sou · H9B332 · 2022-01-01 00:00:00 — som redovisats i kapitel 7, med att bevara uttryck för det offentliga samtalet och tillgodose rätten att ta del av och skapa kunskap, åsikter och andra uttryck. Pliktmaterialet är en del av kulturarvet och ska tillhandahållas för forskning och annan användning. Till- handahållandet är således ett bärande skäl till att pliktmaterial ska samlas in och berörs i pliktmateriallagens inledande bestämmelse för att klargöra pliktmaterialets betydelse. Bestämmelsen reglerar emeller- tid inte i vilka fall och under vilka villkor pliktmaterial får, bör eller ska tillhandahållas. Tillgång till insamlat pliktmaterial är dock inte en tillräcklig förutsättning för tillhandahållande. Möjligheten att ge åt- komst till ett visst pliktmaterial är i stället relativ i förhållande till eventuella hindrande omständigheter. Pliktmaterialet får endast till- handahållas i den utsträckning det är möjligt enligt annan lagstiftning. Pliktmaterial samlas alltså in för att bevaras och tillhandahållas. Det är huvudregeln. I en situation där det digitala materialet och tekniken utvecklas är det lätt att tro att insamlat pliktmaterial kan tillhandahållas utan egentliga begränsningar. Så är emellertid inte fallet. Även om det numera, som vi konstaterat i avsnitt 10.4.1, finns tekniska förutsättningar för att relativt enkelt framställa kopior med digital teknik och verktyg som gör att pliktmaterialet kan tillhanda- hållas obegränsat är ett sådant tillhandahållande oftast inte tillåtet. Att de tekniska förutsättningar för tillhandahållande finns innebär inte att pliktmaterialet får göras åtkomligt på alla de sätt och i den utsträckning som är tekniskt möjlig eftersom pliktmaterialet endast får användas på sätt som inte hindras av annan lagstiftning eller andra skäl. Även framställandet av kopior begränsas av annan lag. Till- handahållandet måste därför begränsas så att det sker inom ramen för dataskyddsregleringen och upphovsrätten. För allt pliktmaterial, oavsett förekomst av personuppgifter eller upphovsrättsligt skydd, kan tillhandahållandet vidare behöva begränsas av aktsamhetsskäl. Det innebär att tillhandahållandet påverkas av bestämmelser såväl i det regelverk vi föreslår som i URL. I nuvarande lagstiftning är tillhandahållandet endast delvis regle- rat. Varken e-pliktlagen eller e-pliktförordningen innehåller regler om tillhandahållande av det insamlade materialet. För e-pliktmaterialet är således endast insamling och bevarande reglerat. För pliktexemplar som samlats in med stöd av pliktexemplarslagen finns regler om till- handahållande i pliktexemplarsförordningen. hållande i pliktexemplarsförordningen är kopplade till den detaljerade beskrivningen av olika materialtyper i pliktexemplarslagen. Vårt förslag till pliktmateriallag är så långt möjligt oberoende av vilka olika former pliktmaterialet har. Vårt förslag till pliktmaterial- förordning anger som en följd av detta inte närmare hur plikt- materialet får tillhandahållas. Ramen för tillhandahållandet sätts genom att pliktmaterialet ska tillhandahållas i den utsträckning det är förenligt med upphovsrätten och regleringen angående skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter.1 Tillhandahållandet ska få inskränkas om det är motiverat av hänsyn till möjligheten att bevara materialet eller av något annat särskilt skäl. Reglerna för tillhandahållande ska vara desamma för KB som för . Myndigheterna beslutar var för sig om hur det pliktmaterialet de bevarar ska tillhandahållas. Bestämmelsen om att får tillhandahålla det pliktmaterial som lämnas till först efter att ha hört KB tas alltså bort.2 Bestämmel- sens närmare innebörd framgår inte av förarbetena till pliktexem- plarslagen. Att bestämmelsen tas bort innebär inte att tillhanda- hållandet ska ske utan dialog mellan KB och . Tvärtom innebär kravet på bevarande av pliktmaterialet att en dialog förs kontinuerligt på så sätt att biblioteken håller varandra upp- daterade i frågor av betydelse för bevarande och tillhandahållande. Det finns t.ex. skäl till restriktivitet i tillhandahållandet av ett plikt- exemplar om det andra exemplaret är i dåligt skick eller av någon anledning inte finns kvar i samlingarna. KB och ska också få besluta att pliktmaterial som förvaras hos den egna myndigheten ska tillhandahållas hos en annan myndighet eller ett annat organ samt de villkor som ska gälla för det aktuella tillhandahållandet. Sådana beslut kan t.ex. avse fjärr- lån av skrifter. De villkor som sätts upp får inte stå i strid med upp- hovsrätten eller dataskyddsregleringen. Villkoren ska utformas med hänsyn till aktsamhetskravet. Bestämmelserna i förordningen ska omfatta allt pliktmaterial, dvs. både det material som samlas in efter att förordningen har trätt i kraft och det pliktmaterial som redan finns i KB:s och Lunds 1Det kan förekomma att annan lagstiftning såväl utökar som begränsar möjligheterna att till- handahålla materialet utöver det vi behandlar här. Som exempel kan nämnas lagen (2018:1937) om tillgänglighet till digital offentlig service om tillgänglighet avseende myndigheternas webb- platser och mobila applikationer. 25 § pliktexemplarsförordningen. Den nu gällande pliktexemplarsförordningen ska dock även fortsättningsvis tillämpas beträffande pliktexemplar som lämnats till , , , och enligt pliktexemplarslagen (se vidare avsnitt 17.2). Vårt förslag är utformat så att aktsamhetskravet utgår från kravet på att pliktmaterial ska bevaras. Detta utvecklas i avsnitt 16.2. Utred- ningens uppdrag är, som nämnts i avsnitt 2.4.1, avgränsat i förhållande till upphovsrätten. I författningsförslagen nämns upphovsrätten där- för endast upplysningsvis. I avsnitt 16.3 berörs hur vi uppfattar att det upphovsrättsliga regelverket påverkar och begränsar tillhandahållan- det av upphovsrättsligt skyddat pliktmaterial. Slutligen, i avsnitt 16.4, behandlas hur förslaget till dataskyddsbestämmelser, så som det redo- visats i kapitel 14, påverkar tillhandahållandet. 16.2Tillhandahållandet kan behöva begränsas för att bevara pliktmaterialet Det pliktmaterial som samlas in ska bevaras. Möjligheten till en sam- tida och framtida användning är en förutsättning som bidrar till att motivera pliktinsamlingen. Det finns dock en motsättning mellan att bevara och att tillhandahålla materialet. Vissa pliktexemplar är av sådan kvalitet att varje tillhandahållande medför ett slitage. Ska sådant pliktmaterial säkras för framtiden finns det därför skäl att begränsa användandet. kan konstateras att pliktmaterialet saknar relevans om det inte tillhandahålls. Det innebär att bevaran- det och tillhandahållandet behöver vägas mot varandra. I våra förslag överlämnas dessa avvägningar till de pliktmottagande biblioteken. Förordningen ska således inte reglera i vilken utsträckning exemplaren får tillhandahållas. Reservexemplaret av skrifter kan t.ex. tillhandahållas för fjärrlån till andra bibliotek i den mån Lunds uni- versitet anser det lämpligt med hänsyn till pliktexemplarets beskaffen- het. Att avvägningen mellan bevarande och tillhandahållande över- lämnas till KB och är givet. Endast de kan avgöra vilka risker ett visst tillhandahållande innebär och vilka skydds- åtgärder som är rimliga för att trygga bevarandet av det aktuella pliktmaterialet. Av författningsförslagens utformning framgår dock att bevarandet har försteg framför tillhandahållandet. Pliktmaterialet kan därför behöva tillhandahållas med viss restriktivitet. Skälet till att bevarandet ges försteg är att ett tillhandahållande kan leda till att pliktmaterial förkommer. När det väl skett är exem- plarets uttryck förlorat. Finns materialet däremot kvar så kan det aktuella uttrycket bevaras för framtiden. Är ett pliktexemplar så skört att det inte bedöms lämpligt att tillhandahålla i närtid så är det en situation som kan förändras . Nya omständigheter kan tillkomma som gör det möjligt att tillhandahålla materialet. Hur en sådan utveckling kan te sig och när det kan ske går inte att förutspå, däremot är det uppenbart att förkomna eller kasserade pliktmaterial aldrig kan tillhandahållas. Pliktexemplar av skrifter föreslås bevaras hos KB och (se avsnitt 15.3.1) På motsvarande sätt som i fråga om bevarandet kan det när det kommer till tillhandahållandet finnas anledning att de båda myndigheterna för en dialog om skicket på det egna pliktmaterialet. Den myndighet som upptäcker att det egna pliktexemplaret är skört, förkommet eller motsvarande ansvarar där- för för att informera den andra myndigheten om exemplarets status. På så vis får den andra myndigheten kännedom om att det egna plikt- exemplaret kan vara det enda som är läsbart. Det kan leda till andra bedömningar i förhållande till tillhandahållandet än vad som annars gjorts och gör det möjligt att vidta åtgärder som säkerställer att materialet bevaras. Det kan t.ex. handla om att materialet endast till- handahålls i de egna lokalerna. 16.3Upphovsrätten begränsar möjligheten att tillhandahålla pliktmaterial Tillhandahållande av upphovsrättsligt skyddat material förutsätter att det finns en inskränkning i rättigheterna som medger att mate- rialet får tillhandahållas. I förhållande till det upphovsrättsliga regel- verket måste därför den som vill tillhandahålla ett pliktmaterial ha kännedom om att materialet omfattas av upphovsrätt och om det finns tillämpliga inskränkningar som gäller i den aktuella situationen. Eftersom upphovsrätten till stor del bygger på är utrymmet för nationella ändringar begränsat. Som vi konstaterat i kapitel 2 och 9 omfattar inte heller vårt utredningsuppdrag att föreslå ändringar i URL. Vi har därför att förhålla oss till de upphovsrättsliga bestäm- melser som finns . För att pliktmaterial ska kunna tillhanda- hållas i större utsträckning än vad URL medger krävs avtal med upp- hovsmännen eller tecknande av avtalslicenser. Mycket av det material som samlas in med plikt omfattas av upp- hovsrättsligt skydd. URL reglerar de rättigheter en upphovsman har till sina verk och vilka möjligheter denne har att bestämma över användningen av verken, inklusive hur de tillhandahålls för allmän- heten. Upphovsrätten gäller som huvudregel under upphovsman- nens livstid och efter hans eller hennes död (43 § URL). För de äldre delarna av pliktsamlingarna saknar upphovsrätten därmed normalt sett betydelse för tillhandahållandet. Upphovsrätten innebär bl.a. att upphovsmannen ensam har rätt att framställa exemplar av verket och till att göra verket tillgängligt för allmänheten (2 § URL). Exemplarframställning innefattar varje direkt eller indirekt samt tillfällig eller permanent framställning av exemplar av verket, oavsett i vilken form eller med vilken metod den sker och oavsett om den sker helt eller delvis. Ett verk görs, med URL:s terminologi, tillgängligt för allmänheten i följande fall: 1.När verket överförs till allmänheten. Detta sker när verket på tråd- bunden eller trådlös väg görs tillgängligt för allmänheten från en annan plats än den där allmänheten kan ta del av verket. 2.När verket framförs offentligt. Offentligt framförande avser de fall då verket görs tillgängligt för allmänheten med eller utan använd- ning av ett tekniskt hjälpmedel på samma plats som den där all- mänheten kan ta del av verket. Ett framförande är offentligt om möjligheten att närvara i princip står öppen för var och en. Fram- förandet anses som offentligt även om tillträdet till den aktuella platsen är förenat med vissa krav, som t.ex. en betald medlems- avgift eller en formell inbjudan, om kraven kan uppfyllas av var och en som så önskar.3 3.När exemplar av verket visas offentligt. Offentlig visning inne- fattar de fall då ett exemplar av ett verk görs tillgängligt för all- mänheten utan användning av ett tekniskt hjälpmedel på samma plats som den där allmänheten kan ta del av exemplaret. Används ett tekniskt hjälpmedel är det i stället ett offentligt framförande. 4.När exemplar av verket bjuds ut till försäljning, uthyrning eller utlåning eller annars sprids till allmänheten. 2004/05:110, s. 57. Vidare har upphovsmannen rätt att anges när exemplar av hans eller hennes verk framställs eller när verket görs tillgängligt för allmän- heten i den omfattning och på det sätt god sed kräver. Upphovs- mannen har också rätt att motsätta sig att verket ändras, eller görs tillgängligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sam- manhang så att hans eller hennes litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks (3 §). I URL skyddas också vissa upphovsrätten närstående rättigheter (45, 46, 48, 49 och 49 a §§). Till de närstående rättigheterna hör de utövande konstnärernas rätt till sina framföranden, den rätt som framställare av upptagningar av ljud eller av rörliga bilder har till sina upptagningar samt radio- och tv-företagens rätt att förfoga över sina utsändningar. Till de närstående rättigheterna hör också skyddet för databaser och andra sammanställningar samt skyddet för foto- grafiska bilder. Ensamrätten för dessa rättighetshavare motsvarar i stor utsträckning det egentliga upphovsrättsskyddet. Upphovsrätten och de närstående rättigheterna innebär att ingen annan än upphovsmannen (eller dennes rättsinnehavare) får använda verket på angivna sätt utan hans eller hennes samtycke. URL inne- håller emellertid ett flertal bestämmelser som inskränker rättighets- innehavarens ensamrätt. En del av dessa bestämmelser tar sikte på var och ens möjlighet att förfoga över upphovsrättsligt skyddat material; andra bestämmelser gäller endast vissa aktörer som t.ex. arkiv och bib- liotek. I den mån bestämmelserna har betydelse för pliktmottagarnas hantering och tillhandahållande av pliktmaterial behandlas de nedan. Som vi redogjort för i avsnitt 9.5.2 kan vissa arkiv och bibliotek framställa exemplar av upphovsrättsligt skyddade verk med stöd av 16 § URL. Bestämmelsen är tillämplig för såväl KB som Lunds uni- versitet. Enligt bestämmelsen får kopior framställas för bevarande-, kompletterings- eller forskningsändamål, för att tillgodose låntagares önskemål om enskilda artiklar eller korta avsnitt eller om material som av säkerhetsskäl inte bör lämnas ut i original eller för användning i läsapparater. Rätten gäller mångfaldigande av alla typer av verk utom datorprogram. Kopiering får ske med valfri teknik och såväl analoga som digitala kopior av verk kan framställas.4 Som framgått av avsnitt 9.5.2 finns det skäl att utgå från att implementeringen av DSM- direktivet kommer innebära att 16 § URL utvidgas till att även om- fatta exemplarframställan av datorprogram för bevarandeändamål.5 Bestämmelsen i 16 § andra stycket URL reglerar i vilken utsträck- ning de framställda kopiorna får spridas vidare. Exemplar som fram- ställs på papper med stöd av första stycket 2 får spridas till låntagare. Kopior i andra format får endast spridas med upphovsmannens sam- tycke eller med stöd av en gällande avtalslicens (42 d § URL). Bestämmelserna i 16 § URL är tillämpliga även på utövande konst- närers, framställares av fonogram och av inspelningar av rörliga bilder, radio- och tv-företags, katalogframställares och fotografers rättig- heter (se 45, 46, 48, 49 och 49 a §§ URL). Bestämmelsen i 16 § URL gör det alltså möjligt för pliktmot- tagande bibliotek att under de förutsättningar som anges i bestäm- melsen framställa kopior av upphovsrättsligt skyddat material som samlats in med plikt. Biblioteken kan t.ex. digitalisera pliktmaterial eller framställa nya fysiska kopior av pliktmaterial om syftet är att materialet ska kunna bevaras över tid.6 Kopior av pliktmaterial som omfattas av upphovsrätt får inte framställas i andra fall än de som anges i bestämmelsen såvida det inte sker med stöd av avtal med upp- hovsmannen eller med stöd av en gällande avtalslicens. Kopior av datorprogram får, som framgått ovan, enligt 16 § URL:s nuvarande lydelse inte framställas. Bestämmelsen i 16 § URL reglerar endast i vilken utsträckning kopior får framställas och hur sådana kopior får hanteras. Bestäm- melsen har däremot inte bäring på hur pliktexemplaren som sådana får tillhandahållas. Detta regleras istället av 19–21 §§ URL. Dessa bestäm- melser behandlas nedan. I 16 a § URL finns särskilda bestämmelser för när bl.a. bibliotek får framställa exemplar av verk vars rättighetshavare inte kan identi- fieras eller spåras, s.k. föräldralösa verk.7 I 17 a § URL finns bestäm- melser om framställning av exemplar till förmån för personer med syn- eller annan läsnedsättning. Det kan erinras om att arkiv och bibliotek också kan framställa exemplar för låntagares 2004/05:110, s. 162 ff. och prop. 2016/17:119, s. 28. 5Jfr artikel 6 DSM-direktivet. 2004/05:110, s. 166. 7Bestämmelserna i 16 b–d §§ URL reglerar hur ett föräldralöst verk identifieras och hur det i övrigt får användas. räkning med stöd av 12 § URL. Vid sådan kopiering är beställaren att anse som framställare och ansvarig för att kopieringen är tillåten.8 Den situationen behandlas därför inte vidare här. Kopior kan fram- ställas fritt av sådant material som inte omfattas av upphovsrätt. 16.3.2Möjligheten att låna ut pliktmaterial Bestämmelsen i 19 § URL ger uttryck för den s.k. konsumtions- principen. När ett exemplar av ett verk med upphovsmannens sam- tycke har överlåtits inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) får exemplaret spridas vidare. Detta innebär att spridnings- rätten vad gäller det enskilda exemplaret är förbrukad i och med den överlåtelse som skett med upphovsmannens samtycke; ensamrätten konsumeras genom överlåtelsen på så sätt att upphovsmannen inte kan hindra fortsatt spridning av exemplaret. Konsumtionsprincipen omfattar numera alla typer av upphovsrättsligt skyddade verk och alla andra prestationer som skyddas av närstående rättigheter.9 Upp- hovsmannen behåller dock ensamrätten till uthyrning och andra lik- nande rättshandlingar. När det gäller datorprogram i maskinläsbar form och filmverk konsumeras inte heller rätten till utlån av exem- plaret. Spridningsrätten konsumeras endast vid överlåtelse av ett fysiskt exemplar.10 Bestämmelsen i 19 § URL möjliggör utlån av pliktmaterial som har samlats in i form av fysiska föremål, såvida pliktmaterialet inte innehåller datorprogram i maskinläsbar form eller filmverk. Rätten till utlån enligt 19 § URL gäller endast de specifika exemplar som har samlats in med plikt och inte sådana kopior som kan ha framställts med stöd av 16 § URL. Bestämmelsen i 19 § URL innebär att det inte finns något upphovsrättsligt hinder mot att låna ut pliktexemplar av skrifter. Detsamma gäller tekniska upptagningar i den mån dessa inte innehåller filmverk eller datorprogram i maskinläsbar form, som t.ex. datorspel.11 2004/05:110, s. 159. 2004/05:110, s. 189. 10Olin, Lag (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, kommentaren till Spridningsrätten omfattar dock även kopior av datorprogram som laddats ned via inter- net, se avgörande i mål C-128/11. 11Jfr NJA 2000 s. 580. När ett verk har utgivits får enligt 20 § URL exemplar som omfattas av utgivningen visas offentligt. Visningsrätten konsumeras alltså, precis som spridningsrätten. Ett verk anses enligt 8 § URL utgivet då exemplar av verket med upphovsmannens samtycke förts i handeln eller annars blivit spridda till allmänheten. Bestämmelsen får till följd att pliktexemplar av utgivna verk får visas offentligt om exemplaret omfattas av utgivningen. Eftersom offentlig visning endast innefattar sådana fall då ett exemplar av ett verk görs tillgängligt för allmänheten utan användning av ett tek- niskt hjälpmedel på samma plats som den där allmänheten kan ta del av exemplaret har bestämmelsen begränsad räckvidd. Det är således själva det fysiska pliktexemplaret som får visas offentligt. En besökare kan t.ex. läsa en tryckt bok eller en tryckt tidning eller studera ett fonograms omslag. Om visningen kräver tekniska hjälpmedel blir det i stället fråga om ett offentligt framförande eller en överföring till allmänheten. Sådana förfoganden omfattas inte av 20 § URL. Inskränkningar i upphovsmannens ensamrätt till offentliga fram- föranden regleras i 21 § URL. Var och en får enligt första stycket, med undantag för filmverk och sceniska verk, framföra offentlig- gjorda verk vid 1.tillfällen där framförandet av sådana verk inte är det huvudsakliga, tillträdet är avgiftsfritt och anordnandet sker utan förvärvssyfte, samt 2.undervisning eller gudstjänst. Enligt 21 § andra stycket URL får samt statliga och kom- munala myndigheter i fall som avses i första stycket 1 även framföra offentliggjorda filmverk och sceniska verk. Verken får framföras endast genom en uppkoppling till ett externt nätverk som tillhanda- hålls i syfte att tillgodose ett allmänt informationsintresse och, beträffande arkiv och bibliotek som avses i 16 § första stycket URL, genom ett tekniskt hjälpmedel avsett för enstaka besökare i syfte att tillgängliggöra verk som ingår i de egna samlingarna. Framförandet får endast ske i eller myndighetens egna lokaler. För att bestämmelsen ska vara tillämplig krävs att verket är offent- liggjort. Ett verk anses offentliggjort när det gjorts tillgängligt för all- mänheten med upphovsmannens samtycke eller med stöd av lag.12 Bestämmelsen i 21 § första stycket 1 URL innebär att verk får framföras offentligt vid olika typer av avgiftsfria arrangemang om framförandet av verket inte är det huvudsakliga. 21 § andra stycket första ledet möjliggör för bibliotek och andra myndigheter att tillhandahålla datorer med internetuppkoppling i sina lokaler, även om de därmed skulle anses framföra filmverk och sceniska verk.13 Bestämmelsen i 21 § andra stycket sista ledet URL gäller sådana arkiv och bibliotek som avses i 16 § första stycket samma lag och infördes . Bestämmelsen motiverades av att den som besöker ett arkiv eller bibliotek i princip borde ha möjlighet att på plats ta del av det material som finns där och att en sådan möjlighet inte förelåg för filmverk och sceniska verk enligt gällande lagstiftning. Det kon- staterades att arkiv och bibliotek förvarar stora mängder filmverk och annat audiovisuellt material. Bl.a. nämns att det i KB:s uppdrag ingår att ta emot, förvara och tillhandahålla pliktexemplar av filmer. Enligt regeringen var det angeläget att allmänheten kan ta del av verken under samma förutsättningar som övrigt material som finns i bibliotekens och arkivens samlingar. Möjligheten att träffa avtal med avtalslicensverkan ansågs inte tillräcklig. För att det inte skulle uppstå någon konkurrens i förhållande till den kommersiella film- marknaden, vare sig när det gäller biografvisning, tv-utsändning, videouthyrning eller försäljning av film, skulle framförandet endast få ske för enstaka besökare. Framförandet kunde då inte anses utgöra det huvudsakliga inslaget i verksamheten. Framförandet skulle vidare endast få ske med hjälp av ett tekniskt hjälpmedel avsett för enstaka personer.14 Typiskt sett omfattas situationer där besökare en och en tar del av material i samlingarna med hjälp av terminaler som är avsedda för enskildas forskning eller studier. Bestämmelsen ger däremot inte bibliotek rätt att t.ex. arrangera en filmvisning för sina besökare. Bestämmelsen omfattar endast sådana verk som finns i 128 § URL och NJA II 1961 s. 94. 13Prop 2004/05:110, s. 394. 14Prop 2012/13:141, s. 43 ff. eller arkivets egna samlingar. Ett arkiv eller bibliotek kan alltså inte låna in ett exemplar av ett sådant verk från någon annan och framföra det med stöd av bestämmelserna.15 Bestämmelsen innebär att pliktmottagande bibliotek kan låta besökare ta del av pliktexemplar t.ex. genom en tv-apparat med till- hörande dvd-spelare, eller via en dator, under förutsättning att endast en eller några få personer tar del av materialet. När det gäller tillhandahållande via dator kan noteras att ett sådant tillhanda- hållande bara kan ske med stöd av bestämmelsen om materialet finns lagrat lokalt på datorn eller på annat sätt i anslutning till den plats där personen kan ta del av det.16