sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — Som konstaterats har domstolarna också tolkat regelverket på olika sätt, vilket talar för att det finns behov av att göra det tydligare. Vi anser att det framför allt finns två alternativ för att åstadkomma den förändring vi önskar se. Det första alternativet är att ändra eller komplettera bestäm- melsen i 36 kap. 10 § första stycket RB, på så sätt att det tydliggörs vad som avses med att rätten ska höra vittnet om hans eller hennes fullständiga namn. I en särskild bestämmelse skulle exempelvis kunna anges under vilka förutsättningar ett vittne kan vittna under en skyddsidentitet eller en annan fingerad personuppgift. I den bestäm- melsen skulle det också kunna anges att ett vittne med en i en annan Stöd till och skydd av vittnen stat beslutad skyddsidentitet kan vittna under sådan identitet, under förutsättning att de ovan nämnda kraven är uppfyllda. 36 kap. 10 § tredje stycket RB bör då också kompletteras, på så sätt att om en person med en utländsk skyddsidentitet vittnar under en sådan iden- titet, måste han eller hon upplysa om det. En sådan förändring hade inneburit att regleringen blir tydlig och förutsägbar. Det andra alternativet är att, i linje med vad som gäller för vittnes- mål med en person som vittnar under en svensk kvalificerad skydds- identitet, endast införa en särskild bestämmelse i 36 kap. 10 § RB som anger att om en person vittnar under en utländsk skyddsidentitet – vilken motsvarar en svensk skyddsidentitet – ska han eller hon upp- lysa om det. En sådan förändring skulle, indirekt, tydliggöra att en person med utländsk skyddsidentitet, under de angivna förutsätt- ningarna, kan vittna under sådan identitet. Det skulle dock finnas kvar ett utrymme för olika tolkningar när det gäller förutsättningarna för personer med andra former av utländska skyddsidentiteter, finge- rade identiteter eller olika former av identitetsbeteckningar att vittna under sådana identiteter. Generella förändringar av 36 kap. 10 § första stycket RB kräver allmänna överväganden vilka går utanför vårt uppdrag. Den föränd- ring som vi vill åstadkomma kommer också att ha en mycket begrän- sad tillämpning. Även med beaktande av de brister vi ser med det andra alternativet lämnar vi därför ett sådant förslag. Möjligheten för en person med kvalificerad skyddsidentitet att höras under sådan identitet gäller inte endast när han eller hon hörs såsom vittne, utan även när han eller hon hörs som målsägande. Vi anser att detta också bör gälla för en tjänsteman med en i annan stat beslutad skyddsidentitet. Sammanfattningsvis anser vi att det bör tydliggöras att en person med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, vilken motsvarar den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, ska kunna vittna under en sådan identitet. Vi föreslår därför att det i 36 kap. 10 § RB införs en bestämmelse som anger att en tjänsteman med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, vilken motsvarar den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, som i samband med Stöd till och skydd av vittnen ett vittnesförhör uppger det namn som ingår i skyddsidentiteten, i stället för sitt verkliga namn, ska upplysa om det. Detsamma bör gälla om tjänstemannen hörs såsom målsägande. 37 kap. 3 § första stycket RB bör därför kompletteras med en hänvisning till den före- slagna bestämmelsen i 36 kap. 10 § RB. Skydd för uppgifter som hänför sig till en i annan stat beslutad skyddsidentitet Förslag: Bestämmelsen i 18 kap. 6 § OSL ska ändras på så sätt att sekretess ska gälla för uppgift som hänför sig till en i annan stat beslutad skyddsidentitet, motsvarande den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, som förekommer i en brottsutred- ning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att verk- samheten hos de myndigheter som deltar i utredningen motverkas. Kraven på att det måste vara en uppgift som hänför sig till ett ärende enligt 15 § lagen om vissa former av internationellt sam- arbete i brottsutredningar eller enligt lagen om en europeisk ut- redningsorder och att det måste vara fråga om en brottsutredning som genomförs av en tjänsteman med en sådan skyddsidentitet, ska tas bort. Bedömning: Den som, till följd av sekretess enligt 18 kap. 6 § OSL, inte får lämna uppgift bör inte få höras som vittne om upp- giften utan att den myndighet, i vars verksamhet uppgiften har inhämtats, har gett sitt tillstånd. Detta motsvarar – även med den ändring i 18 kap. 6 § OSL som föreslås – vad som gäller enligt 36 kap. 5 § första stycket RB. Något behov av att ändra i den senare bestämmelsen finns därmed inte. Ovan tydliggör vi att en tjänsteman med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, motsvarande en svensk kvalificerad skyddsidentitet, bör kunna höras som vittne eller målsägande under en sådan iden- titet. Frågan är om det då också krävs författningsändringar som ger möjlighet att skydda uppgifter som hänför sig till en sådan skydds- identitet. Stöd till och skydd av vittnen Ett vittne är, som utgångspunkt, skyldigt att berätta om sådant som han eller hon iakttagit eller vet. kan emellertid vittnes- plikten och den tystnadsplikt som följer av en sekretessregel stå emot varandra. I 36 kap. 5 § RB finns bestämmelser som reglerar så- dana förhållanden. När det gäller förhållandet mellan vittnesplikten och skyddet för sekretesskyddade uppgifter som hänför sig till ärenden med kvali- ficerade skyddsidentiteter gäller som huvudregel, enligt 36 kap. 5 § första stycket RB, att frågor inte får ställas om uppgift som omfattas av sekretess enligt 18 kap. 5 eller 6 §§ OSL – sekretess för uppgift som hänför sig till kvalificerad skyddsidentitet enligt lagen om kvali- ficerade skyddsidentiteter respektive sekretess för uppgift som hän- för sig till ärenden enligt 15 § lagen om vissa former av internatio- nellt samarbete i brottsutredningar eller enligt lagen om en europeisk utredningsorder, som rör en brottsutredning som genomförs av en tjänsteman med en i annan stat beslutad skyddsidentitet, motsva- rande en svensk kvalificerad skyddsidentitet. Detta innebär bl.a. att en polisman under ett vittnesförhör inte får tillfrågas om huruvida en annan polisman uppträder under svensk kvalificerad skyddsidentitet. Han eller hon får heller inte tillfrågas om sådant som kan röja att en utländsk tjänsteman uppträder under en motsvarande skyddsidentitet, om den utländske tjänstemannen deltar i en hemlig utredning som skulle kunna motverkas genom ett sådant röjande. Vidare får frågor inte ställas om vilken verklig person som använder en kvalificerad skyddsidentitet eller till vilken operativ myndighet en sådan skyddsidentitet hör. (Se prop. 2005/06:149 s. Den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats – vilket normalt sett är den beslutsmyndighet som handlägger ärenden om skyddsidentitet (se a. prop. s. 93) – kan dock tillåta att sådana frågor trots allt ställs (36 kap. 5 § första stycket RB). För att kunna vittna under en i annan stat beslutad skyddsiden- titet krävs, enligt vårt tydliggörande, endast att skyddsidentiteten motsvarar en svensk kvalificerad skyddsidentitet. Ett vittnesmål med en sådan person kan hänföra sig till ett ärende enligt 15 § lagen om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar eller enligt lagen om en europeisk utredningsorder, men det behöver inte vara fråga om ett sådant ärende. För uppgifter om utländska skydds- identiteter bör sekretess gälla på motsvarande sätt som för uppgifter om svenska kvalificerade skyddsidentiteter. Stöd till och skydd av vittnen i 18 kap. 6 § OSL endast omfattar uppgifter om skyddsidentiteter som hänför sig till ärenden enligt någon av de nämnda lagarna bör kravet på att det ska vara fråga om ett sådant ärende tas bort. Kravet i 18 kap. 6 § OSL på att det måste vara fråga om en brotts- utredning som genomförs av en tjänsteman med en i annan stat be- slutad skyddsidentitet bör också tas bort. Det kan nämligen inte uteslutas att uppgifter om en skyddsidentitet förekommer i en brotts- utredning utan att en tjänsteman (med utländsk skyddsidentitet) vidtagit någon åtgärd i just den utredningen. Något motsvarande krav på att en tjänsteman ska genomföra brottsutredningen finns heller inte i sekretessbestämmelsen, i 18 kap. 5 § OSL, för uppgifter om svenska kvalificerade skyddsidentiteter. Mot denna bakgrund anser vi att det i stället bör krävas att uppgiften om en i annan stat beslutad skyddsidentitet förekommer i brottsutredningen. Sammanfattningsvis föreslår vi alltså att bestämmelsen i 18 kap. 6 § OSL ändras på så sätt att sekretess ska gälla för uppgift som hän- för sig till en i annan stat beslutad skyddsidentitet, motsvarande den som avses i lagen om kvalificerade skyddsidentiteter, som förekom- mer i en brottsutredning, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att verksamheten hos de myndigheter som deltar i utred- ningen motverkas. Den som, till följd av sådan sekretess, inte får lämna uppgift bör inte få höras som vittne om uppgiften utan att den myndighet, i vars verksamhet uppgiften har inhämtats, har gett sitt tillstånd. Detta motsvarar – även med den ändring i 18 kap. 6 § OSL som vi nu före- slår – vad som gäller enligt 36 kap. 5 § första stycket RB. Något be- hov av att ändra i den senare bestämmelsen finns därmed inte. 7.5Vittnesstöd vid de allmänna domstolarna Vittnesstödsverksamhet bedrivs vid samtliga allmänna domstolar, med undantag för HD. Verksamheten erbjuder vittnen och målsäganden stöd och information i anslutning till förhandlingar som de ska delta i. Vittnesstödsverksamheten har en central roll när det gäller just stöd till vittnen. Inom ramen för vårt uppdrag att se över stödet till vittnen framstår det därmed också som naturligt att överväga om åtgärder bör vidtas som kan förbättra vittnesstödsverksamheten. Stöd till och skydd av vittnen I våra direktiv hänvisas också särskilt till förslagen i rapporten stöd Förslag till en långsiktigt hållbar organisation och finansiering av verksamheten (se närmare om rapporten nedan). Som inledningsvis konstaterats kommer vi inte att beröra orga- nisatoriska eller ekonomiska frågor hänförliga till vittnesstödsverk- samheten. I det följande ges först en övergripande beskrivning av vittnes- stödsverksamheten. Därefter redovisas tidigare överväganden, med fokus framför allt på den ovan nämnda rapporten. Avslutningsvis följer våra överväganden och bedömningar. Någon reglering – i lag eller annat regelverk – angående stöd till vitt- nen finns inte. beslutades dock att vittnesstödsverksamhet ska finnas vid samtliga tingsrätter och hovrätter (se prop. 2000/01:79 s. 25 f.). BrOM och DV har också fått i uppdrag att gemensamt verka för att vittnesstödsverksamhet bedrivs vid samtliga tingsrätter och hovrätter (Ju2006/5404/). Arbetet genomförs i samarbete med och de övriga ideella verksamheter som bedriver vittnesstöds- verksamhet. finns vittnesstöd vid alla tings- och hovrätter. På de flesta domstolarna drivs vittnesstödsverksamheten ideellt av den lokala brottsofferjouren. (Se .) Vittnesstödens uppgift är att ge vittnen och målsäganden informa- tion om hur rättegången går till samt ge ett medmänskligt stöd inför och strax efter rättegången. Vittnesstöden finns i domstolens lokaler. Vittnesstöden arbetar ideellt, men har genomgått en grundutbild- ning och har bedömts som lämpliga för uppdraget. De har också avlagt ett moraliskt bindande tysthetslöfte och identifieras genom en namnskylt eller ett klädesplagg med texten ”Vittnesstöd”. Vittnes- stöden får inte diskutera eller ta ställning i det aktuella målet eller Stöd till och skydd av vittnen föra någons talan. Deras uppdrag begränsar sig till för- handlingstillfället och kort därefter. BrOM har det övergripande ansvaret för vittnesstödsverksamheten och ansvarar bl.a. för kvalitetssäkring och statistikföring samt verkar för att det genomförs utbildning och rekrytering. BrOM har bl.a. tagit fram nationella riktlinjer för vittnesstödsverksamheten i syfte att verksamheten ska bli likvärdig. Riktlinjerna är inte bindande. DV verkar för att det finns praktiska förutsättningar för genom- förandet av vittnesstödet. Det handlar bl.a. om frågor om och hur vittnesstöden ska informeras om kommande förhandlingar, att dom- stolslokalerna utformas på sådant sätt att det finns särskilda rum för målsäganden, vittnen och vittnesstöd samt att bistå med mallar och broschyrer med information om möjligheten till vittnesstöd (se . Tingsrätterna och hovrätterna ska tillhandahålla ändamålsenliga lokaler för vittnesstödsverksamheten. I kallelserna till förhandlingar informeras målsäganden och vittnen också om att vittnesstödsverk- samheten finns. Domstolarna förmedlar även viss information om kommande förhandlingar till vittnesstöden. Vid varje domstol bör det finnas en kontaktperson, som bl.a. kan samarbeta med vittnes- stödssamordnaren när det gäller kontaktfrågor.10 Som redovisas i avsnitt 7.2.2 drivs vittnesstödsverksamheten på de flesta orter av den lokala brottsofferjouren och dessa är som regel anslutna till . har också en nationell stödlinje som är gratis att ringa till. Alla brottsoffer, vittnen och anhöriga kan även vända sig till för att få råd och stöd samt någon att tala med. Brotts- offer och vittnen kan dessutom få hjälp med myndighetskontakter och vägledning genom rättsprocessen. 10Enligt uppgift från BrOM finns en sådan kontaktperson också vid de flesta tings- och hovrätterna. Stöd till och skydd av vittnen Sedan beslutet fattades om att vittnesstödsverksamhet ska bedrivas vid samtliga tings- och hovrätter har verksamheten utvärderats ett antal gånger (se BrOM & DV, Vittnesstöd, Slutredovisning av regerings- uppdrag, 2004, SOU 2004:61, En översyn av , BrOM & DV, Vittnesstöd, Utvärdering med förslag för den fortsatta verksamheten, 2008, Brå 2013:11, Bemötande i domstol, DV:s rapport- serie 2014:1, Säkerheten i domstol för målsägande och vittnen, och BrOM & DV, Vittnesstöd Förslag till en långsiktigt hållbar organisa- tion för och finansiering av verksamheten, 2015). Flera av rapporterna och utredningarna har fokuserat särskilt på frågor om hur vittnesstödsverksamheten ska organiseras och finan- sieras. I viss utsträckning har förslagen och bedömningarna dock handlat om hur vittnesstödsverksamheten mer konkret ska bedrivas. Det handlar t.ex. om att utarbeta nationella riktlinjer för vittnes- stödsstödsverksamheten, hur samordningen av verksamheten ska gå till, att kontaktpersoner bör finnas på domstolarna och hur sam- arbetet mellan domstolarna och vittnesstödjare kan utvecklas. Flera av förslagen har också, helt eller delvis, genomförts. Vissa av utredningarna har fokuserat framför allt på frågor om bemötande, och där har bl.a. framkommit att vittnesstöden är en viktig källa för stöd och information för många brukare11 (se bl.a. Brå 2013:11 s. 43, 44 och 112). Rapporten till en långsiktigt hållbar organisation för och finansiering av verksamheten I våra direktiv hänvisas särskilt till den senast publicerade rapporten angående vittnesstödsverksamheten, BrOM:s och DV:s rapport till en långsiktigt hållbar organisation för och finan- siering av vittnesstödsverksamheten . I rapporten identifierade BrOM och DV ett antal områden där det fanns behov av åtgärder för att stärka långsiktigheten och hållbarheten i vittnesstödsverksam- heten (se s. 25 f.). 11Vittnen, målsäganden och tilltalade. Stöd till och skydd av vittnen BrOM och DV föreslog att vittnesstödsverksamheten till största del ska finansieras av allmänna medel. En sådan finansiering medför enligt BrOM och DV att kraven på vilka föreningar som kan beviljas bidrag för samordning bör skärpas och att BrOM ges bättre möjlig- het att följa upp verksamheten. Endast ansökningar från föreningar som uppfyller grundläggande krav för att bedriva vittnesstödsverk- samhet borde beviljas bidrag. BrOM och DV övervägde vidare hur statliga myndigheters ansvar kunde förtydligas och i vilka fall ansvaret borde utökas. I denna del lämnades följande förslag. 1.DV och domstolarna ska ta ett större ansvar för att utveckla och sprida den centrala informationen om bl.a. möjligheterna att få tillgång till vittnesstöd. Vidare bör BrOM och DV gemensamt se över och kvalitetssäkra befintligt informationsmaterial som rör vittnesstödsverksamheten. 2.Domstolarna ska överväga att införa rutiner som innebär att måls- äganden och vittnen uppmanas att anmäla sig i receptionen vid sin ankomst till domstolen och att det då ska finnas personal tillgänglig som har möjlighet att informera om rättsprocessen samt vilka trygg- hetsskapande åtgärder som domstolen och vittnesstöden kan erbjuda. 3.DV ska stötta domstolarna i deras arbete med att på ett ändamåls- enligt sätt förmedla information om inställda förhandlingar m.m. till vittnesstöden som behövs för att dessa ska kunna utföra sitt arbete på ett bra sätt. 4.BrOM och DV ska aktivt verka för att samarbetet mellan dom- stolarna och vittnesstödsverksamheterna utvecklas. 5.BrOM ska även fortsättningsvis ansvara för att kvalitetssäkra vitt- nesstödsverksamheten och verka för att den är likvärdig i hela lan- det. Myndighetens kvalitetsarbete bör utvecklas och intensifieras. 6.BrOM bör få i uppdrag av regeringen att ta fram en webbaserad grundutbildning för nya vittnesstöd. Arbetet bör bedrivas i sam- råd med DV och . 7.BrOM och DV ska bidra i arbetet med att bredda mångfalden bland vittnesstöden i fråga om ålder, kön och bakgrund. Myndig- heterna ska vidare främja förutsättningarna för att antalet aktiva vittnesstöd även framöver ska motsvara behoven. Stöd till och skydd av vittnen 8.BrOM och DV ska, i samråd med , vidta informationsinsatser om vittnesstödsverksamheten. Syftet ska vara att effektivare sprida information om möjligheterna att verka som vittnesstöd samt att öka allmänhetens medvetenhet om det stöd som finns att tillgå i samband med en domstolsförhandling. 7.5.4Uppgifter från vissa myndigheter och Brottsofferjouren angående vittnesstödsverksamheten Vid samråd med BrOM, DV, och har i huvud- sak följande framkommit angående rapporten till en långsiktigt hållbar organisation för och finansiering av vittnesstöds- verksamhetens förslag angående statliga myndigheters ansvar (se punkt 1–8 i föregående avsnitt). Punkten 1 – utveckla och sprida information om vittnesstöd m.m. Informationen som domstolarna skickar ut till vittnen har setts över och uppdaterats. finns också standardiserad information om vittnesstöd på kallelserna till vittnesförhör. Broschyrer om vitt- nesstöd som finns bl.a. i domstolens lokaler har även uppdaterats. Informationen om vittnesstöd på webbplatsen har dessutom blivit tydligare. Punkten 2 – överväga att införa rutiner om att vittnen ska anmäla sig i domstolsreceptionen Några sådana rutiner verkar i allmänhet inte ha införts. Alla dom- stolar har dock en reception med personal som kan ge allmän infor- mation. Enligt fungerar dialogen mellan domstolarna och vitt- nesstöden som regel bra. Punkten 3 – DV:s stöd till domstolarna i deras arbete att förmedla information till vittnesstöd DV arbetar med frågan om, och i så fall hur, vittnesstöden bör få mer information om mål. Det finns dock vissa tekniska svårigheter an- gående hur informationen i domstolarnas digitala arbetsverktyg kan Stöd till och skydd av vittnen göras tillgänglig för personer som inte är anställda på domstolarna. GDPR12 innebär också vissa hinder när det gäller möjligheten att lämna ut information som innehåller personuppgifter till vittnes- stöden. Viss information om pågående mål lämnas, som regel, redan ut till vittnesstöden, bl.a. information om kommande och inställda förhandlingar. Vilken information om mål som lämnas till vittnes- stöden, men också hur sådan information lämnas, skiljer sig dock åt mellan olika domstolar. Punkten 4 – BrOM och DV ska verka för att samarbetet mellan domstolarna och vittnesstödsverksamheterna utvecklas Företrädare för BrOM och har framhållit att DV:s stöd för att utveckla samarbetet mellan domstolarna och vittnesstöden kan för- bättras. Det handlar bl.a. om att DV skulle kunna informera om möjligheterna till lokala samarbetsöverenskommelser mellan dom- stolarna och vittnesstöden samt uppmuntra dessa att ha återkom- mande möten. DV skulle också kunna bistå med mallar. Företrädare för har uppgett att DV har begränsade möjligheter att styra domstolarnas arbete, men att DV stöttar centralt, t.ex. genom att verka för att skapa ändamålsenliga samtalsrum vid nybyggnationer. –BrOM:s ansvar för att kvalitetssäkra vittnesstödsverksamheten Företrädare för BrOM har framhållit att har brottsofferjourerna tilldelats allt mer resurser för vittnesstöd13, vilket har gjort att BrOM ställer högre krav på de platser där stödet inte fungerar tillfredsställande. BrOM har också tagit fram nationella rikt- linjer för vittnesstöd, vilka löpande uppdateras. 12Europaparlamentets och Rådets Förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning). 13De medel som BrOM tilldelar brottsofferjourerna för sitt arbete med vittnesstöd kommer uteslutande från brottsofferfonden. Stöd till och skydd av vittnen Punkten 6 – webbaserad grundutbildning för vittnesstöden BrOM har tagit fram en webbutbildning för vittnesstöden, och den an- vänds. har dessutom ett eget utbildningspaket för vittnesstöden. Punkten 7 – arbetet med att bredda mångfalden bland vittnesstöden Företrädare för har framhållit att det inte är realistiskt att ha en jämn åldersfördelning bland vittnesstöden; eftersom arbetet utförs ideellt är det framför allt pensionärer och studenter som har tid och möjlighet att vara vittnesstöd. Enligt företrädare för har BrOM och DV dock inte vidtagit några åtgärder för att bredda mångfalden. Enligt företrädare för BrOM är den framtagna webbutbildningen ut- formad på så sätt att den riktar sig mot olika typer av personer, dvs. ”alla kan känna igen sig” i utbildningen. BrOM har även vid de årliga konferenserna för landets vittnesstödssamordnare återkommande haft utbildning om hur rekryteringen av vittnesstöden kan breddas. Punkten 8 – informationsinsatser om vittnesstödsverksamheten DV avsåg att genomföra en riksomfattande kampanj om vittnesstöd. Eftersom några medel inte skjutits till projektet har det inte blivit av. Vittnesstödsverksamheten fungerar i huvudsak väl Bedömning: Vittnesstödsverksamheten fungerar i huvudsak väl. Vi ser därför inget behov av genomgripande förändringar av verk- samheten. I vissa avseenden, bl.a. när det gäller samarbetet mellan vissa domstolar och brottsofferjourer, kan verksamheten dock förbättras. Det är viktigt att samtliga inblandade aktörer – dom- stolarna, brottsofferjourerna, BrOM och DV – aktivt och konti- nuerligt arbetar för att vittnesstödsverksamheten fungerar på ett ändamålsenligt sätt. En åtgärd som bör övervägas är att DV, efter att en ny domstolschef har tillträtt, ger honom eller henne särskild information om vittnesstödsverksamheten. Stöd till och skydd av vittnen Vissa av förslagen utredning har helt eller delvis genom- förts. BrOM har bl.a. tagit fram en webbaserad grundutbildning för vittnesstöden, och den används. Att därutöver har ett eget ut- bildningspaket är positivt. Informationen om vittnesstödsverksam- heten har också förbättrats. finns standardiserad informa- tion om vittnesstöd på domstolarnas kallelser. Informationen om vittnesstöd på hemsidan har också blivit tydligare. Vissa av förslagen i rapporten avser åtgärder som kräver ett lång- siktigt och, framför allt, kontinuerligt arbete. Det handlar bl.a. om att bibehålla eller förbättra samarbetet mellan domstolarna och vitt- nesstöden. Vi ser därför positivt på att flera domstolar och lokala brottsofferjourer har regelbundna möten och att vissa träffar lokala samarbetsöverenskommelser. Av vad som framkommit kan dock den slutsatsen dras att samarbetet mellan vissa domstolar och brotts- offerjourer skulle kunna förbättras.