sou · H9B323 · 2022-01-01 00:00:00 — Mjuka åtgärder förbättrar ofta effektiviteten hos ”hårda” åtgärder inom stadstrafiken (exempel på hårda åtgärder är nya spårvagns- linjer, vägar och cykelbanor). Mobility management-åtgärder (jäm- fört med ”hårda” åtgärder) kräver inte nödvändigtvis stora finan- siella investeringar. Offentlig plats definieras i 1 kap. 2 § ordningslagen (1993:1617) och innefattar förutom allmänna platser även allmänna vägar och områ- den som i detaljplaner redovisas som kvartersmark för hamnverk- samhet, om de har upplåtits för detta ändamål och är tillgängliga för allmänheten, samt andra landområden och utrymmen inomhus som stadigvarande används för allmän trafik. Begreppet tillgänglighet definieras som den möjlighet med vilken medborgare och näringsliv fysiskt kan nå det utbud och de aktivi- teter i samhället som de har behov av. I samband med transporter kan tillgänglighet tolkas som möjlighet att nå något önskvärt, exem- pelvis arbetsplatser, service, rekreation samt övrigt utbud och övriga aktiviteter. Tillgängligheten för ett visst område ökar om man med mindre uppoffring kan göra samma resor som förut, eller med samma uppoffring som förut kan nå ett större urval av målpunkter. Tillgänglighet kan också användas för att beskriva hur exempelvis en verksamhet, en plats eller en lokal fungerar för personer med ned- satt rörelse- eller orienteringsförmåga. Trafikarbete avser mängd utfört arbete i trafiken. Trafikarbete är den sammanlagda längden av alla förflyttningar som olika fordon gör eller som sker till fots. Trafikarbete uttrycks i fordonskilometer. Den regionala kollektivtrafikmyndigheten har ansvar för att regel- bundet fastställa mål för den regionala kollektivtrafiken i form av ett trafikförsörjningsprogram. Programmet tas fram för en tidsperiod som överensstämmer med andra regionala strategier (10–) och ska uppdateras vid behov. De fyra trafikslagen är enligt Rikstermbanken vägtrafik, bantrafik, sjöfart samt luftfart. Gång och cykel hör båda till trafikslaget väg- trafik, men nämns inte som egna trafikslag. Inom utredningen be- traktar vi dock gång och cykel som egna trafikslag. När vi inom ut- redningen talar om att olika trafikslag ska behandlas likvärdigt skiljer vi på gång-, cykel-, kollektiv- och biltrafik. Förflyttning av personer eller gods. Betydelsen av begreppet trans- port inom utredningen är person- och godstransport till, från och inom befintliga och nya stadsdelar och som ansluter till trafiksystem i den befintliga staden och dess omgivning. Transportarbete avser den nyttoskapande delen av trafikarbetet. Transportarbete utgörs av den sammanlagda förflyttningen av per- soner och gods i transportsystemet. Transportarbete uttrycks i form av person- eller tonkilometer. En tom lastbil utför samma trafik- arbete som en fullastad lastbil. Begreppet transporteffektivitet behandlas i kapitel 5 i betänkandet. Enligt Rikstermbanken avser begreppet transportslag olika typer av persontransporter respektive godstransporter. Utredningen tolkar direktiven så att verksamhetsutövare främst av- ser lokalhyresgäster eller fastighetsägaren själv om denne också bedriver verksamhet på fastigheten. Dessa kan i vissa fall vara berörda under planerings- och byggskeden enligt PBL, men det sker då mer indirekt genom deras koppling till fastighetsägaren. Det finns också logistikaktörer, kollektivtrafikhuvudmän och delningsfor- donsaktörer. Dessa aktörer är generellt inte delaktiga i genom- förandeavtal eller andra slags avtal mellan kommunen och bygg- herrar och fastighetsägare i samband med planering enligt PBL, i alla fall inte i ett tidigt skede såsom planeringstraditionen ser ut . De kan också påverkas indirekt genom avtalens innehåll, exem- pelvis en bilpoolsaktör som påverkas av vilka utrymmen som finns för uppställning av delningsfordon. Utgångspunkter för utredningens användning av begreppet mobilitet definierar mobilitet som rörlighet. Enligt kan mobilitet förklaras som ”en (grad av) benägenhet att byta vistelseort eller samhällsställning (geografisk mobilitet och social mobilitet)”. Begreppet används ganska brett – bland annat inom kemi, elektronik, sociologi och utbildning, likväl som i samband med transporter och samhällsplanering – men det har förekommit i det svenska språket sedan slutet av 1800-talet.1 I denna bilaga redovisar vi exempel på användningen av begreppet mobilitet inom EU och samt diskuterar den omfattande begreppsflora där mobilitet, inklusive olika sammansättningar, an- vänds i samband med transporter, resande och samhällsplanering. Användningen av begreppet mobilitet i EU:s termbank European Union Terminology2 ger en viss överblick över begreppsanvändningen inom EU. Där framgår exempelvis att engelskans ord mobility används i bred bemärkelse, inte sällan när det gäller arbetsmarknad, ekonomi och migration, liksom i samband med transporter och samhällsplanering. För begreppet transport mobility återfinns följande förklaring: 1https://. ordböcker: mobilitet, avledning av mobil; av fr. mobile av lat. mobilis, rörlig, till stammen i movere, röra, förflytta. Motsatt: fast, fastsatt, stationär. (Etymologi: av latinets mobiʹlitas ’rörlighet’, av moʹbilis ’rörlig’, av moʹveo ’röra’, ’sätta i rörelse’). [Jfr IMMOBIL, även som AUTOMOBIL, hämtad . 2Europeiska komissionen (2021): European Union Terminology. Mobility is to be understood as the availability of transport means, how much they are congested, etc. Transport is a more technical term, referring more to goods than persons. Europeiska kommissionen presenterade en strategi för hållbar och smart mobilitet, Sustainable and Smart Mobility Strategy, tillsammans med en handlingsplan för den kommande fyraårsperioden.3 Av handlingsplanen framgår att transportområdets bidrag till den europeiska gröna given4 kommer att vägledas av olika principer för transportsystemet och för tillgänglighet till alternativa lösningar. Bland annat ska så kallad automatiserad mobilitet (auto- mated mobility) vara utbyggd i stor skala . Man kan också notera att begreppen mobility och transport används tillsam- mans i strategin: ”Mobility and transport matters to us all.” Be- greppen syftar dock delvis på olika aspekter, där mobilitet beskriver rörlighet och transport beskriver mer konkreta och tekniska delar: ”Greening mobility must be the new licence for the transport sector to grow.” Nedan följer exempel på hur begreppet mobilitet används i några europeiska länder. •I har organisationen till uppgift att öka medvetenheten om och ge stöd till delade mobilitetstjänster, däribland genom att främja bilpooler.5 •Frankrike har inrättat offentliga mobilitetsmyndigheter (autorités organisatrices de la mobilité, AOM) som bland annat har till upp- gift att bevilja märkning till fordon som används i bilpoolsverk- samhet.6 •Finland är det första landet i världen med en transportlagstiftning som inkluderar samtliga transportslag. 3Europeiska kommissionen (2020): Sustainable and Smart Mobility Strategy – putting European transport on track for the future. 4I Europeiska kommissionens meddelande om en europeisk grön giv presenteras politiska initiativ som ska hjälpa EU att uppnå sitt mål om klimatneutralitet . Rådet diskuterar lagstiftningsinitiativ och andra initiativ inom ramen för den europeiska gröna given som har föreslagits av kommissionen. 5CoMoUK (2021): About. 6SOU 2020:22: Motorfordonspooler – på väg mot ökad delning av motorfordon. ett centralt tema i lagen och tanken är att val av transportmedel ska kunna erbjudas resenärer genom tillkomsten av innovativa tjänster.7 Användningen av begreppet mobilitet i transport- och samhällsplanering Begreppet mobilitet förekommer allt oftare i svensk transport- och samhällsplanering – dels i sin grundform, dels i ett stort antal sam- mansättningar. Traditionellt har begreppen transporter respektive resande använts när det gäller förflyttning av människor och gods. Men mobilitet i betydelsen rörlighet är bredare och kan gälla för- flyttning i olika kombinationer av olika transportslag, färdsätt och digital teknik. Begreppsfloran inom området har vuxit snabbt i takt med forsk- ning och utveckling och tillämpas brett inom berörda branscher och samhällssektorer. Begreppens användning och innebörd påverkas i sin tur av framväxten av ny fordonsteknik, alternativa resmöjlig- heter, digitalisering, elektrifiering och automatisering. De nya be- greppen kan dessutom ofta också kopplas till samhällets om- ställningsbehov med hänsyn till gällande klimat- och miljömål. Utredningens intryck är att vissa begrepp har fått stor utbredning för att de illustrerar nya synsätt. De uttrycker sådana förändrade beteenden och levnadsmönster som anses nödvändiga för att uppnå samhällets miljö- och klimatmål. Några av de nytillkomna begreppen har inte ännu en tydligt avgränsad innebörd och de används ibland synonyma, ibland med små förskjutningar. Sådana flertydiga be- grepp kan också ha olika betydelser beroende på vilken aktör eller myndighet som använder dem. När begreppet mobilitet används ensamt syftar det ofta på dess grundbetydelse rörlighet. Inte sällan används dock begreppet med underförstådd betydelse, till exempel i följande exempel:8 Risken är att kommunen ställer för låga krav på byggherrens mot- prestation i form av mobilitet i stället för att få erhålla p-tal noll. Motorfordonspooler – på väg mot ökad delning av motorfordon. Här är begreppet inte längre neutralt utan betyder sannolikt åtgärder för hållbar mobilitet, där åtgärderna ska främja tillgänglighet till håll- bara transportslag eller hållbart resande i stället för användning av privatägd bil. Den här typen begreppsanvändning är inte ovanlig, men den kan trots det vara svårtolkad och svårbegriplig för alla utom en initierad krets. Mobilitet används här som ett kodord och modeord. Utredningen bedömer att användning av de nyare begreppen i samband med författningsförslag behöver ske medvetet och med försiktighet. Vissa av de nya begreppen kan innehålla dolda priori- teringar som försvårar förståelsen. Mobilitetsbegreppen verkar där- till ännu inte vara allmänt förekommande eller tydliga i samhället som helhet. Beslut som bygger på flertydiga eller värdeladdade begrepp riskerar att bli både ineffektiva och missvisande om inte de nya begreppen har definierats. Det förekommer även, som nämnts, ett stort antal sammansatta begrepp som har med mobilitet att göra. De vanligaste är mobilitets- åtgärder, mobilitetslösningar och mobilitetstjänster. Begreppet delad mobilitet utgör del av mobilitetstjänsterna, efter- som det handlar om att samnyttja fordon på olika sätt där användaren inte själv äger fordonet. Samnyttjandet kan ske via digitala plattfor- mar. De olika plattformar och tjänster som möjliggör detta har olika affärsmodeller. En av de mest använda benämningarna inom området är Mobility as a Service, MaaS (sv. transport som tjänst). På många håll i världen pågår utveckling av transport som tjänst, där målet är att skapa samordnade paket av olika tjänster som tillsammans ger en så god tillgänglighet att tjänsten kan konkurrera med en egen bil. I MaaS- tjänster kan även ingå olika slags gods- och hemleveranstjänster.9 fick ett regeringsuppdrag att införa kon- ceptet mobilitet som tjänst i , vilket bland annat inkluderar informations- och kunskapshöjande åtgärder inom området.10 Upp- draget ska genomföras i nära samverkan med projektet , som stödjer framväxten av kombinerad mobilitet (KM) genom en inter- aktiv färdplan som är tänkt att skapa gynnsamma förutsättningar 9Trivector (2018): Framtidsanalys för morgondagens resor och transporter i svenska städer. 10Trafikverket (2021). /om-oss/var erksamhet/trafikverketuppdrag/regeringsuppdrag-remisser- och-remissvar/Regeringsuppdrag/mobilitet-som-tjanst/. och minska barriärer för utveckling och implementation av KM- tjänster i framtiden.11 Mobility management (MM) är ett internationellt vedertaget begrepp för konceptet att främja hållbara transporter och påverka bilanvändningen genom att förändra attityder och beteenden. Grundläggande för mobility management är icke-fysiska åtgärder i form av information och kommunikation, organisation av tjänster och koordinering av olika partners verksamheter. Utredningen om ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik i hela (SOU 2020:25)12 menar att bilindustrin ser potentialen i att mobilitet som tjänst kan bli det nya sättet att sälja fordon . Ett uttryck för denna ändrade begreppsanvändning är att den årliga konferensen Stora bildagen bytt namn till Stora mobili- tetsdagen (2019). Konferensen handlar om fordonsindustrins möj- ligheter i en digitaliserad värld och hur utvecklingen av framtidens bilar ser ut. Reglerna för kollektivtrafik i har sin utgångs- punkt i EU:s kollektivtrafikförordning. Förordningen definierar kollektivtrafik som persontransportstjänster av allmänt ekonomiskt intresse som erbjuds allmänheten fortlöpande och utan diskrimi- nering.13 Nyckelegenskaper hos kollektivtrafiken är att förutsättningarna för resan – den kollektiva nyttigheten – är givna och kända i förväg och att den erbjuds den resande regelbundet genom köp av biljett. Den kan också erbjudas mot en avgift, via en föreskriven rättighet eller som en förmån. Trafik där utbud, tidpunkt, pris, resmål och färdväg inte är organiserat och utannonserat i förväg mot allmän- heten eller regelbundet tillgängligt inryms således inte i definitionen. Den trafiken har då bestämts av resenärerna eller trafikutövaren vid varje enskilt tillfälle. Exempel på sådan trafik som inte ingått i definitionen är abonnerade bussar för givna ändamål, privat sam- åkning och taxiresor. Dessutom kan anrops- och efterfrågestyrd trafik eller skräddarsydd trafik för vissa ändamål vara kollektivtrafik 11Projektet är initierat av regeringens samverkansgrupp Nästa generations resor och transporter och är ett projekt under Drive , finansierat av . Ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik. Betänkande av Utredningen om ett nationellt biljettsystem för all kollektivtrafik i hela . 13Artikel 2 a i och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 okto- ber 2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg. enligt kollektivtrafiklagen (2010:1065), även om den varken är linje- trafik eller beställningstrafik enligt yrkestrafiklagen (2012:210).14 I och med ett ökat intresse för delningsekonomi och utveck- lingen av mobilitetstjänster, bland annat till följd av digitalisering, har en bredare definition av kollektivtrafik blivit allt mer spridd. Den inbegriper även trafik med delade fordon som till exempel taxi, bil- pooler och mikromobilitetstjänster. Denna senare definition har den internationella branschorganisationen för kollektivtrafik (UITP) antagit. Utredningen menar också att det är kollektivtrafik i bred bemärkelse som på allvar kan konkurrera med privatbilismen. , en av största affärstid- ningar, publicerar dessutom regelbundet nyheter under det särskilda temat DI mobilitet utifrån följande beskrivning:15 Hur gör man det mest basala – förflyttar människor, varor och tjänster –till en framgångsfaktor i ett hållbart samhälle? Är bilen det givna färdmedlet? Och när har vi en fossilfri transportflotta? Vårt mål är att hjälpa nyckelpersoner i näringsliv och offentlig sektor att förstå den framtiden. Sammanfattningsvis kan utredningen konstatera att begreppet mobi- litet är väl etablerat inom samtida transport- och samhällsplanering, det refererar till framtidens hållbara samhälle, det innefattar nya lös- ningar och vidgade perspektiv, men det fordrar en medveten och balanserad användning. 14SOU 2020:25 s. 53–54 samt Transportstyrelsen, . 15Dagens Industri, . Rättsliga förutsättningar för parkering, lastning och lossning av fordon Aktuella regelverk om parkering, lastning och lossning Definitioner av vägtrafikant, fordon, parkering och stannande finns i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och i förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Trafikförordningen (1998:1276), TrF innehåller bestämmelser om lokala trafikföreskrifter, bland annat om stannande och parkering. Parkering av fordon berörs av kommunallagen (2017:725), och av lagen (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats m.m., där bl.a. grunderna för kommu- nernas rätt att ta ut parkeringsavgifter regleras. Vidare regleras par- kering i lagar som handlar om överträdelser såsom olovlig parkering och flyttning av fordon. Frågor om parkering regleras även i Bover- kets byggregler (2011:6) – föreskrifter och allmänna råd.1 När det gäller planering och planläggning av mark- och vatten- användning och i prövning i ärenden om bygglov ska bestämmelser om parkering enligt PBL tillämpas. De bestämmelser i som uttryckligen handlar om parkering återfinns i 4 kap. 13 § PBL om reglering med detaljplan och områdesbestämmelser och i 8 kap. 9 och 10 §§ PBL. Bestämmelserna om parkering, lastning och lossning av fordon omfattar alla fordonsslag vilka definieras i lagen (2001:559) om väg- trafikdefinitioner. Bestämmelserna har dock kommit att tillämpas så att de i första hand avser bilar för enskilt bruk2 i första hand. 1Boverkets byggregler, BBR, är en samling av föreskrifter och allmänna råd som fastställs av och gäller svenska byggnader. BBR innehåller regler om de flesta tekniska egen- skapskraven i . 2Med bilar för enskilt bruk avser vi bilar som används enbart av ett hushåll, så kallade privat- ägda bilar. Definitioner av trafikant, fordon, parkering och stannande En trafikant är den som färdas eller annars uppehåller sig på en väg eller i ett fordon på en väg eller i terräng samt den som färdas i terräng (2 § förordningen om vägtrafikdefinitioner). Fordon definieras som en anordning på hjul, band, medar eller liknande som är inrättad huvudsakligen för färd på marken och inte löper på skenor. Fordon delas in i motordrivna fordon, släpfordon, efterfordon, sidvagnar, cyklar, hästfordon och övriga fordon (2 § lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner). Parkering innebär en uppställning av ett fordon med eller utan förare av någon annan anledning än som föranleds av trafikförhål- landena, sker för att undvika fara, eller sker för på- eller avstigning eller på- eller avlastning av gods (2 § förordningen om vägtrafik- definitioner). Stannande definieras som annat stillastående med ett fordon än som sker för att undvika fara, föranleds av trafikförhållandena, eller utgör parkering (2 § förordningen (2001:651) om vägtrafikdefini- tioner). Lokala trafikföreskrifter om stannande och parkering Kommunen kan meddela lokala trafikföreskrifter för bland annat stannande och parkering (10 kap. 1 och 3 § TrF). Om det behövs av särskilda skäl får vissa parkeringsplatser i området reserveras för de boende genom sådana bestämmelser (10 kap. 2 § andra stycket TrF). Boendeparkering kan ordnas på två olika sätt, dels genom att de som bor i ett område får rätt att parkera på allmän platsmark inom om- rådet på mer förmånliga villkor än andra, dels genom att parker- ingsplatser reserveras för de boende och att andra därmed utestängs från att parkera på dessa platser. Parkeringsplatser får reserveras för rörelsehindrade med parker- ingstillstånd genom lokala trafikföreskrifter (10 kap. 8 § TrF). Kom- munerna har vidare befogenhet att medge parkering på särskilda villkor för näringsidkare och andra med särskilda behov att parkera i sitt arbete, s.k. nyttoparkering (10 kap. 4 § TrF). Lastning och lossning av fordon Trafikförordningen reglerar var ett fordon får stanna och var det är förbjudet (47–51 §§). I vägmärkesförordningen (2007:90) används begreppen stanna respektive parkera. Stanna kan sägas vara ett sätt att reglera angöring. Enligt trafikförordningen avses med lastning och lossning att bära föremål mellan ett fordon och en fastighet. De som lastar/lossar får i princip stanna den tid som behövs för det, men avbrott i lastning eller lossning får inte ske. Lastning och lossning från allmän plats avser i första hand områden av olika slag som vägar, gator, torg och parker samt andra områden för allmän trafik. När en uppställning för lastning övergår till att bli parkering är inte reglerat i detalj. Praxis hos parkeringsbolag är att en bil får stå 5–. Kommuner kan med stöd av trafikförordningen utforma lokala föreskrifter för lastning och lossning. På vissa gator finns speciellt inrättade lastzoner för att underlätta för distributionstrafiken (så kallade ändmålsplatser). Där råder parkerings- och stoppförbud för icke behöriga fordon enligt den reglering som finns för platsen (parkeringsförbudet kan vara tidsbegränsad). Vägmärken för last- platser anger att fordon endast får parkeras på platsen för att lasta eller lossa tungt eller skrymmande gods. Vägmärket kombineras ofta med ett förbud att stanna och parkera. För tomter gäller enligt byggregler, BFS 2011:6, BBR,3 att en angöringsplats för bilar ska finnas och att parkeringsplatser för rörelsehindrade ska kunna ordnas efter behov inom 25 meters gångavstånd från en tillgänglig och användbar entré till publika loka- ler, arbetslokaler och bostadshus. Angöring är ett begrepp som ofta förekommer i beskrivningar till detaljplaner. Trafikutredningsbyrån (2020) pekar på att begreppet saknar en enhetlig definition, men att det främst syftar på att ge möj- lighet till korta stopp för att hämta och lämna passagerare i bil, och för lastning och lossning av varor4. byggregler (2011:6), BBR: Föreskrifter och all- männa råd. BFS 2011:6 med ändringar till och med BFS 2020:4. 4Trafikutredningsbyrån AB (2020): Kunskapsunderlag för parkering och parkeringstal i detalj- plan och bygglov. Krav på parkering genom bestämmelser i detaljplan Detaljplanens grunduppgift är att lägga fast gränser för allmänna plat- ser, kvartersmark och vattenområden samt bestämma användning och utformning av dessa (4 kap. 5 § PBL). Vissa regleringar som hur mark- och vattenområden ska användas samt genomförandetid är obligatoriska. Om kommunen är huvudman för den allmänna platsen ska även dess utformning regleras. Utöver den reglering som är obligatorisk i alla detaljplaner finns i PBL bestämmelser om vad som får regleras i detaljplan om det behövs för att uppnå detaljplanens syfte och för att säkerställa markens lämplighet.5 Vid detaljplanering får kommunen bestämma krav om utrymmen för parkering, placering och utformning av parkeringsplatser samt att viss mark eller vissa byggnader inte får användas för parkering (4 kap. 13 § PBL). Det omfattar såväl parkering på allmän plats som parkering inom kvartersmark. Det kan vara så att typen av reglering skiljer sig mellan olika kom- muner och mellan detaljplaner inom en och samma kommun bero- ende platsens förutsättningar och kommunens ambitioner. Regler- ing av markens användning för parkering kan ske genom att avgränsa ytor på plankartan där parkering är tillåten eller inte tillåten att anlägga. Utbudet anges i antal fordonsplatser per lägenhet eller per bostads- respektive verksamhetsyta. Parkeringsutbudet kan även redovisas översiktligt. I planbeskrivningen anges precisering med hänsyn till kommunens riktlinjer eller att parkeringsutbudet be- stäms i bygglovsprövningen. Reglering kan också ske enbart genom hänvisning i planbeskrivningen om att bilparkering ska ordnas i gemensamma anläggningar i närområdet. Beroende på om parkering ska ordnas inom allmän platsmark eller kvartersmark gäller olika regler. Här nedan redovisas parker- ingsregelringen i de två fallen. 5Boverket (2020). /sv/PBL-kunskapsbanken/planering/detaljplan/ planbestammelser/att-reglera-med-planbestammelser/planbestammelser-som-ska-och-far- anvandas/. Allmän plats och kvartersmark Med allmän plats avses, enligt 1 kap. 4 § PBL, en gata, en väg, en park, ett torg eller ett annat område som enligt en detaljplan är avsett för ett gemensamt behov. För att en plats ska anses vara allmän ska allmänheten ha tillträde till den utan att betala, med undantag för parkeringsplats. I normalfallet, men inte alltid, är det kommunen som är huvudman för allmän platsmark (4 kap. 7 § PBL).