sou · H9B371 · 2022-01-01 00:00:00 — Ökade forskningsanslag till området vård- infrastruktur syftar till ökad träffsäkerhet vid investeringar och ökad effektivitet i vårdinfrastrukturen. Ökade forskningsanslag bedöms därmed på lång sikt leda till att regioner och kommuner får lägre kost- nader för hälso- och sjukvården. Utredningen har identifierat utmaningar förknippade med investe- ringar i vårdbyggnader och övrig vårdinfrastruktur. Omställningen av vården påverkar lokalbehoven, har fastighetsfrågorna emel- Konsekvenser av utredningens förslag lertid kommit i skymundan och den osäkerhet om lokalbehoven och dess utformning resulterar i olika strategier i regionerna, vissa väljer att bygga flexibelt och andra avvaktar. Utredningens bedömning är att lokalernas utformning ger viktiga förutsättningar för vårdverksam- heten och dess utveckling. Därför bedömer utredningen att syste- matiserad kunskapsutveckling och spridning av forskningsresultat på området är av betydelse för vårdens fortsatta utveckling. En mer evidensbaserad och strukturerad process kring lokaler kan påverka verksamhetskostnaderna inom hälso- och sjukvården. Stora nyttor bedöms kunna skapas genom att integrera verksamhetsutveckling med lokalfrågor. I detta arbete krävs även utvärdering och framtagning av modeller för att utvärdera vilka effekter som uppnås i de lokaler som byggs för framtidens vård. Utredningen bedömer att ökat stöd till forskningen inom området vårdinfrastruktur är ett viktigt led i detta arbete. Utredningen bedömer vidare att verksamheten vid CVA är viktig och av nationellt intresse. Verksamheten skulle gynnas av stabil finansiering från staten för att stärka oberoendet i forskning och utveckling på området. 12.4.4Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Förslaget bedöms inte påverka den kommunala självstyrelsen. 12.5Övriga konsekvenser (samtliga förslag) Konsekvenser för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för brotts- ligheten och det brottsförebyggande arbetet. Konsekvenser av utredningens förslag Konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för syssel- sättning och offentlig service i olika delar av landet. Konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för jäm- ställdheten mellan kvinnor och män. Konsekvenser för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för möjlig- heterna att nå de integrationspolitiska målen. Konsekvenser för medlemskap i Utredningens förslag bedöms vara i överensstämmelse med de skyldig- heter som följer av anslutning till Europeiska unionen. Konsekvenser för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Konsekvenser för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags Utredningens förslag bedöms inte ha några konsekvenser för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags. 13.1Förslaget till lag om riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet Lagens innehåll och syfte Paragrafen anger lagens innehåll. Av paragrafen framgår att lagen inne- håller bestämmelser om hur riksintressen på hälso- och sjukvårds- området bestäms och samordnas av staten. Lagen innehåller också bestämmelser om när kommuner och regioner är skyldiga att beakta riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet samt om tillsyn. Av paragrafen framgår att riksintressen på hälso- och sjukvårdsom- rådet är intressen av nationell betydelse. Det innebär att riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet är ett sätt för staten att säkerställa att nationella intressen beaktas hos kommuner och regioner. Av para- grafen framgår också att riksintressen på hälso- och sjukvårdsom- rådet syftar till att målet om en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen enligt hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) upp- nås. Avsikten är att detta mål ska få genomslag såväl i hur riksintres- sena bestäms och närmare preciseras i förordning och föreskrifter som i beslutsfattandet hos kommuner och regioner i frågor om denna lag. Regeringen och de statliga myndigheter regeringen bestämmer bör beakta detta när riksintressena bestäms och preciseras. 2 kap. Riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet och statliga myndigheters samordning Regeringen bemyndigas enligt paragrafen att meddela föreskrifter om på vilka områden det finns riksintressen på hälso- och sjukvårdsom- rådet genom förordning. Beskrivning av vilka områden som initialt bör regleras finns i övervägandena i avsnitt 11.2.2. Bemyndigandet meddelas med stöd av 8 kap. 3 § regeringsformen (1974:152), som med- ger att får bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter om kommuners befogenheter och åligganden som enligt 8 kap. 2 § 3 regeringsformen som huvudregel ska meddelas av . Paragrafen innebär vidare att regeringen i sin tur får bemyndiga de myndigheter regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet i övrigt. Därigenom ges myndigheter möjlighet att bestämma och precisera riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet genom föreskrifter. Avsikten är således att de myndigheter som regeringen bestämmer får i uppdrag att avseende respektive riksintresse på hälso- och sjukvårdsområdet meddela de föreskrifter som behövs för att relevanta riksintressen ska kunna beaktas av kommuner och regioner. Bemyndigandet meddelas med stöd av 8 kap. 10 § regeringsformen enligt vilken kan medge att regeringen bemyndigar en förvaltningsmyndighet att med- dela föreskrifter på ett område där bemyndigat regeringen att meddela föreskrifter. Överväganden finns i avsnitt 11.2.2. Paragrafen stadgar att får i uppgift att samordna riks- intressena på hälso- och sjukvårdsområdet. Att ska samordna riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet innebär bland annat att behöver ha kännedom och kunskap om samt- liga riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet och ha ett helhetsper- spektiv på dessa. kan också komma att behöva samverka med andra statliga aktörer som enligt 1 § bemyndigats att meddela föreskrifter om riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet. ska vidare verka för att riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet beaktas av kommuner och regioner, vilket innebär att i lämplig omfattning ska arbeta för att nå ut med kunskap om riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet till kommu- ner och regioner. I detta ingår också att tillhandahålla utredningar, nationella behovsöversikter och annat planeringsunderlag som har betydelse för riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet till kom- muner och regioner. ska vidare på begäran av en kommun eller region lämna vägledning till kommuner och regioner om hur riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet bör beaktas i ett beslut. Vägledningen ska lämnas skriftligen och på begäran av en kommun eller region. Vilka beslut som kommunen eller regionen kan begära vägledning om regleras inte. Beslut kan avse såväl strategiska beslut som rör planering och övergripande utveckling av vårdinfrastrukturen som specifika beslut om investeringar (se vidare författningskommentar till 3 kap. 1 § nedan). Vägledningen kan ta sikte på hur ett visst riks- intresse på hälso- och sjukvårdsområdet bör beaktas. Det kan också krävas att gör en intresseavvägning mellan olika riks- intressen på hälso- och sjukvårdsområdet och lämnar vägledning om vilket eller vilka intressen som bör ha företräde. Vägledning ska läm- nas avseende hur riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet bör beaktas i ett specifikt kommunalt eller regionalt beslut. Det är således fråga om en direkt kommunikation mellan kommunen eller regionen och där behöver lämna specifik vägled- ning om kommunens eller regionens förestående beslut. Övervägan- den finns i avsnitt 11.2.3. Paragrafen anger att företrädare för patienter och legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal ska ges möjlighet att delta i myndigheternas arbete enligt andra kapitlet. Det innebär att företrädare för patienter och personal ska ges möjlighet att involveras i såväl framtagandet av riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet som i samordning. Hur och i vilken utsträckning företrädare för patienter och professioner ska delta regleras inte i lagen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas i stället att meddela föreskrifter om formerna för deltagande och deltagandet i övrigt. Överväganden finns i avsnitt 11.2.4. När riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet ska beaktas Paragrafen anger att kommuner och regioner ska beakta riksintres- sen på hälso- och sjukvårdsområdet vid beslut som påverkar hälso- och sjukvårdsinfrastruktur. Bestämmelsen kompletterar således befint- lig reglering i framför allt HSL, där det framgår att regioner och kommuner ska planera sin hälso- och sjukvård (7 kap. 2 § och 11 kap. 2 § HSL). Bestämmelsen innebär att riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet ska beaktas vid alla kommunala och regionala be- slut som påverkar hälso- och sjukvårdsinfrastruktur. Med hälso- och sjukvårdsinfrastruktur avses i paragrafen fastigheter, byggnader och anläggningar för hälso- och sjukvård, medicinteknisk utrustning samt digital infrastruktur. Kravet på att beakta riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet är således inte begränsat till vissa typer av beslut, i stället är avsikten att riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet löpande ska genom- syra kommuners och regioners beslut som påverkar vårdinfrastruk- tur. Olika typer av beslut kan kräva att riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet beaktas i olika utsträckning. Hur riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet ska beaktas beror på hur de olika riksintressena har kommit att uttryckas i förordning och föreskrifter. Överväganden finns i avsnitt 11.2.5. Enligt paragrafen utövas tillsyn av den myndighet som regeringen bestämmer. Av paragrafen framgår att för beslut som kommuner och regioner fattar där riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet ska beaktas enligt 3 kap. 1 § som har en påtaglig systempåverkande effekt på den hälso- och sjukvård som bedrivs i landet eller på ett eller flera riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet ska kommunen eller regionen skicka ett meddelande om detta till tillsynsmyndigheten. Genom att endast beslut som har påtaglig systempåverkande effekt på den hälso- och sjukvård som bedrivs i landet begränsas vilka beslut som ska skickas till tillsynsmyndigheten. Även beslut som får en påtaglig systempåverkande effekt på ett eller flera riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet omfattas av paragrafen. Av paragrafens andra stycke framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka beslut som avses i första stycket. Sådana föreskrifter bör precisera inte bara vad som avses med påtaglig systempåverkade effekt innebär utan också vilken typ av beslut som omfattas. Överväganden finns i avsnitt 11.2.6. Ett meddelande som en kommun eller region ska skicka till tillsyns- myndigheten enligt 2 § ska innehålla ett protokollsutdrag med beslutet samt underlag som visar hur riksintressena på hälso- och sjukvårds- området beaktats i beslutet. Syftet med att underlagen ska skickas med är att tillsynsmyndigheten skyndsamt ska kunna ta ställning till om en överprövning behöver göras eller inte. Meddelandet ska skickas senast dagen efter att det protokoll som innehåller beslutet justerats. Paragrafens första stycke anger att tillsynsmyndigheten ska besluta att överpröva kommunens eller regionens beslut enligt 2 § om beslu- tet kan antas innebära att ett eller flera riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet inte beaktats i tillräcklig utsträckning. Beslutet ska fattas från det att tillsynsmyndigheten har fått med- delandet. Beslut bör regelmässigt fattas oavsett om tillsynsmyndig- heten väljer att inleda en överprövning av beslutet eller inte. Över- väganden finns i avsnitt 11.2.6. Enligt paragrafen ska tillsynsmyndigheten upphäva kommunens eller regionens beslut om ett eller flera riksintressen på hälso- och sjuk- vårdsområdet inte beaktats i tillräcklig utsträckning. Inför sitt beslut ska tillsynsmyndigheten beakta alla relevanta omständigheter. I det fall lämnat vägledning i enlighet med 2 kap. 2 § tredje stycket ska tillsynsmyndigheten enligt paragrafen även beakta inne- hållet i den vägledning som lämnats av . Beslutet ska som huvudregel fattas från det att tillsynsmyndigheten beslutat att inleda en överprövning enligt 4 §. Paragrafen möjliggör dock för att tillsynsmyndigheten tar på sig att fatta ett beslut om det är nödvändigt med hänsyn till ärendets omfattning eller andra särskilda omständigheter. Avsikten är att till- synsmyndigheten regelmässigt ska fatta beslut . Det kan dock inte uteslutas att tillsynsmyndigheten, exempelvis till följd av omfattande material eller komplicerade överväganden i undantags- fall kan behöva på sig. Överväganden finns i avsnitt 11.2.6. Paragrafen stadgar att tillsynsmyndigheten ska följa utvecklingen av riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet. Det innebär att till- synsmyndigheten bör hålla sig väl informerad om riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet samt hur situationen ser ut runt om i landet. Om tillsynsmyndigheten får kännedom om en omständighet som kan antas innebära att ett riksintresse på hälso- och sjukvårds- området inte beaktas i tillräcklig utsträckning i en kommun eller region får tillsynsmyndigheten inleda en utredning. Överväganden finns i avsnitt 11.2.6. Om tillsynsmyndigheten i en utredning som inletts enligt 6 § finner att ett eller flera riksintressen på hälso- och sjukvårdsområdet inte beaktas i tillräcklig utsträckning hos en kommun eller region ska till- synsmyndigheten enligt paragrafen förelägga kommunen eller regio- nen att vidta de åtgärder som krävs för att riksintressena på hälso- och sjukvårdsområdet ska beaktas i tillräcklig utsträckning. Vilka åtgär- der som kan komma i fråga kan variera beroende på vilket riksintresse på hälso- och sjukvårdens områden som berörs. Ett föreläggande får förenas med vite. Överväganden finns i avsnitt 11.2.6. Enligt paragrafen är kommuner och regioner skyldiga att på tillsyns- myndigheten begäran lämna över handlingar och annat material samt lämna de upplysningar som tillsynsmyndigheten behöver för sin till- syn enligt kapitlet. Det är viktigt att tillsynsmyndigheten får tillgång till det material som den behöver på ett effektivt sätt. Exempelvis bör tillsynsmyndigheten kunna begära in material i såväl digital som analog form. Bestämmelsen reglerar inte i vilken form handlingar, mate- rial och upplysningar ska lämnas. Sådana bestämmelser kan dock komma i fråga i författningar som meddelas med stöd av 10 § (se nedan). Bestämmelsen gäller oavsett om tillsynen inletts genom att en kommun eller region skickat ett beslut till tilltillsynsmyndigheten enligt 2 och 3 §§ eller på tillsynsmyndighetens initiativ enligt 6 §. Paragrafen innebär att tillsynsmyndighetens beslut om att upphäva en kommuns eller regions beslut enligt 5 §, förelägganden om att vidta åtgärder enligt 7 § samt förelägganden om att lämna handlingar, annat material och de upplysningar som behövs enligt 8 § får överklagas av kommunen eller regionen till allmän förvaltningsdomstol. Tillsyns- myndighetens beslut om att överpröva en kommuns eller regions be- slut enligt 4 § samt tillsynsmyndighetens beslut att inleda en utred- ning enligt 6 § får inte överklagas. Överväganden finns i avsnitt 11.2.6. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om formerna för tillsynen enligt lagen. Frågor som kan komma i fråga handlar bland annat om hur med- delande enligt 2 § ska skickas till tillsynsmyndigheten. bestämmelser som kompletterar 3 § om vad ett sådant meddelande ska innehålla kan regleras i sådana föreskrifter. Därtill kan frågor om hur handlingar, annat material och upplysningar som tillsynsmyndig- heten enligt 8 § får begära in från kommuner och regioner ska göras tillgängliga för tillsynsmyndigheten komma i fråga. 13.2Förslaget till lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (2017:30) 7 kap. 7 § Förslaget innebär att ett nytt andra stycke införs i 7 kap. 7 §. I enlighet med 7 kap. 7 § ska regioner i planering och utveckling av hälso- och sjukvården samverka med samhällsorgan, organisationer och vårdgi- vare. Därtill ska regionerna samverka i frågor om hälso- och sjukvård som berör flera regioner. Genom det nya stycket i 7 kap. 7 § förtyd- ligas regioners befintliga samverkansskyldighet att särskilt omfatta frågor om planering och utveckling av vårdens lokaler. Arbetet ska enligt bestämmelsen särskilt vara inriktat mot att ta fram standar- diserade definitioner och modeller för planering och utveckling av vårdens lokaler. Samverkan kring frågor om planering och utveckling av vårdbyggnader och vårdlokaler förekommer redan på regionernas initiativ. Genom bestämmelsen görs denna samverkan obligatorisk. Det närmare innehållet i samverkan i frågor om planering och utveckling av vårdens lokaler regleras inte mer än att det särskilt ska inriktas mot att ta fram standardiserade definitioner och modeller för planering och utveckling av vårdbyggnader och vårdlokaler. De frågor som kan komma att omfattas av samverkan i denna del kan således vara olika beroende på vilka erfarenheter och behov som finns hos regionerna. Samverkan behöver ta utgångspunkt i gällande regel- verk. Frågor som samverkan kan hantera är exempelvis utformning av vårdbyggnader och vårdlokaler men även modeller avseende pro- jektering med mera. Arbetet behöver naturligtvis ta hänsyn till den ständiga utvecklingen av hälso- och sjukvården. Det primära syftet med samverkan är att bidra med kunskapsöverföring mellan regionerna för att undvika att kunskap som är nyttig för sjukvårdssystemet som helhet inte stannar i enskilda regioner. Formerna för samverkan regleras inte vilket innebär att regionerna själva får bestämma hur samverkan ska gå till. Överväganden finns i avsnitt 11.3. (2001) Market, Hierarchy, and Trust: The Knowledge Economy and the Future of Capitalism. Organization Science 12(2), 215–. , S. och Widmalm, S. (2016) Att göra rätt – även när ingen ser på. Statsvetenskaplig tidskrift, 118(1) 7–17. (2020) Vården är värd en bättre styrning, SNS Forskningsrapport. (2015). Synpunkter från samrådet redovisas i gransknings- utlåtandet. planering/detaljplan/detaljplaneprocessen/standardforfarande/s amrad/synpunkter-fran-samradet-redovisas-i-granskningsut latandet/ Hämtad . (2019a) Workshop – Vårdens arkitektur och utemiljö i stads- planering: Utveckla vårdens miljöer, fokusgrupp kommuner , tillgänglig på . (2019b) Workshop – Vårdens arkitektur: Utveckla vårdens miljöer, fokusgrupp experter vårdarkitektur , tillgänglig på . (2020a) Översyn kriterier riksintressen Regeringsuppdrag till att samordna fem myndigheters översyn av kriterierna för riksintresseanspråk. (2020b) Internationell förstudie av nationella anspråk i fysisk planering Uppdrag 5 i regleringsbrev 2020. (2020c). Vägledning om arkitekturstrategier. gestaltad-livsmiljo/arbetssatt/arkitekturstrategi/vagledning- arkitekturstrategier/ Hämtad . (2021). Vad är medborgardialog. sv/PBL-kunskapsbanken/Allmant-om-PBL/teman/medborgar dialog/vad_ar/ Hämtad . (2016) International Health Policy Survey (IHP). (1949) sammanfattande redogörelse för företagen översyn ur decentralise- ringssynpunkt av den civila statsförvaltningen / avgiven den 7 sep- tember 1949. (2019), Health and Infrastructure Plan – A new strategic approach to improving our hospitals and health infrastructure, Policy Paper published DIGG (2019) Säkert och effektivt elektroniskt informationsutbyte inom den offentliga sektorn (DIGG dnr 2019-100), Myndigheten för digital förvaltning. Direktiv 2018:77 Hälso- och sjukvårdens beredskap och förmåga inför och vid allvarliga händelser i fredstid och höjd beredskap. Direktiv 2019:83 Tilläggsdirektiv till Utredningen om hälso-och sjukvårdens beredskap (S 2018:09). Direktiv 2020:84 Tilläggsdirektiv till Utredningen om hälso- och sjukvårdens beredskap (S 2018:09). Doty, M., , R., , A. och , E. (2019) Primary Care Physicians’ Role in Social Needs in Eleven Countries. Health Affairs, . . Ds Kn 1977:6 Decentralisering av beslut om hälso- och sjukvårdens byggnadsinvesteringar. (2018) Stöd för utveckling och förvaltning av gemensamma, nationella specifikationer. Återrapportering av regeringsuppdrag N2016/04455. (2019) Uppdrag att tillgängliggöra och förvalta gemensamma nationella specifikationer. Delrapport 1 i regerings- uppdraget S2019/01521/FS. (2013) Ändrad grundlagsreglering av den kommunala självstyrelsen – Hur gick det sedan? i , T. m.fl. (red.) Allmänt och enskilt – offentlig rätt i omvandling: till . (2019) Vem vårdar bäst? En om svensk sjukhus- vård i ett jämförande perspektiv. Rapport till Expertgruppen för Studier i Offentlig ekonomi, 2019:8. EY (2008), Kommuners og regioners gennemførelse af anlægsprojekter –endelig rapport, for den decentrale offentlige sektor. EY (2018) Granskning av uppföljning av investeringar. Revisionsrapport skriven på uppdrag av i , . (2019), Rundskriv R – Statens prosjektmodell –Krav til utredning, planleggning og kvalitetssikring av store inve- steringsprosjekter i staten, nr R-108/19, Dato: 08.03.2019. , , Danske , Kommun- ernas , God anlægsstyring i kommuner og regioner 15-12-2008. betänkande 1978/79:35 om den kommunala eko- nomin m.m. jämte motioner. betänkande 1987/88:FiU30 om de allmänna riktlin- jerna för den ekonomiska politiken och för budgetregleringen m.m. betänkande 1988/89:FiU26 Statlig lokalförsörjning betänkande 1991/92:FiU8 Den statliga fastighets- försörjningen och ombildningen av m.m. Forska!Sverige (2019) Precisionsmedicin. Faktablad: / wp-content/ uploads/ Precisions medicin.pdf. , H. , J. och Wessén, C. (2020) Fastighetsförvalt- ning och underhåll. Revisionsrapport från PwC skriven på uppdrag av Region , . , M. , J. och , K. (2019) Politisk hand- lingskraft i en regeringsnära utvecklingsmiljö. Förordning (1977:433) med instruktion för ningssjukhusens utbyggande. Förordning (1986:777) om byggnadstillstånd. GPCC (2018) Tillsammans för en bättre vård. GPCC – , . Gadolin, C. (2019) Kompetens. Kap 3 i Krohwinkel, A. och , U. (red.) (2019) Moderna Policies: inspel för en fram- tidsinriktad hälso- och sjukvårdsdebatt. LHC Report nr 3, 2019. Gralén, K., , och , U. (2019) Hälso- och sjukvårds- utgifternas utveckling i , IHE Rapport 2019:5. , M., Qvist, M. och , G., (red.) (2021) Megapro- jektet Nya , Beslutsprocesserna bakom en sjukvårds- reform, Makadam förlag. , B. och , S. (2003) Styrning och organisering inom hälso- och sjukvården. I. och , J. (2000) The reorientation of market- oriented reforms in Swedish health-care. Health Policy 50(3) 219–240, . Helse- og omsorgsdepartementet (2019) Nasjonal helse- og sykehus- plan 2020–2023. Hendrich m.fl. (2008) A 36-hospital time and motion study: How do medical-surgical nurses spend their time? , 12(3), 25–34. Hälso- och sjukvårdsförordning (2017:30). Hälso- och sjukvårdslag (1982:763). Hälso- och sjukvårdslag (2017:30). (2004) : Transforming the Work Environment of Nurses. , DC: National Press. (2014) Sextisju, sextisju – vart har du tagit vägen nu? i , och , (2014) Demokrati och förvaltning: En festskrift till : for Research. , L. och , L (2021) ”Idén om att bygga framtidens sjukhus”, i , M., Qvist, M. och , G., (red.) Nya , Beslutsprocesserna bakom en sjukvårdsreform, Makadam förlag. (2017) Kommentar till Hälso- och sjukvårdslagen. KBM (2008) Det robusta sjukhuset. KBM Rekommen- derar 2008:2. , (1963) Medicinalväsendet i –1962, : AB Nordiska Bokhandelns förlag.