sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — Även berörs, i egenskap av ansvarig myndighet för djurskyddet, som bland annat omfattar regler för hur övergivna djur ska hanteras. Invasiva arter av däggdjur och fåglar räknas som vilt170, vilket innebär att även jaktregler aktualiseras, med som ansvarig myndighet. Eftersom både inhemska och exotiska arter av vilt omfattas av jaktbestämmelserna kan dessa regler tillämpas för att fånga eller döda förrymda eller utsläppta individer. 6.4.8Plan- och bygglagen (PBL) I PBL finns bestämmelser om planläggning av mark och vatten och om byggande, bland annat översiktsplanering, detaljplanering och bygglov. Vid en prövning enligt PBL, exempelvis rörande bygglov eller detaljplan, gäller artskyddsbestämmelserna parallellt med . Av 2 kap. 2 § PBL följer att såväl planläggning som prövning i ärenden om lov och förhandsbesked ska syfta till att mark- och vatten- områden används för de ändamål som områdena är mest lämpade för. Företräde ska ges åt sådan användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning. Enligt 2 kap. 6 § PBL ska bebyggelse och byggnadsverk, vid planläggning och i ärenden om bygglov, utformas och placeras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till bland annat naturvärdena på platsen. Det innebär att om det som bygglov söks för, till exempel ett vindkraftverk, inte kan lokaliseras på ett sätt som 168Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 av om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva arter. 169Förordning (2018:1939) om invasiva främmande arter. 1702 § jaktlag (1987:259). i tillräckligt hög grad är anpassat till områdets naturvärden kommer bygglov till verket inte att kunna beviljas. PBL saknar uttrycklig bestämmelse om att reglerna om artskydd ska tillämpas och det finns heller inte något formellt krav på att frågan om artskyddsdispens ska ha prövats innan ett beslut tas i ett PBL-ärende. I ett avgörande från Högsta förvaltningsdomstolen171 rörande en detaljplan ansåg domstolen att ett effektivt genomförande av livs- miljödirektivets bestämmelser om artskydd förutsätter att behovet av att ta hänsyn till fridlysta arter ur samtliga fridlysningsaspekter klargörs i så god tid att det kan beaktas i såväl planprocessen som i följande ärenden om bygglov i enlighet med planen. Situationen kan annars uppstå ett en detaljplan antas och vinner laga kraft, trots att den riskerar att påverka fridlysta arter; risken finns då att planen inte kan genomföras i de delar som riskerar att aktualisera förbuden i fridlysningsreglerna om dispens från fridlysningsreglerna inte kan ges. Detta innebär att frågor om artskydd måste behandlas vid fram- tagande och fastställande av detaljplaner, vilket i sin tur innebär att tillräcklig utredning måste finnas tillgänglig. På det stadiet av planer- ingen går det dock inte alltid att med tillräcklig säkerhet avgöra vilka åtgärder som kan komma att behöva företas för att genomföra pla- nen, och i vilka avseenden dessa kan medföra påverkan på fridlysta arter. En detaljplan ger inte rätt att vidta några åtgärder i strid med bestämmelserna om artskydd. En konsekvens av att lagstiftningarna gäller parallellt är därför att en prövning av artskyddet kan komma att krävas, trots den antagna planen. Om det är fråga om åtgärder som kräver tillståndsprövning enligt bestämmelser prö- vas artskyddet inom ramen för tillståndsansökan. Om åtgärden inte fordrar tillstånd enligt är en lämplig ordning att samråd med stöd av 12 kap. 6 § äger rum.172 Samrådet kan leda till att skyddsåtgärder och försiktighetsmått kan beslutas eller, om det behövs, att en dispensansökan lämnas in till . 171RÅ 2005 ref. 44. 172Se Mark- och avgörande av i mål M 2114-15. 6.4.9Infrastrukturprojekt, vägar och järnvägar ansvarar för att ta fram väg- och järnvägsplaner för nya projekt och större ändringar av befintlig infrastruktur enligt väg- lagen173 och lagen om byggande av järnväg174 Vid planläggning av järnväg och vid prövning av ärenden om byg- gande av järnväg ska 2–4 kap. och 5 kap. 3–5 §§ tilläm- pas.175 Fastställande av järnvägsplan enligt denna lag ska då jämställas med meddelande av tillstånd enligt . Vid planläggning, byggande och underhåll av järnväg ska hänsyn tas till både enskilda intressen och allmänna intressen såsom miljöskydd, naturvård och kulturmiljö. Om sådana planer kan antas medföra betydande miljöpåverkan ska miljökonsekvensbeskrivningar tas fram som bland annat beskri- ver påverkan på naturmiljön. I en sådan beskrivning bör ingå even- tuell påverkan på fridlysta och rödlistade arter. Jordbruket i styrs av EU:s gemensamma jordbrukspolitik CAP (Common Agricultural Policy). Jordbrukspolitiken är gemen- sam för alla medlemsländer och finansieras genom EU:s budget. Politikens syfte är att: •stödja lantbrukarna och förbättra jordbrukets produktivitet för att säkra tillgången på livsmedel till rimliga priser •se till att EU:s lantbrukare kan försörja sig •bidra till en hållbar förvaltning av naturresurser och kampen mot klimatförändringen •bevara landsbygden och landskapet i EU •hålla landsbygden levande genom att främja jobb i jordbruket, den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin och andra närliggande näringar. 173Väglag (1971:948). 174Lag (1995:1649) om byggande av järnväg. 1751 kap. 3 § lag (1995:1649) om byggande av järnväg. Politiken omfattar de tre delområdena inkomststöd, marknadsåtgär- der och insatser för landsbygdsutveckling, där inkomststödet inklu- derar ersättning för miljöhänsyn och andra kollektiva nyttigheter.176 Ersättning för miljöåtgärder utbetalas till lantbrukare i form av jord- brukarstöd i olika former, där miljöersättningar för exempelvis sköt- sel av betesmarker och slåtterängar ingår. Enligt får regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer meddela föreskrifter om den hänsyn till natur- och kulturvärden som ska tas vid skötsel av jordbruksmark och vid annan markanvändning i jordbruket, såsom i fråga om skyddet av odlings- och kulturlandskapet samt djur- och växtlivet. Föreskrifterna får dock inte vara så ingripande att pågående mark- användning inom den berörda delen av fastigheten avsevärt försvå- ras.177 I förordningen om miljöhänsyn i jordbruket anges att det är som får meddela sådana föreskrifter.178 föreskrifter om hänsyn till natur- och kultur- värden i jordbruket stadgar bland annat att brukningsvägar, åker- renar och hägnadsrester inte får skadas, ändras eller tas bort om natur- eller kulturvärden kan skadas av åtgärden179. Vidare får träd och buskar inte skadas, ändras eller tas bort om natur- eller kulturvärden kan skadas av åtgärden. De träd och buskar som avses 1.är präglade av jordbruksmarkens skötsel, ofta med spår av beskär- ning, och 2.är i övrigt viktiga för den biologiska mångfalden eller för det kul- turhistoriska värdet och 3.har planterats eller sparats för att ge lä och skydd, eller 4.för hamling eller annan lövtäkt för att ge foder, eller 5.för skörd av bär, nötter och liknande.180 176EU-kommissionens webbplats: policies/common-agricultural-policy/cap-glance_sv (). 17712 kap. 8 § . 1784 § förordning (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket. 1796 § Statens jordbruksverks föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jordbruket (SJVFS 2020:2). 1807§ Statens jordbruksverks föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jordbruket (SJVFS 2020:2). Föreskrifterna reglerar också att nyodling eller kultivering i betes- mark inte får ske om natur- eller kulturvärden kan skadas av åtgär- den.181 Ytterligare bestämmelser syftar till att skydda betesmark från tippning av schaktmassor samt gödselspridning.182 Till skydd för fågellivet får vegetation på träda inte slås –, med vissa angivna undantag.183 har ansvar för tillsyn av att jordbrukets hänsyns- föreskrifter följs. och delar på ansvaret för tillsynsvägledning, på så sätt att ansvarar för föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jordbruket medan ansvarar för tillsynsvägledning när det gäller områdes- och artskydd. I vissa fall har andra myndigheter ansvar för tillsynsvägledning som berör natur- och kulturvärden i jordbruket: •Riksantikvarieämbetet som ansvarar för kulturreservat. •Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för vattenverksamhet förutom markavvattning. •Skogsstyrelsen ansvarar för betespräglade skogar som är biotop- skyddade. •Länsstyrelsen ska vägleda kommunerna om tillsynen har dele- gerats.184 Utöver föreskrifter om hänsyn med mera omfattas också vissa biotoper i odlingslandskapet av generellt biotopskydd enligt . Det gäller åkerholmar mindre än , od- lingsrösen, stenmurar, källor med omgivande våtmark, småvatten och våtmarker inklusive öppna diken, alléer och pilevallar.185 Beskrivningar av de biotoper som omfattas av generellt skydd framgår av förord- ningen om områdesskydd.186 Inom ett biotopskyddsområde får man 1819 § Statens jordbruksverks föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jordbruket (SJVFS 2020:2). 18210–12 §§ Statens jordbruksverks föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jord- bruket (SJVFS 2020:2). 18313 § Statens jordbruksverks föreskrifter om hänsyn till natur- och kulturvärden i jord- bruket (SJVFS 2020:2). 184Jordbruksverkets webbplats: instruktionertillkontrollanterochinspktorer/miljo/naturochkultur.4.23f3563314184096e0d3eaf. html (). 1857 kap. 11 § . 186Förordning (1998:1252) om områdesskydd enligt m.m., bilaga 1. inte bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd som kan skada natur- miljön. Prospektering och gruvverksamhet regleras främst av minerallagen187 men också av och lag om vissa torvfyndigheter.188 Mine- ral som anses särskilt nödvändiga för samhället kallas för koncessions- och för dessa gäller minerallagens bestämmelser. De flesta metaller hör till denna kategori. För övriga (så kallade jordägar- eller markägarmineral) utom energitorv gäller bestämmelser. För energitorv gäller lagen om vissa torvfyndigheter. När en tänkbar fyndighet ska granskas krävs undersökningstill- stånd enligt 4 § minerallagen. Undersökningstillstånd prövas av Bergs- staten och gäller under tre år189 men kan förlängas inom vissa ramar. I en ansökan om undersökningstillstånd ska anges inverkan på all- männa och enskilda intressen samt de åtgärder som enligt sökandens uppfattning behövs för att skydda allmänna intressen eller enskild rätt.190 Undersökningsarbete får bedrivas endast för att visa att sådant som omfattas av tillståndet finns inom området och för att ta närmare reda på fyndighetens storlek, beskaffenhet och brytvärdhet.191 Undersökningsarbete får inte äga rum inom nationalpark eller område som en statlig myndighet hos regeringen har begärt ska av- sättas till nationalpark, eller i strid med föreskrifter som har med- delats för natur- eller kulturreservat med stöd av 7 kap. miljöbalken.192 Bestämmelser om att tillstånd krävs för vissa verksamheter och åt- gärder finns i 7 kap. 28 a–29 b §§ . För att börja bryta en fyndighet krävs bearbetningskoncession enligt 4 kap. 2 § minerallagen. En sådan koncession prövas av Bergs- staten och ska gälla . I ärenden om beviljande av koncession ska 3 och 4 kap. och 5 kap. 15 § tillämpas. Om ett ärende om beviljande av koncession avser en verksamhet som senare ska prövas även enligt eller andra lagar, ska 187Minerallagen (1992:45). 188Lag (1985:620) om vissa torvfyndigheter. 1892 kap. 5 § minerallagen (1992:45). 1901 § punkt 9 mineralförordning (1992:285). 1913 kap. 3 § minerallagen (1992:45). 1923 kap. 6 § minerallagen (1992:45). 3 och 4 kap. tillämpas endast vid den prövning som sker i koncessionsärendet. hushållningsbestämmelser ska enligt 4 kap. 2 § mine- rallagen endast tillämpas vid koncessionsprövningen och inte i den efterföljande prövningen om tillstånd enligt . Om det i samband med tillståndsprövningen vid mark- och miljödomstolen framkommer att koncessionshavaren behöver ta ytterligare mark i anspråk för tillkommande anläggningar eller verksamheter ska en för- nyad intresseavvägning göras beträffande det begärda områdets an- vändning. Som beskrivs i inledningen till avsnittet om biodiversitet i världen är förlusten av biologisk mångfald tillsammans med klimatförändringar ett av två så kallade core boundaries, vilket kan översättas med kärn- gränser för planeten. Att betydligt ändra eller överskrida någon av dessa gränser riskerar att driva jordsystemet in i ett nytt tillstånd. Därtill är bibehållandet av biologisk mångfald en förutsättning för hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning. Förlusten av biolo- gisk mångfald och skyddet av biologisk mångfald är på så sätt globala frågor, i flera bemärkelser, och arbetet med att nå en hållbar situation förutsätter en ambitiös miljöpolitik såväl i som inom EU och i internationella sammanhang, samt en kombination av åtgärder på olika nivåer. Bevarandet av den biologiska mångfalden är därmed ett viktigt allmänt intresse. I återspeglas detta bland annat i miljöbal- kens portalparagraf och i flera av de 16 miljökvalitetsmål som riks- dagen har beslutat om. Skyddet av växt- och djurarter är av avgö- rande betydelse för arbetet för att bevara den biologiska mångfalden. Sju av de nationella miljökvalitetsmålen avser bevarandet av den bio- logiska mångfalden:193 Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans samt levande kust och skärgård, Myllrande våtmarker, Levande skogar, Ett rikt odlingslandskap, Storslagen fjällmiljö och Ett rikt växt- och djurliv. Särskilt det sistnämnda målet rör bevarandet av djur- och växtarter. I fördjupade utvärdering av miljömålen 2019 bedömdes miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv inte kunna 2013/14:141 En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. nås 2020 med befintliga och beslutade styrmedel och åtgärder. Vidare bedömdes utvecklingen vara negativ. Det konstateras att många arter och naturtyper riskerar att försvinna och ekosystem att utar- mas samt att främmande arter fortsätter att öka. Slutsatsen som dras är att större hänsyn behövs när naturresurser utnyttjas, liksom ökat skydd och bättre skötsel av naturmiljöer. Det konstateras också att styrmedel saknas eller inte tillämpas, vilket leder till att biologisk mång- fald och ekosystemtjänster inte bevaras . Även för andra miljö- kvalitetsmål krävs ytterligare åtgärder för att nå målen.194 I Naturvårds- verkets årliga uppföljning av nationella miljömål 2020195 anges att utvecklingen i miljön är negativ.196 Förlusten av biologisk mång- fald har inte bromsats upp; många arter och naturtyper riskerar att försvinna och ekosystem att utarmas. Enligt uppföljningen av miljömålen är huvudorsaken till det dåliga tillståndet för arter och naturtyper att nyttjandet av landskap och naturresurser inte är hållbart; större hänsyn behöver tas när natur- resurserna nyttjas och det behövs ett ökat skydd och bättre skötsel av naturmiljöer. avverkas stora arealer biologiskt rik skog i stället för att skyddas och ängs- och betesmarker i odlingslandskapet växer igen. I uppföljningen konstateras också att vissa styrmedel inte tillämpas; till exempel visar påverkan på hänsynskrävande biotoper i skog i många fall en negativ trend, och det finns inte tillräckliga resur- ser för att biologisk mångfald och ekosystemtjänster ska bevaras på sikt.197 uppföljning av miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv återges mer i detalj nedan. Förlust och degradering av vissa naturskogsmiljöer och odlingslandskap är starka skäl till att vissa arter är hotade. 6.5.1Sveriges genomförande av Agenda 2030 Agenda 2030 är en resolution under FN som syftar till hållbar utveck- ling i ekonomisk, social och miljömässig dimension (se avsnitt 4.18). Av Agenda 2030 framgår det att varje lands regering ska säkerställa 194Naturvårdsverket (2019), Fördjupad utvärdering av miljömålen, s. 11. 195Naturvårdsverket (2020), Miljömålen Årlig uppföljning av nationella miljömål 2020 – Med fokus på statliga insatser, rapport 6919. 196Naturvårdsverket (2020), rapport 6919, s. 95. 197Naturvårdsverket (2020), rapport 6919, s. 396. att det finns nationella delmål med utgångspunkt i den globala ambi- tionsnivån, men med hänsyn tagen till nationella förhållanden såsom kapacitet och utvecklingsnivå.198 För del innebär det att agendans delmål behöver införlivas i den nationella politiken utifrån förutsättningar. Regeringen har i sammanhanget uttalat att ska vara ledande i genomförandet av Agendan 2030, på hemmaplan och globalt. Genom- förandet innebär en successiv omställning av , som bland annat innebär att ska transformeras till världens första fossilfria välfärdsland. När det gäller ekonomisk, social och miljömässig håll- barhet ska vara en internationell förebild, med en samstäm- mig politik som tar hänsyn till fattiga människors perspektiv och mänskliga rättigheter.199 Regeringen har uttryckt att ska vara ledande i genomförandet av Agenda 2030 och att hållbar utveckling ska vägleda all politik fram till 2030.200 Enligt den svenska handlingsplanen för Agenda 2030 är det miljö- målen som konkretiserar den miljömässiga dimensionen av agendan. På en rad andra politikområden har fastställt mål av bety- delse för hållbar utveckling, till exempel det nationella målet för folk- hälsoarbetet, jämställdhetspolitiska mål och transportpolitiska mål. Regeringens etappmål i miljömålssystemet är, som beskrivs nedan, formulerade mot bakgrund av de internationella mål som uttrycks i CBD:s strategiska plan (Aichimålen) och för biologisk mångfald till 2020.201 Med syfte att bland annat lämna förslag till hur arbetet med att genomföra Agenda 2030 ska bedrivas tillsattes en Agenda 2030-delegation. Delegationens analys visar att de riksdags- bundna målen väl motsvarar vad som uttrycks i agendans delmål, men i relativt liten utsträckning uttrycker det tvärgående perspektiv som formulerats i agendans deklaration. Det är därför svårt att utläsa hur väl de riksdagsbundna målen sammantaget leder i en riktning mot en hållbar utveckling.202 Agenda 2030-delegationen har konstaterat att det i många fall finns ett gap mellan beslutade mål och resultatet av de åtgärder som vidtagits för att nå målen, ett så kallat genomförandegap. 198FN, Generalförsamlingen, (A/RES/70/1 paragraf 55). 199Regeringen (2018), Handlingsplan Agenda 2030, 2018–2020, s. 6. 200Regeringsförklaringen , Handlingsplan Agenda 2030 2018–2020 (Reger- ingen 2018), dir. 2016:18. 2013/14:141 En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster, s. 28. 202Agenda 2030-delegationen (2018), Delredovisning . pel på detta gap kan nämnas bristande måluppfyllelse vad gäller de riksdagsbundna miljökvalitetsmålen. Delegationen påpekar att det är angeläget att vidta åtgärder för att nå de mål som redan är beslutade.203 har genom regeringens uttalande, men också genom hand- ling från såväl det offentliga som samhällets olika aktörer, visat att vill ta ett ledarskap i omställningen till ett hållbart samhälle. I sitt arbete har Agenda 2030-delegationen genomgående konstate- rat att ett framgångsrikt genomförande av Agenda 2030 förutsätter ett engagerat ledarskap som agerar långsiktigt och sektorsövergri- pande, som det är flexibelt och snabbt kan hantera ändrade förhållanden. Detta har också bekräftats i delegationens dialoger med företrädare för såväl offentlig som privat och ideell sektor. Två aspekter har framhållits som särskilt viktiga. Dels att det finns en medvetenhet, kunskap och vilja högst upp i beslutshierarkin, dels att agendan hanteras integrerat i den ordinarie verksamheten och inte som ett sidoordnat projekt eller separat perspektiv. Ledningens ambi- tioner, värderingar och agerande är avgörande för vilka prioriteringar som ska göras och hur verksamheten ska styras. Detta gäller för alla aktörer och inom alla sektorer.204 Agenda 2030-delegationen har också påpekat att det är regeringen som har det yttersta ansvaret för genomförandet gentemot såväl det offentliga som det allmänna. Regeringen och statsförvaltningen har genom detta åtagande ett särskilt ansvar för att möjliggöra för andra aktörer att bidra till hållbar utveckling samt för att sätta ramar i form av regler och beslut som styr mot en hållbar utveckling. Delegatio- nen påpekar vidare att det, för att genomföra agendan, är nödvändigt att styrkedjorna håller ihop. Styrningen av de statliga myndigheterna blir i detta perspektiv mycket viktig. För att myndigheterna på ett effektivt och konstruktivt sätt ska kunna arbeta med och på bästa sätt bidra till genomförandet av agendan måste de ges goda förutsätt- ningar för att kunna arbeta med detta inom ramen för sina respektive verksamheter.205 Regeringen har tillsatt en särskild utredare, som ska fungera som nationell samordnare, för att stödja regeringen i arbetet med att genomföra Agenda 2030 och FN:s globala mål för hållbar utveckling nationellt.206 Samordnaren ska lämna en delredovisning av arbetet 203SOU 2019:13 Betänkande av Agenda 2030-delegationen, s. 62. 204SOU 2019:13 Betänkande av Agenda 2030-delegationen, s. 62. 205Ibid., s. 63. 2020:17 En nationell samordnare för Agenda 2030. Uppdraget ska slutredovisas . har regeringen överlämnat en propo- sition till , som handlar om genomförande av Agenda 2030 och där regeringen presenterar inriktningen för arbetet med att genomföra Agenda 2030 och de globala målen för hållbar utveckling.207 Som ett led i arbetet föreslår regeringen ett övergri- pande mål som förankrar och tydliggör åtagande att genom- föra Agenda 2030 för en hållbar utveckling i dess tre dimensioner – den ekonomiska, sociala och den miljömässiga – genom att föra en samstämmig politik nationellt och internationellt. Genomförandet av agendan ska präglas av agendans princip att ingen ska lämnas utan- för. Regeringen konstaterar även i propositionen att genomförande av redan beslutade riksdagsbundna mål är avgörande för genomföran- det av agendan. På global nivå följs målen i Agenda upp med hjälp av drygt 230 indikatorer. För den nationella uppföljningen används ytterligare ett 50-tal nationellt anpassade indikatorer. I har () i uppdrag att ansvara för statistikbaserad analys av genomförande av Agenda 2030. har gjort en första bedömning att endast av de glo- bala indikatorerna för Agenda 2030 är uppfyllda för del.208 Mål 15 i Agenda Mål 15 handlar om att skydda, återställa och främja ett hållbart nytt- jande av landbaserade ekosystem, hållbart bruka skogar, hejda och vrida tillbaka markförstöringen samt hejda förlusten av biologisk mångfald. Därmed är det detta mål som har tydligast koppling till artskyddet. Mål 15 består av nio delmål som fokuserar på bevarande och möjligheter att hållbart använda skogens resurser och andra ekosystem på land och i sötvatten.209 Utvecklingen för den biologiska mångfalden bedöms bland annat genom tillämpning av ett rödlisteindex. Detta index speglar den hastig- het med vilken arter beräknas dö ut och hur den takten förändras . Resultaten för visar att förlusten av biologisk mång- 2019/20:188, genomförande av Agenda 2030. 208SCB (2017), Statistisk uppföljning av Agenda 2030. 209SCB (2019), Genomförandet av Agenda 2030 i Statistisk lägesbild 2019, s. 110. fald inte har hejdats och att hastigheten med vilken arter försvinner inte heller bromsats upp. Rödlisteindex visar att arter som är i behov av jordbrukslandskap och marin miljö har den sämsta utvecklingen. Detta beror sannolikt på en allt mindre areal jordbruksmark i som dessutom brukas intensivare och en minskad areal naturbetesmark. I marin miljö är anledningen förstörelse av naturliga livsmiljöer, främst orsakat av fiskets bottentrålning och ökad näringsbelastning. Biologisk mång- fald i skogsmark kommer därnäst som mest utsatta miljö efter jord- brukslandskap och miljöer.210 Delmål 15.a mäter finansiering av åtgärder för att hållbart nyttja ekosystemen och bevara den biologiska mångfalden för framtida generationer. utvecklingsbistånd till internationella projekt som har biodiversitet som huvudsyfte eller delsyfte har på bara ökat starkt. ökade det offentliga utveck- lingsbiståndet med , från till som hanteras av SIDA.