sou · H9B344 · 2022-01-01 00:00:00 — Däremot understryks i ingressens skäl 35 att en stor majoritet av webbplatserna kommer att vara tillgängliga ändå, dels eftersom det genom webbtillgänglig- hetsdirektivet redan ställs krav på att offentliga aktörer ska tillhanda- hålla tillgängliga webbplatser, dels eftersom många privata aktörer som säljer biljetter online omfattas av de krav som ställs på e-handel i till- gänglighetsdirektivet. En rad tjänster inom banksektorn omfattas av direktivets krav. För en närmare beskrivning av vilka tjänster det handlar om, se avsnitt 4.2.6. De krav som ställs är för det fall tjänsten tillhandahålls digitalt. Bank- tjänster omfattas, som andra tjänster, av de krav som ställs på samt- liga tjänster. Det ställs också specifika krav på en del banktjänster. Nedan framgår de krav som ställs samt i förekommande fall de icke- bindande exemplen som ges på lösningar i direktivets bilaga II. –Tillhandahålla identifieringsmetoder, elektroniska signaturer, säker- hetsfunktioner och betaltjänster som är uppfattningsbara, hanter- bara, begripliga och robusta. Exempel: Göra dialogrutor för identitetsverifiering som visas på skärmen läsbara för skärmläsningsprogram, så att blinda personer kan använda dem. –Säkerställa att informationen är begriplig utan att ligga på en kom- plexitetsnivå som överstiger nivå B2 (övre medelnivå) enligt Europa- rådets gemensamma europeiska referensram för språk. Av det första specifika kravet som ställs framgår att de identifierings- metoder och betaltjänster som tillhandahålls ska vara tillgängliga på samma sätt som webbplatsen eller applikationen. Betaltjänsten är i och för sig också en del av e-handelstjänsten, i den mån sådan tillhanda- hålls vid e-handel (se bilaga I avsnitt IV). Här tydliggörs dock att kra- ven gäller för identifieringsmetoden och betaltjänsten som sådan, det vill säga även om den inte används vid e-handel. Kravet som ställs är att betaltjänsterna och identifieringsmetoderna ska vara uppfattnings- bara, hanterbara, robusta och begripliga. Som exempel nämns att dialogrutor för identifieringsverifiering som visas på skärmen ska vara läsbara för skärmläsningsprogram, så att blinda personer kan använda dem. Kravet måste förstås på det sättet att det är tillräckligt att det finns tillgängliga identifieringsmetoder, inte att varje identi- fieringsmetod i sig är tillgänglig för alla användare. Detta stämmer med ordalydelsen i kravet. Om alla identifieringsmetoder i sig skulle vara tillgängliga för alla användare skulle det dessutom vara mycket kostsamt och svårt att leva upp till. Vidare framgår av de krav som ställs på produkter att dessa ska ha alternativ till biometrisk identifie- ring och kontroll. Det får förutsättas att kravet på tjänster ska läsas på samma sätt, det vill säga att tjänsten erbjuder alternativa inlogg- ningsmöjligheter, elektroniska signaturer, säkerhetsfunktioner och betal- tjänster. Det ställs också krav på att informationen som ges om banktjäns- ter ska vara författad på en språknivå som inte överstiger övre medel- nivå. E-böcker är som beskrivits i avsnitt 4.2.4 en elektronisk version av en skriven bok, det vill säga en nedladdningsbar digital fil som förmed- lar text och bild antingen med en skriven bok som förlaga eller direkt via webben. I den mån e-boken tillhandahålls via en e-handelsplats måste denna (e-handelsplatsen) leva upp till tillgänglighetsdirektivets krav. Men direktivet ställer också specifika tillgänglighetskrav på e-böcker i sig. Kraven framgår nedan. I anslutning till respektive krav anges de icke-bindande exempel på lösning som framgår av bilaga II. –Säkerställa att e-böcker som utöver text även innehåller ljud till- handahåller text och ljud synkroniserat. Exempel: Se till att personer med dyslexi kan läsa och lyssna till texten . –Säkerställa att e-bokens digitala filer inte hindrar tekniska hjälp- medel från att fungera korrekt. Exempel: Möjliggöra text och ljud synkroniserat eller möjliggöra uppdateringsbar punktskrift. –Säkerställa tillgång till innehållet, navigering i filens innehåll och layout, inbegripet dynamisk layout, tillhandahållandet av struktur, flexibilitet och valmöjligheter vid presentationen av innehållet. Exempel: Se till att blinda personer kan komma åt registret eller byta kapitel. –Möjliggöra alternativ återgivning av innehållet och driftskompa- tibilitet med olika tekniska hjälpmedel på ett sådant sätt att detta är uppfattningsbart, hanterbart, begripligt och robust. –E-böcker ska göras upptäckbara genom tillhandahållande av infor- mation om e-bokens tillgänglighetsfunktioner via metadata. Exempel: Säkerställa att information om tillgänglighetsfunktioner finns tillgänglig i den elektroniska filen, så att personer med funk- tionsnedsättning kan ta del av informationen. –Säkerställa att åtgärder avseende förvaltning av digitala rättigheter inte blockerar tillgänglighetsfunktionerna. Exempel: Säkerställa att det inte finns någon blockering, till exempel att tekniska skyddsåtgärder, information om förvaltning av rättig- heter eller operabilitetsproblem inte hindrar uppläsning av texten med hjälpmedel, så att blinda användare kan läsa boken. Som framgår måste alltså text och ljud, i den mån e-boken innehåller ljud, synkroniseras. Exemplet som ges är att personer med till exempel dyslexi ska kunna läsa och lyssna . Dessutom ska det bland annat säkerställas att hjälpmedel, för den som behöver det, ska fungera så att text och ljud tillhandahålls synkro- niserat. Kraven ska förstås på det viset att text och ljud ska synkroniseras såväl när e-boken i sig levereras med både text och ljud, som när e-boken bara levereras med text och det därför krävs något hjälp- medel för att lyssna på den – till exempel genom text till tal-teknik. Dessutom ska innehållet kunna återges med tekniska hjälpmedel. Detta ska ske på ett sådant sätt att innehållet är uppfattningsbart, han- terbart, begripligt och robust (se för en definition av dessa principer avsnitt 6.1.1 ovan). Det innebär att en e-bok som bara innehåller text ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det är möjligt att tillgodogöra sig den med stöd av hjälpmedel, vilket exempelvis inbegriper hjälp- medel som en icke-seende behöver för att kunna ta del av boken, och att det inte ska finnas något i e-boksfilen som hindrar att hjälpmedlet fungerar korrekt. Det ska också vara möjligt för en person som inte ser att hitta i boken, det vill säga register och innehållsförteckning ska vara tillgäng- ligt även för blinda personer. Exemplet handlar om blinda personer men funktionen kan ges en vidare tillämpning. Det handlar om att se till att personer kan komma åt och navigera inuti boken, så att de till exempel kan kunna komma åt innehållsförteckningen, byta kapitel eller söka upp ett särskilt avsnitt i boken. Genom dynamisk layout kan läsaren ändra storlek på text, radavstånd, färgskala och typsnitt så att det passar individens förutsättningar. Det ska vidare finnas information om vilka tillgänglighetsfunk- tioner som en viss e-bok har. Förvaltning av digitala rättigheter ska inte ”blockera tillgänglighets- funktionerna”. Förvaltning av digitala rättigheter är tekniker som används för att kontrollera eller begränsa hur digitalt medieinnehåll eller medietjänster används, ändras och distribueras. Kravet innebär att det inte ska finnas något ”skydd” för innehållet som förhindrar att till exempel en blind person får texten uppläst genom ett hjälpmedel. Exemplet ska dock inte förstås som att det enbart är funktioner som är viktiga för blinda personer som ska säkerställas. Direktivets krav på tillgänglighet ska, är det tänkt, underlättas av har- moniserade standarder utarbetade på uppdrag av europakommissionen. Det finns än så länga inga tillämpliga standarder och det får anses högst oklart när sådana kan offentliggöras. Det är viktigt att ha i min- net att det är direktivets krav som ska uppfyllas och att det inte är någon garanti att man som utgivare av e-böcker gör det bara genom att publicera en e-bok i ett visst format. Men oavsett går det redan nu att säga att formatet E-PUB 3 som kan användas för e-bokspublicering är ett format som används på bred front internationellt för utgivning av tillgängliga e-böcker. Formatet möjliggör för många tillgänglighets- funktioner, exempelvis text-till-tal, synkroniserat ljud och text (samt video, i förekommande fall). E-handelstjänster definieras i tillgänglighetsdirektivets artikel 3.30 som tjänster som tillhandahålls på distans, genom webbplatser och tjänster för mobila enheter, på elektronisk väg och på individuell begäran av en konsument i syfte att ingå ett konsumentavtal. För en mer utförlig beskrivning se avsnitt 4.2.5. Här kan dock konstateras att också internetförsäljning av alla produkter och tjänster ingår, det vill säga även försäljning av de produkter och tjänster som omfattas av tillgänglighetsdirektivets krav. Nedan följer de krav som ställs speci- fikt på e-handelstjänster samt de icke-bindande exemplen som ges på lösningar i direktivets bilaga II: –Tillhandahålla information om tillgängligheten för de produkter och tjänster som säljs när informationen tillhandahålls av ansvariga ekonomiska aktörer. Exempel: Säkerställa att tillgänglig information om en produkts tillgänglighetsfunktioner inte raderas. –Säkerställa identifierings-, säkerhets- och betalningsfunktionernas tillgänglighet när de levereras som en del av en tjänst (och inte av en produkt) genom att göra den uppfattningsbar, hanterbar, begriplig och robust. Exempel: Göra betaltjänstens användargränssnitt tillgängligt via talkommunikation, så att blinda personer på egen hand kan göra inköp via internet. –Tillhandahålla identifieringsmetoder, elektroniska signaturer och betaltjänster som är uppfattningsbara, hanterbara, begripliga och robusta. Exempel: Göra dialogrutor för identitetsverifiering som visas på skärmen läsbara för skärmläsningsprogram, så att blinda personer kan använda dem. Det första kravet avser information om tillgänglighet. Om den ansva- riga ekonomiska aktören tillhandahåller information om en viss pro- dukt eller tjänsts tillgänglighet ska informationen inte ”försvinna”, eller raderas, när den sedan tillhandahålls via en webbplats eller app- likation. Det krävs alltså av den ansvariga e-handlaren att denne i sin tur tillhandahåller informationen. Vidare ska identifierings-, säkerhets- och betalningsfunktionernas tillgänglighet när de levereras som en del av en tjänst göras uppfatt- ningsbara, hanterbara, begripliga och robusta. Principerna har redogjorts för ovan (se avsnitt 6.1.1.). Kravet innebär som framgår av exemplet bland annat att blinda personer på egen hand ska kunna göra inköp via internet. Detta gäller om själva betalningen och säkerhetsfunktionen ingår som en del i tjänsten. Men det ställs också krav på en betaltjänst som är en del av e-handels- tjänsten. Även i det fallet att krävs att betalfunktionen görs tillgänglig genom att leva upp till principerna uppfattningsbar, hanterbar, begrip- lig och robust. 7 Kriterier för funktionsprestanda I avsnitt VII till bilaga I anges ett antal så kallade kriterier för funk- tionsprestanda som rör produkters och tjänsters driftslägen. Det fram- går av ingressens skäl 24 att kriterierna inte är alternativ till tillgänglig- hetskraven utan ska användas under mycket speciella omständigheter. Det innebär att den som tillhandahåller varor eller släpper ut pro- dukter som omfattas av direktivets krav i första hand ska se till att det är just kraven som uppfylls. Men kriterierna för funk- tionsprestanda har ändå ett syfte; Av skäl 24 framgår att; kriterierna bör gälla särskilda funktioner eller egenskaper hos produk- terna eller tjänsterna, i syfte att göra dem tillgängliga, om tillgänglighets- kraven i detta direktiv inte (vår kursivering) rör en eller flera av dessa sär- skilda funktioner eller egenskaper. Om ett tillgänglighetskrav omfattar särskilda tekniska krav, och en alternativ teknisk lösning för dessa tek- niska krav ges i produkten eller tjänsten, bör denna alternativa tekniska lösning dessutom fortfarande uppfylla de berörda tillgänglighetskraven, och bör resultera i likvärdig eller ökad tillgänglighet, genom tillämpning av relevanta kriterier för funktionsprestanda. Det rör sig alltså om två olika situationer när kriterierna för funktions- prestanda kan bli aktuella. •Den första är om en särskild funktion eller egenskap hos en vara eller tjänst inte omfattas av tillgänglighetskraven. Kraven är till synes relativt heltäckande och det är givetvis omöjligt att säga när det kan bli aktuellt att tillämpa kriterier för funktionsprestanda. Det är ju också syftet med bestämmelsen. För det fall en funktion inte om- fattas av kraven kan man istället tillämpa kriterierna för funktions- prestanda. Om det redan från början var självklart vilka funktioner det rör sig om skulle dessa rimligen redan omfattas av de uttalade kraven i direktivet. •Den andra situationen är när det finns alternativ till de uttalade kra- ven i direktivet. För att det ska vara tillåtet att använda en lösning som går utanför kraven ska två förutsättningar vara för handen. Dels ska de relevanta kriterierna för funktionsprestanda uppfylla tillgänglighetskraven, dels ska utformningen och tillverkningen av produkterna och tillhandahållandet av tjänsterna resultera i likvär- dig eller ökad tillgänglighet vid användningen bland personer med funktionsnedsättning. Kriterierna för funktionsprestanda anges i avsnitt VII i bilaga I. Det rör sig om följande kriterier: a)Användning utan syn Om produkten eller tjänsten har visuella driftslägen ska den ha minst ett driftsläge som inte kräver syn. b)Användning med begränsad syn Om produkten eller tjänsten har visuella driftslägen ska den ha minst ett driftsläge som innebär att användarna kan hantera produk- ten med begränsad syn. c)Användning utan färguppfattning Om produkten eller tjänsten har visuella driftslägen ska den ha minst ett driftsläge som inte kräver att användaren kan uppfatta färger. d)Användning utan hörsel Om produkten eller tjänsten har auditiva driftslägen ska den ha minst ett driftsläge som inte kräver hörsel. e)Användning med begränsad hörsel Om produkten eller tjänsten har auditiva driftslägen ska den ha minst ett driftsläge som innebär att användarna kan hantera produk- ten med begränsad hörsel. f)Användning utan talförmåga Om produkten eller tjänsten kräver talkommandon från använda- ren ska den ha minst ett driftsläge som inte kräver talkomman- don. Talkommandon inbegriper alla muntliga ljud som tal, visslingar eller klickljud. g)Användning med begränsad manipuleringsförmåga eller styrka. Om produkten eller tjänsten kräver åtgärder ska den ha minst ett driftsläge som innebär att användarna kan hantera pro- dukten genom alternativa åtgärder som inte kräver finmotorisk styr- ning, manipulering eller handstyrka och inte heller kräver att fler än en styrning används . h)Användning med begränsad räckvidd Produktens driftsfunktioner måste finnas inom räckhåll för alla användare. Om produkten eller tjänsten har driftslägen ska den ha minst ett driftsläge med begränsad räckvidd och styrka. i)Minimering av risken för anfall på grund av ljuskänslighet Om produkten har visuella driftslägen ska den undvika driftslägen som utlöser anfall på grund av ljuskänslighet. j)Användning med begränsad kognitiv förmåga Produkten eller tjänsten ska ha minst ett driftsläge som omfattar funktioner som gör den enklare och lättare att använda. Om produkten eller tjänsten innehåller funktioner som tillhanda- hålls för tillgänglighet, ska den ha minst ett driftsläge som skyd- dar användarens privatliv vid användning av de funktioner som till- handahåller tillgänglighet. Direktivet omfattar en rad olika sektorer och områden där det redan i varierande grad finns nationella regleringar. För att kunna ta ställning till om direktivet bör genomföras genom en samlad eller sektorsvis reglering och för att kunna lämna förslag på lämplig författningsut- formning, behöver utredningen belysa vad som är reglerat i befintlig lagstiftning. Detta kapitel innehåller en redogörelse av vad som redan är reglerat enligt gällande rätt. Nedan följer en redogörelse över vilka författningar som reglerar produkter och tjänster som även omfattas av direktivet och i vilken mån dessa innehåller krav på tillgänglighet, tillsyn och åtgärder för regelefterlevnad som kan vara relevanta för genomförandet av tillgänglighetsdirektivet. Utöver det redogörs för andra svenska författningar som bedöms vara av betydelse för genom- förandet av tillgänglighetsdirektivet. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen (RF) är var och en gentemot det all- männa tillförsäkrad yttrandefrihet och informationsfrihet. Med detta förstås frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplys- ningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor liksom att inhämta och ta emot upplysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. Dessa friheter ges ett särskilt skydd i grundlagen genom tryckfrihets- förordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). TF reglerar rätten att yttra sig och sprida information genom fram- för allt tryckta skrifter. YGL reglerar samma rätt avseende vissa andra medier, såsom ljudradio, tv och liknande överföringar. Vidare gäller den europeiska konventionen om skydd för de mänsk- liga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonven- tionen) som lag i . Enligt 2 kap. 19 § RF får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av kon- ventionen. Enligt artikel 10 i ska var och en ha rätt till ytt- randefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Utövandet av yttrandefriheten får dock underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till vissa angivna ändamål. YGL är tillämplig bland annat på innehållet i radio- och tv-sändningar samt på vissa andra överföringar av ljud, bild eller text som sker med hjälp av elektromagnetiska vågor samt innehållet i offentliga uppspel- ningar ur en databas. Enligt den s.k. databasregeln ska yttrandefrihetsgrundlagens före- skrifter om sändningar av program också tillämpas när information ur databaser tillhandahålls allmänheten under vissa angivna förutsätt- ningar (1 kap. 4 §). Det krävs bland annat att innehållet i databasen endast kan ändras av den som driver verksamheten. En databas är en samling av information som är lagrad för automatiserad behandling. Databasregeln omfattar till exempel dagstidningars nätupplagor och vissa andra webbplatser på internet. Beställ-tv och beställradio kan också omfattas. Det är då fråga om ett tillhandahållande på särskild begäran, där användaren har möjlighet att själv bestämma vilket tv- eller radioprogram han eller hon vill ta del av och när programmet ska starta. Detta skiljer sig från de linjära sändningarna och webbsänd- ningarna där lyssnaren eller tittaren kommer in i sändningen där den råkar befinna sig. Grundlagsskyddet enligt databasregeln gäller också för print on demand, det vill säga att tekniska upptagningar, skrifter eller bilder framställs på begäran i enstaka exemplar genom överföring av inne- hållet från en databas. I första hand omfattar databasregeln verksamhet som bedrivs av traditionella massmedieföretag. Hit räknas bland annat redaktioner för periodiska skrifter och radio- och tv-program samt förlag, trycke- rier och nyhetsbyråer. Dessa aktörer har s.k. automatiskt grundlags- skydd, vilket innebär att någon särskild åtgärd inte behöver vidtas för att skyddet ska uppkomma, till exempel för webbplatser som dessa aktörer tillhandahåller. Massmedieföretag som endast är verksamma på internet, till exem- pel webbtidningar utan tryckt upplaga, har däremot som huvudregel inte automatiskt grundlagsskydd. Databasregeln gör det även möjligt för andra aktörer än traditio- nella massmedieföretag att få grundlagsskydd för till exempel en webb- plats på internet genom att ansöka om ett utgivningsbevis hos Myn- digheten för press, radio och tv (MPRT). Man brukar här tala om att skyddet är frivilligt eftersom den som driver verksamheten kan välja om denna ska omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen eller inte. För att utgivningsbevis ska utfärdas ställs vissa krav. Till att börja med måste verksamheten bedrivas enligt de förutsättningar som gäller generellt för att databasregeln ska tillämpas. Vidare ska överföringarna utgå från , databasen ha en behörig utgivare som åtagit sig uppdraget och verksamheten ha ett namn som är sådant att det inte lätt kan förväxlas med namnet på en annan verksamhet som omfattas av databasregeln. Någon prövning av de tänkta yttrandenas innehåll eller av verksamhetens karaktär sker däremot inte utan kraven är av formellt slag. E-böcker och ljudböcker som tillhandahålls från en databas som hör till ett bokförlag omfattas som regel av YGL:s databasregel. Mycket talar för att det gäller även när en distributör, som inte är förläggare, tillhandahåller e-boken i en egen databas. I betänkandet av tryck- och yttrandefrihetskommitté (SOU 2020:45 s. 29) utreds frågan noga och kommittén landar just i denna slutsats. Till en början: YGL:s skydd omfattar bland annat information och program som sänds från en databas om avsändaren är ett företag som yrkesmässigt ger ut tryckta skrifter – som ett förlag eller mass- medieföretag. Det automatiska grundlagsskydd som följer av databas- regeln är alltså kopplat till den som driver verksamheten. Det nor- mala torde vara att den som driver verksamheten i en databas är samma aktör som också innehar databasen. Men så är det alltså . är det någon annan som till- handahåller e-boken, till exempel en distributör. Det kan vara så att ett förlag ger ut en bok men en mellanhand distribuerar den. Frågan har tidigare utretts när det gäller grundlagsskyddet för print on demand. behandlade i sitt betänkande (SOU 2016:58) frågan om vem som ska anses bedriva verksamheten i en databas när mellanhänder anlitas för produktion och distribution av print on demand. Även om det är mellanhänderna som de facto inne- har de databaser som böckerna framställs från bedömde kommittén att det tillhandahållande som sker genom mellanhänderna torde kunna betraktas som en del av bokförlagets tillhandahållande. Det spelade alltså ingen roll om det var förlaget eller om det var mellanhanden som tillhandahöll boken i en databas. Bedömningen grundades på att de mellanhänder som anlitas inte har någon rätt att ändra i innehållet utan endast får anses ”förvara” databasinnehållet för bokförlagets räk- ning. Med hänsyn till detta menade kommittén att mellanhänderna inte kan sägas ha en självständig ställning vid bedömningen av vem som tillhandahåller innehållet i grundlagens mening (SOU 2016:58 s. 293). Innebörden av förhållningssätt är alltså att verksamheten i en databas som används för framställning av print on demand kan anses bedrivas av förlaget, trots att den som rent fak- tiskt innehar databasen är en annan aktör. Digitala böcker, e-böcker och ljudböcker, framställs inte genom print on demand. Men i likhet med print on demand distribueras nor- malt e-böcker till kunderna via en återförsäljare. Det förekommer enligt endast i mycket begränsad omfatt- ning att förlag tillhandahåller digitala böcker direkt via sina egna webb- platser (SOU 2020:45 s. 388). Försäljningen av digitala böcker domineras av abonnemangstjäns- ter. De främsta plattformarna på marknaden är Storytel, BookBeat, Nextory och Bokus Play. Övrig försäljning sker via internetbokhan- deln hos aktörer som Adlibris och Bokus. Abonnemangstjänsterna är helt digitala, vilket innebär att de enbart till- handahåller digitala böcker. Internetbokhandeln säljer däremot både tryckta och digitala böcker.