar ett system som försäkrar att det policymålet nås. Kostnadseffektiviteten påverkar endast det andra steget, valet av 40Härvid bortses från lösningar där optimum ligger på ”ingen användning” eller ”fullständig användning”. 41Tietenberg (2002) The Tradable Permits Approach to Protecting the Commons: What ? De etiska problem som kan tänkas uppkomma liknar de som även andra nytto- maiximerande filosofier har att hantera, se till exempel Rawls kritik av utilitarismen i Rawls (1971), En teori om rättvisa. Förslag på nytt 8 kap. instrument för att nå det uppsatta målet. Kostnadseffektivitetskri- teriet ger alltså ingen vägledning när det gäller att sätta ett lämpligt policymål. Kostnadseffektiviteten blir relevant när det gäller att välja sätt och medel för att möta det satta policymålet. Kortfattat innebär kostnadseffektivitetskriteriet att den bästa allokeringen är den som gör att målet nås till minsta möjliga kostnad. Om målet råkar vara ekonomiskt effektiv så kommer den kostnadseffektiva allo- keringen också att vara effektiv. Det finns dock inget i kostnadseffek- tivitetskriteriet som garanterar ett sådant resultat.42 Vi har inte utgått från att det är ekonomisk effektivitet som ska uppnås (eftersom det skulle kunna innebära att åsidosätter EU-rättsliga och internationella åtaganden förutsatt att förtjänsten är tillräckligt god) utan har läst utredningsdirektiven som att de sna- rare handlar om kostnadseffektivitet då ett visst mål ska nås (ska leva upp till sina EU-rättsliga och internationella åtaganden). En- ligt utredningsdirektiven har vi emellertid även fått en anvisning om vilket medel som ska användas för att nå det målet, nämligen frid- lysningsbestämmelserna. Som vi tolkar utredningsdirektiven handlar vårt utrymme för att använda kostnadseffektivitetskriteriet i över- synen därmed endast om att hitta en lämplig avvägning i hur frid- lysningsbestämmelserna utformas. Slutsatsen blir att vi måste utgå från att ska uppfylla sina internationella förpliktelser samt nationellt uppsatta mål. Förutsatt att fridlysningsreglerna kan säker- ställa att så sker, ska vi välja den utformning av reglerna som är mest fungerande och rättssäker. Vad som är mest fungerande tolkar vi handlar om möjligheten att genomdriva dem (tillsyn och kontroll). Innebör- den av rättssäkerhetsbegreppet har vi diskuterat i avsnitt 8.4.2.–8.4.4 och där dragit slutsatsen att det måste handla om att befintliga rätts- säkerhetsgarantier är tillämpliga ifråga om de regler vi föreslår. I avsnittet om EU:s naturvårdsdirektiv framgår vad som krävs generellt för att leva upp direktivens krav. Det är här viktigt att skilja mellan det resultat som direktiven föreskriver ska uppnås och de metoder för att uppnå resultatet som direktiven föreskriver ska använ- das (till exempel Natura 2000 och förbudsreglerna) samt den valfri- het som medlemsstaternas nationella myndigheter har i övrigt när det gäller att bestämma form och tillvägagångssätt för genomföran- 42Tietenberg (1980) Transferable discharge permits and the control of stationary source air pollu- tion: a survey and synthesis, s. 395. Förslag på nytt 8 kap. det.43 Medlemsstaterna måste använda föreskrivna metoder (de är nödvändiga villkor för ett korrekt genomförande av direktivet) men att endast använda dem kanske inte räcker för att nå det resultat som ska nås; de föreskrivna metoderna är då inte tillräckliga för ett kor- rekt genomförande. I avsnittet om tolkning av naturvårdsdirektivens förbudsregler fokuseras på tolkningen av förbudsbestämmelser i artiklarna 5 (fågel- direktivet) och 12 (livsmiljödirektivet). I avsnittet om och skyddet av biologisk mångfald redovisas de internationella åtagan- den som har gjort rörande biologisk mångfald, hur dessa i vissa avseenden genomförs genom de svenska miljömålen samt att de svenska miljömålen som kopplar till biologisk mångfald inte nås. Att ska användas som redskap för att nå de svenska miljömålen är inte något nytt, utan framgår redan av miljöbalkspro- positionen, där regeringen förklarar att medför förbättrade förutsättningar att använda lagstiftningen som instrument för att styra mot av fastställda miljömål.44 Utredningsdirektiven pekar också på att bevarandet av den biologiska mångfalden är ett viktigt allmänt intresse, vilket återspeglas bland annat i portalparagraf och i flera av de 16 miljökvalitetsmål som har beslutat om.45 Av utredningsdirektiven framgår vidare att art- skyddsförordningen (som är antagen med stöd av 8 kap. miljöbal- ken) är en viktig del i arbetet för att nå miljökvalitetsmålen och för att bevara den biologiska mångfalden samt att det därför är viktigt att artskyddsförordningen är utformad på ett sätt som innebär att reg- lerna och deras tillämpning på ett effektivt sätt bidrar till att uppnå syftet med regelverket: att bevara arter och bestånd av arter över tid.46 I detta avsnitt använder vi generellt följande begrepp gällande arter: •Fridlyst: skyddad enligt lag. •Hotad: rödlistad i någon av kategorierna sårbar (VU), starkt hotad (EN) eller akut hotad (CR). •Regionalt prioriterad: arter utvalda i samverkan mellan länsstyrel- sen och . 43FEUF artikel 288. 1997/98:45. Miljöbalk, s. 162. 2020 :58, s. 5. 2020 :58, s. 6. Förslag på nytt 8 kap. 11.3.2Skyddet av arter i 8 kap. Redan i portalparagraf anges att bestämmelserna i balken syftar till att främja en hållbar utveckling, samt att en sådan utveck- ling bygger på insikten att naturen har ett skyddsvärde, och att män- niskans rätt att förändra och bruka naturen är förenad med ett ansvar för att förvalta naturen väl. Det föreskrivs alltså ett ansvar för män- niskan att förvalta naturen väl, och härigenom speglas den så kallade förvaltartanken. pekar på att utgångspunkten är att natu- ren som sådan har ett värde och att människan, som natu- ren brukas, ska förvalta den väl, vilket bland annat framgår av att bio- logisk mångfald nämns särskilt.47 Den föreslagna utformningen av 8 kap. ska alltså ses i ljuset av portalparagraf, som anses spegla idén att det genom lagstiftning är möjligt att driva samhällsutvecklingen i en be- stämd riktning. Av miljöbalkspropositionen framgår att är avsedd att användas som verktyg för att nå miljömålen, och att miljömålen ska tjäna som ledning när det gäller tolkningen av vad be- greppet hållbar utveckling i 1 kap. 1 § innebär.48 En precisering för det nationella miljömålet Ett rikt växt- och djurliv är att alla naturligt förekommande arter ska bevaras i livskraftiga populationer. Genom att införa en inledande bestämmelse i 8 kap. , avser vi framför allt att tydliggöra, att syftet med de åtgärder som vidtas enligt kapitlet är att uppfylla mål om hållbar ut- veckling, preciserat som att alla naturligt förekommande arter ska bevaras i livskraftiga populationer. Mot bakgrund av det tolknings- imperativ som portalparagrafen innebär bör preciseringen utgöra målsättningen för vad som kan anses vara ett effektivt, välfungerande och rättssäkert artskydd. Kopplingen mellan portalparagrafen, miljö- målen och de förslagna ändringarna i 8 kap. diskuteras mer utförligt i avsnittet om den målsättning som utredningen före- slår ska införas i 8 kap. 1 § . Själva resursen, som i det här fallet är resursen biologisk mång- fald, förvaltas inte av en utpekad aktör. förvaltas av den som äger marken eller innehavare av annan rätt till marken. Arterna som finns på, i och över marken rör sig fritt och bryr sig varken om fastighetsgränser eller administrativa gränser. Ansvaret för att inte 47Bengtsson (upplaga 12) Speciell fastighetsrätt, s. 27. 48Den koppling som finns mellan myndigheternas arbete med att uppnå en viss angiven miljö- kvalitet och regelverket i återfinns genom begreppet hållbar utveckling. Förslag på nytt 8 kap. göra något i strid med de regler som skyddar arterna gäller alla, oav- sett om man är markägare eller inte. Det åligger emellertid även en markägare, verksamhetsutövare eller innehavare av särskild rätt att inte göra något som är i strid med de regler som skyddar arterna. Syf- tet med att införa inledande målbestämmelse i 8 kap. är att i artskyddssammanhang synliggöra det förvaltaransvar som följer av portalparagraf. Ansvar för skyddet av arter har alla som vidtar en åtgärd eller bedriver en verksamhet som kan inverka på den biologiska mångfalden, i och med att ska tilläm- pas så att den biologiska mångfalden bevaras49. I många situationer måste utövare och myndigheter bedöma om och på vilket sätt en verksamhet eller åtgärd får utföras med hänsyn till bestämmelserna om artskydd. Då tillämpas den typ av regler som formulerar de egentliga kraven, det vill säga de fridlysningsregler som viföreslår i 8 kap. . Dessa ska, enligt etablerad praxis till- lämpas inom ramen för allmän hänsyn. I de allmänna hänsynsreglerna anges grundkraven för alla slags verksamheter och åtgärder. Funk- tioner hos reglerna kan emellertid variera. Bestämmelserna i 8 kap. är handlingsregler som anger vilket skydd som ska ges arterna. Flera av fridlysningsreglerna byg- ger på de bestämmelser som följer av naturvårdsdirektiven. Enligt kom- missionen är god information och vägledning från behöriga myndig- heter ett lämpligt sätt att genomföra dessa bestämmelser.50 På så sätt skulle det kunna uttryckas att fridlysningsbestämmelserna i 8 kap. i första hand vänder sig till myndigheter som utövar tillsyn och med- delar tillstånd. Det är därmed dessa myndigheter som genom att ut- öva tillsyn och meddela tillstånd med villkor ska försäkra sig om att det som är förbjudet enligt reglerna inte händer. De handlingsregler som tydligt riktar sig till var och en som agerar på ett sätt som kan påverka arterna är snarare de som framgår av 29 kap. . Först i andra hand utgör fridlysningsreglerna handlingsdirektiv till var och en. Detta eftersom var och en måste kunna planera och utföra åtgärder eller bedriva verksamheter på ett sätt som accepteras av den myndighet som tillämpar reglerna, i samband med tillsyn, pröv- ning och annan kontroll. Reglerna styr också domstolars och andra myndigheters bedömning av miljöpåverkande verksamhet, till exem- 491 kap. 1 § andra stycket 3 . 50Kommissionen (2007): Guidance document on the strict protection of animal species of Com- munity interest under the ’Habitats’ Directive 92/43/EEC, s. 37. Förslag på nytt 8 kap. pel vid tillståndsprövning. Om mark- och miljödomstolen anser att ett tillstånd får ges fastställer den, med utgångspunkt från bland annat hänsynsreglerna, villkor för verksamheten. Villkoren ska därför ses som en överförd precisering av hänsynsreglerna (inklusive artskydds- reglerna) i ett enskilt fall. Reglerna styr också direkt och indirekt tillsynen av miljöpåver- kande verksamheter. Myndigheter ska kontrollera att hänsynsreg- lerna följs. Om en verksamhet har tillstånd, ska i stället kontrolleras att tillståndsvillkoren följs och dessa är, som sagt, en precisering av hänsynsreglerna. Hänsynsreglerna har normalt ett indirekt samband med regler om straff och liknande sanktioner, på det sättet att det är olagligt att bryta mot tillståndsvillkor (som alltså är en precisering av hänsynsreglerna).51 Kopplingen till försiktighetsprincipen är tydlig. Ännu tydligare blir den kopplingen när bevisbördan vad gäller risker läggs på den som vill utöva en riskabel verksamhet eller vidta en sådan åtgärd. För att slippa ett krav (som bedöms vara skäligt) måste alltså verksam- hetsutövaren/den som ska vidta en åtgärd visa att vissa risker inte föreligger eller, vilket är mer långtgående, att verksamheten eller åt- gärden uppfyller de lagliga kraven i alla dess delar. Denna senare be- visregel gäller normalt vid tillämpning av allmänna hän- synsregler och följer av 2 kap. 1 § miljöbalken.52 När tillämpningen av en regel bygger på en objektiv bedömning bortses från den enskilde utövarens (subjektiva) omständigheter. Be- dömningen av bästa möjliga teknik i 2 kap. 3 § är objek- tiv. Utgångspunkten är här vilka kostnader som ett typiskt, välskött företag i branschen klarar, alltså inte ekonomin hos det företag som prövas. Å ena sidan betyder detta att ett företag med sämre ekonomi än det typiska inte kommer undan med att kravet är så dyrt att verk- samheten i praktiken kanske måste stänga. Å andra sidan ska inte ett företag tvingas att använda en dyrare och effektivare teknik än den branschtypiska, även om man faktiskt skulle ha råd med det.53 Genom att det är myndigheter som står för de kontrollerande funktionerna får myndigheterna ett tolkningsföreträde. Det måste vara myndigheterna som avgör om de (måhända diffusa) krav som följer av hänsynsreglerna efterlevs eller inte. Den som inte är nöjd 51Michanek och (upplaga 4). Den svenska miljörätten, s. 42 ff. (om krav- reglers funktioner). a.a., s. 44 (om kravreglers funktioner). a.a., s. 45 (om kravreglers funktioner). Förslag på nytt 8 kap. med hur en myndighet har tolkat dessa regler, vilket till exempel kom- mer till uttryck genom föreläggande om försiktighetsmått eller vill- kor i ett tillstånd, kan överklaga beslutet genom vilket myndighetens tolkning kommer till uttryck. Sammanfattningsvis avser vi, genom förslaget, att koppla ihop det förvaltaransvar som uttrycks i 1 kap. 1 § med 8 kap. miljö- balken. Syftet är att förtydliga att när artskyddsbestämmelserna tol- kas, inom ramen för och som en precisering av reglerna om allmän hänsyn i , så ska de åtgärder som vidtas (oaktat om det handlar om verksamhetsutövares försiktighetsmått eller myndig- heters tillsynsåtgärder eller andra åtgärder eller underlåtenheter som kan följa av att artskyddsbestämmelserna tillämpas) bland annat syfta till att genomföra portalparagrafens förvaltaransvar och att uppfylla mål om hållbar utveckling, preciserat som att alla naturligt förekommande arter ska bevaras i livskraftiga populationer. Begrep- pet syftar inte till att förändra ansvarsfördelningen mellan myndig- heter och verksamhetsutövare när det handlar om biologisk mångfald. Av utredningsdirektiven framgår att vi ska se över artskyddsför- ordningen för att säkerställa att regelverket effektivt och rättssäkert kan skydda arter.54 Det finns inte någon avgränsning rörande vilka arter som avses, varför vi uppfattar att utredningsdirektiven avser samtliga arter som i sitt naturliga utbredningsområde förekommer i . Vi vill påpeka att det i det här avsnittet om arter handlar om överväganden och resonemang för att hitta utgångspunkter och mål- sättningar, inte om att formulera skarpa förslag. För de arter som specificeras i fågeldirektivet och livsmiljödirek- tivet finns ett EU-rättsligt bindande krav på skydd. För övriga arter måste vi se till hur nationella mål eller övriga internationella förplik- telser är utformade. Relevanta arter att utgå ifrån, och som ska nå och bevara gynnsam bevarandestatus är, med stöd av resonemanget ovan, dels de arter som omfattas av livsmiljödirektivet respektive fågeldirektivet, dels övriga naturligt förekommande arter knutna till det svenska natur- och kulturlandskapet. Utöver de arter och livsmiljöer som skyddas 2020:58, s. 6. Förslag på nytt 8 kap. av EU:s direktiv bör målsättningen därmed även omfatta de arter som är nationellt fridlysta samt rödlistade arter som betecknas som hotade, vilket innebär arter som ingår i kategorierna sårbar (VU), starkt hotad (EN) samt akut hotad (CR). Tidigt i utredningsarbetet kom vi, genom arbetet tillsammans med expertgruppen, fram till att rödlistan inte bör vara direktkopp- lad till olika fridlysningsbestämmelser och vi vill poängtera att det heller inte är vad som menas här. Dock menar vi att rödlistan kan ut- göra ett underlag, bland andra, vid inhämtningen av kunskap rörande arternas tillstånd. Särskilt mot bakgrund av att utredningsdirektiven lyfter att bestämmelserna ska vara utformade utifrån skyddsbehovet.55 Många länsstyrelser har tillsammans med tagit fram artlistor över sådana fridlysta eller rödlistade arter som bör priori- teras regionalt. Utredningen anser att även dessa regionala listor utgör ett viktigt underlag i tillämpningen av 8 kap. Därmed kan de artgrupper som våra förslag främst bör fokusera på sammanfattas som: •Fridlysta arter (enligt naturvårdsdirektiven eller nationell fridlys- ning) •Hotade arter (enligt rödlistans kategorier sårbar, starkt hotad eller akut hotad) •Regionalt prioriterade arter (enligt och länssty- relsens listor) Sammantaget ska 8 kap. tillämpas med målsättningen att uppnå en balans där alla naturligt förekommande arter i landet beva- ras i livskraftiga populationer. Det innebär att det långsiktiga målet ska vara att antalet rödlistade arter ska minska successivt samt att inga nya arter ska behöva bli rödlistade. artskyddsreg- ler blir då ett mycket viktigt verktyg för att ska uppnå miljö- målet Ett rikt växt- och djurliv. Vi är fullt medvetna om att det i ett längre tidsperspektiv, inom något eller några sekler, sannolikt är omöjligt att bevara alla de arter som finns . Naturen är komplex och föränderlig och arter kan påverkas av faktorer som vi nu inte känner till. Därtill på- verkar arterna varandra kontinuerligt, på sätt som inte alltid är tyd- 2020:58, s. 8. Förslag på nytt 8 kap. Inom överskådlig tid måste dock miljömålen vara styrande för samhällets planering och utveckling. Av utredningsdirektiven framgår att vi med de regler vi föreslår ska säkerställa ett effektivt, välfungerande och rättssäkert artskydd, som också är förenligt med EU-rättsliga åtaganden. Bestämmel- serna ska vara utformade utifrån skyddsbehovet. För att kunna ut- forma ett regelsystem som svarar mot utredningsdirektiven är således arternas skyddsbehov centralt.56 Vilka arters skyddsbehov som ska omfattas måste bestämmas, liksom hur stort skyddsbehovet är. En rimlig utgångspunkt är att skydda de arter som åtagit sig att skydda enligt olika konventioner samt de som följer av EU:s natur- vårdsdirektiv och de svenska miljömålen. När det gäller miljömål är det framför allt Ett rikt växt- och djurliv, Ett rikt odlingslandskap, Levande skogar, Hav i balans och Myllrande våtmarker som är relevanta. Därmed inte sagt att övriga miljömål inte spelar in. I bakgrundsavsnittet om tas dessa upp. Vad gäller Ett rikt växt- och djurliv är målet inte uppnått och bedöm- ningen är att målet inte kommer att nås med befintliga och beslutade styrmedel.57 Bedömning av bevarandestatus för de arter och naturtyper som omfattas av EU:s livsmiljödirektiv görs . Resultatet som redovisades till EU och publicerades i en svensk rapport 202058, visade att av naturtyper och av arterna inte har gynnsam bevarandestatus.