sou · H9B388 · 2022-01-01 00:00:00 — personutredning i brottmål, m.m., lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen, lagen (2015:650) om erkännande och verkställighet av fri- vårdspåföljder inom Europeiska unionen eller lagen om verkställig- het av ungdomsövervakning, 11.en övervakningsnämnd eller Kriminalvården, i ärenden om övervakning, i fråga om den som ärendet gäller, 12.det statsråd som är föredragande i ärenden enligt lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap, eller den statsrådet bemyn- digar, för utredning i ett sådant ärende, i fråga om den som ärendet gäller, 13.Försvarsmakten, i fråga om den som myndigheten avser att anställa för tjänstgöring i internationella militära insatser, den enligt lagen om svenskt med- den enligt lagen om svenskt borgarskap eller utlänningslagen, dels i fråga om den som ärendet gäller, dels för utredning enligt a) i fråga om den som ärendet 5 kap. 3 a § första stycket 1 utlän- ningslagen, i fråga om någon b) i fråga om någon annan än annan än den som ärendet gäller, den som ärendet gäller för ut- redning enligt 5 kap. 3 a § första stycket 1 utlänningslagen, c) i fråga om arbetsgivare för utredning enligt 6 kap. 2 c § 15.en passmyndighet utom riket i passärenden, i fråga om den som ärendet gäller, 16.allmän domstol, i ärenden om omvandling enligt lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid, i fråga om den som ärendet gäller, 17.Domstolsverket, i fråga om den som verket avser att anställa som notarie, 18.Domarnämnden, i ärenden om anställning som domare eller hyresråd, 19.Kronofogdemyndigheten, i fråga om den som ärendet gäller, a)3 kap. lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen, b) 3 kap. lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande i vissa fall, ochc) och rådets förordning (EU) 2018/1805 av om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande,20. en migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen, i mål om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott, i fråga om den som ärendet gäller,21. allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol, i fråga om en nämndeman som ska påbörja en tjänstgöringsperiod i domstolen, 22. en åklagarmyndighet i ärenden enligt förordningen (2014:1553) om förebyggande och lösning av tvister om utövande avjurisdiktion i straffrättsliga förfaranden inom Europeiska unionen, 23. en åklagarmyndighet eller allmän domstol i ett ärende enligtlagen (2017:1000) om en europeisk utredningsorder,24. , när uppgiften behövs för prövning enligt häkteslagen av om ett besök eller elektronisk kommunikation kan tillåtas eller ska kontrolleras, och25. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, i fråga om den som omfattas av myndighetens prövning vid tillståndsgivning enligt och rådets förordning (EU) 2019/1148 av om saluföring och användning av sprängämnes- prekursorer, om ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 och om upphävande av förordning (EU) nr 98/2013, i den ursprungliga lydelsen.Uppgifter om någon annan än Uppgifter om någon annan än den som prövningen gäller enligt den som prövningen gäller enligt första stycket 14 ska begränsas första stycket 14 b) ska begrän- till uppgifter om påföljder för sas till uppgifter om påföljder för brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller brott enligt 3, 4 eller 6 kap. eller 16 kap. 10 a § eller 16 kap. 10 a § eller uppgifter om kontaktförbud uppgifter om kontaktförbud eller förbud enligt 3 kap. 5 § eller förbud enligt 3 kap. 5 § lagen (2015:642) om europeisk lagen (2015:642) om europeiskskyddsorder.skyddsorder.Uppgifter enligt första stycket14 c) ska begränsas till påföljder för brott enligt 20 kap. utlännings-49FörfattningsförslagSOU 2021:88 lagen eller 4 kap. 1 a eller 1 b § . Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningen lämnade delbetänkandet Ett för- bättrat system för arbetskraftsinvandring. I slutbetänkandet ska den särskilda utredaren kartlägga hur och i vilken utsträckning regelverket för arbetskraftsinvandring används för organiserat missbruk och i vilken utsträckning deltidsarbetande arbetskraftsinvandrare, särskilt i arbetskraftsintensiva branscher, är utsatta för exploatering och vid behov lämna författningsförslag eller förslå andra åtgärder (kommittédirektiv dir. 2020:8, se bilaga 1). Enligt tilläggsdirektiv dir. 2020:69 (se bilaga 2) ska utredningen vidare lämna författningsförslag om skärpta straff för arbetsgivare som utnyttjar systemet för arbetskraftsinvandring och om rätt till skadestånd för de arbetstagare som utnyttjas samt redovisa för- och nackdelar med förslagen. Vidare ska utredningen överväga för- och nackdelar med att införa ett nytt brott och alternativa åtgärder som kan motverka utnyttjande av arbetstagare. Utredningen ska belysa i vilken utsträckning lagen om näringsförbud kan användas för att motverka sådant utnyttjande och överväga en möjlighet för arbets- kraftsinvandrare att stanna kvar i landet under uppehållstillståndets giltighetstid samt vid behov lämna författningsförslag. Enligt direktiven ska utredningen också ta ställning till hur mark- nadsföringen av som ett land för högkvalificerad arbets- kraftinvandring och företagande kan förbättras och ta ställning till om det finns ett behov av ytterligare myndighetssamverkan vid arbetskraftinvandring och i så fall lämna nödvändiga förslag för att åstadkomma detta. Slutligen ska utredningen överväga om det nuva- rande kravet på fyra månaders anställning vid s.k. spårbyte bör för- Utredningens uppdrag och arbete kortas och om utredningen finner en sådan ordning lämplig lämna författningsförslag. Efter att ha överlämnat delbetänkandet Ett förbättrat system för arbetskraftsinvandring fortsatte Utredningen om arbetskraftsinvandring sitt arbete inför slutbetänkandet. Som en del av arbetet har utredningen tagit del av en stor mängd material i form av tidigare utredningar, rapporter, statistik, sammanställningar och studier m.m. Utredningens expertgrupp har varit behjälpliga med underlag och löpande synpunkter och sammanlagt har fem möten hållits med expertgruppen under arbetet med slutbetänkandet. Därutöver har ut- redningen haft särskilda möten med företrädare för olika myndigheter, arbetsmarknadens parter och andra aktörer som haft information om de områden som slutbetänkandet avhandlar. De myndigheter som utredningen haft möten med är följande; Arbetsförmedlingen, Arbets- miljöverket, , , För- säkringskassan, Inspektionen för vård och omsorg, Jämställdhetsmyn- digheten, , , , Statens servicecenter, och . Beträffande arbetsmarknadens parter har möten hållits med Bygg- företagen, Fremia, Gröna arbetsgivare, , Tek- nikföretagen och Visita samt särskilda möten med utredningens experter från LO, och . Därutöver har utredningen haft möten med företrädare för Brottsofferjourerna, Business , , Fair- Play Bygg, projektet , projektet , Sigill och arbetsgrupp 7 inom regeringens samverkansprogram för kom- petensförsörjning avseende talangattraktion. Utredningen har också haft kontakt med en journalist och med en advokat, båda med insyn i arbetskraftsinvandrares situation. Vidare har utredningen deltagit i ett av Delmi anordnat webbi- narium; Lagliga vägar till arbete och studier – ett alternativ till irreguljär migration samt ett webbinarium anordnat av . Utredningen har även gjort ett studiebesök i Utredningens uppdrag och arbete och träffat styrelsen för Move to , besökt international house of samt servicekontor. Utredningen har hämtat in statistik rörande ansökningar om tillfälligt uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 a § UtlL och ett urval av sådana avslagsbeslut från . Besluten har utred- ningen gått igenom för att få en bättre bakgrund och för att under- söka i vilken omfattning tidskravet på fyra månaders anställning under asylprocessen inte uppfylls vid ansökan om uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 a § UtlL. Utredningen har också gett () i uppdrag att ta fram statistik gällande de genomsnittliga inkomsterna för arbetskraftsinvandrare med arbetstillstånd. Statistiken avser månadsinkomster för anställda i som har arbetstillstånd som grund för bosättning och som inte är EU/EES-medborgare. Även har tillhandahållit sammanställningar över anställ- nings- och lönenivåer för arbetskraftsinvandrare. Utredningens förslag till lagändringar finns i kapitel 1. I kapitel 3 finns de avgränsningar som utredningen gjort avseende kartläggningen av missbruket av systemet för arbetskraftsinvandring och redogörelse för vilka handlingar som är kriminaliserade och som kan ha relevans för att motverka missbruket av reglerna för arbetskraftsinvandrare. I kapitel 4 följer utredningens kartläggning av missbruket av systemet för arbetskraftsinvandring. I kapitel 5–8 presenteras utredningens överväganden, bedömningar och förslag utifrån direktiven. Konsekvenserna av utredningens förslag behandlas både i sam- band med att respektive övervägande och förslag presenteras i de olika kapitlen och mer övergripande i kapitel 9. I kapitel 10 finns utredningens överväganden i fråga om ikraftträdande och över- gångsbestämmelser och kapitel 11 innehåller kommentarer till de författningsförslag som redovisas i kapitel 1. 3Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet för arbetskraftsinvandring Det förekommer att utlänningar i arbetar under villkor som inte motsvarar kraven enligt utlänningslagen. Arbetskraftsinvandrare från länder med dåliga levnadsvillkor kan vara villiga att acceptera en mycket låg lön och andra undermåliga anställningsförhållanden i brist på bättre alternativ. De kan också ha använt sina besparingar eller skuldsatt sig för att kunna flytta hit. Sådana arbetstagare är starkt beroende av arbetsgivaren och kan tvingas acceptera sämre anställ- ningsvillkor än de som låg till grund för anställningserbjudandet. Det är viktigt att det råder goda anställningsvillkor och att systemet inte missbrukas av vissa arbetsgivare. Det är därför angeläget att regel- verket skyddar utländska arbetssökande från att utsättas för olika former av exploatering.1 Utredningen har bl.a. till uppdrag att undersöka på vilket sätt och i vilken utsträckning arbetskraftsinvandring används för organiserat missbruk av arbetstillstånd. Avseende denna del av utredningen finns ett behov av att närmre klargöra de avgränsningar utredningen har gjort. 2020:8, Åtgärder för att attrahera internationell kompetens och motverka utnyttjande av arbetskraftsinvandrare, s. 4. Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … Människor kan komma till på flera olika sätt och med flera olika typer av tillstånd eller undantag från tillståndsplikt. Riks- revisionen har i en rapport2 identifierat flera olika grupper av arbets- tagare som kan vara utsatta på den svenska arbetsmarknaden, bl.a. –arbetskraftsinvandrare från tredjeland med arbetstillstånd, –asylsökande med undantag från kravet på arbetstillstånd, –tredjelandsmedborgare som har arbetstillstånd i andra EU/EES- länder, –utstationerade och utsända, –EU/EES-medborgare och –irreguljära arbetskraftsinvandrare3. När utredningen påbörjade arbetet stod det tidigt klart att det kan finnas problem och missförhållanden för samtliga ovan nämnda grupper. Problemen som finns och regelverken som styr de olika arbetstagarnas situation ser dock olika ut från grupp till grupp. Utredningen har till uppdrag att undersöka på vilket sätt och i vilken utsträckning arbetskraftsinvandring används för organiserat miss- bruk av arbetstillstånd. Enligt 2 kap. 7 § UtlL är ett arbetstillstånd ett tillstånd att arbeta i . En utlänning som ska arbeta i på grund av anställning här eller utomlands ska enligt bestämmelsen ha arbetstillstånd. Kraven för arbetstillstånd finns i 6 kap. UtlL och en person som uppfyller villkoren i det kapitlet får ges ett arbetstill- stånd enligt 6 kap. 2 § UtlL. Mot denna bakgrund och med hänsyn till den tid som avsatts för uppdraget kommer utredningen endast behandla det missbruk som är kopplat till arbetstagare som vill komma eller som kommer till med tillstånd enligt 6 kap. 2 § första stycket UtlL. Denna avgränsning överensstämmer också med utredningens direktiv avseende kartläggningen av missbruket av arbetstillstånd. Avgränsning gör att utredningen i första hand kommer att foku- sera på arbetskraftsinvandrare från tredjeland som söker och beviljas arbetstillstånd. Asylsökande med undantag från kravet på arbets- 2Riksrevisionen, Statens insatser mot exploatering av arbetskraft – regelverk, kontroller samt information och stöd till de drabbade, RiR 2020:27, s. 93 ff. arbetstagare utan tillstånd. Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … tillstånd4 kommer inte behandlas av utredningen. Detsamma gäller irreguljära arbetskraftsinvandrare. Inte heller EU/EES-medborgare som är här och arbetar kommer omfattas av utredningens arbete eftersom de är undantagna kravet på arbetstillstånd.5 Även tredje- landsmedborgare som har status som varaktigt bosatta i ett annat EU-land är undantagna kravet på arbetstillstånd.6 Om personen vill stanna än måste denna dock ansöka om uppehållstillstånd för att legalisera sin vistelse i . Reglerna för denna grupp av arbetstagare beskrivs som snåriga och svårförstådda som det rapporteras att de är en utsatt grupp med risk för exploatering.7 Utredningen avser dock inte att utreda situationen för denna grupp av arbetstagare i mot bakgrund av de avgräns- ningar vi redogjort för ovan. Inte heller de som är i som utsända eller utstationerade omfattas av utredningen. 2018 fanns det närmare 54 000 intyg om utstationering för utländska arbetstagare i och var det omkring 41 500 personer som var anmälda som utstatione- rade.8 Både när det gäller utsända9 och utstationerade10 bygger regel- verken på EU-direktiv. Reglerna kring dessa arbetstagare är delvis särreglerade och bygger i vissa fall på grundläggande regler som är gemensamma för EU och EES-området. Enligt vår uppfattning går det inte att granska dessa grupper av arbetstagare med mindre än att göra en hel översyn av de system och regler om omgärdar dessa arbetstagare. En sådan översyn låter sig inte göras inom ramen för utredningens uppdrag och det framgår inte heller av direktiven att det ska göras. Även dessa arbetstagare faller därför utanför vår granskning. Det är dock så att även dessa arbetstagare ibland söker tillstånd enligt reglerna i 6 kap. UtlL och då kommer även utsända och utstationerade att omfattas av vår kartläggning och förslag till lösningar. Någon fullständig kartläggning av dessa arbetstagare kan dock inte utredningen göra. Utöver ovan nämnda finns det även 4Se 5 kap. 4 § utlänningsförordningen (2006:97), UtlF. 5Dessa personer är i med uppehållsrätt och är därav undantagna kravet på arbetstill- stånd. Se 3 a kap. 3 § och 2 kap. 8 c § UtlL. 65 kap. 2 § p.1 UtlF. 7RiR 2020:27 s. 96. 8RiR 2020:27 s. 96 f. 9Artikel 12 i och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen. 10Europaparlamentets och rådets direktiv /71/EG av om utstatio- nering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster, i lydelsen enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/957 Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … andra grupper av arbetstagare i som t.ex. utländska studenter som arbetar, anhöriga m.fl., dessa omfattas inte heller av utred- ningens uppdrag mot bakgrund av den avgränsning som redogjorts för ovan. När det sedan gäller det missbruk som ska kartläggas kan det konstateras att kriminaliteten i arbetslivet är mångfacetterad. Brotts- ligheten inom arbetslivet kan se ut på flera olika sätt. Förutom arbetskraftsexploatering11 kan det handla om ekonomisk brottslig- het, bidragsbrott och brott mot utlänningslagen.12 Utredningen ska huvudsakligen kartlägga i vilken utsträckning regelverket för arbets- kraftsinvandring används för organiserat missbruk. Detta gör att det ligger utanför utredningens område att kartlägga fall där arbetsgivare specifikt bryter mot lagar och andra regler om arbetsmiljö13, ägnar sig åt ekonomisk brottslighet eller bidragsfusk etc. Arbetsgivare som i organiserad form missbrukar regelverket för arbetskraftsinvand- ring eller utnyttjar arbetskraft kan dock även bryta mot dessa regler, varför nämnda brottsliga aktiviteter också kan förekomma i vår kartläggning. Det ligger inte heller i utredningens uppdrag att kart- lägga och ge förslag på åtgärder för de fall arbetskraftsinvandrare anställs till lägre löner eller sämre villkor än svenska arbetstagare, så länge som reglerna och villkoren för anställningen uppfyller kraven i 6 kap. 2 § UtlL. I följande avsnitt redogörs för vilka handlingar som är krimi- naliserade och som kan ha relevans för att motverka missbruket av reglerna för arbetskraftsinvandrare. Vidare redogörs för reglerna kring näringsförbud och företagsbot. 11Arbetskraftsexploatering kan vara allt från dåliga arbetsvillkor och dålig arbetsmiljö till rent slaveri. Det är ett begrepp som beskriver när en individ drabbas av missförhållanden på arbetsplatsen och utnyttjas av arbetsgivaren, se RiR 2020:27 s. 16. 12RiR 2020:27 s. 15. 13Exempelvis brott mot arbetstidslagen (1982:673) eller arbetsmiljölagen (1977:1160) etc. Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … Bestämmelsen som reglerar människohandel infördes i 4 kap. 1 a § (BrB) men har därefter reviderats ett antal gånger, senast år 2018.14 Typiskt sett innefattar människohandel att människor med användande av tvång eller något annat otillbörligt medel rekryteras och transporteras inom ett land eller mellan länder i syfte att utnyttjas på olika sätt. Människohandel är därmed ofta internationella och gränsöverskridande brott.15 De led som människohandeln utgörs av var redan tidigare i allt väsentligt kriminaliserade genom olika bestämmelser i . Trots detta ansågs det befogat att skapa en särskild straffbestäm- melse först gällande människohandel för sexuella ändamål och senare för människohandel i allmänhet. Detta motiverades bl.a. med att ett särskilt brott skulle underlätta det internationella samarbetet mot människohandel. Man bedömde att detta var av grundläggande betydelse för att denna form av brottslighet ska kunna bekämpas effektivt.16 Beskrivning av rekvisiten i brottet människohandel Brottet människohandel begås när en person vidtar en viss handling (antingen rekrytering, transport, överförande, inhysning eller mot- tagande av en person) som bara kan genomföras på grund av att man använt ett visst medel för att påverka personen (antingen olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av personens utsatta belägenhet som allvarlig begränsar personens alternativ eller med ett annat otill- börligt medel om det allvarligt begränsar personens alternativ). Det krävs alltså att gärningsmannen betvingar eller undertrycker offrens vilja eller i vart fall beskär deras valmöjligheter eller utnyttjar att de saknar andra reella valmöjligheter.17 tvång ska förstås på samma sätt som samma rekvisit i brottet olaga tvång (4 kap. 4 § BrB), dvs. att genom misshandel eller annars med våld eller genom olaga hot om brottslig gärning tvinga 2017/18:123, Det straffrättsliga skyddet mot människohandel och människoexploatering, s. 15 f. 15SOU 2016:70, Ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel och annat utnyttjande av utsatta personer, s. 46. 16Johansson, et al., , kommentaren i , 4 kap. 1 a § BrB. 17Johansson, , Människohandel och människoexploatering på den svenska arbetsmark- naden, 2020, s. 9. Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … någon annan att underkasta sig de beskrivna åtgärderna. Vilse- ledande innebär förmedlande av en oriktig uppfattning till någon på samma sätt som i brottet bedrägeri (9 kap. 1 § BrB).18 Exempel på vad som kan utgöra vilseledande rör vilket arbete som skulle utföras och därtill kopplade arbets- och levnadsvillkor, hur stor andel av inkomsterna man skulle få eller att offret skulle tjäna mycket pengar men har istället fått skulder som har ökat.19 För utnyttjande av någons utsatta belägenhet respektive annat sådant otillbörligt medel finns ett krav på att omständigheterna har varit sådana att offret sak- nat något annat verkligt eller godtagbart alternativ än att underkasta sig handelsåtgärden.20 Exempel i förarbetena på utnyttjande av utsatt belägenhet i arbetslivet utgörs av utnyttjande av en persons beroendeställning t.ex. till följd av ett ekonomiskt skuldförhållande eller ett anställ- nings- eller lydnadsförhållande. Andra exempel på omständigheter som tas upp i förarbetena är utnyttjande av att offret lever under ekonomiskt svåra förhållanden, lever i flyktingskap, befinner sig i vanmakt, lider av förståndshandikapp eller någon sjukdom eller är beroende av narkotika.21 Offren för människohandel kan också vara införstådda med att det är fråga om t.ex. prostitution men blir lurade beträffande vill- koren. Det kan också förekomma att en person missbrukar sin ställ- ning eller på annat otillbörligt sätt påverkar en annan person och därigenom föranleder att denna person blir föremål för människo- handel. Gemensamt för de olika situationerna är att offrets sårbara situation på ett eller annat sätt utnyttjas i något eller flera av han- delns olika led. Handlaren försätter offret i, eller utnyttjar att offret befinner sig i, en sårbar situation av sådan art att offret inte har något annat reellt val än att underkasta sig utnyttjandet.22 Syftet med handlingen ska slutligen vara att exploatera personen antingen för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som innebär ett nödläge för den utsatte. Människohandeln kan också syfta till en kombination av olika slags utnyttjanden, t.ex. för såväl sexuella 2017/18:123 s. 57 och , et al., , kommentaren i , 1 a § BrB. 19Johansson, , s. 10. 2017/18:123 s. 57. 2017/18:123 s. 57. 22Johansson, et al., , kommentaren i , 4 kap. 1 a § BrB. Utgångspunkter för kartläggningen av missbruket av systemet … ändamål som hushållsarbete under närmast slaveriliknande former. Ur människohandlarens perspektiv är syftet oftast avhängigt av den lönsamhet som kan förväntas och av förväntade risker. Utnyttjandet sker oftast i vinstsyfte, t.ex. för att få ekonomisk av andras tvångsarbete. Signifikativt även för utnyttjandestadiet är att offrets verkliga möjligheter att påverka sin situation är, eller för offret fram- står som, beskurna. Detta kan exempelvis bero på att offren tidigare, eller under själva människohandeln, har kuvats fullständigt.23 Enligt förarbetena24 till revideringen av brottet 2018 är begreppet tvångsarbete avsett att ha samma innebörd som i de internationella överenskommelser är bundet av. Enligt den etablerade defi- nitionen i Internationella arbetsorganisationens () konvention nr 29 om tvångs- eller obligatoriskt arbete (1930) omfattar tvångs- arbete varje arbete eller tjänst som med hot om någon form av straff krävs av en person och som personen i fråga inte frivilligt har erbju- dit sig att utföra. Uttrycket att stå under hot om något slags straff ska förstås i vid bemärkelse. Det kan avse fysiskt våld och frihets- berövanden men även t.ex. hot om att anmäla en illegal arbetstagare till en myndighet eller hot om utebliven betalning av lön i fall arbets- tagaren vägrar att arbeta övertid. Åtgärder som hindrar en arbets- tagare att lämna arbetet kan innebära att tvångsarbete föreligger, även om arbetstagaren inledningsvis har ingått anställningsförhål- landet frivilligt. Det krävs enligt straffbestämmelsen för människohandel direkt uppsåt i förhållande till syftet med åtgärden för att dömas för brot- tet.25 Brottet fullbordas även om inte något utnyttjande kommer till stånd.26 Påföljden är fängelse i lägst två och högst . Är brottet att anse som mindre grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Brottet kan generera kränkningsskadestånd.27 23Johansson, et al., , kommentaren i , 4 kap. 1 a § BrB. 2017/18:123 s. 34 f.