sou · H9B331 · 2022-01-01 00:00:00 — I paragrafen anges vem som kan bli föremål för provtagning eller undersökning enligt lagen. Paragrafen motsvarar delvis 2 § lag. Av bestämmelsen framgår att salivprov och ögonundersökning får utföras på förare av motordrivet fordon eller maskindrivet spår- fordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg, samt på den som manövrerar luftfartyg eller i övrigt ombord på ett luftfartyg fullgör en uppgift av väsentlig betydelse för flygsäkerheten eller som utövar tjänst som avses i 6 kap. 20 § luftfartslagen (2010:500). Uppräkningen är uttömmande. Begreppet motordrivet fordon som anges i första punkten definieras i 2 § lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner. Beträffande frågor kring orden tjänstgör och ombord i tredje punkten, se Lagrådets kommentar till 13 kap. 2 § förslaget till luftfartslag i prop. 2009/10:95. Det behöver inte föreligga misstankar om att ett brott har begåtts. Detta innebär en skillnad i förhållande till 2 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. I paragrafen finns bestämmelser om vilka hjälpmedel som får användas i samband med provtagning och undersökning samt hur provtagningen eller undersökningen ska gå till. Paragrafen motsvarar delvis 3 § lag. Paragrafens första stycke anger att särskilt avsett provtagnings- instrument får användas vid tagande av salivprov. Bestämmelsen om- fattar såväl provtagningsinstrument där provet analyseras i ett sepa- rat instrument som kombinerade test- och analysinstrument. Enligt andra stycket får en undersökning av ögon eller ögon- rörelser endast ske genom en okulär besiktning och kan avse under- sökning av pupillens storlek och dess ljuskänslighet, samt kontroll av ofrivilliga ryckningar i ögonen. Som hjälpmedel vid undersök- ningen får en pupillometer, en penna eller annat liknande föremål, en mindre ljuskälla eller för ändamålet särskilt avsett tekniskt hjälp- medel användas. Med hjälp av pupillometern som anges i punkten 1 kan pupillens storlek uppskattas. Pennan eller det liknande föremålet i punkten 2 kommer till användning vid så kallade nystagmustester, det vill säga kontroll av om den undersökte har ofrivilliga ryckningar i ögonen. Den mindre ljuskällan i punkten 3 kan användas för att kontrollera pupillens reaktion på ljus. Punkten 4 syftar till att möjlig- göra även icke ögonundersökningar som kan ske med hjälp av exempelvis sensorteknologi. Lagen möjliggör alltså, till skillnad års lag, inte bara undersökningar av ögon och ögonrörelser, utan också ögonundersökningar som genomförs med hjälp av tekniska hjälpmedel. Av tredje stycket följer att provtagning eller undersökning som utgångspunkt ska ske på eller i nära anslutning till den plats där personen kontrolleras eller ett ingripande mot honom eller henne sker. Om det föreligger särskilda skäl får provtagning eller under- sökning även ske på annan plats. Bestämmelsen är utformad med förebild i 2 § andra stycket lagen (1976:1090) om alkoholutandnings- prov. Exempel på sådana särskilda skäl kan vara om personen själv lämnar platsen i syfte att undvika kontroll eller försöker smita från en trafikolycka men efter förföljande anträffas långt därifrån. Ingri- pandet får då anses äga rum på den plats där personen anträffas. Likaså får provtagning eller undersökning avseende en förare som efter en trafikolycka förs till sjukhus genomföras där. Bestämmel- sens sista mening syftar till att klargöra att den som inte är skäligen misstänkt för brott inte ska behöva hindras av provtagning eller under- sökning mer än ytterst tillfälligt. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kommer att meddela verkställighetsföreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen anger ytterligare förutsättningar för genomförande av provtagningen eller undersökningen. Bortsett från att paragrafen omfattar fler åtgärder motsvarar den 4 § tredje stycket lag. Salivprovet eller ögonundersökningen ska genomföras på ett sätt som inte utsätter den som undersöks för allmän uppmärksamhet. Provet eller undersökningen ska därför genomföras i ett täckt for- don eller inomhus i ett avskilt rum, om särskilda skäl inte föranleder något annat. Särskilda skäl kan bland annat föreligga om provtagning eller undersökning ska genomföras på en motorcyklist och den som utför provtagningen eller undersökningen inte har nära tillgång till täckt fordon eller lokal där åtgärden kan företas. Av bestämmelsen framgår vidare att den som genomgår provtagning eller undersök- ning har rätt att på begäran få bevis om att detta har utförts. På dennes begäran ska även protokoll föras vid provtagningen eller undersökningen. Bestämmelserna i denna del överensstämmer med vad som i tillämpliga delar gäller för provtagning enligt lagen om alkoholutandningsprov. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen anger vilka befattningshavare som får lov att utföra en provtagning eller en undersökning samt vilka övriga regler som gäller för genomförandet. Den motsvarar delvis 4 § lag. Bestämmelsens första stycke anger vilka som har behörighet att utföra ett salivprov eller en ögonundersökning. Av första meningen framgår att sådan behörighet tillkommer polisman. Enligt andra meningen har tjänstemän vid och befo- genhet att ta salivprov och genomföra ögonundersökning på en förare av motordrivet fordon. I likhet med vad som gäller för befogenheten att ta alkoholutandningsprov enligt 1 § andra stycket 2 lagen om alko- holutandningsprov bör befogenheten att göra ögonundersökning utövas i samband med att och bedriver sin övriga verksamhet. Enligt andra stycket har en tjänsteman vid eller Kust- bevakningen samma befogenhet som en polisman har enligt 22 § polislagen (1984:387) att stoppa ett fordon för att genomföra åtgär- der i enlighet med lagen. Av 29 § och 10 § första stycket 4 polislagen följer att tjänstemännen under vissa förhållanden får använda våld i samband med att provtagningen eller undersökningen genomförs. Polismäns befogenhet att stoppa fordon och använda våld följer av 22 § respektive 10 § polislagen. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. Paragrafen behandlar möjligheterna att genomföra blodprov då för- utsättningar för genomförande av kroppsbesiktning enligt 28 kap. 12 § saknas. Den motsvarar 5 § lag, bort- sett från att denna lag omfattar fler åtgärder. För tidigare kommentar hänvisas här, förutom till prop. 1998/99:43, även till prop. 2007/08:53. Bestämmelsen i första punkten innebär att blodprov får tas på en person som är skyldig att genomgå provtagning eller undersökning men som vägrar att medverka till detta. Enligt andra punkten kan blodprov tas, utan att det föreligger skälig misstanke om brott, på den förare som varit inblandad i en trafikolycka och på grund av detta inte kan medverka till salivprov eller ögonundersökning. För att bestämmelsen ska kunna tillämpas måste personen på något sätt blivit skadad eller chockad till följd av den olycka som han eller hon har varit inblandad i. Dessutom förutsätts att personen – på grund av de fysiska eller psykiska skador som orsakats av trafikolyckan – är ur stånd att genomgå ett salivprov eller en ögonundersökning. Vad gäller begreppet trafikolycka hänvisas till kommentaren till 3 § lagen om alkoholutandningsprov. De bestämmelser om blodprovstagning som i övrigt finns i 28 kap. gäller. Reglering om vem som får besluta om kroppsbesiktning och hur en sådan ska gå till finns i 28 kap. 13 § samt i lagen (2008:322) om och Kust- bevakningens befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott. Bestämmelserna överensstämmer med vad som i tillämpliga delar gäller för provtagning enligt lagen om alkoholutandningsprov. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. 10.2Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) Av paragrafen framgår att ska ha vissa avdelningar och organisatoriska funktioner. Av fjärde punkten, som är ny, följer att myndigheten ska ha en funktion som på nationell nivå leder, samordnar och utför den trafikverksamhet som kräver specialist- kunskap inom yrkestrafikområdet. Det är upp till myndigheten att bestämma i vilken form avgränsningen av verksamheten görs, det vill säga om detta sker i form av avdelning, enhet eller något annat. Det centrala är att det finns en nationell ledning, planering och sam- ordning inom den trafikverksamhet som kräver specialistkunskap inom yrkestrafikområdet. En sådan verksamhet behöver innefatta både polismän och bilinspektörer samt eventuella andra civilanställda med relevant kompetens. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. 10.3Förslaget till lag om ändring i yrkestrafiklagen (2012:210) 7 kap. 3 § I paragrafen utgår andra stycket om att regeringen får meddela föreskrifter om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om cabotage- transport i förordning (EG) nr 1072/2009 (godsförordningen). Be- myndigandet överförs till den föreslagna nya 7 kap. 3 a § så att be- myndigandena att meddela föreskrifter om sanktionsavgifter hålls samman i en och samma paragraf. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.2. 7 kap. 3 a § Paragrafen är ny och innehåller bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter om sanktionsavgifter. Det sker en utvidgning i förhållande till dagens bemyndigande i 7 kap. 3 § andra stycket som innehåller bemyndigandet att meddela föreskrifter om sanktions- avgifter enligt bestämmelser om cabotagetransport i godsförord- ningen. Punkten 1 handlar om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om anmälningskrav i förordning (EG) nr 1071/2009 (tillståndsförord- ningen) och i föreskrifter som har meddelats med stöd av yrkes- trafiklagen (2012:210). Bemyndigandet avser kravet på anmälan av trafikansvariga enligt artikel 4.4 i tillståndsförordningen och kravet på anmälan av om andra personer som ska prövas i fråga om lämp- lighet enligt yrkestrafikförordningen (2012:237) byts ut eller till- kommer. sanktioneras överträdelser genom 6 kap. 1 § yrkes- trafikförordningen. Punkten 2 handlar om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om cabotagetransport i godsförordningen, det vill säga det befintliga be- myndigandet i 7 kap. 3 § andra stycket har flyttats hit. Vidare avses sanktionsavgifter enligt bestämmelser om krav på medförande och uppvisande av tillstånd enligt godsförordningen, någonting som sanktioneras genom 5 § förordningen (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Punkten 3 handlar om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om krav på medförande och uppvisande av dokument enligt förordning (EG) nr 1073/2009 (bussförordningen). Det handlar om bristande medförande och uppvisande av gemenskapstillstånd, tillstånd för linjetrafik eller kontrolldokument, någonting som sanktioneras genom 5 § förordningen om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Punkten 4 handlar om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om krav på medförande och uppvisande av dokument enligt Interbus- överenskommelsen. Dessa överträdelser sanktioneras genom 5 § förordningen om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Slutligen handlar punkten 5 om sanktionsavgifter enligt bestäm- melser om krav på medförande och uppvisande av tillstånd som avses i 3 kap. 3 eller 5 § yrkestrafiklagen. De tillstånd som avses är olika former av transporttillstånd för utförande av internationella vägtrans- porter. Tillstånden kan vara utfärdade av såväl svenska som utländska myndigheter. sanktioneras överträdelser genom 6 kap. 1 § yrkes- trafikförordningen. Bemyndigandena möjliggör en sanktionsväxling från dagens straff- bestämmelser med böter till ett ansvarssystem i form av sanktions- avgifter för överträdelse av bestämmelser i 5 § förordningen om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet (EES) och 6 kap. 1 § yrkestrafikförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.2. 10.4Förslaget till lag om ändring i taxitrafiklagen (2012:211) 7 kap. 3 § I paragrafen införs ett nytt andra stycke med bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om sanktionsavgifter enligt bestämmelser om anmälningskrav i föreskrifter som har meddelats med stöd av taxitrafiklagen. Bemyndigandet avser kravet på anmälan av trafikansvariga och anmälan av om andra personer som ska prövas i fråga om lämplighet enligt taxitrafikförordningen (2012:238) byts ut eller tillkommer. sanktioneras dessa överträdelser genom 7 kap. 1 § taxitrafikförordningen. Bemyndigandet möjliggör en sanktionsväxling från dagens straff- bestämmelser med böter till ett ansvarssystem i form av sanktions- avgifter för överträdelse av bestämmelser i 7 kap. 1 § taxitrafik- förordningen. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.2. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:1437) om åtgärder vid hindrande av fortsatt färd I paragrafen ändras första stycket så att det införs en ny punkt 5 som innebär att åtgärder enligt lagen kan vidtas även när en polisman, bilinspektör eller tulltjänsteman enligt föreslagna ändringar i yrkes- trafikförordningen (2012:237) har beslutat att ett fordon eller for- donståg inte får fortsätta färden på grund av obetalda sanktions- avgifter. Ett beslut om att inte fortsätta färden får fattas om en polisman, bilinspektör eller tulltjänsteman har beslutat om förskott för sanktionsavgift och förskottet inte betalas i samband med kontrollen. Av andra stycket framgår fortsättningsvis att en åtgärd får bestå i högst . Åtgärden ska dock alltid upphöra så snart det inte längre finns skäl för den. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.5. 10.6Förslaget till förordning (2021:000) om föreskrifter rörande salivprov och ögonundersökning i trafiken Förordningen, som är ny, ger möjlighet att med- dela föreskrifter om verkställighet av lagen (2021:000) om salivprov och ögonundersökning i trafiken. Som framgår av andra meningen får föreskrifter som rör eller meddelas efter att respektive myndighet har hörts. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. 10.7Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) En mindre justering utan materiell betydelse görs av hänvisningen till rådets beslut om ingåendet av Interbus-överenskommelsen. Paragrafen ändras på så sätt att förutom polisman och bilinspektör även tulltjänsteman är behörig kontrollant enligt artiklar i buss- förordningen och godsförordningen. Vidare görs en ändring som innebär att förutom polisman och bilinspektör även tulltjänsteman är behörig kontrolltjänsteman enligt Interbus-överenskommelsen. Förutom dessa ändringar görs en mindre justering utan materiell betydelse av hänvisningen till rådets beslut om ingåendet av Inter- bus-överenskommelsen. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.4. En mindre justering utan materiell betydelse görs av hänvisningen till rådets beslut om ingåendet av Interbus-överenskommelsen. Paragrafen ändras på så sätt att sanktionen byts ut från penningböter till sanktionsavgift. Sanktionsavgiften påförs, i likhet med bestäm- melsen i dagens 5 a §, transportföretaget. Det innebär att förarens ansvar faller bort i motsvarande mån och att överträdelserna avkri- minaliseras. De överträdelser som omfattas är överträdelser av artikel 4.3 andra meningen, artikel 17.1 eller artikel 19 i förordning (EG) nr 1073/2009, överträdelser av artikel 4.6 andra meningen eller arti- kel 5.6 tredje meningen i förordning (EG) nr 1072/2009, samt över- trädelser av artikel 18 eller artikel 20 i den överenskommelse som bifogats rådets beslut nr 2002/917/EG (Interbus-överenskommelsen). Det handlar om bristande medförande och uppvisande av dokument samt bristande medverkan vid kontroller. I vissa fall är det godtag- bart att dokument kan visas upp elektroniskt eller på annat sätt. Bestämmelserna bör endast gälla för yrkesmässiga transporter på väg av personer eller gods till eller från eller i transittrafik genom , det vill säga internationella transporter, som sker inom EES (jämför 3 kap. 1 § yrkestrafiklagen (2012:210)). Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1. I paragrafen, som endast avser sanktionsavgifter enligt 5 a §, görs ett tillägg i första stycket som innebär att också sanktions- avgifter enligt 5 § omfattas. Detta innebär att frågor om påförande av sanktionsavgift prövas av Transportstyrelsen, att sanktionsavgif- ten tillfaller staten, att transportföretaget ska ges tillfälle att yttra sig innan sanktionsavgift påförs och att sanktionsavgift får sättas ned eller efterges om det finns särskilda skäl. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.3. I paragrafen, som endast avser sanktionsavgifter enligt 5 a §, införs ett nytt första stycke där det anges med vilket belopp sank- tionsavgift enligt 5 § ska påföras. Det innebär att dagens enda stycke i paragrafen blir ett nytt andra stycke. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.3. I paragrafen, som innehåller bestämmelser om förskott för sanktionsavgift enligt 5 a §, införs i första stycket möjlighet att ta ut förskott även för sanktionsavgift enligt 5 §. Sanktionsavgift enligt 5 § kan, till skillnad från sanktionsavgift enligt 5 a §, omfatta trans- portföretag som har hemvist i , i det fall de bedriver inter- nationella transporter inom EES. Därför ska det av bestämmelsen framgå att företag med hemvist i inte ingår i kretsen som kan bli föremål för beslut om förskott. Ändringen av första stycket innebär att förskott för sanktionsavgift enligt 5 § ska beslutas om ett transportföretag inte har hemvist i . Polisman, bilinspektör och tulltjänsteman kan besluta om förskott, det vill säga samma befattningshavare som beslutar om förskott för sanktionsavgift enligt 5 a §. Paragrafens andra stycke om betalning av förskott till Polismyn- digheten respektive till kvarstår oförändrat, men omfattar efter de nu angivna ändringarna i paragrafen förskott för sanktions- avgift enligt både 5 och 5 a §§. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.4 och avsnitt 7.6.5. 10.8Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2009:236) om en nationell plan för transportinfrastruktur Paragrafen ändras genom att det införs en ny punkt 8 som innebär att den nationella planen för transportinfrastruktur även ska inne- fatta investeringar i och underhåll av ett nationellt nät av kontroll- platser för yrkestrafik på väg. Ändringen syftar till att höja effekti- viteten i den samlade kontrollverksamheten av yrkestrafik på väg. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. 10.9Förslaget till förordning om ändring i yrkestrafikförordningen (2012:237) 6 kap. 1 § Paragrafen ändras på så sätt att straffansvaret kvarstår endast för brott mot 4 kap. 2 eller 6 § yrkestrafikförordningen, det vill säga för brister när det gäller anmälan av fordon i yrkesmässig trafik. Bestäm- melserna om ansvar för överträdelser av artikel 4.4 i förordning (EG) nr 1071/2009, 2 kap. 5 § och 3 kap. 2 § förs över till en ny bestäm- melse om sanktionsavgift. Det innebär att en avkriminalisering sker av dessa överträdelser. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1 och avsnitt 7.5.2. 6 kap. 1 a § Paragrafen är ny och reglerar i vilka fall sanktionsavgift ska påföras för överträdelser som är straffbelagda enligt 6 kap. 1 §. Sank- tionsavgiften påförs företaget. Sanktionsväxlingen omfattar överträdelser av •Artikel 4.4 i förordning (EG) nr 1071/2009, det vill säga att företaget inte har underrättat den behöriga myndigheten, Trans- portstyrelsen, om vem eller vilka som utsetts till trafikansvariga, detsamma gäller om dessa byts ut eller tillkommer, •2 kap. 5 §, det vill säga att tillståndshavaren inte anmäler till Transportstyrelsen om någon som prövats enligt 2 kap. 2 § andra stycket eller 3 § yrkestrafiklagen (2012:210) byts ut eller om någon sådan person tillkommer, samt •3 kap. 2 §, det vill säga att bevis om tillstånd som avses i 3 kap. 3 eller 5 § yrkestrafiklagen inte medförs i fordonet under färd eller inte visas upp för en bilinspektör, polisman eller tulltjänste- man som begär det. Punkterna 1–2 handlar om sanktionsavgift på grund av bristande anmälan av trafikansvariga och andra personer som omfattas av krav på lämplighetsprövning. Bestämmelserna blir aktuella endast för tillståndshavare med tillstånd av Transportstyrelsen. Punkten 3 handlar om medförande och uppvisande av bevis om transporttillstånd för utförande av internationella vägtransporter. De transporter som omfattas är yrkesmässiga transporter på väg av personer eller gods till eller från eller i transittrafik genom , det vill säga internationella transporter. Det finns en begränsning, internationella transporter inom EES omfattas inte eftersom det finns särskilda bestämmelser om dessa transporter i gods- respektive bussförordningen (3 kap. 1 § yrkestrafiklagen). Det är därför sannolikt att det i praktiken endast är utländska till- ståndshavare utan gemenskapstillstånd som blir aktuella för sanktions- avgift. I vissa fall är det godtagbart att dokument kan visas upp elektroniskt eller på annat sätt. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1 och avsnitt 7.5.2. 6 kap. 1 b–k §§ Paragraferna är nya och behandlar förfarandet i samband med på- förandet av sanktionsavgiften och sanktionsavgiftens storlek. Förskott för sanktionsavgift enligt 6 kap. 1 d § kan endast bli aktuellt i fråga om sanktionsavgift på grund av bristande medförande och uppvisande av tillstånd (6 kap. 1 a § 3). Detta eftersom det endast är denna överträdelse enligt 6 kap. 1 a § som kan begås av företag med hemvist utanför . Övervägandena finns i avsnitt 7.6.3–7.6.5. 6 kap. 2 § I paragrafen införs ett nytt andra stycke. Det andra stycket innebär att en polismans, bilinspektörs eller tulltjänstemans beslut om för- skott för sanktionsavgift och beslut om att fordon eller fordonståg inte får fortsätta färden, och Transportstyrelsens överprövning av dessa beslut, inte får överklagas. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.4 och avsnitt 7.6.5. 10.10Förslaget till förordning om ändring i taxitrafikförordningen (2012:238) 7 kap. 1 § Paragrafen ändras på så sätt att straffansvaret kvarstår endast för brott mot 3 kap. 13 §, 4 kap. 2 eller 6 §, och 5 kap. 6 § taxitrafikförord- ningen, det vill säga för brister när det gäller taxiförarlegitimation, anmälan av fordon i taxitrafik och bevis om omhändertagna registre- ringsskyltar. Bestämmelsen om ansvar för överträdelser av 2 kap. 10 § förs över till en ny bestämmelse om sanktionsavgift. Det inne- bär att en avkriminalisering sker av denna överträdelse. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.2. 7 kap. 3 a § Paragrafen är ny och reglerar i vilka fall sanktionsavgift ska påföras för överträdelser som är straffbelagda enligt 7 kap. 1 §. Sank- tionsavgiften påförs tillståndshavaren. Sanktionsväxlingen omfattar överträdelser av 2 kap. 10 §, det vill säga att tillståndshavaren inte anmäler till Transportstyrelsen om de som är trafikansvariga eller någon annan som lämplighetsprövningen ska avse byts ut eller om någon sådan person tillkommer. Sanktions- avgift blir endast aktuellt för tillståndshavare med tillstånd av Transportstyrelsen. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.2. 7 kap. 3 b–g §§ Paragraferna är nya och behandlar förfarandet i samband med påfö- randet av sanktionsavgiften och sanktionsavgiftens storlek. Förskott för sanktionsavgift blir inte aktuellt eftersom det endast är svenska tillståndshavare som kan påföras sanktionsavgift på grund av bristande anmälan av trafikansvariga eller andra personer som omfattas av krav på lämplighetsprövning. Övervägandena finns i avsnitt 7.6.3. 10.11Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2014:1102) med instruktion för Paragrafen anknyter till regleringen i 2 b § polislagen (1984:387) av vilken det framgår att ska ha vissa avdelningar och organisatoriska funktioner. Bestämmelsens första stycke tredje streck- satsen, som är ny, upplyser om att myndigheten ska ha en funktion som på nationell nivå leder, samordnar och utför den trafikverksam- het som kräver specialistkunskap inom yrkestrafikområdet. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.1. Särskilt yttrande av expert Utredaren föreslår en samlad nationell organisation för myndighetens verksamhet inom yrkestrafikområdet.