sou · H9B356 · 2022-01-01 00:00:00 — Faderskap till ett barn som har fötts i utlandet kan följa på grund av utländsk lag. Enligt 2 § lagen om internationella fader- skapsfrågor ska den man som är eller har varit gift med barnets mor anses som barnets far i , om det följer av lagen i den stat där barnet vid födelsen fick hemvist, eller – om barnet inte har någon far Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands enligt lagen i den staten – om det följer av lagen i en stat där barnet vid födelsen blev medborgare.11 Även om en motsvarande regel för föräldraskap som för fader- skap möjligen skulle ha en förhållandevis begränsad praktisk bety- delse är det möjligt att utländska föräldraskap på grund av sådana presumtioner kommer att bli vanligare. En motsvarande regel bör därför införas för föräldraskap. Den bör avse den kvinna som är eller har varit gift med ett barns mor och som inte själv har fött barnet och som enligt utländsk lag blivit förälder till barnet, t.ex. efter att ha samtyckt till att makan genomgått en as- sisterad befruktning. Detta medför att den internationella regleringen kommer ge möj- lighet till föräldraskap där nationell materiell rätt inte möjliggör ett föräldraskap i samma situation eftersom svensk rätt inte innehål- ler en sådan presumtion. Det har dock föreslagits en presumtion i 9 § första stycket om föräldraskap för moderns kvinnliga partner efter assisterad befruktning (se prop. 2020/21:176 om modernare regler för bekräftelse av föräldraskap, faderskaps- undersökningar och för att åstadkomma könsneutral föräldraskaps- presumtion). Föräldraskapspresumtionen i internationella situationer bör ut- formas på samma sätt som faderskapspresumtionen i internationella situationer. Det finns ingen anledning att göra skillnad på fader- skapen och föräldraskapen i detta avseende. Tillämpningsområdet bör således begränsas till legala föräldraskapspresumtioner på grund av äktenskap. Eftersom regeln, i liket med faderskap, begränsas till legala för- äldraskapspresumtioner på grund av äktenskap innebär det att ett föräldraskap som enligt utländsk lag har uppstått genom att en kvin- na är eller har varit sambo med den kvinna som fött barnet, inte om- fattas av den föreslagna regeln.12 Med hänsyn till vad som framkom- mit om regleringen i andra länder har utredningen inte uppfattat det som en praktisk angelägen fråga att presumtionen uttryckligen 11I SOU 2020:2 har föreslagits att det i 2 § tas in ett nytt andra stycke som förtydligar att frågan om en man är eller har varit gift med ett barns mor ska bedömas enligt den lag som enligt första stycket gäller för faderskapet. 12Jämför också den formulering av en nationell föräldraskapspresumtion som föreslagits och som utformats på motsvarande sätt som faderskapspresumtionen, se prop. 2020/21:176, s. 6 f., och 78 samt SOU 2018:68, s. 139 f., 147 och 319. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands skulle omfatta även utländska legala presumtioner som grundas på samboförhållanden.13 En särskild fråga är om det finns anledning att uttryckligen före- skriva att regeln, vid sidan om äktenskap, även ska omfatta registre- rade partnerskap. I materiell svensk rätt återges registrerade partner ibland vid sidan av makar (se t.ex. 1 kap. 9 § , jfr även förslagen i prop. 2020/21:176). Detta torde hänga samman med att det i fortfarande finns registrerade partner som inte omvand- lat sitt partnerskap till äktenskap genom att ha ingått äktenskap en- ligt 4 kap. utan föregående hindersprövning eller anmälan till enligt 3 § lag (2009:260) om upphävande av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. Den upphävda part- nerskapslagen fortsätter att tillämpas på partnerskap registrerade före och som inte omvandlats till ett äktenskap. Ett registrerat partnerskap har med ett fåtal undantag samma rättsverkningar som ett äktenskap. Bestämmelser med anknytning till äktenskap och makar tillämpas i princip på motsvarande sätt på registrerade partnerskap (se 3 kap. 1 § i den upphävda partnerskaps- lagen). Detta innebär att bestämmelser i bland annat som tar sikte på personer som är gifta med varandra eller i äkten- skapsbalken i regel även gäller registrerade partner utan att detta ut- tryckligen anges (se t.ex. författningskommentaren till 6 kap. 10 a § i prop. 2004/05:137 på s. 62).14 När partnerskapslagen infördes fanns en bestämmelse i 3 kap. 2 § som innehöll undantag för gemensamt rättsligt föräldraskap. Regi- strerade partner fick varken gemensamt eller var för sig adoptera barn och inte heller utses att som särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om ett barn. I samband med att registrerade partner från fick möjlighet att adoptera på samma sätt som makar omarbetades bestämmelsen i 3 kap. 2 § så att nämnda undantag togs bort (se prop. 2001/02:123, s. 4 och 38). Härefter har adoptions- bestämmelserna i 4 kap. som tar sikte på makar alltså förutsatts om- fatta även registrerade partner utan att detta uttryckligen angivits. 13I förarbetena till regeln om utländska legala faderskapspresumtioner har angetts att sambo- förhållanden i enskilda fall skulle kunna godtas utan lagstöd i rättstillämpningen, särskilt om sam- boendet skett i det land vars lag åberopas till stöd för presumtionen, se prop. 1984/85:124, s. 40. 14Det kan dock inte förutsättas att hänvisningar till makar respektive äktenskap åsyftar även registrerade partner och registrerade partnerskap i alla internationellt privat- och process- rättsliga EU-förordningar (se och , Svensk internationell privat- och processrätt, uppl. 9, 2020, s. 184). Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Enligt 3 kap. 3 och 4 §§ partnerskapslagen gäller vissa bestämmel- ser som träffar makar dock inte för registrerade partner. Enligt 3 § gäller detta bland annat sådana bestämmelser vars tillämpning innebär en särbehandling av den ena maken endast på grund av dennes kön. Bestämmelsen innebär ett generellt undantag från tillämpningen av regler som bygger på att makarnas eller de tidigare makarnas kön är av betydelse. I förarbetena angavs att undantaget huvudsakligen be- rör sådana, numera inte så ofta förekommande, regler som ger eko- nomiska förmåner åt gifta kvinnor eller änkor men även exempelvis de materiella reglerna om faderskapspresumtion (se specialmotiver- ingen i betänkande 1993/94:LU28). I görs alltså ingen skillnad på samkönade och olikkönade äktenskap. I princip gäller bestämmelser som gäller för makar även för registrerade partner med stöd av 3 kap. 1 § i den upphävda part- nerskapslagen. Regler som bygger på att makarnas kön är av betydelse kan dock vara undantagna för registrerade partner. Efter- som möjligheten att registrera partnerskap upphörde och att många tidigare registrerade partnerskap har om- vandlats till äktenskap, framstår det praktiska behovet av en ut- trycklig hänvisning även till registrerad partner vid sidan om make som överflödigt. Skulle det i något fall bli fråga om ett utländskt föräldraskap för en registrerad partner enligt den upphävda partner- skapslagen, och det dessutom är fråga om en tillämpning av en be- stämmelse som bygger på att makarnas kön är av betydelse, kan partnerskapet med enkelhet omvandlas till ett äktenskap genom en anmälan till enligt 3 § lag om upphävande av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap. I samband med att könsneutrala äktenskap och ett upphävande av partnerskapslagen utreddes föreslogs en generell regel i lagen (1904:26) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äkten- skap och förmynderskap. Enligt den skulle bestämmelser i lag eller annan författning med anknytning till äktenskap och makar i till- ämpliga delar gälla för en i ett annat land författningsreglerad sam- levnadsform och parterna i förhållandet, om samlevnadsformen i hu- vudsak hade samma rättsverkningar som ett äktenskap i det landet (se SOU 2007:17, s. 61 och 319 f.). Regeringen valde att inte lämna något lagförslag om könsneutrala äktenskap (se prop. 2008/09:80). När förslagen genomfördes angav dock utskott att be- stämmelserna lag bör kunna vara till vägledning för rätts- Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands tillämpningen, även efter att lagen om registrerat partnerskap upp- hävts, i fråga om andra rättsordningars institut som liknar äktenskap enligt svensk lag och som omfattar par av samma kön. Utskottets bedömning var att detta var möjligt även utan en sådan särskild regel som hade föreslagits av utredningen. Under vilka omständigheter en viss rättslig status som tillkommit i en annan rättsordning ska erkän- nas här i landet och vilka rättsverkningar den har ansågs bäst lämpa sig att överlämna åt rättstillämpningen. (Se civilutskottets betänkande 2008/09:CU19). Enligt rättsliga vägledning kan ett utländskt part- nerskap registreras som ett äktenskap i folkbokföringen. För att ett utländskt partnerskap ska registreras som ett äktenskap i folkbok- föringsdatabasen ska rättsverkningarna av partnerskapet motsvara ett svenskt äktenskap. Vid denna bedömning är det centralt att part- nerskapet utgör ett äktenskapshinder enligt det aktuella landets lag. Utredningens bedömning är att de regler som föreslås om rätts- liga föräldraskap som gäller makar även kan gälla för utländska regi- strerade partner och registrerade partnerskap som motsvarar äkten- skap, utan att detta uttryckligen behöver anges i lagen.15 Det finns alltså inget behov av att i detta sammanhang särskilt föreskriva att en presumtion som bygger på äktenskap även ska gälla för en kvinna som är eller har varit registrerad partner med den kvinna som fött barnet. En legal föräldraskapspresumtion bör vara knuten till hemvist- begreppet såsom det utformats och tillämpas i andra delar av den svenska internationella privat- och processrätten. En persons hem- vist avgörs i regel utifrån bosättning och samtliga förhållanden kring vistelsen i ett land. Hur stark anknytning som i övrigt finns till ett annat land kan också ha betydelse. Normalt är det tillräckligt att den person som det gäller har för avsikt att stanna i landet tills vidare och alltså inte har några bestämda planer på att lämna landet, även om personen inte behöver ha för avsikt att stanna där . Barnets hemvist anses också ofta sammanfalla med vårdnadshava- rens hemvist. Ofödda barn anses ha hemvist hos modern (se 11 § andra stycket lagen om internationella faderskapsfrågor, som bör om- fatta även föräldraskapen). 15Så kallade substitutionsproblem får i förekommande fall i första hand lösas genom en tolkning av de bestämmelser som tillämpas i fråga om rättsverkningar (jfr och , Svensk Internationell Privat- och processrätt, uppl. 9, 2020, s. 111 f.). Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Att barnets hemvist har avgörande betydelse för vilka regler som tillämpas måste fortfarande anses bäst överensstämma med barnets intressen. Det är också praktiskt fördelaktigt att reglerna om tillämp- lig lag sammanfaller med reglerna om svensk domsrätt. Bestämmelsen bör vara begränsad till barn som inte från början har hemvist i . Om barnet vid födelsen fick hemvist i , bör frågan om sådant föräldraskap, liksom beträffande motsvarande faderskap alltid bedömas enligt svensk lag. Om barnet vid födelsen blev medborgare i en annan stat än hem- vistlandet, bör i första hand hemvistlandets lag avgöra om en legal presumtion är tillämplig eller inte. Först om en sådan presumtion inte gäller enligt hemvistlandets lag, bör lagen i den stat där barnet blev medborgare tillämpas. Genom att en av lagarna på detta sätt ges företräde kan det undvikas att mer än en person pekas ut som rättslig förälder till barnet vid sidan av barnets mor. En sådan situation kan vara att den ena lagen utpekar en man som far till barnet och den andra en kvinna som barnets förälder vid sidan av barnets mor. Om tillämpningen av utländsk lag skulle leda till ett resultat som är oförenligt med svensk rättsuppfattning, bör den s.k. ordre public- regeln kunna hindra en tillämpning av bestämmelsen i . När ett barn flyttar till bör den nya regeln innebära att föräldraskapet för kvinnan i äktenskapet kan registreras i den sven- ska folkbokföringen utan att det behöver fastställas i vilket land bar- net blev medborgare vid födelsen, eller vad lagen i det landet inne- håller, om det framgår av t.ex. intyg eller registerutdrag att kvinnan anses som barnets förälder enligt lagen i barnets hemvistland. I lagen om internationella faderskapsfrågor finns en bestämmelse om tillämplig lag vid prövning av en talan vid svensk domstol om fastställande av faderskap eller om hävande av ett faderskap som gäller enligt 2 § (se 5 §). Det har ansetts bäst gynna barnets intressen att frågan prövas enligt lagen i det land dit barnet har starkast an- knytning när frågan prövas i första instans. Detta har också ansetts medföra praktiska fördelar.16 Till följd av de ändringar som föreslås i fråga om föräldraskap på grund av utländsk lag för den kvinna som är eller har varit gift med den kvinna som har fött barnet, bör också bestämmelserna i 5 § första och tredje styckena ändras så att den gäller på samma sätt beträffande föräldraskapen som för motsva- rande frågor om faderskap. En talan om fastställande av föräldraskap 1984/85:124 s. 23 f. och 50 f. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands för en kvinna som är eller har varit gift med den kvinna som har fött barnet bör alltså prövas enligt lagen i den stat där barnet har sin hem- vist när målet avgörs i första instans. Detta medför att en annan lag blir tillämplig, om barnet sedan födelsen bytt hemvist. Fråga om huruvida ett sådant föräldraskap som gäller enligt en utländsk föräldraskapspresumtion i lag ska anses hävt genom en fastställelse av att en man är barnets far eller en annan kvinna barnets förälder, bör liksom beträffande faderskap bedömas enligt samma lag som har tillämpats vid fastställelsen (se 5 § tredje stycket). I 5 § andra stycket finns en regel som gäller fastställande av fader- skap i vissa fall för barn med hemvist i utlandet. Den tillkom för att underlätta för genetiska fäder att kunna få faderskapet fastställt i efter ett surrogatarrangemang där mannen donerat spermier, även om barnet anses ha sin hemvist utomlands. Det finns inte behov av att föreslå en motsvarande bestämmelse avseende de kvinnor som inte fött barnet och som samtyckt till att bli förälder efter en assiste- rad befruktning. Till följd av de föreslagna ändringarna bör dessutom bestämmel- sen om svensk domstols domsrätt i 4 § ändras så att den gäller på sam- ma sätt beträffande föräldraskapen som för faderskap. Det innebär att mål om faderskap eller föräldraskap ska kunna tas upp av svensk domstol om barnet har sin hemvist i , talan förs mot en man eller kvinna som har sin hemvist i eller mot flera personer som alla har sin hemvist här, eller det i andra fall med hänsyn till barnets, moderns, mannens eller kvinnans anknytning till finns särskilda skäl att målet prövas här i landet. Bestämmelsen i 10 § om litis pendens bör också ändras så att den omfattar även pågående mål om föräldraskap i utlandet. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Föräldraskap på grund av ett utländskt domstolsavgörande Förslag: Ett utländskt domstolsavgörande som har fått laga kraft och som innebär att ett föräldraskap för den kvinna som var mo- derns make eller sambo har fastställts, ska gälla i om den utländska domstolen haft en godtagbar grund för att handlägga målet. Frågan om den utländska domstolen har varit behörig ska prövas efter i huvudsak samma principer som gäller för en svensk domstol. Det utländska avgörandet ska dock inte gälla, om svaranden inte har haft rimliga möjligheter att föra sin talan i processen. Avgörandet ska inte heller gälla i vissa situationer där det strider mot ett annat domstolsavgörande eller en annan fastställelse av faderskap eller föräldraskap som har giltighet här i landet eller då det finns en konkurrerande process. Frågan om ett utländskt avgörande är giltigt i kan prövas av domstol. Som redan har konstaterats finns inte några bestämmelser som gör det möjligt att, liksom för utländska faderskap, erkänna en ut- ländsk fastställelse genom ett domstolsavgörande av ett föräldraskap för den kvinna i en samkönad relation som inte själv har fött barnet. Följden av att utländska föräldraskapsavgöranden inte erkänns i blir som redan nämnts bl.a. att det, trots förekomsten av en utländsk dom, måste sättas igång en ny rättslig process i för att fastställa föräldraskapet här. Prövningen kan ta tid och kan det bli ovisst vem som är barnets rättsliga företrädare. I de fall då det redan finns en utländsk dom torde en svensk domstol också i allmänhet ha sämre möjlighet än den utländska att utreda och bedöma saken (jfr prop. 1985/85:124, s. 12 och 28). Ytterligare skäl för att erkänna utländska föräldraskapsavgöran- den är att det kan betraktas som en internationellt privat- och pro- cessrättslig princip att utländska domstolsavgöranden där parterna haft tillräckligt stark anknytning till domstolslandet bör respekteras och erkännas utan att de materiella frågorna omprövas i ett annat land. Detta hänger samman bland annat med att svenska myndighe- ter ofta saknat domsrätt i sådana sammanhang på grund av parternas anknytning till det andra landet. Frågan om föräldraskap kan också ha prövats enligt det landets lag som ändå skulle ha varit tillämplig enligt svenska lagvalsregler eller ha lösts i överensstämmelse med vad Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands som i materiellt hänseende följer av svensk rätt. En ny process i Sve- rige skulle i dessa fall vara onödig. Utgångspunkten bör därför – liksom för faderskap – vara att ut- ländska domstolsavgöranden om sådana föräldraskap för den kvinna i en samkönad relation som inte själv har fött barnet erkänns i . För att den nya regeln inte ska få ett alltför vidsträckt tillämp- ningsområde, bör den avgränsas till att avse föräldraskap som ligger nära föräldraskap enligt svensk materiell reglering i 1 kap. 9 § föräld- rabalken. Föräldraskapet bör således ha grundats på att det finns eller har funnits en relation mellan modern och den andra kvinnan, vilket kan anses spegla de förhållanden under vilka ett rättsligt föräldraskap kan förväntas uppkomma. Innehållet i den lag som utländsk domstol tillämpat får avgöra en sådan relation ska ha funnits. Detta utgör en viss skillnad från vad som krävs beträffande motsvarande fastställda faderskap där ett sådant krav inte uppställs. Utan en sådan avgränsning skulle det dock kunna uppkomma mer främmande situationer då en kvinna, även utan en relation till bar- nets mor, kan ha fastställts vara förälder till barnet. Att utan en när- mare materiell prövning godta ett sådant föräldraskap skulle enligt utredningens bedömning ligga allt för långt ifrån den svenska mate- riella regleringen av motsvarande föräldraskap. Om inte regeln av- gränsas på detta vis, skulle det också kunna leda till kringgåenden av svensk rätt för att åstadkomma ett föräldraskap i som annars inte hade varit möjligt. En avgränsning av regeln till föräldraskap som bygger på en relation mellan modern och den andra kvinnan bedöms därmed som nödvändig. Motsvarande villkor som gäller för erkännande av fastställda ut- ländska faderskap bör gälla även i fråga om föräldraskap för den kvinna i en samkönad relation som inte själv har fött barnet i syfte att skydda väsentliga svenska intressen. Till att börja med bör det därför krävas att det har funnits en godtagbar grund för den utländ- ska domstolens behörighet att handlägga målet. Den utländska dom- stolen ska anses behörig i de fall där en svensk domstol i en mot- svarande situation skulle ha ansetts behörig. I övrigt bör också de vägransgrunder som gäller för utländska faderskapsavgöranden gälla, såsom vid allvarliga brister i det utländska förfarandet, kon- flikter med andra avgöranden och konkurrerande rättegångar (jfr prop. 1985/85:124 s. 29 f.). En utländsk dom bör inte heller gälla i Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands , om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna domen (ordre public). Frågan om ett utländskt domstolsavgörande gäller här i landet bör, liksom för faderskap, prövas av den myndighet eller domstol som handlägger det ärende där frågan aktualiseras. Något särskilt förfarande eller beslut av svensk domstol eller svensk myndighet för att den utländska domen ska gälla i bör alltså normalt inte krävas. Det bör dock, liksom för utländska domstolsavgöranden om faderskap, finnas möjlighet att få frågan slutligt avgjord genom en särskild prövning (jfr 9 § lagen om internationella faderskapsfrågor). Bestämmelsens ordalydelse behöver inte ändras för att den ska om- fatta föräldraskapen. Bestämmelsen i 10 § lagen om internationella faderskapsfrågor, om hinder för svensk rättegång på grund av att det redan pågår en utländsk rättegång (s.k. litis pendens), bör också gälla. Föräldraskap på grund av utländsk fastställelse efter bekräftelse Förslag: En utländsk fastställelse, genom bekräftelse, av föräldra- skap för den kvinna som var moderns make eller sambo ska gälla i , om fastställelsen är giltig enligt lagen i en stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade hemvist eller där någon av dem var medborgare. För att bekräftelsen ska anses giltig till formen, är det tillräckligt att det uppfyller formföreskrif- terna i lagen i den stat där bekräftelsen lämnades. Den utländska fastställelsen ska dock inte gälla i om den strider mot ett avgörande om faderskap eller annat avgörande om föräldraskap som är giltigt i eller om det pågår ett konkurrerande förfarande. Fastställelsen ska inte heller gälla om den är uppenbart oriktig eller om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att godta fastställelsen. Som redan har konstaterats ovan finns det inte några bestäm- melser som gör det möjligt att erkänna en utländsk fastställelse av föräldraskap, genom bekräftelse, för den kvinna i en samkönad rela- tion som inte själv har fött barnet. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Av samma skäl som när det gäller utländska domstolsavgöranden (se närmast föregående rubrik) bör utgångspunkten vara att en ut- ländsk fastställelse av föräldraskap efter bekräftelse, liksom motsva- rande fastställelser av faderskap, godtas i om den uppfyller vissa minimivillkor. Det bör inte ha någon betydelse om bekräftelsen har skett under medverkan av en myndighet eller inte.17 Regeln bör, av samma skäl som anförts beträffande utländska föräldraskapsavgöranden, avgränsas till bekräftelser som avser för- äldraskap vilka ligger nära föräldraskap enligt den svenska materiella regleringen av motsvarande föräldraskap i 1 kap. 9 § . Föräldraskapet ska således ha grundats på att det funnits en relation mellan modern och den andra kvinnan, vilket kan anses spegla de förhållanden under vilka ett rättsligt föräldraskap kan förväntas upp- komma. Innehållet i den lag som utländsk domstol har tillämpat får avgöra en sådan relation ska ha funnits. Liksom för utländska bekräftelser av faderskap bör en bekräftelse av föräldraskap gälla i , om den är giltig enligt lagen i den stat där barnet vid fastställelsen hade hemvist eller där barnet då var med- borgare. Fastställelsen bör också gälla i , om den är giltig enligt lagen i kvinnans hemvistland eller medborgarskapsland. Giltighets- reglerna avser både de materiella förutsättningarna och formkraven, men det bör vara tillräckligt för att bekräftelsen ska vara giltig till formen att den uppfyller formkraven enligt lagen i det land där den har lämnats. För att undvika konflikter mellan olika fastställelser och mellan en sådan fastställelse och ett pågående förfarande, bör samma väg- ransgrunder som gäller för utländska fastställelser av faderskap genom bekräftelse också gälla vid erkännande av utländska fastställelser av föräldraskap genom bekräftelse (se 8 § tredje stycket).