sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Havs- och vattenmyndigheten, om beslutet gäller ett djur eller en växt som lever i hav eller vatten.94 ska, i den omfattning det behövs, utse art- bestämmare för att biträda vid tillämpning av gällande artskyddslag- stiftning. En artbestämmare ska ha mycket goda artkunskaper och får inte ha sådana ekonomiska intressen i handel med, eller förevis- ning eller preparering av djur eller växter, att artbestämmarens objek- tivitet kan ifrågasättas. Innan utser en artbestäm- mare ska verket samråda med , Havs- och vatten- myndigheten och riksmuseet.95 Om artbestämmare utses efter en ansökan, ska besluta i ärendet efter det att en fullständig ansökan kom in till ver- ket. Om det är nödvändigt på grund av utredningen i ärendet, får tiden förlängas. En sådan förlängning får inte göras mer än en gång i ärendet. Förlängningen får inte avse mer än en månad utöver de ur- sprungliga tre månaderna. Sökanden ska informeras om förläng- ningen och skälen för den innan den ursprungliga tidsfristen har gått ut. Bestämmelser om att ett mottagningsbevis ska skickas till sökan- den när en fullständig ansökan har kommit in och om innehållet i ett sådant bevis finns i 8 § lagen (2009:1079) om tjänster på den inre mark- naden.96 ska efter samråd med med- dela närmare föreskrifter för artbestämningen i samband med import och export.97 Bryta mot villkor eller bestämmelse som i det enskilda fallet har beslutats med stöd av artikel 8.3 eller 9.2 jämförd med artikel 11.3 i rådets CITES-förordning 338/97 Av artikel 11.3. följer att varje tillstånd eller intyg som utfärdas av en myndighet i enlighet med rådets CITES- förordning 338/97 kan innehålla villkor och krav som myndigheten föreskriver för att garantera efterlevnaden av förordningens bestäm- 9462 § artskyddsförordningen (2007:845). 9563 § artskyddsförordningen (2007:845). 9663 a § artskyddsförordningen (2007:845). 9764 § artskyddsförordningen (2007:845). Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Av artikel 8.3 följer att undantag från förbuden i enskilda fall kan medges under förutsättning att ett intyg om detta utfärdas av den administrativa myndigheten i den medlemsstat där exemplaren finns om vissa förutsättningar är uppfyllda. 29 kap. 2 b § första stycket 5 a gäller alltså sådana villkor eller krav som har före- skrivits i ett sådant intyg. Av artikel 9.2 följer under vilka förutsätt- ningar ett sådant godkännande kan ges, som måste föregå varje för- flyttning inom gemenskapen av ett levande exemplar av en art som upptagits i bilaga A, från den plats som anges på importtillståndet eller i något intyg som utfärdats i enlighet med denna förordning. Be- stämmelsen avser även sådant godkännande och de villkor eller be- stämmelser som meddelats i ett sådant. Bryta mot ett villkor eller en bestämmelse som i det enskilda fallet har beslutats med stöd av 8 kap. 4 § första stycket 2 och andra stycket Som redogjorts för ovan finns det ett antal situationer där myndig- heter får besluta i det enskilda fallet. Det kan handla om olika undan- tag, dispenser eller tillstånd. 29 kap. 2 b § första stycket 5 b kriminaliserar att bryta mot villkor eller bestämmelser som har be- slutats i sådana fall. Brott som bedöms som grovt rubriceras grovt artskyddsbrott. Upp- räkningen av omständigheter som kan göra brottet grovt är en exem- plifiering och är inte avsedd att vara uttömmande. När det handlar om särskilt hotade arter, till exempel sådana som är upptagna på A-listan till rådets CITES-förordning 338/97, kan det räcka med för- lust av ett enda djur- eller växtexemplar för att skadan ska vara mycket stor. En skyddsvärd art kan vara sådan som varit hotad eller sällsynt eller en art som minskat i antal och vars långsiktiga överlev- nad därför riskeras. Att brottsligheten har karaktären av yrkesmäs- sighet talar för att den bör anses som grov.98 2005/06:182. sanktionssystem, s. 144. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott 14.6.3Försök och förberedelse till grovt artskyddsbrott För försök och förberedelse till grovt artskyddsbrott döms till an- svar enligt 23 kap. . Straffbeläggningen ingår som en del i genomförandet av rådets rambeslut (2008/841/RIF) om kampen mot organiserad brottslighet. Eftersom bland annat grovt miljöbrott, grovt artskyddsbrott och de grova fallen av jaktbrott och jakthäleri inte sällan begås inom ramen för, eller i vart fall inte är främmande för, en kriminell organisation, i den mening detta begrepp har enligt rambeslutet, ansågs det finnas anledning att kriminalisera dessa brott redan på förberedelsestadiet.99 Smugglingslagen100 innehåller bestämmelser om ansvar m.m. för gär- ningar som rör införsel till eller utförsel från landet av varor.101 Vad införsel och utförsel innebär regleras i 2 § första stycket där det an- ges att en vara ska anses ha förts in till eller ut från landet när den har förts över gränsen för svenskt territorium. Viktigt att notera är att endast har begränsade befogenheter mot länder inom EU vilka framgår av lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. För straffansvar enligt smugglingslagen krävs åtminstone grov oaktsamhet.102 Enligt 29 kap. 2 b § räcker oaktsamhet. Enligt 1 § smugglingslagen ska, om det i lag eller annan författning föreskrivits straff för den som bryter mot ett förbud mot eller villkor för att föra in eller ut en vara, i stället bestämmelserna i den författ- ningen gälla om inget annat är föreskrivet. Enligt 29 kap. 11 § andra stycket ska det inte dömas till ansvar enligt balken om det kan dömas till ansvar för gärningen enligt smugglingslagen. Bestämmelserna om förhållandet mellan smugglings- lagen och innebär således att ansvar i första hand ska dömas ut enligt smugglingslagen. I de situationer där det inte går att döma till ansvar enligt smugglingslagen och rekvisiten i är upp- fyllda kan straff dömas ut enligt bestämmelserna i . Genomförande av rådes rambeslut om kampen mot organiserad brottslighet, s. 43 f. 100Lag (2000:1225) om straff för smuggling. 1011 § smugglingslagen. 1023 och 7 § smugglingslagen. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott kan därför aldrig bli fråga om straff enligt både och smugg- lingslagen.103 Behovet av att kunna döma enligt båda lagstiftningarna finns eftersom det finns delar i smugglingslagen som saknas i . Som exempel kan nämnas att grova fall av vissa gärningar inte alltid har en särskild brottsrubricering med en egen straffskala i miljöbal- ken, straffskalorna skiljer sig i vissa fall åt, försöksbrott är krimina- liserat i smugglingslagen. och smugglingslagen komplet- terar varandra.104 Kopplingen mellan och smugglingslagen påverkar också möjligheterna att ta föremål i beslag. Beslag i samband med brott enligt görs med stöd av bestämmelserna i rättegångs- balken. Enligt 27 kap. 1 § kan föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott tas i beslag. Enligt 27 kap. 4 § görs sådana beslag av polis eller åklagare. Om olagligt exemplar påträffas kan beslag således göras med stöd av dessa bestämmelser. I dessa fall ska även 27 kap. 10 § till- lämpas. Det innebär att ett beslagtaget föremål ska tas i förvar av den som verkställt beslaget, det vill säga polisen eller åklagaren. Enligt 22 § smugglingslagen har och samma möjlighet som en polis att ta föremål i beslag i fråga om brott enligt smugglingslagen. Beslagtagen egendom ska som huvudregel förvaras av . Det är således avgörande för och Kust- bevakningens möjlighet att ta föremål i beslag att det finns misstanke om brott enligt smugglingslagen och inte enbart enligt miljöbalken.105 14.6.5Oförtullade levande djur och växter Enligt 19 § artskyddsförordningen ska oförtullade levande djur som omhändertagits, därför att de omfattas av importförbud (och om- fattas av fågeldirektivet, livsmiljödirektivets artikel IV eller är marke- rade med n i artskyddsförordningens bilaga 1) förvaras i en anläggning som är godtagbar från djurskyddssynpunkt och som är utformad och hålls i sådant skick att djuret inte kan rymma. Oförtullade växter som omhändertagits av samma skäl ska förvaras på en plats som är lämplig för växten och som är inrättad så att frö eller sporer inte kan 2018/19:79. Ändamålsenliga sanktioner mot otillåtna avfallstransporter, s. 28. 104Ibid., s. 28. 105Ibid., s. 29. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Det viktiga här är alltså att förhindra spridning. När sådana oförtullade levande djur och växter har omhändertagits, ska utan dröjsmål underrätta , och Havs- och vattenmyndigheten.106 I artskyddsförordningen finns också bestämmelser om vid vilka tullkontor som import, export och reexport får ske samt om till vilket land som återutförsel får ske.107 14.6.6Lag om handel med timmer och trävaror I lag (2014:1009) om handel med timmer och trävaror finns bestäm- melser som kompletterar timmerförordningen och de EU-förord- ningar som antagits med stöd av den. Av lagen följer bland annat vilken kontroll som ska utövas av den behöriga myndigheten och vil- ken rätt denna myndighet har i utövandet av sin kontroll. Utöver vad som följer av timmerförordningen får den behöriga myndigheten meddela de förelägganden och förbud som behövs för att följa bland annat relevanta EU-förordningar. ska på begäran av den behöriga myndigheten lämna den hjälp som behövs för att ut- öva kontrollen eller verkställa ett beslut, om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polismans särskilda befogenheter behöver användas, eller det annars finns synnerliga skäl. Av förordning (2014:1010) om handel med timmer och trävaror följer att ska utföra de uppgifter som en behörig myn- dighet har enligt relevanta EU-förordningar och enligt lagen om handel med timmer och trävaror. får också meddela verkställighetsföreskrifter till EU-förordningarna och till lagen om handel med timmer och trävaror. I lagen om handel med timmer och trävaror finns även ett straff- stadgande som innebär att till böter eller fängelse i högst sex måna- der döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot för- budet att släppa ut timmer från olaglig avverkning eller trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden, om avverkningen skett i strid med bestämmelser i avverkningslandet i fråga om tillstånd eller godkännande, anmälan eller underrättelse till en myndighet eller före- skriven tidsfrist efter sådan anmälan eller underrättelse, villkor i ett 10620 § artskyddsförordningen (2007:845). 10721 och 22 §§ artskyddsförordningen (2007:845). Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott tillstånd eller i ett beslut om godkännande, områdesskydd till skydd för särskilda miljöer eller arter, eller tillstånd eller förbud när det gäller export. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Bestämmelsen är subsidiär till och på så sätt att om gärningen är belagd med samma eller strängare straff en- ligt eller enligt 29 kap. 2 b § , får inte dömas till ansvar enligt bestämmelsen. Timmer och trävaror som varit före- mål för brott eller värdet därav samt utbyte av ett sådant brott ska förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt. 14.6.7Föreskrifter meddelade av myndigheter För tydlighets skull redogörs för de föreskrifter som meddelats av myndigheter beträffande handel. Det bör observeras att kriminaliser- ingen genom blankettstraffbudet i 8 kap. 2 b § endast omfattar före- skrifter meddelade av regeringen, således inte nedanstående. föreskrifter om handel och andra åtgärder med exemplar av vilt levande djur- och växtarter som behöver skydd Med stöd av bland annat 5, 12, 29, 33 och 37 §§ artskyddsförord- ningen (1998:179) har meddelat SJVFS 1999:89 Statens jordbruksverks föreskrifter om handel och andra åtgärder med exemplar av vilt levande djur- och växtarter som behöver skydd; beslutade . Föreskrifterna har ändrats genom SJVFS 2009:71. I föreskrifterna regleras vad som avses med import och export och vid vilka tullkontor som import, export och reexport får ske vid. De reglerar vidare när artbestämning av vilda arter av djur och växter som omfattas av artskyddsförordningen och rådets CITES- förordning 338/97, samt delar och produkter av dessa, ska ske, samt var och av vem det ska utföras och vad den ska omfatta, dels vid import, dels vid export och reexport. I bestämmelserna finns också reg- lerat om vad som ska gälla om beslag för levande djur och växter som beslagtagits vid misstanke om brott mot 29 kap. eller som vid tillämpning av artskyddsförordningen (2007:845) eller rådets CITES-förordning 338/97 beslagtagits enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling, och som inte återutförs, vart dessa ska föras och vilka krav (inklusive krav på skötsel och hållande) som ska ställas på Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott dessa räddningsinstitut (rescue center) eller förvaringsplatser. Vidare regleras avgifter för ansökan om import-, export- och reexporttillstånd (liksom avgift för ansökan om undantag från bestämmelserna) samt att varje ansökan endast får avse en sändning och omfatta högst sju arter. Timtaxa, tillägg för obekväm arbetstid och restidsavgift för art- bestämning vid import, export och reexport debiteras enligt Statens jordbruksverks beslut om avgifter för gränskontroll som meddelats med stöd av Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2007:65) om avgifter vid veterinärt arbete som innebär myndighetsutövning inom ansvarsområde. Om en särskild utredning eller inspektion, förutom artbestämning, behöver göras för att en ansökan ska kunna prövas, ska sökanden betala avgift för utredningen eller inspektionen. Med stöd av bland annat 36 och 54 §§ artskyddsförordningen (2007:845) har meddelat föreskrifter om artskydd NFS 2009:10 som anger vilka uppgifter om arter av vilda djur och växter som verksamhetsutövare för handel, preparering och förevis- ning ska redovisa till . Föreskrifterna anger också vilka institutioner som är undantagna från kravet på verksamhets- tillstånd samt vilka avgifter som ska tas ut för prövning och tillsyn. Den som har tillstånd enligt 46 eller 47 §§ artskyddsförordningen ska sända en kopia till av den förteckning som under föregående kalenderår förts i enlighet med verksamhetstill- ståndet och redovisa bland annat art (svenskt och vetenskapligt namn), ursprung (infångad i naturen eller uppfödd i fångenskap), datum när exemplaret inkom till respektive lämnades ut från verksamheten, namn, adress och telefonnummer avseende leverantör/ säljare/inlämnare och köpare/mottagare enligt villkor i tillståndet, eventuell märkning om arten finns uppräknad i 33 § första stycket jaktförordningen (1987:905), rådets CITES-förordning 338/97 eller bilaga 1 till artskyddsförord- ningen (2007:845). Vissa institutioner är undantagna från kravet på till- stånd för preparering i 35 § artskyddsförordningen och dessa förteck- nas i föreskrifternas bilaga. Institutioner med undantag ska föra en förteckning över de djur, växter och delar av djur eller växter som prepareras och omfattas av tillståndskravet i 35 § artskyddsförord- Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott ningen (2007:845). Institutioner med undantag enligt 5 § artskydds- förordningen ska redovisa de åtgärder som omfattas av förbudet i 25 § artskyddsförordningen (2007:845), men som är undantagna från förbudet enligt 30 § 5 punkten samma förordning, det vill säga han- del som ett naturligt led i prepareringsverksamhet, till . Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter Av föreskrifter (FIFS 2004:36) om fiske i , och följer av 1 kap. 8 § att fisk av viss art som fångas under tid när förbud mot fiske efter arten råder, fångas med redskap eller metod som inte är tillåten för arten, eller inte håller för arten föreskrivet minimimått eller maximimått, genast ska släppas ut i vattnet, vare sig den är levande eller död. Det följer också att sådan fisk inte heller får föras in i landet, landas eller saluhållas här. Det sagda gäller dock inte vid fångster av arter som omfattas av landnings- skyldigheten enligt EU:s förordningar om den gemensamma fiskeri- politiken. Motsvarande föreskrifter (FIFS 2004:37) gäller för fiske i sötvattens- områden, med krav på återutsättning av fisk som fångas när förbud mot fiske efter arten råder (4 §) samt angivande av vilka arter som det är förbjudet att fiska (8 §). Havs- och vattenmyndigheten har också föreskrifter om hanter- ing av signalkräfta (HVMFS 2019:21). 14.7Förslag: Inför förbud mot handel, transport etc. för nationellt fridlysta djurarter Utredningens förslag: Det ska vara förbjudet att utan tillstånd importera, exportera, sälja, köpa, byta, saluföra, transportera, skicka eller förvara exemplar av levande eller döda djur av nationellt fridlysta arter. Förbudet ska gälla djurens alla levnadsstadier, inklusive ägg eller rom, samt döda exemplar, vilket innefattar monterade och skinn- lagda djur samt varje igenkännlig del108 eller produkt av dem. Döda exemplar som lagligen har insamlats innan arten blev fridlyst i ska vara undantagna förbudet mot förvaring. 108Artikel 6 e, (SÖ 1983:30). Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Utredningen föreslår att det ska vara förbjudet att utan tillstånd importera, exportera, sälja, köpa, byta, saluföra, transportera, skicka eller förvara levande eller döda exemplar av nationellt fridlysta djurarter som är fridlysta enligt 6 § artskyddsförordningen, och som framgår av förordningens bilaga 2. Förbudet ska omfatta arternas alla levnads- stadier, inklusive ägg och rom, samt döda exemplar, vilket innefattar monterade och skinnlagda djur samt varje med lätthet igenkännlig del eller produkt av dem. Vi konstaterar att det redan är förbjudet att samla in dessa arter i naturen, men om arterna blivit illegalt insamlade finns det inga förbud mot fortsatt hantering som exempelvis handel, byte, transport eller förvaring. Vi bedömer att detta är en brist i regelverket som bör åtgärdas, så att all hantering av arterna ska vara förbjuden, förutom inom ramen för de generella undantag som framgår av art- skyddsförordningen samt i de fall har medgett dispens. Utredningen är införstådd med att samma arter kan förekomma i andra EU-länder, där de eventuellt är lagliga att insamla. Eftersom det är svårt att skilja exemplar med olika ursprung från varandra, kan kommersiell efterfrågan på exemplar, svenska eller från andra länder, ändå totalt sett medverka till en negativ påverkan på de nationella populationerna. En huvudprincip inom EU är att om en vara är lag- ligen satt på marknaden inom ett medlemsland så ska den vara fritt rörlig. Av de totalt 19 arter som är fridlysta enligt 6 § artskyddsförord- ningen omfattas 11 även av , som blev part till 1983. Väddnätfjäril finns upptagen i konventionens bilaga 2, och därmed ska arten omfattas av särskilt skydd enligt artikel 6. Skyddet ska bland annat omfatta innehav samt inrikes handel med exemplar i levande eller dött tillstånd, vilket innefattar monterade och skinn- lagda djur samt varje med lätthet igenkännlig del eller produkt av dem (artikel 6 e). Samtliga reptiler och groddjur som är fridlysta enligt 6 § artskydds- förordningen omfattas av bilaga III och varje part ska därmed vidta lämpliga och nödvändiga lagstiftande och admini- strativa åtgärder för att säkerställa skydd av arterna (artikel 7, punk- ten 3). Åtgärderna ska omfatta reglering, om så är lämpligt, av för- säljning, saluhållande, transport för försäljning eller utbjudande för försäljning av levande eller döda djur. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Vi föreslår i förslag 12.14 att en översyn ska göras av vilka arter som ska vara nationellt fridlysta. Översynen påverkar det aktuella förslaget om förbud mot handel, med mera, så till vida att omfatt- ningen av de fridlysta arterna kan komma att ändras så att fridlys- ningen kan komma att omfatta andra arter än de nuvarande. Fridlysningen enligt 6 § artskyddsförordningen omfattar i nu- läget 19 arter: de fem reptiler och fyra arter av groddjur som inte om- fattas av EU:s livsmiljödirektiv, en spindelart samt nio arter av insekter: 6 § I fråga om sådana vilt levande kräldjur, groddjur och ryggradslösa djur som anges i bilaga 2 till denna förordning är det förbjudet att i den omfattning som framgår av bilagan 1.döda, skada, fånga eller på annat sätt samla in exemplar, och 2.ta bort eller skada ägg, rom, larver eller bon. Det är känt hos tillsynsmyndigheterna att levande reptiler som är fridlysta förekommer i handeln, både nationellt och internationellt. Handel förekommer också med döda exemplar av insekter. Om ett djur som är fridlyst enligt bilaga 2 till artskyddsförordningen har sam- lats in illegalt och avlägsnats från sin naturliga miljö är det mycket svårt för tillsynsmyndigheten att bevisa att exemplaret är olovligt åt- kommet från naturen. Det finns ingen kartläggning av vilka frid- lysta arter som förekommer i andra EU-länder eller om det är tillåtet att handla med arterna i dessa länder. I vissa EU-länder är det dock tillåtet att hålla djur av vilda arter för sällskap och hobby, under för- utsättning att djuren är fångenskapsuppfödda. Ett belysande exempel kan vara att en huggorm som fötts i fångenskap i ett annat EU-land inte är olaglig att förvara i , eftersom det bara är insamlingen inom landets gränser som är förbjuden. Den tillsyn som bedrivs gällande handel, transport och förvaring av nationellt fridlysta arter bedöms främst vara avgränsad till sökning efter annonser på internet. I samband med kontroller enligt trafik- regler, djurskyddsregler med mera kan det också vara möjligt att upptäcka olovliga exemplar av fridlysta arter. Länsstyrelsernas natur- bevakare bedriver tillsyn ute i naturen i skyddade områden. Viss be- vakning av fridlysta arter sker också med hjälp av ideella krafter som exempelvis bevakar känsliga fågelbon under häckningstid eller kon- trollerar kända växtplatser, så kallat floraväkteri. Förslag som syftar till att förebygga artskyddsbrott Ett exempel på liknande förbud som utredningen föreslår är 45 § i naturvårdslag (undantaget i den finska 44 § avser CITES-lis- tade arter, som omfattas av andra regler med motsvarande innebörd)109: 45 § Handel med fridlysta arter Det är förbjudet att utan tillstånd av närings-, trafik- och miljöcentralen importera, exportera, sälja, byta, saluföra eller byteshandla med individ- er eller delar eller avledningar av fridlysta växt- eller djurarter som inte hör till dem som avses i 44 §. Sammantaget bedömer utredningen att det inte är tillräckligt med ett förbud mot att samla in exemplar i naturen för att skydda arternas existens. Det måste också finnas regler som förbjuder hantering av exemplar efter att de har avlägsnats från sin naturliga miljö. För att ett förbud enligt utredningens förslag ska få full effekt anser utred- ningen att det ska omfatta alla levnadsstadier hos djuren, inklusive ägg och rom, samt även döda exemplar och delar av exemplar. Det senare är inte minst viktigt, eftersom vissa fridlysta insekter kan vara attraktiva handelsobjekt i dött skick, exempelvis fjärilar eller skal- baggar. Delar av djur, exempelvis fjärilsvingar, kan förekomma som handelsvara, varför förbudet även bör omfatta delar. Förslaget innebär att regler införs som ger ett utökat skydd för fridlysta djurarter i naturen och ett stöd för tillsyn. Eftersom det redan finns förbud mot insamling av arterna i naturen bedöms konsekven- serna för allmänheten, företag och andra aktörer vara försumbara. Döda exemplar som har insamlats lagligt ska generellt vara undan- tagna förbudet mot förvaring, och när det gäller statliga museer, uni- versitet och högskolor ska de även vara undantagna förbudet mot transport, men övriga förbud ska gälla. Utredningen konstaterar att det är mer komplext att reglera han- del med de växter som är fridlysta enligt 8 och 9 §§ artskyddsför- ordningen, eftersom ett antal av dessa arter odlas och är vanligt före- kommande inom trädgårdshandeln.