sou · H9B344 · 2022-01-01 00:00:00 — Det kan även påverka om man har råd med en medie/ abonnemangstjänst. Om mer ansvar läggs på en ekonomiskt utsatt grupp som redan befinner sig i ett digitalt utanförskap riskerar den digi- tala ojämlikheten att öka ytterligare. Utredningen anser att dessa farhågor bör tas på stort allvar och att tillgänglighetsdirektivets inver- kan på vilken möjlighet som personer med funktionsnedsättning har att få reell tillgång till tillgängliga e-böcker bör följas upp noga. Syftet med direktivet är att undanröja handelshinder som annars skulle kunna uppstå om EU:s medlemsländer var för sig inför krav på tillgäng- lighet för produkter och tjänster för att leva upp till internationella konventioner till gagn för personer med funktionsnedsättning. Men syftet är också att ”säkerställa fullständig respekt för rätten för perso- ner med funktionsnedsättning att få del av åtgärder som syftar till att säkerställa deras oberoende, sociala och yrkesmässiga integrering och deltagande i samhällslivet” (skäl 103 i ingressen till tillgänglighets- direktivet). En utgångspunkt för och för direktivet är att ett samhälle med ökad tillgänglighet där så många som möjligt inkluderas är något eftersträvansvärt, och att detta också innebär fördelar för samhället i stort. Direktivet leder också till nyttor för privatpersoner, både med och utan funktionedsättningar. Alla kan till exempel drabbas av en temporär funktionsnedsättning eller funktionsbegränsning och då dra nytta av ökad tillgänglighet. En del indirekta nyttor kan härledas till samhället i stort, till exem- pel en högre grad av digital inkludering och minskad risk för segre- gation och diskriminering, men nyttor kan bestå även av nya eller bättre möjligheter till arbete. Detta gäller för personer med funktionsnedsätt- ning men även för till exempel experter inom tillgänglighet. Direkta nyttor kan härledas till i första hand personer med funk- tionsnedsättning, vilka kommer att få ett större utbud av tillgängliga tjänster och produkter. Med ökad tillgänglighet krävs inte heller lika många extrafunktioner och hjälpmedel för att personer med funktions- nedsättning ska klara en digital vardag. En annan effekt av bättre till- gänglighet är ett minskat behov av hjälp från anhöriga eller assistenter och därmed ökad självständighet. Analysys nämner också indi- rekta nyttor på individnivå i form av ökad trygghet, mer gemenskap samt högre grad av uppskattning, självförtroende och självförverkligande. Att omsätta nyttorna i monetära termer är dock svårt. Det saknas data som beskriver hur ökad tillgänglighet kan prissättas i kronor och ören. Det torde i och för sig vara möjligt att göra en sådan beräkning. Mer tillgängliga produkter och tjänster kan på individnivå leda till spa- rad tid, bättre fritid, fler konsumtionsmöjligheter och större chanser att få ett arbete – bara för att ta några exempel. Men utredningen har inte på egen hand haft möjlighet att genomföra undersökningar för att skapa sådan data. Därför har det inte varit möjligt för utredningen att räkna på en nettoeffekt av ökad tillgänglighet, det vill säga att presen- tera en kalkyl där kostnader ställs mot fördelar. Det kan ändå vara av betydelse att presentera den tillgängliga stati- stiken beträffande hur många personer med olika funktionsnedsätt- ning som finns i . Dels kan statistiken ge en bild av hur många personer som skulle ha den största potentiella nyttan av direk- tivet (dock ska inte bortses från att kraven sannolikt gynnar alla konsu- menter), dels kan den visa vilken potentiell marknad som finns för kommersiella aktörer. I ingressen till tillgänglighetsdirektivet anges att kraven på tillgänglig- het kan gynna både personer med funktionsnedsättning och personer med funktionsbegränsningar. Även andra personer, som inte räknas till någon av dessa grupper skulle kunna få fördelar av ökad tillgänglighet. Centralt i direktivet är ändå personer med funktionsnedsättning. Det är denna grupp som omnämns i bilaga VI, och vars fördelar av tillgäng- lighet ska beaktas när en ekonomisk aktör ska bedöma om ett visst till- gänglighetskrav skulle innebära en oproportionerligt stor börda att uppfylla (se avsnitt 13.2.1). I tillgänglighetsdirektivet definieras målgruppen som ”personer som har någon varaktig fysisk, psykisk, intellektuell eller sensorisk funk- tionsnedsättning som i samspel med olika hinder kan hindra dem från att fullt ut och effektivt delta i samhället på lika villkor som andra” (arti- kel 3.1 samt ingressens skäl 3). Definitionen är i linje med Förenta natio- nernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsätt- ning, som antogs , i vilken EU är part och vilken alla medlemsstater har ratificerat. I direktivet anges som sagt också att direktivet skulle gynna även personer med funktionsbegränsningar, såsom äldre personer, gravida personer och personer som reser med bagage (ingressens skäl 4). Sammanfattningsvis är det utredningens uppfattning att direktivets målgrupp är personer som har behov av ökad tillgänglighet när det gäller digitala produkter och tjänster. Inte alla som har behov av bättre tillgänglighet finns representerade i gruppen personer med funktions- nedsättning. Och inte alla som ingår i gruppen personer med funktions- nedsättning har behov av ökad tillgänglighet (till exempel räknas ofta personer med svår astma med i gruppen personer med funktionsned- sättning). Åter andra är så svårt sjuka att de inte kan använda produkter eller tjänster som omfattas av direktivet oavsett hur tillgängliga dessa är. När målgruppen, trots osäkerheten, väl är definierad skulle nästa steg vara att analysera vilket behov som finns av ökad tillgänglighet. Det kan också finnas andra hinder för tillgänglighet, såsom högt pris eller digitalt utanförskap, som innebär att personer med funktionsned- sättning trots förbättrad tillgänglighet fortsätter att använda produk- terna eller tjänsterna i mindre utsträckning än övriga. 18.3.2Statistik om personer med funktionsnedsättning i I detta avsnitt presenteras ett urval av den tillgängliga svenska stati- stik som finns avseende hur många personer som har någon form av funktionsnedsättning. Detta för att ge en indikation på målgruppens storlek. Det finns inget register i över personer med funktions- nedsättning. Statistiken som finns kommer från olika undersökningar där personer själva får svara på frågor kring eventuella funktionsned- sättningar. Undersökningarna kommer från myndigheter som SCB och , och organisationer, som Funka och Begrip- sam etcetera, som regelbundet sammanställer statistik om personer med funktionsnedsättning. Myndigheten för delaktighet (MfD) har på begäran av utredningen gjort en sammanställning över vilka svenska undersökningar om funk- tionsnedsättningar som finns. För vidare läsning hänvisas till den sam- manställningen (se bilaga 4). Den mest omfattande statistiken som beräknar antalet personer med funktionsnedsättning bland vuxna () i är SCB:s urvals- undersökning /SILC (nedan hänvisas till undersökningen som är genomförd 2018–2019 om inte annat anges). Det finns också en sepa- rat undersökning för barn mellan 12–, , där föräldrar har fått svara på frågor om barns funktionsnedsättning (nedan hänvisas till undersökningen som är genomförd 2018–2019). Här kan konsta- teras att det finns en viss överlapp i åldersgruppen 16–. Detta är dock ofrånkomligt utifrån hur SCB har genomfört sina undersök- ningar. SCB:s undersökning av levnadsförhållanden använder flera frågor för att få fram gruppen ”personer med funktionsnedsättning”. Dessa kan sedan jämföras med den övriga befolkningen när det kom- mer till en rad frågor som rör levnadsförhållanden (boende, ekonomi, fritid etcetera). Gruppen kan brytas ner i olika typer av funktionsned- sättningar (syn, hörsel, rörelse, neuropsykiatriska funktionsnedsätt- ningar etcetera) för ytterligare jämförelser med befolkningen och även mellan olika grupper. Resultatet av /SILC visar att av befolkningen över , vilket motsvarar drygt 3 miljoner personer, har minst en funk- tionsnedsättning. av barnen i åldrarna 12–har minst en funktionsnedsättning. Det motsvarar omkring 200 000 barn. Felmargi- nalen i denna grupp är dock något större. Av siffrorna framgår att andelen kvinnor med en eller flera funk- tionsnedsättningar är och antalet män med en eller flera funktionsnedsättningar . De funktionsnedsättningar som ryms inom gruppen personer med funktionsnedsättning omfattar följande: •Svåra besvär av astma eller allergi •Svåra besvär av ängslan, oro eller ångest •I hög grad nedsatt aktivitetsförmåga •Stora problem på grund av dyslexi och/eller dyskalkyli Gruppen omfattar personer som har åtminstone en av de ovan nämnda funktionsnedsättningarna och av befolkningen har funktionsnedsättning inom två eller flera av områdena. En och samma person kan därför finnas med i flera grupper, och statistiken säger ingenting om hur stor risken för dubbelräkning är. Å andra sidan kan en och samma person givetvis dra nytta av olika tillgänglighetsfunk- tioner. Av statistiken framgår också att en marginellt högre andel vuxna kvinnor än män har någon funktionsnedsättning. För barn visar under- sökningen att fler pojkar än flickor har funktionsnedsättning. Denna siffra är dock mycket osäker, med tanke på den stora felmarginalen när det gäller undersökningen avseende barn. I SCB:s självskattningsformulär räknas svår astma, svåra allergier och svår depression/ångest som funktionsnedsättningar. Det är funk- tionsnedsättningar som sannolikt inte berörs av tillgänglighetsdirekti- vets krav. Om personer som har dessa funktionsnedsättningar exklude- ras från totalen återstår cirka 1,8 miljoner vuxna och cirka 170 000 barn med funktionsnedsättning som skulle kunna gynnas på ett påtagligt sätt av tillgänglighetsdirektivet. Enligt urvalsenkät (, nedan hänvisas till resultatet ) har av vuxna i åldern 16–någon form av funktionsnedsättning. Det är en mindre andel än enligt SCB:s undersökning. Skillnaden kan för- dels med att exkluderar personer , dels med att enkäten ställer lite andra frågor för att fånga målgruppen personer med funktionsnedsättning. Frågor om till exempel astma eller allergier har inte tagits med. Nedan sammanfattar utredningen resultatet av /SILC, undersökningar gjorda 2014–2018 med avseende på andelen personer med olika funktionsnedsättningar per ålder. Tabell 18.3 Andel av svarande i /SILC som har olika slags funktionsnedsättning, efter ålder, 2014–2018. 16–64 År I hög grad nedsatt ängslan, oro eller ångest Källa: SCB /SILC, undersökningar 2014–2018. Personer kan ha mer än en funktionsnedsättning vilket gör att uppgifterna inte summerar till totalen. Av tabell 18.3 framgår att det finns dubbelt så många personer med någon form av funktionsnedsättning bland de äldre (). Den vanligaste funktionsnedsättningen är nedsatt hörsel, oavsett ålders- grupp. Andelen personer med nedsatt hörsel är dock större bland personer . Nedsatt rörelseförmåga är den näst vanli- gaste funktionsnedsättningen bland äldre. Hög ålder kan i sig också leda till flera nedsättningar . Det är dock svårt att veta i vilken utsträckning åldersrelaterade funk- tionsnedsättningar finns representerade i statistiken, såvida de inte har gett upphov till en diagnos eller medför stora besvär. personer kan kanske inte ens delta i undersökningarna, till exempel på grund av att de har någon demenssjukdom eller sviktande kognitiv för- måga. Det innebär sammantaget att antalet personer som skulle gynnas av förbättrad tillgänglighet är större än gruppen ”personer med funk- tionsnedsättning” som den kommer till uttryck i statistiken. 18.3.3Antalet personer med olika former av funktionsnedsättning Som beskrivits ovan finns en del officiell statistik när det gäller hur många svenskar som har någon form av funktionsnedsättning. Det finns också organisationer som för statistik. Nedan följer en samman- ställning av en del av dessa statistikuppgifter avseende några av de vanli- gast förekommande funktionsnedsättningarna. Enligt /SILC har 411 000 personer i en synnedsättning. Av dessa är 163 000 män och 268 000 kvinnor. Av det totala antalet personer med synnedsättning anses 297 000 personer ha svår sådan. Av framgår att omkring 12 000 barn i har någon form av synnedsättning. Enligt organisationen är 30 000 personer i helt blinda. Dock använder bara 1 300 personer i punktskrift. PTS uppger att 25 000 personer har bidrag till CD-spelare. Gruppen som använder hjälpmedel tycks alltså vara betydligt mindre än det totala antalet personer med synskada. Enligt /SILC har 1 533 000 vuxna svenskar någon form av hör- selnedsättning. Av dessa är 829 000 män och 704 000 kvinnor, och cirka 25 000 barn (0–). av svenskarna hade någon form av hörselnedsättning. Antalet döva personer i uppgår till 15 000 personer enligt (), medan denna grupp enligt Funka uppgår till 25 000 personer. Enligt SDR är 1 300 personer dövblinda i . Av /SILC framgår att 779 000 vuxna svenskar har någon form av nedsatt rörelseförmåga (9,), varav 278 000 män och 502 000 kvinnor – dvs. långt fler kvinnor än män. (cirka 288 000 per- soner) av dessa uppskattas ha mycket nedsatt rörelseförmåga. Det saknas statistik över hur många barn som har nedsatt rörelseförmåga. Nedsatt förmåga att läsa/skriva Enligt /SILC finns det cirka 93 000 vuxna med dyslexi eller dys- kalkyli i . Beräkningen är betydligt mer försiktig än Dyslexi- förbundets, som i stället anger att mellan av befolkningen lider av dyslexi eller dyskalkyli. Det skulle innebära mel- lan 500 000 och 800 000 personer. Enligt har omkring 58 000 barn i åldrarna 12–antingen svårt att läsa eller skriva eller har talsvårigheter. Talsvårigheter kan bero på en rad olika diagnoser (till exempel afasi, apraxi, dysartri) eller andra språkstörningar till följd av andra diagno- ser, till exempel stroke. Hjärnfonden räknar med att 77 000 personer har någon form av tal- eller språkstörning. Det vanligaste exemplet på diagnoser eller tillstånd som påverkar för- ståelsen är utvecklingsstörning och hjärnskador. I uppskattas cirka en procent av befolkningen (cirka 100 000 personer) ha någon form av utvecklingsstörning. Nedsatt koncentrations- eller minnesförmåga Här inbegrips personer som har neuropsykiatriska diagnoser samt per- soner med demenssjukdomar Enligt /SILC har omkring 202 000 vuxna svenskar en neuro- psykiatrisk diagnos, som ADHD, ADD, Autism etcetera. Svenskt Demenscentrum uppskattar att mellan 130 000–150 000 personer har en demenssjukdom. I den nu lämnade redovisningen framgår hur många kvinnor respek- tive män som har någon av funktionsnedsättningarna syn, hörsel och rörelseförmåga. I tabell 18.4 nedan redovisas ytterligare uppgifter om fördelningen mellan kvinnor och män avseende ytterligare funktions- nedsättningar. Tabell 18.4 Andel med funktionsnedsättning per funktionsområde och kön I hög grad nedsatt aktivitetsförmåga Stora problem pga. dyslexi/dyskalkyli Stora besvär av astma/allergi Stora besvär av oro/ångest Minst en funktionsnedsättning enligt /SILC Källa: SCB /SILC (2018/2019). För att kunna utvärdera tilläggsdirektivets konsekvenser för personer med funktionsnedsättning är det nödvändigt att inte bara mäta hur många som berörs, utan även kartlägga vilka behov som finns. Det vill säga i vilken grad kan det digitala utanförskapet förklaras av att produk- ter och tjänster inte är tillgängliga. Det kan finnas andra förklaringar till att personer med funktionsnedsättning i mindre utsträckning använder digitala produkter och tjänster. I gruppen personer med funk- tionsnedsättning kan till exempel andelen äldre vara större än i samhället i stort, vilket kan ha betydelse för hur användningen av digi- tala produkter och tjänster ser ut i gruppen. Dyra produkter och tjäns- ter samt behov av assistans är andra faktorer som kan påverka hur många i gruppen som använder sig av produkterna och tjänsterna. Det finns bara några enstaka sektoriella studier och undersökningar som beskriver i vilken omfattning personer med funktionsnedsättning använder internet, mobiltelefoner, e-tjänster etcetera. En tydlig slutsats i dessa undersökningar är att personer med funk- tionsnedsättning använder digitala produkter och tjänster i betydligt mindre utsträckning än övriga vuxna i samhället. I /SILC ställs tilläggsfrågor om användning av internet och till- gång till digitala miljöer, bland annat ställs frågor om man använder internet på sin fritid, och om man har tillgång till internet i hemmet. Svaret är tydligt på båda frågorna. Andelen personer med funktions- nedsättning som inte använder internet på sin fritid uppgår till 13 pro- cent. Bland personer utan funktionsnedsättning är motsvarande andel . Skillnaden blir än större när det gäller personer med flera funktionsnedsättningar. I denna grupp är det som inte använder internet . Av /SILC framgår vidare att av svenskarna som inte anses ha någon funktionsnedsättning har internet hemma. Bland perso- ner med funktionsnedsättning är siffran lite lägre – . Bland personer med flera funktionsnedsättningar är det som har tillgång till internet hemma. Lägst andel som har tillgång till inter- net är personer med svårare rörelsenedsättningar, där bara drygt 71 pro- cent har internet hemma. Samma mönster finns när det gäller betalning av räkningar via inter- net. I gruppen personer med funktionsnedsättning betalar sina räkningar via internet. Bland de som har två eller flera funktions- nedsättningar är siffran lägre, av dessa betalar räk- ningar via internet. Detta ska jämföras med befolkningen i övrigt där betalar sina räkningar via Internet. Enligt Begripsams Rapport ”Svenskarna med Funktionsnedsättning och Internet 2019” har en tredjedel av personer med funktionsnedsätt- ning svårt att använda bank-id eller e-legitimation. Rapporten bygger på resultat från en undersökning finansierad av PTS bland 1 506 pers- oner med 43 olika typer av diagnoser, funktionsnedsättningar eller funk- tionsbegränsningar, och handlar om användningen av smarta telefoner, datorer, internet, och surfplattor. Enligt rapporten kan den digitala klyftan mellan personer med och utan funktionsnedsättning vara så stor som . En annan viktig slutsats i rapporten är att skillna- derna i digitalt utanförskap inte bara kan förklaras av funktionsned- sättning i sig. Det finns stora variationer i digital inkludering även bland personer med olika former av funktionsnedsättningar. Bland perso- ner med språksvårigheter, intellektuella svårigheter, synsvårigheter och rörelsesvårigheter finns det största digitala utanförskapet. Bland personer med funktionsnedsättning behöver hjälp av någon annan person för att klara av att genomföra sina ärenden på internet, till exempel att beställa varor, e-handla, betala räkningar, fylla i formulär etcetera. I gruppen övriga, det vill säga de som inte räknas till gruppen personer med funktionsnedsättning är motsvarande siffra Av personer som är blinda behöver hjälp med sina ären- den på internet. av personer med nedsatt talförmåga behö- ver assistans, liksom av personer som lider av afasi och av personer som är dövblinda (Begripsams rapport s. 38). Utredningen har som ett led i sitt arbete också genomfört en webb- baserad enkätundersökning och i den ställt systematiska frågor om alla de produkter och tjänster som omfattas av direktivet. Syftet med enkä- ten var i första hand att få en uppfattning om vilka som är de största hindren för tillgänglighet, men också att identifiera de behov som finns hos respektive grupp av personer med funktionsnedsättning. Inför enkätundersökningen identifierade utredningen 25 intresse- organisationer som tillsammans representerar ett brett spektrum av funktionsnedsättningar. Organisationerna gavs möjligheten att besvara en tillgänglighetsanpassad online-enkät där de ombads att uppskatta den upplevda svårighetsgraden av att använda de produkter och tjänster som omfattas av direktivet, och också – om det fanns svårigheter – vad dessa beror på, det vill säga om det beror på bristande tillgänglighet eller om det har andra orsaker. Organisationerna valde själva hur de tog fram den efterfrågade informationen (till exempel genom att gå via sin styrelse, sitt kansli eller via medlemmarna, eller på något annat sätt). Enkäten besvarades av följande sju organisationer: Representerar personer med talsvårigheter orsa- kade av till exempel stroke eller hjärnskador. Personer med Afasi kan också ofta ha svårt att läsa, skriva eller röra sig. Förbundet har cirka 3 200 medlemmar Representerar föräldrar till döva eller hörselska- dade barn. Förbundet har cirka 3 000 medlemmar Representerar unga upp till som har rörelsehinder. Förbundet har 157 medlemmar. •Hörselskadades (). Representerar döva och hörselskadade. Förbundet har cirka 23 000 medlemmar. Representerar personer som har assistans och intellektuell funktionsnedsättning samt ofta även flera andra funktionsnedsättningar. Föreningen har cirka 600 medlemmar. Representerar personer som har haft stroke, vilket innebär at medlemmarna har flera olika nedsättningar sam- tidigt avseende såväl tal-, skriv-, läs- och rörelseförmåga. Förbundet har cirka 9 000 medlemmar. •Synskadades (). Förbundet representerar blinda och personer med synnedsättningar och har 8 494 medlemmar. Företaget som är experter på digital tillgänglighet har besvarat enkäten utifrån sin expertis om tillgänglighet. Informationen har samlats in på olika sätt av de organisationer som besvarat enkäten: genom egna efterforskningar, kontakt med medlem- mar eller med hjälp av extern expertis. Svarsfrekvensen är låg och precis som angetts har syftet aldrig varit att presentera ett underlag som kan generaliseras till en större population. De organisationer som har svarat på enkäten representerar dock de funktionsområden som beskrivits ovan, nämligen följande: syn (SRF), hörsel (HRF och Barn- plantorna), rörelse (Förbundet unga rörelsehindrade samt , och delvis JAG), tal/läs/skrivförmåga (samt och delvis JAG), kognitiv förmåga (JAG, samt möjligtvis också ). Svaren kan därför peka på en del skillnader när det gäller vilka behov som finns för att varor och tjänster ska göras mer tillgängliga för en enskild grupp. Av de svar som kommit in framgår att produkter och tjänster som omfattas av direktivet överlag är svåra att använda. Otillgänglig utform- ning är en vanlig brist, men inte den enda. Ett annat vanligt problem är att många produkter och tjänster kräver assistans för att kunna användas. Även digitalt utanförskap ses ofta som ett problem. HRF påpekar att tjänster där det krävs telefonkontakt kan vara otillgängliga för personer med nedsatt hörsel. SRF upplyser, å sin sida, om att många personer med nedsatt syn har svårt att använda betal- terminaler med pekskärmar och efterlyser en standard på området. Flera respondenter konstaterar också att det förekommer stora varia- tioner inom den grupp som deras organisationer företräder. IT-vana, ålder och graden av funktionsnedsättning är alla faktorer som påverkar hur en individ upplever tillgängligheten till en viss tjänst eller produkt. Respondenterna uppger vidare att saker som chattfunktioner, text- ning och vardagliga tjänster är särskilt viktiga för deras målgrupper. Nedan redovisas de viktigaste slutsatserna, redovisat utifrån vilka grupper som de besvarande organisationerna representerar; •Personer med synnedsättningar upplever att tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster och persontransporter är mycket svåra att hantera, liksom produkter på dessa områden. Även ITK-tjänster upplevs som svåra, liksom e-handel. •Personer med hörselsnedsättningar upplever att ITK-tjänster och tjänster som ger tillgång till audiovisuella medietjänster är mycket svåra att hantera. ITK-produkter kräver dyra hjälpmedel för att hantera. •Personer med nedsatt rörelseförmåga har i undersökningen upp- gett att det är relativt enkelt med digitala produkter och tjänster. Man ska dock ha i minnet att den besvarande organisationen är en , vilket givetvis kan påverka.