sou · H9B310 · 2022-01-01 00:00:00 — Debt Office will obtain information from Kammarkollegiet and make an ongoing assessment as to whether the securities are acceptable and, where this is not the case, require the operator to provide evidence of amended or additional securities. If there has been an accident, the Debt Office will call on securities other than third party insurance to the extent necessary in view of the expected injury or loss. Allocation of funds to be guaranteed under the conventions There are no rules in the LRO on the prioritisation of different cate- gories of injured parties or injury/loss. However, there is a provision on proportioning: If the funds to be guaranteed by means of finan- cial securities and public money are not expected to be sufficient for all injured parties, they must be allocated on a proportionate basis, so that the ratio between the claim of each injured party and the com- pensation paid is the same for all injured parties. The Inquiry has needed to form an opinion on –who is to determine the issue of proportioning –whether there should be rules about prioritising different types of compensable injury/loss –whether emergency payments close in time to the accident need to be regulated. The Inquiry’s conclusions There should be no prioritising of different types of injury or loss, but priority should be given to claims submitted within three years of an accident. Proportioning should therefore only cover injury or loss expected to be reported within three years. An agency should be able to receive compensation for radio- logical damage in the form of costs for action the agency is obliged to take (see below). However, claims for compensation for such in- jury or loss should not be prioritised even if they are submitted within three years of an accident. Neither should such claims be considered in the context of proportioning. They should be paid after all other types of claim. If an accident has taken place, Kammarkollegiet should make any decision on proportioning as required by issuing regulations to im- plement proportioning and determine its scope. Compensation that needs to be paid urgently so as to limit the extent of damage can be exempted from the application of the regulations. The regulations can be amended as appropriate. Loss adjustment following an accident The LRO does not stipulate who should examine claims and pay out compensation for injury or loss. A given starting point, therefore, is that it should be the operator or, where the security provided is third party insurance, the insurer. If there is an accident, it should be possible for compensation to be paid for more than thirty years, using funds from various sources: third party insurance, one or more other private securities, State guar- antee, public funds from the Swedish government, public funds from all signatories to the conventions or the operator’s own assets. The third party insurer may not be able or willing to provide loss adjust- ment using funds other than from its own insurance. The operator may go bankrupt as a result of the accident. The loss adjustment pro- cess therefore needs to be officially controlled. The Inquiry has had to form an opinion on –who should have overall responsibility for loss adjustment in the event of a radiological accident –whether a system should be introduced for out-of-court dispute resolution and, if so, how it should be organised and regulated –how practical issues such as information management and com- munication should be managed and regulated. The Inquiry’s conclusions Where possible, the operator should provide loss adjustment, irre- spective of whether the funds come from securities or from public resources. In practice, loss adjustment will be undertaken by third party insurers or loss adjustment firms engaged by the operator. Loss adjustment from securities will normally be arranged in such a way that securities are not approved unless the operator has satisfactorily provided for loss adjustment (see above). The main task for the pub- lic sector should be to exercise control. However, if the operator is unable to provide loss adjustment, Kammarkollegiet should be able to take over the process. Kammarkollegiet should also exercise other forms of control over loss adjustment following an accident. This includes coordinating in- formation given to the public, informing the Government if it is necessary to call on the compensation funds to be provided jointly by the signatories to the conventions, issuing regulations on propor- tioning and checking that loss adjustment is undertaken satisfactorily. A loss adjustment board should be established. Claimants should be able to request that their claims are assessed by the board, which will issue advisory statements. The body dealing with loss adjust- ment should also be able to refer important matters of principle to the board. Kammarkollegiet should undertake administrative and managerial tasks for the board and propose board members, who will be appointed by the Government. All operators should jointly bear the costs of establishing and maintaining the board. Other legislative amendments proposed •Under the LRO, the injured party loses their right to compen- sation if they do not bring proceedings within ten years of the radiological accident, or if the injured party does not give notice of their claim or bring proceedings within three years of the date when they became aware, or should have become aware, of their injury or loss. The three-year period of limitation is removed, in accordance with corresponding changes implemented in the In- surance Contracts Act (2005:104), the Motor Traffic Damage Act (1975:1410) and the Patient (1996:799). •Under Supreme Court case law, damages in the form of costs for a task that an agency is required to perform is compensable only on a specific legal basis. This specific basis is being introduced into the LRO, with the result that agencies can be compensated for certain costs in relation to preventive measures and environ- mental restoration. •The LRO sets out only two levels of amounts to be covered by securities, but for facilities other than operational nuclear power plants and for transport, the Government can agree amounts that are lower than stipulated in law in individual cases. Authorisation for the Government or the agency determined by the Govern- ment to issue regulations on any such lower amounts is being introduced. The Swedish Radiation Safety Authority is to be able to issue both regulations and decisions in individual cases in matters relating to transport. •A new transitional rule is being introduced into the LRO to apply to certain cases allowing amounts to be covered by securities to be determined under the terms of older legislation while a decision is awaited under the LRO. •The Debt Office is to be designated the super- visory authority under the LRO and the ordinance. The supervi- sory authority is to be given powers to impose penalties and to take action at the expense of a party whose responsibility it is to take the action but who has not complied with the administrative order requiring it. •It should be possible to revoke a permit to operate a nuclear facil- ity if the obligation to provide security under the LRO is substan- tially disregarded. 1.1Förslag till lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs att 15 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verk- samhet ska ha följande lydelse. Ett tillstånd att bedriva kärnteknisk verksamhet kan återkallas av den som har meddelat tillståndet om 1.villkor eller föreskrifter som uppställts med stöd av 8 eller 9 § inågot väsentligt avseende inte iakttas, 2.vad som föreskrivs i 11 eller 12 § inte iakttas och det föreligger synnerliga skäl från säkerhetssynpunkt, 3. det i annat fall föreligger 3. det i annat fall föreligger synnerliga skäl från säkerhets- synnerliga skäl från säkerhets- 4. de skyldigheter som avses i 4. de skyldigheter som avses i 13 § i väsentlig mån åsidosätts. 13 § i väsentlig mån åsidosätts, 5. de skyldigheter som avses i 30–32 §§ lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid en radio- logisk olycka i väsentlig mån åsido- Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1.2Förslag till lag om ändring i försäkringsavtalslagen (2005:104) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 § försäkringsavtalslagen (2005:104) ska ha följande lydelse. Denna lag tillämpas inte på trafikförsäkringar eller patientförsäk- ringar till den del sådana försäkringar regleras av trafikskadelagen (1975:1410) respektive patientskadelagen (1996:799). Lagen tillämpas inte heller på ansvarsförsäkringar avseende radio- logiska skador till den del sådana försäkringar regleras av lagen (2010:950) om ansvar och ersätt- ning vid radiologiska olyckor. Lagen gäller inte för återförsäkring. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1.3Förslag till lag om ändring i lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor dels att 3, 7, 15, 30, 31, 37, 39, 42, 43, 48, 49, 51, 54, 56 och 57 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 50 a §, och en ny övergångs- bestämmelse, av följande lydelse. Med kärnavfall avses i denna lag 1.använt kärnbränsle som har placerats i slutförvar, 2. ett radioaktivt ämne som har 2. ett radioaktivt ämne som har bildats i en kärnteknisk anlägg- bildats i en kärnteknisk anlägg- ning och inte har framställts eller ning, med undantag för radioiso- tagits ur anläggningen för att an- toper utanför en sådan anläggning vändas i undervisnings- eller forsk- vilka används eller har färdigställts för användning i undervisnings- eller forskningssyfte eller för me- eller kommersiella ändamål, dicinska, jordbrukstekniska, in- dustriella eller kommersiella ända- 3.material eller annat som har blivit radioaktivt förorenat i en kärnteknisk anläggning och inte längre ska användas i en sådan anläggning, och 4.radioaktiva delar av en kärnteknisk anläggning som avvecklas. Med radiologisk skada avses i denna lag en skada som har orsakats av eller uppkommit till följd av en radiologisk olycka och är 1.en personskada eller sakskada, 2.en ekonomisk förlust som är en direkt följd av en personskada eller sakskada, 3. en inkomstförlust som inte 2. en förlust av inkomst från ett omfattas av 1 eller 2 men till följd direkt till miljön knutet ekono- av en betydande försämring av miskt intresse, om förlusten beror miljön har orsakats av en skada på på att miljön i betydande mån för- ett ekonomiskt intresse som är sämrats och förlusten inte omfattas direkt knutet till miljön, och av 1, och 4. en kostnad för att återställa 3. en kostnad, som inte omfat- miljön eller kompensera för förlo- tas av 1, för rimliga åtgärder som rade miljövärden, om det är en syftar till att återställa eller kom- miljöskada som inte är obetydlig pensera skadad miljö, under förut- och den eller de åtgärder som kost- sättning att skadorna på miljön naden avser har godkänts som rim- inte är obetydliga och att åtgär- liga av den myndighet som reger- derna har godkänts av den myn- dighet som regeringen bestäm- Med radiologisk skada avses Med radiologisk skada avses också en kostnad för att, efter en radiologisk olycka eller vid en all- – en kostnad för att, efter en varlig och överhängande fara för radiologisk olycka eller vid en en sådan olycka, vidta rimliga åt- allvarlig och överhängande fara gärder för att förebygga en skada för en sådan olycka, vidta rimliga som avses i första stycket 1, 2, 3 åtgärder för att förebygga en eller 4 och en skada till följd av skada som avses i första stycket 1, sådana förebyggande åtgärder. 2 eller 3 och – en skada till följd av sådana Om det inträffar en radio- Om det inträffar en radio- logisk olycka i en kärnteknisk an- logisk olycka i en kärnteknisk an- läggning eller med kärnämne eller läggning eller med kärnämne eller kärnavfall från en sådan anlägg- kärnavfall från en sådan anlägg- ning, ska anläggningshavaren er- ning, ska anläggningshavaren er- sätta de radiologiska skador som sätta de radiologiska skador som sådana radiologiska skador som utgörs av en myndighets kostnader för åtgärder som myndigheten är skyldig att utföra. Regeringen eller den myn- dighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter och i det en- skilda fallet besluta om1. lägre belopp än det som anges i 30 § 1, dock lägst för varje radiologisk olycka, om det är lämpligt med hänsyn till slaget av anläggning och den sannolika omfattningen av en radiologisk olycka,2. lägre belopp än de som anges i 30 § beträffande transporter av kärnämne eller kärnavfall, dock lägst för varje29 Första stycket gäller inte 1.skador på den kärntekniska anläggningen, en närbelägen kärn- teknisk anläggning eller en kärnteknisk anläggning som uppförs i närheten, 2.skador på annan egendom som finns inom anläggningsområdet för en anläggning som avses i 1 och som används eller avses att användas i anslutning till anläggningen, eller 3.om annat följer av 16–25 §§. En innehavare av en svensk anläggning ska ha en ansvarsförsäk- ring eller se till att annan ekonomisk säkerhet ställs som täcker ersättningsansvaret enligt denna lag upp till ett belopp som 1. motsvarar eller 2. om anläggningen är en kärn- 2. motsvarar 1 200 miljoner kraftsreaktor i drift för att utvinna euro, om anläggningen är en kärn- kärnenergi, motsvarar 1 200 mil- kraftsreaktor och bestrålat kärn- bränsle förvaras inom anlägg- Regeringen får i det enskilda fallet besluta att en säkerhet som avses i 30 § inte behöver täcka 1. mer än för varje radiologisk olycka, om beslutet inte gäller en kärnkrafts- reaktor i drift för att utvinna kärn- energi och begränsningen är lämp- lig med hänsyn till slaget av anlägg- ning och den sannolika omfatt- ningen av en radiologisk olycka, eller 2. mer än för varje radiologisk olycka, om be- slutet gäller en transport av kärn- ämne eller kärnavfall och begräns- ningen är lämplig med hänsyn till ämnenas eller avfallets karaktär och de risker som transporten innebär. radiologisk olycka, om det är lämp- ligt med hänsyn till ämnenas eller avfallets karaktär och de risker som transporten innebär. Om ett ersättningsansvar enligt denna lag säkerställs med såväl en eller flera ansvarsförsäkringar som andra ekonomiska säkerheter, ska de andra säkerheterna användas för att fullgöra ersättningsansvaret endast i den mån ansvarsförsäk- ringarna inte räcker för att betala full ersättning. Regeringen får i fråga om an- Regeringen eller den myndig- svaret vid radiologiska olyckor het regeringen bestämmer får ställa göra ekonomiska åtaganden för garantier och göra andra liknande Det ska göras genom att stat- ekonomiska åtaganden för staten i liga garantier i form av återförsäk- fråga om ansvaret vid radiologiska ringsåtaganden ställs ut. För statens åtaganden ska an- I 6 kap. 4 § budgetlagen läggningshavare betala en avgift för (2011:203) finns bestämmelser om den ekonomiska risk som staten avgifter för statens åtaganden enligt bär för kostnader som kan upp- komma i händelse av radiologiska Regeringen får meddela före- skrifter om avgiftens storlek och Staten ska betala ersättning till en skadelidande som har rätt till ersättning enligt denna lag, om den skadelidande visar att ersättningen inte kan fås från den ansvarige anläggningshavarens säkerhet. Statens sammanlagda ersätt- ningsansvar enligt första stycket är för varje radiologisk olycka begränsat till plus ränta. Ansvaret gäller upp till detta belopp även om den ansva- rige anläggningshavarens ansvar är begränsat enligt 30 § 1 eller 31 §. Om en skadelidande som har Om en skadelidande som har rätt till ersättning enligt denna rätt till ersättning enligt denna lag inte får skadan fullt ersatt från lag inte får skadan fullt ersatt från enligt 30–32 §§ enligt 30–32 §§ eller från staten enligt 42 §, ska eller från staten enligt 42 §, ska staten med bidrag från andra staten med bidrag från andra tillhandahålla de ytterligare medel som behövs för att ersätta skadan. som behövs för att ersätta skadan. Det sammanlagda ersättningsansvar som staten har tillsammans med andra stater enligt första stycket är för varje radiologisk olycka begränsat till plus ränta. Om de medel som ska använ- Om de medel som enligt 30– das för betalning av ersättning 32, 42 och 43 §§ ska vara tillgäng- enligt denna lag inte räcker till full ersättning åt alla skadeli- dande, ska betalningen fördelas proportionellt så att förhållandet mellan varje skadelidandes ford- ran och den ersättning som betalas är detsamma för alla skadelidande. liga för betalning av ersättning enligt denna lag inte räcker till full ersättning åt alla skadeli- dande, ska medlen i första hand användas för att ersätta skador som anmäls efter olyckan. Om medlen inte räcker till full ersättning för alla skador som ska ersättas enligt första stycket, ska medlen fördelas proportionellt på dessa skador så att förhållandet mellan fordringen och ersättningen är detsamma för alla skadelidande. Så länge det efter en olycka kan befaras att medlen inte kommer att räcka, ska skador ersättas endast genom delbetalningar. I andra hand ska ersättning betalas för senare anmälda skador i den ordning de anmäls. Det förut- sätter att full ersättning först har betalats för alla skador som ska er- sättas i första hand eller medel har reserverats för sådan ersättning. Om det efter en radiologisk olycka kan befaras att de medel som ska användas för att betala ersätt- ning enligt denna lag inte kommer att räcka till full ersättning åt alla skadelidande, ska ersättningen be- talas ut i delbetalningar som för- delas proportionellt på det sätt som anges i 48 §. Den ersättningsansvarige får med stöd av första stycket inte dröja med en betalning längre än vad som är skäligt med hänsyn till olyckans omfattning och omstän- digheterna i övrigt. Regeringen får meddela ytter- ligare föreskrifter om skaderegle- ringen. Sådana föreskrifter får avse –skyldighet för anläggnings- havare att lämna uppgifter till myndigheter, –rätt för en myndighet att med- dela förelägganden som får förenas med vite, –rätt för en myndighet att be- sluta om skaderegleringsåtgärder i anläggningshavarens ställe, och –avgifter som anläggningshavaren ska betala. Rätten till ersättning enligt Rätten till ersättning enligt denna lag går förlorad om den denna lag går förlorad om den skadelidande inte anmäler sitt an- skadelidande inte väcker talan mot språk hos eller väcker talan mot den som är ersättningsansvarig den som är ersättningsansvarig efter det att den skade- radiologiska olyckan, om ansprå- lidande fått kännedom om eller ket avser en personskada, rimligen borde ha fått kännedom – efter olyckan, om om skadan och vem som är ansva- anspråket avser en annan skada. rig för den. En talan om ersättning ska väckas senast efter den radiologiska olyckan, om ansprå- ket avser en annan skada än per- sonskada, eller senast trettio år efter olyckan, om anspråket avser Tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs ska utövas av den eller de myndig- heter som regeringen bestäm- mer. En tillsynsmyndighet får i detta syfte meddela förelägganden, som får förenas med vite. Tillsyns- myndigheten får även vidta en åt- gärd på bekostnad av den som ärEn anläggningshavare som en- ligt denna lag har betalat ersätt- ning för en radiologisk skada har rätt att i sin tur kräva ersättning endast från1. en fysisk person som upp- såtligen har orsakat skadan,2. den som i ett skriftligt avtal med den ansvarige anläggnings- havaren har åtagit sig att ersätta skadan, eller3. en annan anläggningshavare, i den utsträckning som följer av 41 § tredje stycket.Om staten har betalat ersätt- ning enligt 42 §, får staten i sin tur kräva ersättning endast från den som kan krävas enligt första styck- et 1 eller 2 samt från den ansvarige anläggningshavaren.Om staten tillsammans med andra stater har tillhandahållit er- sättning enligt 43 § föreligger rätt till återkrav endast enligt första stycket 1 och 2. Den som enligt denna lag har betalat ersättning eller bidragit till en ersättning för en radiologisk skada har rätt att i sin tur kräva ersättning endast från 1.den ansvarige anläggnings- havaren, 2.en fysisk person som upp- såtligen har orsakat skadan, 3.den som i ett skriftligt avtal med den ansvarige anläggnings- havaren har åtagit sig att ersätta skadan, eller 4.en annan anläggningshavare, iden utsträckning som följer av 41 § tredje stycket Tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs ska utövas av den myndighet som regeringen bestämmer. skyldig att vidta åtgärden, men inte har följt ett föreläggande därom. Den som uppsåtligen eller av Till böter eller fängelse i högst oaktsamhet åsidosätter sin skyl- döms den som upp- dighet enligt denna lag att ha en såtligen eller av oaktsamhet ansvarsförsäkring eller annan eko- nomisk säkerhet upp till den nivå enligt denna lag att ha en ansvars- som följer av 30 eller 31 §, döms försäkring eller annan ekonomisk till böter eller fängelse i högst sex säkerhet upp till den nivå som följer av 30 eller 31 § eller 2. genom att uppgifter om förhållanden av bety- delse eller genom att förtiga sådana uppgifter bryter mot en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av 50 a §. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Genom lagen upphävs atomansvarighetslagen (1968:45). 2.Äldre föreskrifter gäller i fråga om radiologiska olyckor som inträffat före ikraftträdandet. 3.Trots det som föreskrivs i 2 ska en ansökan om verkställighet som gjorts till före även i fortsätt- ningen handläggas där. Vid handläggningen i tillämpas bestämmelserna i om överklagande av en tingsrätts beslut. En ansökan får inte bifallas utan att motparten har fått tillfälle att yttra sig över ansökan. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till . Vid handläggningen i till- lämpas bestämmelserna i om överklagande av en hovrätts beslut. Det belopp som ska täckas av ekonomisk säkerhet bestäms, för sådana anläggningar och trans- porter som avses i 31 §, av äldre rätt fram till dess att en ansökan om lägre belopp än som följer av 30 § eller anslutande föreskrifter har prövats, om en sådan ansökan har gjorts senast efter denna lags ikraftträdande. Det be- lopp som ska täckas av ekonomisk säkerhet får dock inte understiga de minimibelopp som anges i 31 §. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1.4Förslag till förordning om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna förordning är meddelad med stöd av –14 § lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 2 §, –7 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 4 §, –13 och 31 §§ lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 5 §, –24 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 6 §, –40 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 7 §, –38 och 39 §§ lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 8 och 9 §§, –36 och 56 §§ lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 10–12§§, –34 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 12 §, –37 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 15 §, –50 a § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor ifråga om 10–21 och 23 §§, –56 § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor i fråga om 24 och 25 §§, –56 a § lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor ifråga om 26 och 27 §§, –8 kap. 11 § regeringsformen i fråga om 5, 7 och 18 §§ och –8 kap. 7 § regeringsformen i fråga om övriga bestämmelser. 2 § Vid tillämpning av lagen (2010:950) om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor och denna förordning ska lik- ställas med en konventionsstat.