sou · H9B3100 · 2022-01-01 00:00:00 — •32 a § om rätten till biträde för den som är , En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot •33 § underrättelse till vårdnadshavare för den som är , och •34 § underrättelse till socialnämnden. Som framgått av kapitel 4 och 5 är en utgångspunkt för utredningens överväganden och förslag att brott inte ska löna sig. Det förhållandet att den som gjort brottsvinsten är bör principiellt sett inte påverka den bedömningen, vare sig det är fråga om ett ordinärt förverkande, utvidgat förverkande eller ett självständigt förver- kande. Att en sådan process inleds – inbegripet möjligheten att till- gripa tvångsmedel mot den unge – och förs mot den som är ung eller t.o.m. under kräver emellertid särskilda överväganden. Införandet av nya möjligheter att förverka egendom från barn medför också ökade krav på att regelverket som styr hur en sådan process får föras är anpassat till denna kategori av lagöverträdare– låt vara att redan dagens regelverk i stor utsträckning är tillämpligt i relation till barn och andra unga personer. Regelverket ska medge att särskilda hänsynstaganden görs och tillse att de särskilda rättssäker- hetsgarantier som bör finnas också gäller. De förslag som vi lämnar i kapitel 4 som tar sikte på möjligheten att förverka brottsvinster från unga uppställer i många fall inget krav på att den unge kan hållas straffrättsligt ansvarig för den brottslighet som gett upphov till brottsvinsten. När en fråga om förverkande aktualiseras är den unge därför inte nödvändigtvis föremål för en brottsmisstanke. I strikt mening träffas därför inte ett sådant för- farande vare sig av artikel 40 i eller av barnrätts- direktivet (barn som är misstänkta eller åtalade för, eller har befun- nits skyldiga till, brott). Av artikel 3 i följer emellertid att alla åtgärder som rör barn ska vidtas med beaktande av barnets bästa. En konsekvens av utredningens förslag om att införa den nya förverkandeformen självständigt förverkande är att det uppstår risker för att unga – i än större utsträckning än vad som är fallet –utnyttjas som brickor i ett spel om egendom som härrör från en inte närmare preciserad brottslighet. Detta gör att bedömningen av vad som är bäst för barnet blir mer komplicerad. Å ena sidan är det ett ingrepp i barnets förhållanden att föra en förverkandetalan mot barnet. Å andra sidan riskerar frånvaron av sådana möjligheter att En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot leda till att barnet utnyttjas. Enligt utredningens bedömning är det nödvändigt för att skydda barn från att dras in i brottslighet att det finns möjligheter att förverka egendom även från barn. Att inte införa möjligheter att förverka brottsvinster från barn skulle, som nämnts riskera att barn i än högre utsträckning utnyttjades för otillbörliga syften. Likaså är det från effektivitetssynpunkt angeläget att det i systemet inte heller finns kryphål som möjliggör att krimi- nellas tillgångar kan fredas från förverkande genom att de överlåts eller anförtros åt någon som är . Sammantaget bedömer därför utredningen att det ska finnas möjligheter att förverka egen- dom också från barn och andra unga, men att processen måste anpassas för att tillse att förfarandet blir så skonsamt som möjligt. En sådan utgångspunkt är enligt utredningens mening den som på bästa sätt låter sig förenas med principen om barnets bästa såsom den kommer till uttryck i . När det gäller det regelverk som bör styra hur en förverkande- process som riktas mot ett barn får föras gör utredningen följande överväganden. Regelverket i LUL är väl etablerat och präglas av att de särskilda hänsynstaganden och rättssäkerhetsgarantier som aktuali- seras avseende unga som blir föremål för straffrättsliga åtgärder till- godoses. För att garantera att en process om förverkande av brotts- vinster från den unge tillgodoser barnets bästa anser vi därför att det är motiverat att göra delar av LUL tillämplig också i de fall när en ung person är föremål för ett förfarande enligt den nya förfarande- lagen. De bestämmelser som enligt utredningens mening bör tillämpas också vid en särskild talan om förverkande är: –2 § om särskilda krav på den som ska leda en utredning, –5 § första stycket första meningen om underrättelse till vård- nadshavare, –6 § första stycket första meningen om underrättelse till social- nämnden, –7 § om närvaro vid förhör, –25 § första stycket om särskilda krav på rätten, –26 § första stycket om underrättelse till vårdnadshavare om huvudförhandling, En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot –27 § om att undvika uppmärksamhet, om stängda dörrar m.m., –29 § första stycket om skyndsam handläggning m.m., –31 § om utredning avseende en person , –32 § andra–fjärde stycket om att sådan utredning som avses i 31 § ska bedrivas skyndsamt och ledas av särskilt lämpad person, –32 a § om rätten till biträde för den som är , –33 § om underrättelse till vårdnadshavare för den som är , och –34 § om underrättelse till socialnämnden. Sammantaget innebär detta att de krav som ställs i Barnkonven- tionen bl.a. på att staterna ska främja ett särskilt förfarande för barn och att hänsyn ska tas till barnets ålder, samt kraven som finns i Barnrättsdirektivet innebärande att barn garanteras samma rättig- heter som straffmyndiga personer, iakttas även när en talan förs med stöd av den nya förfarandelagen. Tvångsmedelsanvändning mot barn och unga Vårt förslag: I den nya förfarandelagen ska det klargöras att de tvångsmedel som kan användas enligt lagen även får användas mot den som är . Detta förutsätter emellertid att det finns särskilda skäl. Som utredningen berör i kapitel 7 kräver förverkanderegleringens effektiva genomslag att de brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till verktyg som på ett effektivt sätt kan bl.a. förhindra att egendom skaffas undan och säkerställa att ett framtida förverkande- beslut också kan verkställas. Betydelsen av att effektiva tvångsmedel finns tillgängliga är oberoende av om förverkandesubjektet är en vuxen eller ett barn. Som framgår av redogörelsen ovan är emellertid möjligheten att tillgripa tvångsmedel mot barn och unga begränsad (se 36 § LUL). Det innebär att det ställs betydligt högre krav för att utsätta någon som är för tvångsmedel än någon som är straffmyndig. Regleringen utgår från att barn i största En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot möjliga utsträckning ska skonas från att utsättas för straffpro- cessuella tvångsmedel. Den utgångspunkt som finns är givetvis i grunden motiverad. Vi menar dock att de hänsynstaganden som bör tas till barnet som förverkandesvarande måste ställas i relation till risken att barn utnyttjas som förvarare av sådan egendom som kan bli föremål för förverkande och de risker som detta i in tur medför för att barn dras in i allvarlig kriminalitet. Ju yngre barnet är, desto svårare kan det dessutom vara för barnet att freda sig mot en äldre persons infly- tande. Barn har också på ett generellt plan svårt att överblicka de framtida konsekvenserna av sitt handlande. Det kan därför vara täm- ligen enkelt att locka ett barn att göra något som för stunden före- faller vara ofarligt men som kan få allvarliga konsekvenser . Också med beaktande av intresset av att hindra att unga dras in i brottslighet bedömer utredningen att det är rimligt att möjligheterna att använda tvångsmedel för att säkra ett framtida förverkande och utreda sådana frågor inte görs mer omfattande än vad de skulle ha varit vid en sedvanlig straffprocess mot en ungdom eller ett barn. Utgångspunkten bör alltså vara att tvångsmedelsanvändningen mot unga hanteras på ett konsekvent sätt med beaktande av de särskilda hänsynstaganden som där gör sig gällande. Så som angetts i avsnitt 8.5.2 ovan menar vi att tvångsmedlen för- var och kvarstad i 26 kap. , beslag och penningbeslag i 27 kap. samt om husrannsakan och kroppsvisita- tion i 28 kap. ska vara tillämpliga vid utredning om självständigt förverkande av brottsvinster. Om det är fråga om en särskild talan beträffande en annan förverkandeform följer det av 2 kap. 1 § i förslaget till ny förfarandelag att regler om brottmål gäller vid utredningen och av bestämmelsen i 4 kap. 13 § följer att bestämmelser om brottmål gäller om inget annat angetts. Det betyder att de tvångsmedel som kan an- vändas vid utredning och talan om övriga former av förverkande kan användas även om barn och andra unga personer. För att regleringen ska harmoniera med regleringen i LUL bör det emellertid föreskrivas att tvångsmedelsanvändning mot barn förutsätter att det finns särskilda skäl. Därmed markeras att tvångsmedel mot barnet inte får användas slentrianmässigt och att det måste göras en bedömning av om ingreppet kan motiveras också med hänsyn tagen till barnets intressen. Särskilda skäl bör kunna föreligga bl.a. om det (vid beslag) En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot finns särskild anledning att anta att egendomen annars kommer att undanskaffas eller att det finns anledning att anta att egendomen härrör från annans brottslighet eller organiserad brottslighet.10 Liksom vid alls tvångsmedelsanvändning krävs att åtgärden i varje enskilt fall uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden inne- bär för den enskilde eller något annat motstående intresse (propor- tionalitetsprincipen). Vidare följer det av behovs- och ändamålsprin- ciperna att åtgärden endast får användas för de syften som slås fast i lagstiftningen och om det finns ett påtagligt behov av det och om det avsedda resultatet inte kan uppnås med andra, mindre ingri- pande, medel. Sammantaget menar vi alltså att de tvångsmedel som kan an- vändas enligt den nya förfarandelagen ska kunna användas mot barn som är under förutsättning att det föreligger särskilda skäl samt att frågan fullt ut ska regleras i den nya förfarandelagen. Utredningens förslag i denna del måste i denna del samordnas med de förslag som eventuellt lämnas Utredningen om barn som misstänks för brott. Som redovisats ovan har vi inte kunnat ta del av den utredningens förslag vid framtagandet av våra förslag. 8.8.2Möjligheten att delge stämning och beslut genom kungörelsedelgivning utökas Vårt förslag: Det ska även enligt den nya förfarandelagen vara möjligt att delge stämning och beslut om förverkande genom kungörelsedelgivning. Möjligheten att använda kungörelsedelgivning utökas dess- utom på två sätt. •Genom att möjligheten att säkra egendom genom beslag ökar kommer även möjligheten att använda kungörelsedelgivning att öka. •Kungörelsedelgivning ska kunna användas även när egendom är säkrad genom penningbeslag. 10En annan möjlighet vore att reglerna tvångsmedelsanvändningen avseende barn och unga genom en hänvisning till bestämmelsen i 36 kap. LUL. Det är emellertid svårt att se annat än att det komplicerar regleringen i onödan. Man skulle också behöva ta ställning till vad som ska gälla beträffande förvar, kvarstad och penningbeslag. En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot Den möjlighet som följer enligt 4 § förfarandelag att delge stämning och beslut om förverkande genom kungörelsedelgivning bör föras över till den nya förfarandelagen. Regleringen har dock utökats på två sätt. För det första har paragrafen utökats som en följd av utred- ningens förslag som innebär att egendom ska kunna säkras genom beslag i större utsträckning . Av bestämmelsen om kun- görelsedelgivning följer, såväl i den lydelse den hade förfarandelag som enligt vårt förslag till bestämmelse i den nya för- farandelagen, att kungörelsedelgivning får användas om saken avser förverkande som är tagen i beslag. Om egendomen, så som ofta varit fallet vid utbytesförverkande, säkrats genom kvarstad har det alltså inte varit möjligt att delge genom kungörelsedelgivning. Om utred- ningens förslag om att egendom i större utsträckning än för närva- rande ska kunna sakförverkas och därigenom säkras också genom beslag genomförs, innebär det också att det i större utsträckning än tidigare kommer vara möjligt att delge beslut och stämning genom kungörelsedelgivning. Det är enligt vår mening en fullt rimlig kon- sekvens av våra förslag. För det andra har bestämmelsen utökats genom att kungörelsedel- givning ska kunna användas också om egendom har säkrats genom penningbeslag. Samma skäl som tidigare gjorts gällande för att godta det delgivningssättet när egendom varit säkrad genom beslag gör sig lika starkt gällande när egendom säkrats genom penningbeslag, då skillnaden mellan tvångsmedlen i sig enbart är egendomsslaget. I de flesta fall av penningbeslag lär det dock vara känt vem som står som ägare av egendomen, t.ex. om det rör sig om en behållning på ett bankkonto. Man kan dock tänka sig fall då ägaren är okänd, t.ex. avseende behållningen kopplad till en ”plånbok” för bitcoin. I sådana fall bör man kunna kungöra beslutet eller stämningen genom kun- görelsedelgivning om övriga förutsättningar enligt delgivningslagen är uppfyllda. En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot 8.8.3Bemyndigande för regeringen och myndigheter att meddela närmare föreskrifter Vårt förslag: Det införs särskilda bestämmelser i den nya för- farandelagen som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om •rätten att besluta om förverkande enligt 3 kap. 3 § förfarande- lagen, •ytterligare föreskrifter om utredningen av självständigt för- verkande. förfarandelag finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om beslutanderätten enligt nuvarande 3 § femte stycket förfarandelag. Med stöd av det bemyndigandet har reger- ingen i 20 § 4 p polisförordningen (2014:1104) angett att Polismyn- digheten har rätt att meddela föreskrifter om rätten att besluta om förverkande enligt förfarandelag. har med stöd av detta meddelat föreskrifter om rätten att besluta om förverkande samt några andra frågor med anknytning till detta (föreskrifter om förverkande när frågan inte rör någon som är tilltalad för brott, PMFS 2017:6 FAP 103-1.) kommer att ha motsvarande behov av att meddela liknande föreskrifter om vårt förslag till ny förfarandelag införs. Dessutom kommer det att finnas behov av att kunna meddela närmare föreskrifter om hur en utredning om självständigt förver- kande av brottsvinster ska bedrivas. Detta gäller även för Säkerhets- polisens och deltagande i sådana utredningar. Den bemyndigandereglering som gäller enligt förfarandelag bör alltså föras över till den nya förfarandelagen och även kompletteras med en ny reglering som anger att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om utredning av självständigt förverkande av brottsvinster. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer avses alltså kunna meddela föreskrifter om rätten att besluta om för- verkande enligt lagen. Dessa föreskrifter kommer att verka inskrän- kande i förhållande till lagstiftningen som generellt ger viss kom- petens. Såvitt utredningen kan bedöma kan dessa föreskrifter inte En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot anses falla under 8 kap. 2 § första stycket 2 regeringsformen. I och med att har reglerat frågan följer emellertid av den formella lagkraftens princip att det måste upplysas att regeringen trots lag- regleringen kan meddela föreskrifter i frågan. Motsvarande bedöm- ning görs när det gäller ytterligare föreskrifter om utredningen om självständigt förverkande. 8.9Utredningsåtgärder vid utredningar om självständigt förverkande 8.9.1Behov av lagändringar för att säkerställa att utredningar om självständigt förverkande kan ske effektivt Vår bedömning: Utredande myndigheter behöver ha tillgång till effektiva verktyg för utredning av självständigt förverkande av brottsvinster. Så som redan angetts i avsnitt 8.5.2 ovan är det en förutsättning för att den nya förverkandeformen självständigt förverkande av brotts- vinster ska bli ett effektivt medel i brottsbekämpningen att utre- dande myndigheter har tillgång till den information och de in- formationskällor som behövs för att utreda om den egendom som påträffats kan härröra från brottslig verksamhet eller om den har införskaffats med legalt åtkomna medel. Det kan förutses att den utredning som främst blir aktuell i utredningar om självständigt förverkande av brottsvinster handlar om vilka ekonomiska medel som den person som åtgärden riktas mot har tillgång till. Redan nu genomför polisen finansiella utredningar inom ramen för många förundersökningar. En finansiell utredning är en undersökning av en persons finansiella förehavanden i samband med brottslig verk- samhet och syftet med utredningen är att fastställa om brott har begåtts och i så fall de kriminella nätverkens och/eller brottslighe- tens omfattning. I en finansiell utredning ingår även att identifiera, beräkna och spåra av brott, penningmedel för terrorist- verksamhet eller andra tillgångar som är, eller kan bli, föremål för förverkande samt att ta fram bevis som kan användas i straffrättsliga förfaranden. En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot I många fall är det tillräckligt att det genomförs en s.k. förenklad finansiell utredning. En sådan utredning innehåller uppgifter om: –folkbokföringsuppgifter inklusive information om fastigheten är en hyres- eller bostadsrätt, –offentliga taxeringsuppgifter , –aktuella skulder hos , –fordonsinnehav, samt –kontoutdrag och engagemangsbesked (i de fall förundersöknings- ledaren har gett direktiv om att kontoutdrag ska inhämtas). I de flesta fall där en finansiell utredare är inkopplad görs det en mer fördjupad finansiell utredning, som förutom ovanstående uppgifter, även inkluderar kontoanalyser och en mer omfattande inhämtning av finansiell information från t.ex. betalningsförmedlare och andra finansiella tjänsteföretag. Det finns branscher där företag har sitt säte i ett annat land än , men erbjuder sina tjänster på den svenska marknaden. Det innebär att polisen i många fall måste ställa frågor till företag i andra länder. svarar direkt på poli- sens frågor, medan andra kräver en europeisk utredningsorder, s.k. EIO (European Investigation Order), eller att rättslig hjälp begärs, för att ge svar. I de fördjupade utredningarna hålls ofta också förhör med den misstänkte angående dennes ekonomiska förhållanden och utreda- ren deltar även vid husrannsakningar för att leta tillgångar och eko- nomiska spår. Vid den finansiella utredningen behöver utredaren tillgång till bl.a. följande källor (i parentes anges om källan är offentlig eller kräver särskilt lagstöd eller liknande). •Skatteverket – folkbokföringsuppgifter (offentlig information) –Indikation om bostaden är hyreslägenhet/bostadsrätt/villa •Bolagsverket (offentlig information) En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot •Lantmäteriet (offentlig information) –Uppgifter om fastighet •Kronofogdemyndigheten (offentlig information) –Skuldsaldo och borgenärer •Transportstyrelsen (offentlig information) –Fastställd förvärvsinkomst (offentlig information) –Kontrolluppgifter (kan endast begäras i utredning där det finns fängelse i straffskalan). Som angetts ovan är det utredningens bedömning att de myndig- heter som ska utreda förutsättningarna för självständigt förverkande av brottsvinster måste ges rimligt goda förutsättningar för sina utredningar. Det är också avgörande att myndigheten kan få tillgång till bevis om att egendom utgör brottvinst. En utgångspunkt för alla ingrepp som samhället gör mot en enskild är att det måste finnas ett klart behov av ingreppet och att gränserna för ingreppet måste vara klara och ändamålsenliga. I kapitel 5 ovan har vi redogjort för de överväganden som vi har gjort när det gäller förslaget att det ska införas en möjlighet till självständigt förverkande av brottsvinster utan direkt koppling till ett närmare preciserat brott. Även om det inte är ett konkret brott som ska utredas handlar det fortfarande om att neutralisera vinster av brott. Det är ofta möjligheten att erhålla vinster som driver en person att begå brott och när det gäller grövre och organiserad brottslighet förefaller det vanligt att den person som i slutändan gör vinsten inte är den som utför det konkreta brottet. Det kan därför i många fall svårt att genom ett ordinärt straffrättsligt förfarande lagföra den person som varit drivande till att ett visst brott har utförts. Däremot kan dessa personer inte skärma sig från brottsvinsterna eftersom dessa är den huvudsakliga anledningen till att brottet begåtts. För att brott inte ska löna sig och för att det ska En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot ses som mindre intressant för unga personer att låta sig involveras i den kriminella miljön är det angeläget att brottsvinster neutraliseras i större utsträckning än . För att möjliggöra det är det också angeläget att utredande myndigheter har tillgång till de utrednings- verktyg som behövs. För att säkerställa att en utredning om själv- ständigt förverkande bedrivs på ett rättssäkert och objektivt sätt har flera av de bestämmelser som reglerar förundersökning gjorts tillämp- liga vid utredningar om självständigt förverkande av brottsvinster, vilket har beskrivits ovan i avsnitt 8.5. 8.9.2Vissa lagar som används vid utredningar behöver anpassas Vårt förslag: För att säkerställa att utredande myndigheter får del av nödvändig information och kan säkra bevis i utredningar om självständigt förverkande av brottsvinster ska det göras tillägg i följande lagar så att det klart framgår att information ska lämnas ut även vid utredningar om självständigt förverkande av brotts- vinster: •lagen (1998:1479) om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument, •lagen (2004:46) om värdepappersfonder, •lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, •lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglo- merat, •lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, •offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), •lagen (2010:751) om betaltjänster, •försäkringsrörelselagen (2010:2043), •lagen (2011:755) om elektroniska pengar, •lagen (2013:561) om förvaltare av alternativa investerings- fonder, En ny förfarandelag om rättegången vid förverkande och företagsbot •lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, •lagen (2019:742) om tjänstepensionsföretag, och •lagen (2020:272) om konto- och värdefackssystem. Vi har i föregående avsnitt redogjort för det behov som finns för myndigheterna att kunna vidta utredningsåtgärder för att samla in information vid utredningar om självständigt förverkande av brotts- vinster. Här ska bedömningen göras av om lagar behöver anpassas och i så fall vilka. För att det ska bli möjligt att utreda om viss egendom härrör från brott eller om denna har förvärvats genom lagligt förvärvade medel är det enligt vår bedömning nödvändigt att utredande myndigheter har tillgång till de nödvändiga verktygen för att få fram information om t.ex. personens tillgångar och inkomstförmåga. Om inte dessa verktyg finns tillgängliga riskerar den nya förverkandeformen att bli enbart en papperstiger. Sammantaget innebär detta att man, om man anser att förslaget om självständigt förverkande av brottsvinster ska genomföras, också måste acceptera det ingrepp det kommer inne- bära i den personliga integriteten hos den person som blir föremål för en sådan utredning. Eftersom vi har föreslagit att en bestämmelse om självständigt förverkande av brottsvinster ska införas menar vi alltså att det är rimligt att de myndigheter som utreder frågor om självständigt förverkande av brottsvinster ges tillgång till de utred- ningsverktyg som de behöver. Enligt vår bedömning är det rimligt att utredande myndigheter tillgång till samma informationskällor som vid en förundersökning.