sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — 1.ett tvistemål om enskilt anspråk i anledning av brott för mot- svarande uppgifter om en kärande eller ett vittne, eller om en an- hörig till honom eller henne, och 2.ett ärende som rör brott för motsvarande uppgift om en sökande, eller om en anhörig till honom eller henne. För uppgift i en allmän handling ska sekretess gälla i högst . Stöd till och skydd av vittnen Behovet av skydd för kontaktuppgifter till förhörspersoner En åtgärd som vi bedömer skulle kunna öka tryggheten för förhörs- personer är att skapa bättre förutsättningar att hemlighålla uppgifter som ger möjlighet att komma i kontakt med dem. Som redovisats finns i offentlighets- och sekretesslagen vissa be- stämmelser som ger möjlighet att besluta om sekretess för uppgifter om förhörspersoners adresser och andra kontaktuppgifter. Sekretess kan bl.a. gälla för sådana uppgifter, om de hänför sig till särskilt personsäkerhetsarbete eller om sekretessen för uppgifterna har förts över från en annan myndighet – t.ex. vid skyddad folkbokföring eller fingerade personuppgifter. För vissa typer av brottmål, t.ex. sexual- brott, finns det också långtgående möjligheter att skydda uppgifter angående den enskildes personliga förhållanden. Den generella sek- retessbestämmelsen i 21 kap. 3 § OSL till skydd för förföljda personer ger, om förutsättningarna är för handen, även möjlighet att skydda uppgifter för att komma i kontakt med vittnen och andra förhörs- personer. Även om det alltså finns vissa möjligheter att skydda kontakt- uppgifter till vittnen och andra förhörspersoner är dessa begränsade till särskilda situationer; ofta krävs att den som hörs befinner sig i en tydligt utsatt situation, t.ex. genom att han eller hon har hotats och att vissa skyddsåtgärder redan har vidtagits. I de flesta fall – även när det handlar om förhörspersoner som hörs i rättegångar om allvarlig brottslighet – är dessa förutsättningar inte uppfyllda. Enligt vår upp- fattning finns det skäl att skydda kontaktuppgifter till förhörsperso- ner även när sådana särskilda skäl saknas. Som konstaterats kan ett vittnesmål, framför allt i en rättegång om brott som begåtts inom ramen för ett kriminellt nätverk, inne- bära en stor påfrestning för den som ska höras. Om utgångspunkten är att kontaktuppgifter till förhörspersoner, vilka förekommer i domstolens handläggning i brottmål, inte är offentliga kan det antas bidra till att sådana personer känner en ökad trygghet inför, under och efter vittnesmålet. Det kan i sin tur antas bidra till att fler per- soner väljer att samarbeta med de rättsvårdande myndigheterna. Offentlighetsprincipen innebär bl.a. att rätten att ta del av all- männa handlingar bara får begränsas genom lag och endast om det är påkallat med hänsyn till vissa särskilda skäl, bl.a. om det är påkallat med hänsyn till skyddet för enskilds personliga förhållanden (se 2 kap. Stöd till och skydd av vittnen första stycket 2 § 6 TF). Behovet av sekretess ska därför motiveras och en ny sekretessbestämmelse införas bara i de fall behovet av sekretess bedöms ha företräde framför allmänhetens intresse av rätt till insyn i myndigheternas verksamhet (se bl.a. Ds 2019:1 s. 220). De ovan angivna skälen för att kontaktuppgifter till förhörs- personer som utgångspunkt bör skyddas har, enligt vår uppfattning, företräde framför allmänhetens intresse av rätt till insyn. Kontakt- uppgifter till förhörspersoner som finns hos domstolar eller andra rättsvårdande myndigheter syftar framför allt till att ge myndig- heterna möjlighet att komma i kontakt med sådana personer. Väldigt sällan har sådana uppgifter någon i betydelse i sak, t.ex. för bedöm- ningen av ansvarsfrågan i brottmål. Detta tydliggörs bl.a. av att kon- taktuppgifter till vittnen som regel inte förs in i förundersöknings- protokollet, utan uppgifterna överlämnas ofta till domstolen från i en särskild handling. Allmänhetens intresse av att ta del av sådana uppgifter är därmed också högst begränsat. Mot denna bakgrund anser vi att det bör införas en reglering som innebär att kontaktuppgifter till förhörspersoner, som utgångspunkt, inte bör vara offentliga. I det följande överväger vi närmare hur en sådan reglering bör utformas. En särskild bestämmelse om skydd för uppgifter som kan användas för att kontakta vittnen och målsäganden När det först gäller frågan om var, dvs. hos vilken myndighet, sekre- tessbestämmelsen bör vara tillämplig gör vi följande överväganden. Behovet av att skydda kontaktuppgifter till förhörspersoner är störst när sådana uppgifter förekommer i domstolar som handlägger brott- målen där personerna ska höras. Bestämmelsen bör därför vara direkt tillämplig hos domstolar. Frågan är om den även bör vara tillämplig hos andra myndigheter. De myndigheter som framför allt skulle kunna vara aktuella att omfattas av bestämmelsen är de brottsutredande myndigheterna. Ovan har vi redogjort för de bestämmelser som reglerar för- undersökningen respektive rättegången och den grundläggande skill- naden mellan dessa två förfaranden; förundersökningen präglas i stor utsträckning av sekretess medan rättegången i domstol som utgångs- punkt är offentlig. Under förundersökningen finns också långtgående möjligheter, både med stöd av bestämmelser i och Stöd till och skydd av vittnen offentlighets- och sekretesslagen, att hålla kontaktuppgifter till för- hörspersoner hemliga. Som regel antecknas inte uppgifter om bostads- ort, arbetsplats, postadress eller telefonnummer i förundersöknings- protokollet. Kontaktuppgifter till förhörspersoner utgör vidare uppgifter om enskilds personliga förhållanden, och för sådana förhållanden gäller sekretess under förundersökningen, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (35 kap. 1 § första stycket 1 OSL). Detsamma gäller om sådana uppgifter förekommer i annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av en åklagarmyndighet, , , , eller (35 kap. 1 § första stycket 4 OSL). När kontaktuppgifter till förhörs- personer förekommer hos myndigheter som bedriver brottsutredande arbete finns alltså redan möjligheter – vilka motsvarar den reglering vinu överväger – att skydda dessa uppgifter. Vi anser därför att det inte finns något behov av att låta bestämmelsen omfatta andra myn- digheter än domstolarna. Behovet av att skydda kontaktuppgifter till förhörspersoner är utan tvekan störst i brottmål. Med hänsyn till det, men också till att vårt uppdrag handlar om att överväga och föreslå åtgärder som fram- för allt syftar till att motverka allvarlig brottslighet inom ramen för kriminella nätverk, bör sekretessbestämmelsen avgränsas på så sätt att den är tillämplig i brottmål. Vårt uppdrag tar sikte på stöd till och skydd av vittnen. Risken för att andra förhörspersoner, särskilt målsäganden, utsätts för hot och påtryckningar kan dock antas vara densamma eller i många fall större än vad som gäller för vittnen. Även för tilltalade kan det – i synnerhet i mål om brott som begåtts inom ramen för kriminella nätverk – vara förenat med risker att höras i domstol. Detta gäller särskilt tilltalade som, i enlighet med vårt förslag i avsnitt 5.6.3, har lämnat uppgift om annans brott i syfte att få strafflindring. Sådana tilltalade bör dock, som regel, vara föremål för skyddsåtgärder vilka isin tur ger möjlighet att hålla kontaktuppgifterna hemliga. Mot denna bakgrund bör bestämmelsen avgränsas på så sätt att möjlig- heten att besluta om sekretess ska gälla för kontaktuppgifter till målsäganden och vittnen. Regleringen bör dock även omfatta kontakt- uppgifter till dem som är närstående till en målsägande eller ett vittne. Risken för att närstående utsätts för påtryckningar eller repressalier Stöd till och skydd av vittnen kan nämligen ofta antas vara minst lika stor, och ibland större. Kon- taktuppgifter till närstående kan dessutom användas för att komma i kontakt med målsäganden eller vittnet. Bestämmelsen bör också vara tillämplig i tvistemål om enskilt anspråk i anledning av brott. Sådana mål har ett nära samband med brottmål (jfr 22 kap. 1 § RB), och det finns därför ofta ett motsva- rande intresse av att kunna skydda kontaktuppgifter till förhörs- personer. Sekretess bör dock – i konsekvens med skälen för att sekretess för kontaktuppgifter i brottmål endast bör kunna gälla en målsägande eller ett vittne – avgränsas på så sätt att sekretess endast ska kunna gälla för kontaktuppgifter till en kärande eller ett vittne, eller en anhörig till honom eller henne. Bestämmelsen bör vidare vara tillämplig på kontaktuppgifter till en sökande, eller en anhörig till honom eller henne, i ärenden som rör brott. Det kan t.ex. handla om ett ärende om begäran om förord- nande av målsägandebiträde (jfr prop. 1995/96:127 s. 36). När det gäller vilka uppgifter som bestämmelsen närmare ska skydda, bör den ta sikte på samtliga uppgifter som förekommer hos domstolen och som ger möjlighet att ta kontakt med vittnet, måls- äganden eller närstående till dessa. Det handlar om bostadsadresser men också adresser till platser där dessa personer tillfälligt uppehåller sig, såsom sommarstugor eller hotell. Även andra uppgifter om platser än just adresser, t.ex. i vilken ort eller stadsdel som förhörspersonen eller dennes närstående bor eller befinner sig i, bör som utgångspunkt omfattas av sekretess. Det sagda bör i bestämmelsen formuleras på så sätt att sekretess gäller för uppgift om bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna uppgift om var förhörspersonen eller hans eller hennes anhöriga bor stadigvarande eller tillfälligt. Vidare bör uppgifter om telefonnummer, e-postadresser och person- nummer till sådana personer omfattas av bestämmelsen. När det gäller just uppgifter om personnummer kan det argu- menteras för att sådana uppgifter, på samma sätt som namn, utgör identitetsuppgifter snarare än kontaktuppgifter. Att sekretess, som utgångspunkt, ska råda för sådana uppgifter kan också anses utgöra en alltför långtgående inskränkning av offentlighetsprincipen. Person- nummer till målsäganden och vittnen som förekommer hos domstolar fyller emellertid sällan någon funktion, utöver vissa administrativa frågor. För allmänhetens behov av insyn i domstolarnas verksamhet torde behovet av att få kännedom om personnummer till målsäganden Stöd till och skydd av vittnen och vittnen också vara högst begränsat. Den som har vetskap om någon annans personnummer kan däremot, med hjälp av den upp- giften, få information om ett flertal andra person- och kontaktupp- gifter hänförliga till den personen. Det kan bl.a. handla om skatte- besked, adresser och telefonnummer. Mot denna bakgrund anser vi att skälen för att bestämmelsen även bör omfatta personnummer väger tyngre än skälen mot att sådana uppgifter ska omfattas av be- stämmelsen. Även andra jämförbara uppgifter som kan användas för att komma i kontakt med en målsägande eller ett vittne bör omfattas av bestäm- melsen, t.ex. uppgifter om arbetsplats. När det gäller vilket skaderekvisit som bestämmelsen bör inne- hålla bör, som konstaterats, utgångspunkten vara att nu aktuella kontaktuppgifter ska skyddas. Det bör alltså inte uppställas något krav på särskilda omständigheter – såsom att personen är förföljd, att det föreligger viss risk för repressalier eller att han eller hon är föremål för skyddsåtgärder – för att kunna besluta om sekretess. Det sagda talar för att skaderekvisitet bör utformas med ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. att sekretess ska gälla under förutsättning att det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Att utforma bestämmelsen med ett sådant (omvänt) skade- rekvisit innebär dock en förhållandevis stor förändring i förhållande till vad som gäller hos domstolarna ; en stark presumtion kom- mer i sådana fall att råda för att kontaktuppgifter till vittnen eller målsäganden, eller närstående till dessa, omfattas av sekretess – till skillnad från den nuvarande starka presumtionen för offentlighet. En sådan inskränkning av offentlighetsprincipen måste ha starka skäl för sig. Som konstaterats anser vi dock att vikten av att skydda kon- taktuppgifter till nu aktuella personer väger tyngre än allmänhetens rätt till insyn. Eftersom sådana uppgifter väldigt sällan har betydelse för ansvarsfrågan, eller för andra frågor i sak som domstolen ska ta ställning till, är allmänhetens intresse av insyn klart begränsat. Som regel har uppgifterna bara betydelse när det gäller domstolarnas möj- lighet att komma i kontakt med vittnen eller målsäganden. I samman- hanget bör också framhållas att vilka kontaktuppgifter till nu aktuella personer som finns hos domstolen kan variera. finns en mängd uppgifter, t.ex. flera telefonnummer eller e-postadresser till ett vittne eller en målsägande – vilka inte ens domstolen har användning av. I vissa fall kan kontaktuppgifter också finnas hos domstolen närmast Stöd till och skydd av vittnen av slumpmässiga skäl, t.ex. om någon ringer in till domstolen och lämnar ett telefonnummer eller en e-postadress. Ett annat, viktigt, skäl för att utforma bestämmelsen med ett omvänt skaderekvisit handlar om förutsägbarheten för vittnen och målsäganden. De flesta kontaktuppgifter till sådana personer kom- mer in till domstolen från i samband med att åtal väcks. Som konstaterats omfattas sådana uppgifter av 35 kap. 1 § första stycket 1 OSL, och sekretess gäller då för uppgifterna om det inte står klart att dessa kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men (dvs. ett om- vänt skaderekvisit). När uppgifterna överlämnas till domstol i sam- band med åtal blir utgångspunkten i stället det omvända – uppgifterna blir som regel offentliga, både hos den brottsutredande myndighet som överlämnat uppgifterna och hos domstol (jfr 35 kap. 7 § och 43 kap. 3 § OSL). Om sekretess för uppgifterna gäller hos domstol på motsvarande sätt som under förundersökningen kan det förväntas medföra att vittnen och målsäganden känner en ökad trygghet under hela rättsprocessen. I t.ex. brottsutredningar om allvarliga brott kan polis och åklagare, redan i ett tidigt skede under förundersökningen, ge målsäganden eller vittnet information om att hans eller hennes kontaktuppgifter med största sannolikhet kommer att vara skyddade under hela rättsprocessen. Detta kan i sin tur antas bidra till en ökad vilja hos målsäganden och vittnen att medverka i utredningar och rättegångar. Mot bakgrund av vad som angetts anser vi att bestämmelsen bör innehålla ett omvänt skaderekvisit, vilket i bestämmelsen bör utfor- mas på så sätt att sekretess bör gälla om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den som ska höras lider men. Med men avses olägenhet av personlig art, vilken uppstår som en konsekvens av att uppgiften röjs (se bl.a. m.fl., Sekretess m.m. hos allmän domstol, 4:e uppl., 2013, s. 40). Bestämmelsen bör inte påverka den tilltalades rätt till insyn enligt 10 kap. 3 eller 3 a §§ OSL. Det innebär bl.a. att om sekretess gäller för kontaktuppgift till ett vittne eller en målsägande kan det inte hindra den tilltalade från att ta del av uppgiften om den har betydelse i målet. Om uppgiften har betydelse för åtalet ska uppgiften, även om den är belagd med sekretess, också delges den tilltalade (45 kap. 9 § andra stycket RB). Stöd till och skydd av vittnen Bestämmelsen bör heller inte inverka på den tilltalades rätt att åberopa bevisning. Det förekommer att den tilltalade vill åberopa förhör med en person som hörts under förundersökningen, och som åklagaren valt att inte åberopa. Om sekretess gäller för kontakt- uppgifterna till en sådan personen och omständigheterna är sådana att den tilltalade inte ska få ta del av dessa, bör domstolen – om förutsättningarna för att tillåta vittnesförhöret är uppfyllda – själv- fallet kalla vittnet utan något krav på den tilltalade ska uppge adress eller andra kontaktuppgifter till vittnet. I bestämmelsen bör det anges en yttre gräns för hur länge sekre- tessen i en allmän handling ska gälla. För uppgift i en allmän handling bör sekretessen gälla i högst . En reglering som ger skydd för kontaktuppgifter till förhörsperso- ner enligt vad vi överväger kommer att få vissa praktiska konsekvenser. En sådan konsekvens handlar om hur domstolarna ska förhålla sig till kontaktuppgifter som förekommer i mål och som har, eller kan ha, betydelse för ansvarsfrågan. Om exempelvis en granne till en målsägande hörs som vittne i ett misshandelsmål kan det ofta vara relevant för parterna och domstolen att veta varifrån han eller hon gjorde sina iakttagelser. De frågor som ställs till vittnet kan därmed också medföra att han eller hon direkt, eller indirekt, måste uppge sin adress, vilken som utgångspunkt bör omfattas av sekretess. Denna typ av problematik är emellertid inte unik för den reglering som vi överväger. Det kan uppkomma situationer, sär- skilt i mål om sexualbrott, då uppgifter som omfattas av sekretess måste presenteras för domstolen. Domstolen kan då också besluta om stängda dörrar när uppgiften (som omfattas av sekretess) ska läggas fram. Inte sällan torde dock sådana situationer, till följd av den reglering som vi nu föreslår, kunna lösas utan att det behöver beslu- tas om stängda dörrar. Det bör dock understrykas att regleringen som vi överväger inte är avsedd att inskränka den tilltalades rätt till insyn i brottmålsprocessen. Om vittnets adress eller andra kontakt- uppgifter är relevanta för bedömningen i ansvarsfrågan ska den till- talade också få kännedom om dem. Stöd till och skydd av vittnen En annan praktisk konsekvens handlar om att regleringen kan försvåra möjligheten för den som dömts att betala skadestånd att göra rätt för sig. Det förekommer att sådana personer vänder sig till bl.a. domstolen för att få kontaktuppgifter till målsäganden för att kunna betala skadestånd. Om sekretess, som utgångspunkt, gäller för kontaktuppgifter till målsäganden kan möjligheten till sådan betal- ning försvåras. Enligt vår uppfattning bör denna problematik inte överdrivas. avråder BrOM tilltalade från att ta direkt kontakt med målsäganden för att betala skadestånd. På myndighetens webb- plats anges bl.a. att om ett brottsoffer inte kräver en dömd på betal- ning eller ger den dömde information om hur han eller hon ska betala är det enklaste sättet att betala att vänta till dess brottsoffret har an- litat Kronofogden för indrivning av skadeståndet. Om den dömde betalar till följd av sådan indrivning får han eller hon, som utgångs- punkt, heller ingen betalningsanmärkning. Om den dömde vill betala utan att brottsoffret agerar för att driva in skadeståndet bör, enligt BrOM, den dömde först vända sig till brottsoffrets ombud, om så- dant finns. Först i sista hand bör den dömde ta direkt kontakt med brottsoffret. (Se .) De angivna praktiska konsekvenserna är, enligt vår uppfattning, inte av sådan karaktär att de talar mot att införa en sådan reglering som vi nu överväger. Mot bakgrund av vad som angetts föreslår vi att det införs en särskild paragraf i offentlighets- och sekretesslagen, som anger att sekretess gäller hos en domstol i ett brottmål för uppgift om en målsägandes eller ett vittnes, eller en till honom eller henne anhörigs bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysningar om var någon av dessa personer bor stadigvarande eller tillfälligt, eller telefon- nummer, e-postadress, personnummer eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med någon av dessa per- soner, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att målsägan- den eller vittnet eller närstående till honom eller henne lider men. Stöd till och skydd av vittnen Sådan sekretess ska även gälla i ett tvistemål om enskilt anspråk i anledning av brott för motsvarande uppgifter om en kärande eller ett vittne, eller om en anhörig till honom eller henne, och i ett ärende som rör brott för motsvarande uppgift om en sökande, eller om en anhörig till honom eller henne. För uppgift i en allmän handling ska sekretess gälla i högst fem- . Paragrafen bör införas i 35 kap. OSL, som behandlar sekretess till skydd för enskild i verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott, m.m., och förslagsvis såsom 12 b §. Närmast före para- grafen bör också införas en ny rubrik av följande lydelse: Kontakt- uppgifter till målsägande och vittne. Sekretess hos myndighet som för över kontaktuppgifter till domstol Förslag: I 35 kap. 7 § första stycket 1 OSL ska det införas en be- stämmelse, som anger att om sekretess, enligt 35 kap. 1 § OSL, gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska för- hållanden hos brottsutredande myndigheter, ska sekretessen inte upphöra att gälla hos de myndigheter och i de verksamheter som anges där, om uppgiften lämnas till en domstol med anledning av åtal och sekretess för uppgiften ska gälla hos domstolen enligt 35 kap. 12 b § OSL. Som konstaterats inkommer kontaktuppgifter som avser parter och vittnen till domstolen ofta från i anslutning till att åtal väcks. Uppgifterna finns då i förundersökningsprotokollet eller, om dessa saknar betydelse för prövningen av ett beslut i målet, i en särskild handling som ges in till domstolen. Innan ett åtal väcks omfattas, som utgångspunkt, kontaktupp- gifter till målsäganden och vittnen av sekretess hos Åklagarmyndig- heten med stöd av 35 kap. 1 § första stycket 1 OSL (sekretess för uppgift om bl.a. enskilds personliga förhållanden under förunder- sökningen). Som redovisats upphör, enligt 35 kap. 7 § OSL, som huvudregel sekretessen att gälla hos den överlämnande myndigheten när uppgifterna lämnas in till domstol med anledning av åtal. Detta gäller dock inte om Stöd till och skydd av vittnen 1.sekretess för uppgiften ska gälla hos domstolen enligt 35 kap. 12 § eller 13 a § eller 36 kap. 2 § OSL, 2.uppgiften uppenbarligen saknar betydelse i målet, eller 3.uppgiften finns i en handling som har kommit från en annan myn- dighet där uppgiften är sekretessreglerad. För att den föreslagna regleringen om sekretess hos domstolarna för kontaktuppgifter till parter och vittnen ska få avsedd effekt är det viktigt att sådana uppgifter – om dessa omfattas av sekretess under förundersökningen – inte blir offentliga hos , eller hos någon annan brottsutredande myndighet, i anslutning till att åtal väcks. I 35 kap. 7 § första stycket 1 OSL bör det därför införas en bestämmelse som anger att sekretessen för sådana uppgifter ska kvar- stå hos dessa myndigheter om sekretess för uppgiften ska gälla hos domstolen med stöd av den föreslagna paragrafen 35 kap. 12 b § OSL. Skydd för uppgifter om var en förhörsperson befinner sig Bedömning: Det finns ett behov av att kunna besluta att en upp- gift om var den befinner sig som hörs i förhör genom ljudöver- föring eller ljud- och bildöverföring ska omfattas av sekretess. En särskild reglering om det bör införas i offentlighets- och sekretess- lagen. Möjligheterna att hålla förhör genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring I avsnitt 6.2.2 har vi beskrivit vad som i allmänhet gäller vid vittnes- förhör i brottmål. Som utgångspunkt ska vittnen – och övriga som ska delta i huvudförhandlingen – infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Om det finns skäl för det får rätten, enligt 5 kap. 10 § RB, dock besluta att deltagandet kan ske genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring. Vid bedömningen av om det finns sådant skäl ska rätten särskilt beakta Stöd till och skydd av vittnen 1.de kostnader eller olägenheter som skulle uppkomma om den som ska delta i sammanträdet måste infinna sig i rättssalen, 2.om den som ska delta känner rädsla för att vara närvarande i rättssalen, 3.om det kan antas att han eller hon utsätts för påtryckningar, och 4.om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. utökades möjligheterna till deltagande genom ljudöver- föring eller ljud- och bildöverföring. krävdes, vad gäller punkten 2, att rädslan var påtaglig.