sou · H9B3101 · 2022-01-19 00:00:00 — En bidragsskyldig förälder som har en skuld till staten på grund av att hen har haft anstånd ska, sedan anståndet har löpt ut, amortera på sin skuld enligt en i lagen fastställd metod. Om den bidragsskyldiga föräldern inte betalar ett fastställt betal- ningsbelopp i rätt tid, ska hen betala ränta på skulden. 98Se RÅ 2008 ref. 71. 997 kap. 2 a § FB. får, på eget initiativ eller på ansökan av den bidragsskyldiga föräldern, under vissa förutsättningar efterge ford- ran i fråga om betalningsskyldighet och ränta. Om den bidragsskyldiga föräldern inte fullgör sin betalnings- skyldighet, inte heller efter en betalningsuppmaning, och det inte finns något aktuellt beslut om anstånd eller eftergift, kan Försäk- ringskassan överlämna fordringen till Kronofogden för indrivning. Som huvudregel behöver inte överlämna sådana fordringar förrän den äldsta fordringen är . ska sådan indrivning enligt 4 § tredje stycket indrivnings- förordningen (1993:1229) begäras senast efter det att den äldsta fordringen skulle ha betalats. Detta gäller under förut- sättning att det inte finns några särskilda skäl som talar emot det. Om den bidragsskyldiga föräldern är bosatt utomlands eller bor i och får lön eller annan inkomst från utlandet som inte kan tas i anspråk genom utmätning av lön med mera enligt UB, gäller vissa särskilda bestämmelser. Om underhållsbidrag är fastställt träder in i barnets rätt till sådant bidrag till den del som motsvarar det utbetalda underhållsstödet. En sådan civilrättslig ford- ran kan lättare drivas in i utlandet än en offentligrättslig fordran. När överväger att träda in i barnets rätt till under- hållsbidrag behöver betalningsskyldighet för den bidragsskyldiga föräldern inte fastställas. För tid under vilken har trätt in i barnets rätt till sådant bidrag får betalningsskyldighet inte beslutas. Om underhållsbidrag inte är fastställt kan Försäkrings- kassan förelägga boföräldern, eller vid förlängt underhållsstöd den studerande, att vidta eller medverka till åtgärder för att få ett sådant bidrag fastställt. Underhållsstöd lämnas inte om boföräldern, eller vid förlängt underhållsstöd den studerande, utan giltigt skäl låter bli att medverka till de åtgärder som begär i ett så- dant föreläggande. Betalningsbeloppet ska under vissa förutsättningar omprövas. Omprövning ska ske när det finns ett nytt beslut om slutlig skatt, när grunden för tillämplig procentsats ändras och när ett högre underhållsstöd lämnas med anledning av åldersindelningen. Om den bidragsskyldiga föräldern vill yttra sig över förslag till betalnings- belopp ska yttrandet lämnas från den dag den bi- dragsskyldiga fick del av förslaget, om inte särskilda skäl finns.100 1005 § RFFS 1996:18. Betalningsskyldigheten kan också, på ansökan av den bidragsskyldiga föräldern eller på initiativ av , jämkas om beslut om skatt som legat till grund för Försäkrings- kassans bedömning ändrats väsentligt. En sådan jämkning får inte tas upp till prövning efter utgången av sjätte året efter det beskatt- ningsår som beslutet avser. En skatteändring anses vara väsentlig om den vid beräkning av betalningsbeloppet, enligt de nya uppgifterna, innebär en sänkning eller höjning av tidigare fastställt betalnings- belopp med och barn.101 Bestäms betalningsskyldigheten till ett lägre belopp än vad den bi- dragsskyldiga föräldern i enlighet med tidigare beslut betalat , ska skillnaden och betald ränta som överstiger som hän- för sig till skillnadsbeloppet betalas ut till den bidragsskyldiga. Bestäms betalningsskyldigheten till ett högre belopp än vad den bidragsskyldiga föräldern i enlighet med tidigare beslut betalat , ska den bidragsskyldiga betala in skillnaden till . får på ansökan av den bidragsskyldiga helt eller delvis bevilja anstånd med att fullgöra betalningsskyldigheten. Ett beslut om anstånd gäller för högst . Anstånd ska beviljas i den utsträckning som det behövs för att den bidragsskyldiga föräldern ska få behålla vad som behövs för sitt eget och familjens underhåll. Bestämmelserna om förbehållsbelopp i 7 kap. 4 och 5 §§ UB ska då tillämpas. får vid denna prövning beakta också om den bidragsskyldiga föräldern har andra lätt realiserbara till- gångar. Anstånd får också beviljas om det annars finns anledning till det med hänsyn till den bidragsskyldigas personliga eller ekonomiska förhållanden eller andra särskilda förhållanden. Det belopp som be- slutet om anstånd avser ska betalas före belopp som avser senare tid. En bidragsskyldig som har en skuld till staten på grund av att hen har haft anstånd ska, sedan anståndet har löpt ut, betala skulden i delposter (avbetalning) med en tolftedel av ett belopp som motsvarar 1,5 gånger det betalningsbelopp som följer av 2–5, 10–17 och 21–27 §§ eller, om betalningsskyldigheten för något barn har upp- hört, skulle ha fastställts enligt dessa paragrafer, dock minst 150 kro- nor per barn och månad. Den bidragsskyldiga föräldern behöver dock inte betala större delposter än att den bidragsskyldiga föräldern får behålla vad hen behöver för sitt eget och familjens underhåll enligt bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ UB beräknat . 1017 § RFFS 1996:18. För belopp som överstiger det den bidragsskyldiga föräldern är skyldig att betala på grund av att hen ska få behålla vad som behövs för sin och familjens försörjning ska på ansökan av honom eller henne nytt beslut om anstånd meddelas. Om en delpost enligt första stycket inte är betald på förfallo- dagen, ska den och de därpå följande fem delposterna vara betalda senast efter det att den förstnämnda delposten skulle ha betalats. Om inte samtliga sex delposter är betalda inom den an- givna tiden förfaller hela skulden till omedelbar betalning. ska upphäva eller ändra ett beslut om anstånd, om det inträffar något som medför att anstånd inte längre bör gälla eller bör gälla i mindre omfattning. Av förarbetena till de bestämmelserna om anstånd102 framgår bland annat följande. Försörjningen av egna barn ska vara en högt priorite- rad utgift för föräldrarna. Att en försörjningsplikt åvilar barnets för- äldrar ska medföra att de anpassar sina egna utgifter efter det. I vissa fall kan det dock vara svårt för en återbetalningsskyldig att betala det fastställda återbetalningsbeloppet till staten. I sådana fall kan anstånd komma i fråga. Anstånd bör i första hand komma i fråga vid betal- ningssvårigheter av övergående natur. Anstånd kan beviljas när an- ledning finns med hänsyn till den återbetalningsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden. Att den återbetalningsskyldige drabbas av en svår sjukdom kan utgöra skäl att bevilja anstånd. Bestämmelserna om förbehållsbelopp i 7 kap. 4 och 5 §§ UB ska tillämpas och där framgår att förbehållsbeloppet ska bestämmas med ledning av ett så kallat normalbelopp med tillägg för bostadskostnad. Normalbeloppet fastställs av Kronofogden. Av Högsta domstolens (HD) avgörande NJA 2015 s. 211 följer att kostnader som uppstår i samband med att ett barn återkommande vistas hos en förälder ska beaktas vid beräkningen av förbehållsbeloppet. Eftergift bör enligt förarbetena till den aktuella lagstiftningen tillämpas endast i undantagsfall. När det kan förutses att betalnings- svårigheterna är bestående bör eftergift kunna aktualiseras. Om den återbetalningsskyldiga föräldern kan förväntas att inom överskådlig tid kunna betala tillbaka sin skuld till någon del bör eftergift inte medges.103 1995/96:208, s. 50. 1995/96:208, s. 53 f. Bestämmelser om föräldrars civilrättsliga underhållsskyldighet mot sina barn finns i 7 kap. FB. Föräldrarnas underhållsskyldighet beror på deras respektive ekonomiska förmåga och barnets behov av under- håll. När underhållsskyldigheten bestäms ska hänsyn tas till barnets egna inkomster och tillgångar samt till vissa av barnets sociala förmåner. Föräldrar är underhållsskyldiga gentemot sina barn efter vad som är skäligt med hänsyn till barnets behov och föräldrarnas samlade ekonomiska förmåga.104 När ett barn bor varaktigt med bara den ena föräldern ska den andra föräldern fullgöra sin underhållsskyldighet genom att betala underhållsbidrag för barnet.105 Underhållsbidrag fastställs genom avtal emellan föräldrarna eller genom dom.106 Den metod som normalt används för att beräkna underhålls- bidragets storlek, som senare kom att kallas kvotdelningsmetoden, beskrivs i förarbetena107 till reformen 1979 gällande underhåll till barn och frånskilda. Beräkningsmetoden går i korthet ut på följande. I ett första steg uppskattas barnets behov av underhåll till ett visst belopp. I ett andra steg beräknas respektive förälders överskott. Slutligen i ett tredje steg fördelas det belopp som räknats fram för barnets behov mellan föräldrarna i förhållande till deras överskott. Beräkningsmetoden ska ses som ett hjälpmedel. Det underhållsbidrag som räknats fram bör kontrolleras genom en skälighetsbedömning och vid behov även justeras. I förarbetena108 anges bland annat föl- jande om denna beräkningsmetod. Metoden utgår från barnets be- hov och det bör därför underlätta för föräldrarna att komma överens om ett underhållsbidrag. Någon given andel ska inte tas i anspråk för bidrag av det överskott som den underhållsskyldige har. I stället kommer barnets behov och den andra förälderns betalningsförmåga att reglera hur stor del av överskottet som ska tas i anspråk för bi- draget. Också den förälder som inte är bidragsskyldig får tillgodo- räkna sig förbehållsbelopp, när den förälderns betalningsförmåga be- döms. Härigenom kan hen sägas bli jämställd med den förälder som är bidragsskyldig. 1047 kap. 1 § FB. 1057 kap. 2 § första stycket FB. 1067 kap. 2 § andra stycket FB. 1978/79:12, s. 107. 1978/79:12, s. 103. Föräldrarnas underhållsskyldighet är, som ovan beskrivits, inte ovillkorlig, utan föräldrarna ska sinsemellan ta del i kostnaderna för barnets underhåll var och en efter sin förmåga. för reformen 1979 gav bestämmelserna i uttryck för principen att föräldrar hade en ovillkorlig skyldighet att betala underhåll till sina barn. Reformen innebär att den förälder som saknar ekonomiska förutsättningar att bidra till sitt barns underhåll inte ska vara under- hållsskyldig. I övervägandena inför att föra in bestämmelser om förbehållsbelopp i FB anfördes i förarbetena109 bland annat följande. Ett underhållsbidrag utgår i allmänhet och det är då knappast rimligt att tillåta ett uttag från den underhållsskyldiga för- äldern som innebär att hen tvingas leva på existens- minimum. Följden blir lätt att arbetslusten hämmas och förhållandet till barnet tar skada. Större delen av den underhållsskyldiga föräl- derns disponibla inkomstöverskott bör kunna tas i anspråk för bidrag, om barnets behov kräver det, och alltså inte bara en viss procentuell andel. Med hänsyn till detta och med tanke på att det bidragsberät- tigade barnet genom det allmänna barnbidraget och rätten till bi- dragsförskott alltid är garanterat bidrag till sitt underhåll blir barnets intressen normalt inte lidande av att förbehållsbeloppet i viss utsträck- ning får överstiga existensminimum. numera upphävda riktlinjer om hur underhålls- bidrag ska räknas fram, har fått stort genomslag i domstolspraxis och används fortfarande i tillämpningen när underhållsbidrag ska be- stämmas.110 Utgångspunkten när underhållsbidrag bestäms är barnets behov. Hur stort ett barns behov är varierar efter bland annat barnets ålder och levnadssituation. När man räknar fram barnets kostnader tar man hänsyn till levnadskostnader, eventuella barnomsorgskostnader och eventuella övriga kostnader. Därefter drar man av de inkomster 1978/79:12, s. 97. 110Riktlinjerna publicerades i Allmänna råd 1989:6 Underhållsbidrag till barn. Det allmänna rådet är upphävt (SOSFS 1999:15) och uppdateras således inte längre. och tillgångar barnet har. När man gjort den uträkningen har man räknat fram barnets behov av underhåll. För att räkna fram vilka levnadskostnader barnet har finns det tre metoder som används. De är schabloner som är knutna till prisbas- beloppet, på pengarna eller barnets faktiska kostnader. I de två första metoderna är det levnadskostnader för barnens basbehov som täcks och inga extraordinära utgifter räknas med. Ett barns inkomster från sommarjobb eller liknande räknas normalt inte av från barnets behov av underhåll. Om barnet däremot arbetar mer regelbundet eller har en annan regelbunden inkomst, så som kapitalinkomster, kan barnets behov av underhåll sänkas vid beräk- ningen av underhållsbidraget.111 Hur barnets tillgångar ska beaktas avgörs enligt praxis genom en jämförelse av de underhållsskyldigas ekonomi och barnets. Desto större överskott de underhållsskyldiga föräldrarna har, desto mindre angeläget blir det att se till barnets tillgångar. Hänsyn ska även tas till vad tillgångarna består av, och inte enbart deras värde, och därmed följderna av att ta dem i anspråk.112 När underhållsskyldigheten bestäms ska hänsyn tas till barnets sociala förmåner. Vissa av dem ska räknas av från barnets behov av underhåll eftersom de räknas som inkomst till barnet. Av förarbe- tena följer att för att veta vilka sociala förmåner som ska beaktas som inkomst ska man se under vilka förutsättningar förmånerna utgår och vad syftet med dem är.113 Är förmånen inte behovsprövad anses den generellt sett påverka underhållsskyldigheten, det vill säga minska barnets behov av underhåll.114 Till exempel ska ekonomiskt bistånd från kommunen, flerbarnstillägget eller det särskilda bidraget inom bostadsbidraget inte räknas av. Däremot ska barnbidraget räknas av. Barnets boendekostnad brukar räknas in under boförälderns bo- endekostnader.115 Någon särskild kostnad för boende påförs därför inte barnet. Enligt förarbetena116 kan ett barn göra anspråk på högre standard och därmed större underhåll ju bättre föräldrarnas ekonomiska ställ- 1117 kap. 1 § första stycket FB, prop. 1978/79:12, s. 104 och 154. 112NJA 1996, s. 134. 1978/79:12, s.154. 114Se , Barn och föräldrar, s. 106 och Agell, Underhåll till barn och make, s. 22 f. 1978/79:12, s. 104. 1978/79:12, s. 83, 105, 154, 400 och 422. Det finns ingen riktlinje för hur detta ska beräknas men HD har prövat några fall som man kan ta ledning av.117 Sedan beloppet som ska fördelas mellan föräldrarna har räknats fram, beräknas respektive förälders överskott. Från förälderns nettoinkomst, det vill säga inkomst efter avdrag för preliminär skatt, dras ett visst belopp (förbehållsbelopp) för förälderns eget och eventuell makas eller sambos underhåll.118 Om föräldern har löneförmåner, så som förmånsbil eller fri bostad ska de räknas med i inkomsten.119 Om föräldern har en förmögenhet som ger kapitalavkastning ska den räknas som en inkomst. Beloppet som räknas fram utgör det så kallade överskottet som kan tas i anspråk för underhåll åt barnet. Huvudregeln är att det är en förälders faktiska inkomst- och förmögenhetsförhållanden som ligger till grund för hens ekonomiska förmåga. Om en förälder där- emot utan godtagbar anledning underlåter att skaffa sig inkomster som sätter föräldern i stånd att bidra till barnets underhåll kan under- hållsskyldigheten bestämmas med hänsyn till den verkliga förvärvs- förmågan. Man utgår då från den inkomst som föräldern skulle ha haft om hen utnyttjat sin förvärvsförmåga. En förälders intresse av att själv få avgöra hur hen ska inrätta sitt liv får alltså tåla vissa in- skränkningar med hänsyn till underhållsskyldigheten gentemot barn.120 Innan en förälder anses ha förmåga att betala något underhålls- bidrag ska hen ha medel för sin egen försörjning. När underhålls- bidraget bestäms får föräldern därför förbehålla sig ett visst belopp, så kallat förbehållsbelopp.121 Förbehållsbeloppet för eget underhåll innefattar alla vanliga levnadskostnader, bostadskostnad och levnads- kostnader i övrigt.122 Levnadskostnaderna beräknas med ledning av ett normalbelopp. Per år räknat är normalbeloppet av gällande prisbas- belopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ SFB. av prisbas- belopp är . I beloppet för egna levnadskost- 117Se NJA 1985 s. 781, NJA 1995 s. 297 och NJA 1996 s. 134 och NJA 2013 s. 955. 1187 kap. 3 § FB. 1978/79:12, s. 105. 1978/79:12, s. 401, 402 och 423. 1217 kap. 3 § första stycket FB. 1227 kap. 3 § andra stycket FB. nader ingår alla vanliga utgifter, till exempel mat, kläder, el, telefon, TV-licens, tidningar och försäkringsavgifter samt kostnader för resor till och från arbetet.123 I särskilda fall kan förbehållsbeloppet bli högre eller lägre än normalbeloppet. Vid beräkningen av underhålls- bidrag kan föräldrarna till exempel få ett så kallat särskilt förbehåll utöver normalbeloppet om hen kan visa att utgifterna är onormalt stora eller att extra utgifter framstår som nödvändiga. Huvudprin- cipen är dock att barnens försörjning går före betalning av alla andra skulder. Som ovan nämnts kan ett lägre förbehållsbelopp än normal- beloppet räknas med och det handlar om fall där den bidragsskyldiga förälderns levnadskostnader är osedvanligt låga.124 Förbehåll får vidare göras för skälig bostadskostnad.125 Bostads- kostnaden ska vara skälig för att få räknas med i föräldrarnas över- skott. Det är för att den bidragsskyldiga föräldern inte ska bli vare sig över- eller underkompenserad.126 tar fram föreskrifter om genomsnittlig och högsta godtagbara bostads- kostnad (se exempelvis FKFS 2020:7). De beskriver vad det kostar att bo i olika delar av . Utgångspunkten vid beräkning av underhållsbidrag är vad föräl- dern faktiskt betalar för sin bostad, sedan hen dragit av eventuellt bostadsbidrag eller bostadstillägg.127 Har man väldigt höga eller väldigt låga kostnader för bostaden så kan i stället en skälighetsbedömning göras av bostadskostnaderna.128 Som bostadskostnad räknas till exempel hyra eller bostadsrätts- avgift, ränta på lån, fastighetsskatt, bränslekostnader (uppvärmning) och tomträttsavgäld. Räntan på lånet är det belopp som kvarstår när skattereglerna beaktats.129 Amorteringar på lån för bostaden ska inte räknas som en bostadskostnad. Vissa kostnader som kan anses vara knutna till bostaden, till exempel hushållsel, ska inte läggas till bostads- kostnaden då dessa utgifter är medräknade i övriga levnadskostnader. Om föräldern bor tillsammans med maka eller är sammanboende med annan vuxen, får föräldern endast dra av hälften av den gemen- samma bostadskostnaden. Om den som föräldern bor tillsammans med inte har några egna inkomster kan föräldern förbehållas den 1978/79:12 s. 99. 1978/79:12, s. 100. 1257 kap. 3 § andra stycket FB. 1978/79:12, s. 100. 1978/79:12 100 och 159. 1978/79:12, s. 100, NJA 1990 s. 201 och NJA 1991 s. 40. 1978/79:12, s. 100. delen av bostadskostnaden som den andra vuxna personen borde bidra med, förutsatt att det finns skäl för förbehåll för maka eller sammanboende med gemensamt eller gemensamma barn. Det be- lopp som återstår sedan summan av förbehållen avräknats från inkoms- ten efter skatt utgör den bidragsskyldiga förälderns överskott. Den andra förälderns överskott bestäms på samma sätt. Efter att vardera förälderns överskott räknats fram fördelar man det belopp som beräknats för barnets behov mellan föräldrarna i för- hållande till deras respektive överskott enligt kvotdelningsmetoden. Avdrag för bidragsskyldigas hemmavarande barn Bestämmelserna i ger hemmavarande barn ett visst försteg fram- för bidragsberättigade barn. I förarbetena förklaras detta med att bidragsberättigade barn garanteras en viss minimiförsörjning från det allmänna och någon motsvarande garanti har i allmänhet inte hemmavarande barn.130 Den bidragsskyldiga föräldern får behålla ett belopp som motsvarar av prisbasbeloppet för varje barn som föräldern bor tillsammans med.131 När man räknar ut hur mycket den bidragsskyldiga föräldern minst ska ha kvar av sitt överskott för att täcka de barns behov som den bidragsskyldiga föräldern bor med, behöver den bidragsskyldiga föräldern räkna ut överskottet för dessa barns andra förälder, om den bidragsskyldiga föräldern bor med den andra föräldern. Huvudregeln är att en bidragsskyldig är skyldig att betala under- håll för sina barn som hen inte bor varaktigt tillsammans med (7 kap. 1–2 §§ FB). Som framgår av 7 kap. 5 § FB har dock även en bidrags- skyldig förälder underhållskyldighet mot annans barn om bidrags- skyldig förälder bor varaktigt med barnet. Detta förutsätter att styv- föräldern är gift med barnets vårdnadshavare eller har ett eget barn gemensamt med denne samt varaktigt bor tillsammans med barnet. En styvförälders underhållsskyldighet bestäms på samma sätt som andra föräldrars. Förbehåll för hemmavarande barn får även göras 1978/79:12, s. 101. 1317 kap. 3 § fjärde stycket FB. för styvbarn för vilka underhållsskyldighet finns. Det bör noteras att styvförälderns underhållsskyldighet inte ersätter de biologiska föräld- rarnas ansvar utan är subsidiär. Även barn som bor växelvist hos den bidragsskyldiga föräldern ska anses som hemmavarande barn, som om de bodde där på heltid. Det beror på att även barn som bor växelvist anses bo varaktigt hos båda föräldrarna. Om underhållsbidraget för ett barn skulle inkräkta på den bidrags- skyldiga förälderns försörjningsförmåga för hemmavarande barn, så ska underhållsbidraget fastställas till det som blir kvar efter att föräl- derns andel för hemmavarande barn har dragits av på överskottet. När en bidragsskyldig förälder har flera barn som hen ska betala underhållsbidrag för, ska samtliga barns underhållsbidrag täckas av den förälderns överskott. Om den bidragsskyldiga föräldern ska betala underhållsbidrag till syskon och dessutom har hemmavarande barn behöver förälderns överskott reduceras med det belopp som räknas fram som den andel hen ska bidra med till det hemmavarande barnet. När andelen är framräknad och avdragen från överskottet görs en proportionell fördelning. Om helsyskon bor hos varsin förälder räk- nas underhållsbidraget ut per barn, som vanligt. Skillnaden är att för ena syskonet är den ena föräldern bidragsskyldig men för det andra syskonet är samma förälder den förälder som hen bor med. Man räknar inte helsyskonet som ett hemmavarande barn för den bidrags- skyldiga föräldern. Underhållsbidrag till syskon som har olika bo- föräldrar kan också variera, även om syskonens behov kan anses vara desamma. Att underhållsbidragen då blir olika stora beror på att bo- föräldrarna inte har samma överskott. 3.2.5Vissa skatteregler med anknytning till socialförsäkringen, arbetsgivardeklarationer och förenklade arbetsgivardeklarationer Beslut om slutlig skatt beslutar om slutlig skatt för varje beskattningsår på grundval av uppgifter som har lämnats i en inkomstdeklaration, kon- trolluppgifter, uppgifter om betalningsmottagare i arbetsgivardekla- rationer och vad som i övrigt har kommit fram vid utredning och kontroll.132 Utifrån nämnda underlag beräknar hur mycket skatt den enskilda ska betala. Den slutliga skatten kan också bestämmas av efter omprövning av grundbeslutet eller av domstol om beslutet överklagats. Beslut om slutlig skatt kan inne- bära att den det berör ska få pengar tillbaka eller att hen ska betala skatt. ska ompröva sina beslut i en fråga som har betydelse för beskattningen eller något annat förhållande mellan en enskild och det allmänna, bland annat om den som beslutet gäller begär om- prövning eller överklagar.133 De flesta beslut som meddelats med stöd av SFL får överklagas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut.134 Detta gäller oavsett när inom sexårsperioden som beslutet har meddelats. Uppgifter per betalningsmottagare i arbetsgivardeklaration godkände regeringens förslag till införande av uppgifter på individnivå i arbetsgivardeklarationen.135 är alla arbetsgivare skyldiga att lämna in vissa uppgifter i mån- atliga arbetsgivardeklarationer på individnivå till , i stället för i en kontrolluppgift.