sou · H9B339 · 2022-01-01 00:00:00 — Om så är relevant ska utredaren se över möjligheterna att använda elektroniskt utlämnande som alternativ till direktåtkomst. berör såväl landstingens och kommunernas verksamheter inom nämnda områden som enskild vårdgivare inom hälso- och sjukvården eller enskild verksamhet inom områden. Utredningsuppdraget innefattar även att lämna förslag till nödvändiga ändringar i lagstiftningen om sekretess och tystnads- plikt. Uppdraget omfattar inte att utreda särskilda frågor som rör per- soner med nedsatt beslutsförmåga. Behövs särskild reglering om sådana personer på det område som omfattas av utredningsuppdraget bör den föreslagna regleringen utformas i enlighet med befintlig reglering, t.ex. 2 kap. 2 a § patientdatalagen och 25 kap. 13 § OSL. Som framgår av första punktsatsen ovan görs en avgränsning av frågeställningen till att handla om verksamheter inom som rör äldre personer och personer med funktionsnedsättningar. Hanteringen av personuppgifter inom spänner över många verksamhetsområden där känsliga personuppgifter registre- ras. Detta är särskilt tydligt när det gäller områden där det finns lagstiftning om tvång, t.ex. vård till vuxna personer med missbruks- problem eller verksamheter riktade till barn och unga. Sådana verk- samheter är olämpliga att hantera i ett system med direktåtkomst eftersom personen i de fall en utredning leder till en insats med tvång inte själv kan välja om informationen ska exponeras för andra delar av eller hälso- och sjukvården. De två verksamheter som har valts bedöms vara dels så betydande räknat såväl till antal personer som får insatser som till antal aktörer som utför dem att ett utökat informationsutbyte är av stort värde för många patienter eller brukare, dels verksamheter utan tvång vilket gör att personen kan göra avvägda val om ifall man vill vara med i en sammanhållen vård- och omsorgsdokumentation eller inte. Utvecklings- och kvalitetssäkringsarbete inom och mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst I förarbetena till patientdatalagen diskuteras behovet av att kunna följa upp hur verksamheterna utvecklas. Det finns olika faktorer som kan behöva följas, t.ex. mätning av uppnådda behandlingsresultat och patienttillfredsställelse eller mätning av insatta resurser i form av kostnader för respektive insats eller annan uppföljning avseende kostnadseffektivitet, produktivitet m.m. Vidare framgår att upp- följning inte är något självändamål, dess syfte är att generera kun- skap som i sin tur används för att på olika sätt förbättra eller förändra verksamheten i fråga (prop. 2007/08:126 s. 174). Att kvaliteten i verksamheten systematiskt och fortlöpande ska utvecklas och säkras inom framgår bl.a. av 3 kap. 3 § SoL och 6 § LSS. Uppföljningen kan ske på olika nivåer i verksamheterna: kliniken, vårdinrättningen, nämnden, , kommunen, sjukvårdsregio- nen eller nationen. Av förarbetena till patientdatalagen framgår även att det förutom regelverket för regionala och inte finns några särskilda bestämmelser som syftar till att möjliggöra verk- samhetsuppföljning över vårdgivargränser (prop. 2007/08:126 s. 175). Frågan om gemensamma verksamhetsuppföljningar för socialtjänst och hälso- och sjukvård har aktualiserats i ett tillsynsärende som rör och (Datainspek- tionen, dnr 643-2015). Ärendet handlar om att kommun och lands- ting har samkört och analyserat vissa personuppgifter inom ramen för ett projekt som rör ersättningsmodeller för vård och omsorg av äldre. I ärendet hänvisar Datainspektionen till förarbetena till patient- datalagen där det står följande: ”När det gäller frågan om att förbättra landstingens och kommunernas möjligheter att göra gemensamma uppföljningar av sådana insatser som involverar både hälso- och sjuk- vård och socialtjänst så utreds detta av Socialtjänst- datautredningen (S 2007:92)”. Som framgått under rubriken översyner och utredningar ledde inte betänkande till lagstiftningsåtgärder. För del följer det av OSL att sekretess gäller mellan myndigheter inom . Kommunerna har frihet att organisera sina nämnder som de själva önskar efter lokala behov och förutsättningar. Varje nämnd i en sådan organisation är att anse som en egen myndighet i OSL:s mening och då gäller sekretess som huvudregel i förhållande till andra myndigheter och andra enskilda än brukaren. Möjligheterna att följa upp verksamheter som har patienter eller brukare som behandlas av flera olika vårdgivare eller utförare varierar därför beroende på hur verksamheterna är organiserade inom en kommun eller ett landsting. I ett landsting med olika vårdgivare saknas möjlighet till en mer sammanhållen verksamhetsupp- följning på samma sätt som i ett landsting med få vårdgivare. Via kvalitetsregistren, som förs för att systematiskt och fortlöpande utveckla och säkra vårdens kvalitet och möjliggöra jämförelse inom hälso- och sjukvården på nationell eller regional nivå, kan viss upp- följning göras av hälso- och sjukvårdens kvalitet. Dessa register har varit värdefulla för vårdens utveckling och regleringen av dem bör kvarstå. Registren är dock oftast avgränsade till enskilda medicinska specialiteter eller sjukdomsgrupper och har byggts upp samt avser som minst en hel region. En huvudman i form av ett landsting kan dock ha behov av mer mångfacetterad eller varierad information för kvalitetssäkringsarbete i den egna huvudmannens verksamhet, bedriven i egen regi eller av anlitade utförare, än vad som får finnas i ett kvalitetsregister. Detta behov kan dessutom variera . Det kan t.ex. handla om analyser på en aggregerad eller övergripande nivå för vissa åldersgrupper eller geografiskt av- gränsade delar av ett landsting. Beslut om sådan behandling av personuppgifter för kvalitetsutveckling, som bör avse hela eller åt- minstone väsentliga delar av huvudmannens hälso- och sjukvårds- verksamhet, bedriven i egen regi eller av anlitade utförare, bör vara förbehållna det högsta politiska organet hos huvudmannen. Person- uppgifter som på detta sätt behandlas för kvalitetsutveckling bör inte få spridas utanför . Liknande situation gäller kommuner med olika nämndorganisa- tioner. Då många äldre personer eller personer med funktionsned- sättning får insatser från olika utförare finns ett behov av att skapa mer jämlika förutsättningar för kvalitetsutveckling av verk- samheterna oberoende av organisationsform hos kommunen. Liksom för landstingen bör beslut om sådan behandling av personuppgifter för kvalitetsutveckling vara förbehållna det högsta politiska organet och besluten bör avse hela eller åtminstone väsentliga delar av kom- munens verksamhet med omsorg om äldre personer och personer med funktionsnedsättning. Personuppgifter bör inte få spridas utan- för kommunen. Utredaren ska därför se över möjligheterna till en utvidgad infor- mationsöverföring för kvalitetsutveckling mellan: –vårdgivare i hälso- och sjukvård, –vårdgivare i hälso- och sjukvård och nämnd eller utfö- rare av kommunens arbetsuppgifter inom socialtjänst för äldre personer och personer med funktionsnedsättning, och –kommunala nämnder eller utförare av kommunens arbetsupp- gifter inom för äldre personer och personer med funktionsnedsättning. Möjligheter till kvalitetsuppföljning för enskilda vårdgivare inom hälso- och sjukvården eller enskild verksamhet i förhållande till andra myndigheter och andra enskilda än brukaren inom område ska ingå i analysen. Utredningsuppdraget innefattar även att lämna förslag till nöd- vändiga författningsändringar, t.ex. kopplat till behandling av per- sonuppgifter, sekretess och tystnadsplikt. Sekretessbestämmelser för viss personuppgiftshantering i socialtjänst och hälso- och sjukvård Som framgår under rubriken reglering när det gäller han- tering av uppgifter om hälsa eller personliga förhållanden ovan så skiljer sig dagens reglering av sekretess mellan myndigheter åt mellan hälso- och sjukvård och socialtjänst. Inom hälso- och sjuk- vården hindrar inte sekretessen enligt OSL att uppgift lämnas till en enskild vårdgivare med begränsningen att det ska göras i enlighet med vad som föreskrivs om sammanhållen journalföring i patient- datalagen. Ordningen med sammanhållen journalföring gör dock att gränserna för den inre sekretessen är större i ett landsting med få enskilda vårdgivare än i ett landsting med fler enskilda vårdgivare. I vissa fall krävs då bl.a. inte ett aktivt samtycke för att utbyta patientinformation. Denna skillnad när det gäller förutsättningarna för att utbyta information i relation till vårdens organisering har lyfts av i rapporten information vid rätt tillfälle inom vård och omsorg (RiR 2011:19, avsnitt 3.1.2). För del finns ingen motsvarande reglering i OSL. Skillnaden mellan sekretessregleringarna och behovet av en mer likvärdig hantering av personuppgifter har lyfts i olika sammanhang, bl.a. av utredningen och utredningen information i vård och omsorg. Utredaren ska mot denna bakgrund: –se över möjligheterna att införa sekretessbrytande bestämmelser för i likhet med bestämmelserna om hälso- och sjukvårdssekretess som framgår av 25 kap. 11 § OSL, –analysera behovet av ändring i sekretesslagstiftningen utifrån utredningsfrågan om en sammanhållen vård- och omsorgsdoku- mentation, se rubriken till direktåtkomst mellan vissa verksamheter ovan, samt –undersöka om det är möjligt eller lämpligt att, med bibehållen integritet och säkerhet, tillåta ytterligare uppgiftslämnande mellan myndigheter inom hälso- och sjukvård och enskilda vårdgivare och i sådana fall föreslå nödvändiga författningsändringar. Om utredaren lämnar författningsförslag bör dessa avgränsas till att röra den individinriktade vård- och omsorgsverksamheten. Möjlighet att ge ombud åtkomst till patientjournal är i grunden ett arbetsinstrument och utgör ett stöd för vård och behandling av patienterna. Personal som inte har träffat patienten tidigare ska kunna använda patientjournalen för att bedöma vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att kunna ge patienten en god och säker vård. är också en infor- mationskälla för patienten. Denne ska kunna få insyn, kunskap och ökad delaktighet i sin hälsa och vård. En patient har möjlighet till direktåtkomst till sådana uppgifter om sig själv som vårdgivaren får lämna ut (5 kap. 5 § patientdatalagen). Den nationella tekniska lösningen för att ge patienter åtkomst till sin information tillhandahålls via Inera AB:s tjänst Journalen. Inera är ett bolag, som ägs av , kommuner och landsting och som har till uppgift att koordinera och utveckla gemensamma digi- tala lösningar för kommuner och landsting. Invånarna når tjänsten via 1177 Vårdguidens e-tjänster och är alla landsting anslutna, men det finns skillnader i hur många verksamheter inom respektive landsting som tillhandahåller tjänsten till sina patienter. Tjänsten har över två miljoner användare. I vissa landsting kunde patienter tidigare välja att dela sin journal med ett ombud. Patienten angav i sådant fall ombudets personnummer och valde om ombudet skulle ges tillgång till hela journalen eller delar av den. Efter en rätts- process stängdes tjänsten ner. En mer utförlig beskrivning av ärendet har getts under rubriken av vissa frågor som gäller per- sonuppgiftshantering inom socialtjänst- och hälso- och sjukvårds- verksamhet ovan. kommer det att finnas möjlighet att ge ett ombud direktåtkomst till uppgifter i den nationella läkemedelslistan (5 kap. 6 § lagen om nationell läkemedelslista). Många patienter har behov av att kunna utse en person som kan hjälpa dem med det praktiska kring deras vårdprocesser. Behovet kan komma sig av att patienten på grund av hög ålder eller fysiska hinder behöver hjälp med att hålla ordning på sina besök, diagnoser eller läkemedel. Utredaren ska därför se över möjligheterna att: –ge ett ombud åtkomst till patientjournalen. Uppkomna frågeställningar för fortsatt utredning I dessa direktiv hanteras ett antal avgränsade frågor som rör person- uppgiftshanteringen inom och mellan socialtjänst och hälso- och sjukvård. Den digitala utvecklingen rör sig dock snabbt framåt och nya lösningar från andra sektorer kan införas i och hälso- och sjukvården och skapa nya sätt att leverera eller effekti- tjänster jämfört med . Framsteg görs också på många områden i hälso- och sjukvården, bl.a. inom life sciencesektorn. Utvecklingen inom detta område bygger till stor del på tillgång till data som rätt använd, och med respekt för den personliga integri- teten, bidrar till att utveckla framtidens vård och omsorg. Utöver den tekniska utvecklingen finns en parallell utveckling inom det rättsliga området. Domstolsbeslut på EU-nivå eller inom , tillsynsinsatser m.m. påverkar rättstillämpningen och därmed ramarna för hur personuppgifter får hanteras. Denna växelverkan mellan den tekniska utvecklingen och rättstillämpningen kommer sannolikt att fortsätta och det är mot den bakgrunden önskvärt att regeringen uppmärksammas på eventuella andra frågeställningar som har upp- kommit under uppdragets genomförande och som kan behöva utredas vidare. Detta gäller även där så är lämpligt frågeställningar avseende användning av patientdata inom life science-området. Utredaren ska därför: –sammanställa och översiktligt beskriva eventuella ytterligare fråge- ställningar som utredningen under arbetet med utredningsupp- draget uppmärksammat och som utredaren bedömer kräver vidare analys ur ett dataskydds- eller sekretessperspektiv. Utredaren ska göra nödvändiga kostnadsberäkningar och andra konsekvensbeskrivningar i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474). Som framgått under rubriken ska utredaren i samband med att förslag läggs särskilt redogöra för hur hänsyn tagits till behovet av informationssäkerhet, rättssäkerhet samt skydd för den personliga integriteten. Konsekvensanalysen avseende jämställdhet ska om så är påkallat omfatta konsekvenser för personer som är utsatta för våld eller hot om våld, t.ex. heders- relaterat våld eller förtryck. Om förslagen påverkar den kommunala självstyrelsen, ska de konsekvenser och de särskilda avvägningar som föranlett förslagen särskilt redovisas (se 14 kap. 3 § RF). Kontakter och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda organisationer. Särskilt rele- vanta aktörer är företrädare för kommuner, landsting, Kommuner och Landsting, privata eller enskilda verksamheter samt patient- och personalorganisationer. Samråd ska ske med berörda myndigheter, t.ex. Datainspektionen, , E-hälsomyn- digheten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Utre- daren ska vidare samråda med andra pågående utredningar som är rele- vanta, bl.a. Utredningen kunskapsstyrning (S 2018:12), Utredningen om välfärdsteknik i äldreomsorgen (S 2018:11), Fram- tidens socialtjänst (S 2017:03) och Samordnad utveckling för god och nära vård (S 2017:01). Uppdraget ska slutredovisas . Ett delbetänkande som rör samtliga utredningsfrågor utom om- buds åtkomst till patientjournal och uppkommande frågeställningar för fortsatt utredning ska dock lämnas . Tilläggsdirektiv till Utredningen om sammanhållen information inom vård och omsorg (S 2019:01) Regeringen beslutade kommittédirektiv om en översyn av vissa frågor som rör personuppgiftshantering i social- tjänst- och hälso- och sjukvårdsverksamhet (dir. 2019:37). Den sär- skilda utredaren får nu i uppdrag att även se över behovet av att göra ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (HOSP-förordningen) samt, vid behov, föreslå nödvändiga ändringar av förordningen. –analysera de rättsliga förutsättningarna för att tillgängliggöra vissa personuppgifter i genom direktåtkomst för , , Universitets- och hög- skolerådet, privata vårdgivare och relevanta universitet och hög- skolor, –bedöma de rättsliga förutsättningarna för att ge och möjlighet att behandla uppgifter i för statistikändamål, –analysera de rättsliga förutsättningarna för att tillgängliggöra vissa uppgifter ur för allmänheten, t.ex. via inter- net, och –lämna nödvändiga författningsförslag. Utredningstiden ligger fast. Uppdraget ska alltså redovisas . Behovet av regleringsändringar för registret över hälso- och sjukvårdspersonal För att garantera kunskapsnivån bland yrkesutövare inom hälso- och sjukvården och tandvården finns en särskild reglering av behörighet för att få utöva vissa yrken, se patientsäkerhetslagen (2010:659) och patientsäkerhetsförordningen (2010:1369). Det viktigaste kompetens- beviset inom hälso- och sjukvården är legitimation, vilket är en personlig behörighet och ett uttryck för att den legitimerade står under samhällets tillsyn och har godkänts för verksamhet inom det yrkesområde som legitimationen avser. finns 22 yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården och tandvården som kan erhålla legi- timation. ansvarar för registret över legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal i (). Behandlingen av upp- gifterna i registret regleras i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (HOSP-förordningen). Det pri- mära ändamålet med registret är att föra en aktuell förteckning över legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Registret används för legiti- mationskontroll, framställning av statistik, prognoser och tillsyns- ändamål. Uppgifterna i registret används främst för upplysning till apotek, arbetsgivare och allmänhet om sjukvårdspersonalens identitet och behörighet. Dessutom utgör registeruppgifterna underlag för statistik och prognoser över tillgången på hälso- och sjukvårds- personal. I registret finns uppgifter om namn, personnummer, folkbok- föringsort, yrke, eventuell specialistutbildning och datum då legiti- mation eller specialistkompetens utfärdades samt eventuell förskrivar- kod och omfattning av förskrivningsrätt. Registret innehåller även uppgifter om de fall där en prövotid pågår, om en legitimation är återkallad eller en förskrivningsrätt är begränsad eller indragen. För registrering av uppgifter krävs inget samtycke från de registrerade. Registret innehåller uppgifter om närmare 480 000 yrkesutövare. Enligt 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga för- hållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. En förutsättning för att sekretess ska gälla enligt denna bestämmelse är bl.a. att uppgiften förekommer i verksamhet som avser folkbok- föringen eller annan liknande registrering av befolkningen. I den ut- sträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, gäller sekretess även om uppgiften förekommer i annan verksamhet som avser regi- strering av en betydande del av befolkningen. Huvudregeln är således att uppgifterna i de register som omfattas av bestämmelsen ska vara offentliga. Endast om det av särskild anledning kan antas att ett utlämnande skulle leda till skada eller men kan uppgifter hemlig- hållas. Regeringen har i 6 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) meddelat sådana föreskrifter om sekretess i annan verk- samhet som avser registrering av en betydande del av befolkningen. Av föreskrifterna framgår att sekretess gäller bl.a. för uppgift om enskilds personliga förhållanden i , om det av sär- skild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående lider men om uppgiften röjs. Huvudregeln är alltså att uppgifterna i är offentliga. Endast om det finns särskild anled- ning att anta att ett utlämnande skulle leda till skada eller men omfattas uppgifterna av sekretess. utredning och ändringar i HOSP-förordningen Utredningen om rätt information i vård och omsorg hade som del- uppdrag att analysera förutsättningarna för att på internet eller genom elektronisk direktåtkomst öka tillgängligheten till vissa personupp- gifter i . I delbetänkandet Bättre behörighetskontroll –Ändringar i förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (SOU 2012:42) föreslog utredningen bl.a. att skulle få erbjuda allmänheten direktåtkomst till ett begränsat antal uppgifter i registret genom t.ex. internetpublicering. Utredningen föreslog även direktåtkomst för vårdgivare, för och för Transportstyrelsen. I remissvaren framkom att det kan finnas fler aktörer med behov av direktåtkomst. föreslog i sitt remissvar att myn- digheten skulle ges möjlighet att medge direktåtkomst till andra myndigheter som har behov av uppgifter i sin verksamhet och vars syfte med användningen av uppgifterna överensstämmer med regis- trets ändamål enligt HOSP-förordningen. Några av utredningens förslag ledde till ändringar i HOSP-förord- ningen, vilket bl.a. innebar att Inspektionen för vård och omsorg (), Transportstyrelsen samt offentliga vårdgivare medgavs direkt- åtkomst till vissa uppgifter i . Fler aktörer kan behöva direktåtkomst till registret , Transportstyrelsen och offentliga vårdgivare får ha direkt- åtkomst till uppgifterna i registret, enligt HOSP-förordningen. Övriga aktörer som vill få ut uppgifter ur registret måste kontakta med begäran om att få uppgifterna utlämnade. svarar på ca 100 000 e-postförfrågningar om uppgifter ur registret. Därutöver får myndigheten ca 750 större beställningar av utdrag ur registret och ca 8 000 telefonsamtal med förfrågningar. I myndighetens årsrapport skriver att antalet förfrågningar om uppgifter i registret har ökat , vilket bl.a. beror på att bemanningsföretag gör fler periodiska kontroller än tidigare och att fler förfrågningar görs av enskilda. Dessutom tillkom hälso- och sjukvårdskuratorer i registret i och med att legitimation för yrkestiteln infördes. Enligt årsrapporten har som mål att svara inom vid förfrågningar och beställningar ur registret. varierade dock svarstiden mellan 5 och . kostnad för att besvara frågor samt förvalta och utveckla HOSP- registret uppgick till , vilket var en ökning jäm- fört med 2018 (7,) och 2017 (5,). Flera aktörer har gjort hemställningar om Regeringen har mottagit flera hemställningar om förändringar i HOSP-förordningen och de flesta gäller möjlighet till direktåtkomst för fler aktörer. föreslår i sin hemställan från att myndigheten medges direktåtkomst till vissa uppgifter i . Syftet skulle vara att få till stånd en mer rättssäker och effektiv handläggning av ärenden där vårdgivare ska anslutas till det elektroniska systemet för statligt tandvårdsstöd. kon- trollerar myndigheten endast vissa uppgifter i sådana ärenden på grund av den hantering som krävs vid förfrågan om upp- gifter från (S2019/04921). framför i sin hemställan från att direktåtkomst till vissa uppgifter i är nödvändigt för myndighetens arbete med att automatisera och digitalisera upp- gifter om dispenser att förskriva vissa läkemedel samt för en säkrare och bättre dispenshantering i allmänhet (S2017/02938). föreslår i sin hem- från att direktåtkomst till HOSP- registret medges de universitet och högskolor som behöver uppgifter om yrkeslegitimation för att utfärda en viss examen eller bedöma behörighet för antagning till utbildning (S2019/04419). Universitets- och högskolerådet biträder lärosäten vid antagningar till vissa utbildningar där legitimation är ett behörig- hetskrav och begär i sin hemställan från direkt- åtkomst till för att underlätta övergången till en teknisk hantering av dessa arbetsuppgifter (S2019/04420). begär i sin hemställan från att privata vårdgivare medges direktåtkomst till då vårdgivare utgör en av de största beställargrupperna av uppgifter ur registret (S2015/08346). I skrivelsen upprepar även sin tidigare begäran om att kunna tillhandahålla vissa upp- gifter i på internet för att underlätta informations- utbytet mellan de nordiska länderna och övriga EES-länder. Behov av ändringar av registrets ändamål är enligt lagen (2001:99) om den officiella statistiken och förordningen (2001:100) om den officiella statistiken ansvarig för den officiella statistiken inom hälso- och sjukvård, vilket inne- fattar relevant statistik om hälso- och sjukvårdspersonal.