sou · H9B356 · 2022-01-01 00:00:00 — I 8 § tredje stycket punkten 5 finns en vägransgrund som innebär att den utländska fastställelsen inte ska gälla i , om bekräftel- sen är uppenbart oriktig. I förarbetena till bestämmelsen anges att en utländsk bekräftelse inte bör godtas i , om det är uppen- bart att den är oriktig och det rättsligt fastställda faderskapet inte stämmer med det biologiska (se prop. 1985/85:124 s. 35). I författ- ningskommentaren angavs visserligen också att biologiskt faderskap får jämställas med ett faderskap som grundas på insemination (se a. 17Det ska dock vara fråga om en frivillig rättshandling, jfr NJA 1977 s. 743 och prop. 1984/85:124, s. 34. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands s. 61). läggs det inte längre samma vikt som tidigare vid att det rättsliga föräldraskapet ska överensstämma med det bio- logiska. Det kan dock tänkas att det kan finnas andra situationer då det är uppenbart att en utländsk bekräftelse är oriktig. Det bör där- för finnas en sådan vägransgrund även för föräldraskap. Om det har konstaterats att fastställelsen uppfyller det som krävs enligt tillämplig lag bör den, även om det skulle finnas tvekan om bekräftelsens giltighet, ändå gälla tills den eventuellt förklaras ogiltig genom dom. När det kan konstateras att fastställelsen uppfyller det som krävs, är antalet fall där tvekan kan uppstå sannolikt ytterst få, och någon möjlighet till särskild prövning av domstol bedöms, i lik- het med vad som gäller för faderskapsbekräftelser, inte behöva infö- ras. Om någon vill göra gällande att bekräftelsen är oriktig, får talan om ogiltighet väckas vid domstol. Om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att godta en utländsk bekräftelse av föräldra- skap (ordre public), bör denna däremot inte gälla i redan utan att särskild talan behöver föras om det. Till följd av de föreslagna ändringarna bör, förutom bestäm- melsen om svensk domsrätt (se ovan), även lagvalsregeln i 6 § lagen om internationella faderskapsfrågor ändras. Den bör gälla på samma sätt beträffande föräldraskap som för faderskap i fråga om lagvalet vid ogiltigförklaring av en bekräftelse. En talan om ogiltigförklaring av bekräftelsen ska alltså prövas enligt den eller de lagar som bestäm- mer fastställelsens giltighet här i landet. Däremot bedöms det inte nödvändigt att för föräldraskapen införa en motsvarighet till bestäm- melsen om att en ogiltigförklaring av bekräftelsen alltid får meddelas med stöd av svensk lag, om talan grundas på att den som har lämnat bekräftelsen inte är far barnet (6 § andra meningen). Enligt 10 a § ska en svensk socialnämnd inte godkänna en bekräf- telse av faderskapet till barnet, om det pågår en rättegång om fader- skapet utomlands. Den bestämmelsen bör kompletteras så att den även omfattar en pågående rättegång om föräldraskapet till barn utomlands. Av 10 b § framgår att vad som sägs i 10 a § om faderskap även gäller föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . Det innebär att en svensk socialnämnd inte ska godkänna en bekräftelse av sådant föräldraskap till barnet enligt 6 a §, om det pågår en rättegång utom- lands. Den bedöms inte behöva ändras. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Ändringar i lagen om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden Som nämnts ovan bör anpassningar ske även i lagen (1979:1001) om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden. Lagen föreslås också byta namn. Reglerna i lagen om erkännande av nordiska faderskaps- avgöranden bör ändras så att föräldraskap för den kvinna i en sam- könad relation som inte fött barnet hanteras på samma sätt som fader- skap i nordiska situationer. Skälen är desamma som när det gäller de ändringar som föreslås i lagen (1985:367) om internationella fader- skapsfrågor. Alla bestämmelser i lagen om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden (förutom de i 5 § som avser konkurrerande föräldraskap enligt 1 kap. 9 § ) behöver därför omar- betas så att de även omfattar föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo. 4.2.3Erkännande av ett avgörande av en utländsk domstol genom vilket ett föräldraskap har hävts Förslag: Ett utländskt domstolsavgörande som innebär att ett föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo har hävts och som har fått laga kraft, ska gälla i om den utländska domstolen haft en godtagbar grund för sin behörighet. Frågan om den utländska domstolen har varit behörig ska prövas efter i huvudsak samma principer som gäller för en svensk dom- stols behörighet. Det utländska avgörandet ska dock inte gälla, om svaranden inte har haft rimliga möjligheter att föra sin talan i processen. Av- görandet ska inte heller gälla om det strider mot ett annat dom- stolsavgörande eller en annan fastställelse av faderskap eller för- äldraskap som har giltighet här i landet eller om det pågår en konkurrerande process. Frågan om ett sådant utländskt avgöran- de är giltigt i ska kunna prövas av domstol. Enligt 7 § lag om internationella faderskapsfrågor gäller ett avgö- rande av en utländsk domstol som innebär att ett faderskap har hävts och som har fått laga kraft i , om det med hänsyn till en parts hemvist eller medborgarskap eller annan anknytning fanns skälig anledning att talan prövades i den främmande staten. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands avser inte sådana domar varigenom en faderskapstalan har ogillats och inte heller utländska domstolsavgöranden vari domstolen endast prejudiciellt tagit ställning till frågan om faderskap vid avgörande av en annan fråga (se prop. 1984/85:124, s. 55). Enligt svensk rätt kan fråga om att häva ett fastställt föräldraskap enligt 1 kap. 9 § aktualiseras om det visar sig att kvin- nan som har bekräftat föräldraskapet inte kan anses vara förälder. Så kan t.ex. vara fallet om det efter en DNA-analys skulle visa sig att barnet inte kan ha tillkommit i samband med den assisterade be- fruktningen. Detta motsvarar det som gäller för hävande av fader- skap när en domstol förklarar att en faderskapsbekräftelse saknar verkan mot mannen som bekräftat faderskapet. (Se 1 kap. 4 § tredje stycket och 9 § tredje stycket .) Som redan konstaterats bör utgångspunkten – liksom för mot- svarande faderskapsavgöranden – vara att utländska domstolsavgö- randen om föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo erkänns i . En följd av att utländska föräldraskapsav- göranden inte erkänns i är att det, trots förekomsten av en utländsk dom, måste sättas igång en ny rättslig process i för att fastställa föräldraskapet här. Prövningen kan ta tid och kan det bli ovisst vem som är barnets rättsliga företrädare. I de fall då det redan finns en utländsk dom torde en svensk domstol i allmänhet också ha sämre möjlighet än den utländska att utreda och bedöma saken (jfr prop. 1985/85:124, s. 28). Detta måste gälla även avgöranden varigenom ett föräldraskap hävts. Det bör alltså införas en möjlighet att erkänna ett utländskt domstolsavgörande varigenom ett föräldraskap hävts, på samma sätt som för faderskapsavgöranden. Liksom för andra avgöranden om faderskap och föräldraskap bör motsvarande villkor för erkännandet ställas upp i syfte att skydda väsentliga svenska intressen. Till en början bör det därför krävas att det finns en godtagbar grund för den utländska domstolens behö- righet att handlägga målet. Den utländska domstolen ska anses behörig i de fall då en svensk domstol i en motsvarande situation skulle ha ansetts behörig. I övrigt bör också samma vägransgrun- der gälla avseende allvarliga brister i det utländska förfarandet, kon- flikter med andra avgöranden och konkurrerande förfaranden (jfr prop. 1985/85:124 s. 29 f.). En utländsk dom varigenom ett föräld- raskap hävts bör inte heller gälla i , om det skulle vara uppen- Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands bart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna domen (ordre public). Liksom för utländska domstolsavgöranden om fastställelse av föräldraskap bör det finnas möjlighet att få frågan slutligt avgjord genom en särskild prövning i domstol. 4.2.4Sammanfattande överväganden och förslag Det bör införas regler om utländska föräldraskap för den kvinna i en samkönad relation som inte fött barnet. Reglerna ska så långt som möjligt utformas på samma sätt som för utländska faderskap och införas i den nuvarande lagen om internationella faderskapsfrågor. Utländska föräldraskap ska således erkännas i direkt på grund av utländsk lag eller på grund av fastställelse av sådana föräld- raskap genom domstolsavgörande eller bekräftelse. Detta förutsätter att flertalet av bestämmelserna i lagen ändras för att också omfatta föräldraskapen. Lagens namn och rubriksättning behöver också ändras. De föreslagna lagändringarna är avsedda att möjliggöra att ut- ländska föräldraskap för den kvinna som var moderns make eller sambo ska kunna bli giltiga i utan en föregående materiell prövning här. I praktiken handlar det om sådana föräldraskap som under motsvarande nationella förhållanden skulle godtas i (låt vara ibland under vissa mer specifika villkor). Det rör framför allt fall då ett samkönat par blivit föräldrar till ett barn utomlands efter att modern med samtycke av den kvinna som var moderns make eller sambo genomgått en assisterad befruktning och fött bar- net. Det behöver inte finnas någon genetisk koppling mellan barnet och föräldern. Benämningen förälder tar sikte på den kvinna som inte fött barnet men som hade en relation med den kvinna som fött barnet, oavsett om föräldraskapet utomlands benämns annorlunda. Ett utländskt föräldraskap bör i likställas med ett föräldra- skap enligt 1 kap. 9 § och den rättsliga benämningen bör vara förälder (jfr 1 kap. 9 § ). Sammanfattningsvis drar utredningen följande slutsatser när det gäller ändringar i lagen om internationella faderskapsfrågor. Det föreslås att den inledande bestämmelsen i 1 § ändras. En ny bestämmelse föreslås i 2 a § om föräldraskap på grund av utländsk lag. Föräldraskap efter assisterad befruktning utomlands Vidare föreslås det ändringar i de paragrafer som behandlar doms- rätt och lagval (4-6 §§), erkännande av domstolsavgöranden (7 §), utländska bekräftelser (8 §), andra pågående rättegångar (10 och 10 a §§) och ordre public (12 §). Bestämmelserna i 3 och 3 a §§, som gäller fastställelse i av faderskap under socialnämndens medverkan, behöver enligt utred- ningens bedömning däremot inte ändras. En motsvarande bestäm- melse finns för föräldraskap enligt 1 kap. 9 i 6 a §. Den bestämmelsen behöver inte heller ändras. Bestämmelserna i 5 a och 5 b §§ hänger samman med möjligheten för svensk domstol att fastställa genetiska faderskap till ett barn med hemvist utomlands och bedöms inte behöva ändras. Bestämmelsen i 9 §, om möjlighet att få domstolsprövning av ett utländskt avgörandes giltighet, kommer utan ändring att avse även föräldraskapsfastställelser. Detta gäller även 11 § om tidpunkt för avgörande av hemvist och medborgarskapsland i vissa fall. I 10 b § anges att det som sägs i 7, 8, 10 och 10 a §§ om faderskap även gäller föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . Bestämmel- sen handlar i huvudsak om att svenska föräldraskap enligt 1 kap. 9 § på samma sätt som faderskapen kan utgöra ett hinder mot att erkänna utländska faderskaps- eller föräldraskapsfastställel- ser och behöver inte ändras. Reglerna i lag (1979:1001) om erkännande av nordiska fader- skapsavgöranden bör ändras så att föräldraskap för den kvinna i en samkönad relation som inte fött barnet hanteras på samma sätt som nordiska faderskap. Till följd av att lagen kommer att omfatta föräl- draskap föreslås alla bestämmelser i lagen omarbetas, förutom 5 § som avser konkurrerande föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . Även denna lag föreslås byta namn. 5Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund I detta kapitel lämnas till en början en allmän bild av förhållnings- sättet i till surrogatarrangemang. Vidare lämnas en redogörelse för förekomsten av surrogatarrangemang i andra delar av världen samt hur regleringen då kan se ut. Utredningen har inte i uppdrag att ta ställning till förekomsten av surrogatarrangemang som sådana i . Beskrivningen som lämnas har till syfte att underlätta förståelsen av utredningens överväganden och förslag i kommande kapitel. I kapitlet lämnas också en beskrivning av rättsläget i när det gäller moderskap till barn i internationella förhållanden samt en redogörelse för internationellt privat- och processrättsliga regler i vissa andra länder i dessa avseenden. Slutligen lämnas en redogörelse för de överväganden som gjordes i betänkandet Olika vägar till föräldraskap (SOU 2016:11) kring frågan om det skulle införas särskilda regler för de barn som tillkommer genom ett surrogat- arrangemang. Beskrivningarna är av relevans för utredningens ställ- ningstaganden i kapitel 6 och 7. Med begreppet tilltänkt förälder avses i det följande en person som har ingått ett surrogatarrangemang med en surrogatmoder och som i ett annat land betraktas som rättslig förälder till det barn som tillkommit efter surrogatarrangemanget. (Begreppet används obe- roende av hur som personen betraktats som rättslig förälder till barnet i det andra landet.) Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund Tillåtligheten av surrogatmoderskap i har åter- kommande tagits upp och diskuterats i olika lagstiftningsärenden som rört assisterad befruktning.1 (Smer) överlämnade 1995 rapporten ”Assisterad befruktning – synpunkter på vissa frågor i samband med befruktning utanför kroppen” till regeringen. Rapporten låg till grund för regeringens proposition 2001/02:89 varigenom assisterad befrukt- ning med donerade ägg möjliggjordes. I propositionen konstatera- des att surrogatmoderskap inte ska tillåtas på grund av att det inte ansågs etiskt försvarbart och oförenligt med människovärdesprincipen att använda en annan kvinnas kropp för att lösa problem med barn- löshet. Frågan om kriminalisering övervägdes, men regeringen kon- staterade att den kriminalisering som fanns i lagen om befruktning utanför kroppen och insemination var tillräcklig. (Se prop. 2001/02:89, s. överlämnade Smer en ny rapport till regeringen ”Assi- sterad befruktning – etiska aspekter”. En del av rapporten behandlar surrogatarrangemang. Samtliga ledamöter i Smer var överens om att kommersiella surrogatmoderskap skulle vara fortsatt förbjudna i såsom icke etiskt godtagbart. Majoriteten av rådets medlem- mar ville dock tillåta altruistiska surrogatmoderskap under vissa förut- sättningar. Samtliga medlemmar i rådet ansåg att det är angeläget att barn som tillkommer genom surrogatmoderskap i utlandet ges sam- ma förutsättningar som andra barn. Rådet konstaterade att barnet är den mest oskyddade aktören i ett surrogatarrangemang och att det var särskilt viktigt att samhället bevakade barnets intressen.2 Surrogatmoderskap diskuterades på nytt utförligt i betänkandet ”Olika vägar till föräldraskap”, SOU 2016:11. Utredningens bedöm- ning var att samhället bör motverka kommersiella surrogatarrange- mang och att inte heller altruistiska surrogatarrangemang skulle till- låtas inom svensk hälso- och sjukvård (se SOU 2016:11, s. 378 f. och 385 f.). Utredningen hade också i uppdrag att bl.a. undersöka och analysera gällande regelverk och tillämpningen av det i de fall där ett barn har tillkommit efter ett surrogatarrangemang i utlandet samt ta 1Se t.ex. prop. 1987/88:160 s. 14. 2(Se Smer rapport 2013:1, Assisterad befruktning – etiska aspekter, s. 154 f.) Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund ställning till om det ska införas särskilda regler för de barn som har tillkommit på nämnda sätt (se mer nedan). I Smers remissvar över utredningens förslag återges samma in- ställning som tidigare till surrogatarrangemang och altruistiska sur- rogatarrangemang. Vidare anges att de förslag som utredningen läm- nat i fråga om barn som tillkommit efter surrogatarrangemang i utlandet var allt för begränsade och att möjligheterna att fastställa rättsliga föräldrar för dessa barn borde utvidgas såvitt gäller ut- ländska fastställelser av faderskap såväl som moderskap och föräld- raskap. Smer pekade på att barnets intresse av rättssäkerhet och trygghet väger tyngre än statens intresse att motverka surrogat- arrangemang i utlandet och att eventuella åtgärder mot sådana arrangemang bör rikta sig mot de tilltänkta föräldrarna, inte mot de- ras barn. Smer konstaterade vidare att trots att ett surrogatarran- gemang ingås av de tilltänka föräldrarna tillsammans i syfte att båda ska bli föräldrar till ett barn kan adoptionsreglerna vid närstående- adoption p.g.a. samtyckeskravet medföra att den genetiska fadern senare kan neka den andra tilltänka föräldern sitt föräldraskap. Sam- tyckeskravet innebär en rättsosäkerhet för barnet som har ett starkt intresse av en lagstadgad rätt till båda sina tilltänkta föräldrar.3 2017/18:155 diskuterades frågan om surrogatarrangemang ytterligare. Regeringens ställningstaganden i denna del var att surro- gatarrangemang inte är etiskt försvarbara, i vart fall inte kommer- siella sådana. Det framhölls också att antalet internationella surroga- tarrangemang ökat och att allt fler ofrivilligt barnlösa i åker utomlands för att genomgå ett surrogat-arrangemang. Regeringen påpekade att frågan om en eventuell särskild krimina- lisering av surrogatmoderskap inte kunde behandlas i lagstiftnings- ärendet. Regeringen ansåg dock att alla barn i har rätt till rättsliga företrädare och att författningsändringar var nödvändiga, inte för att underlätta för svenska medborgare att genomgå sur- rogatarrangemang utomlands, men för att den föräldrarättsliga lagstiftningen ska stå i överensstämmelse med barnets bästa. (Se prop. 2017/18:155, s. 39–41.) Regeringen föreslog utökade möjligheter för socialnämnder och domstolar att fastställa faderskap enligt svensk lag. Härvid framför- des att det enligt utredningens kartläggning vid surrogatarrange- mang i utlandet var vanligt att faderskapet fastställdes genom en an- 3Se Smers remissvar , Dnr 1985:A/2016/23, s. 11 f. och 13 f. Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund teckning i barnets födelsebevis. En sådan anteckning kunde inte erkännas enligt lagen om internationella faderskapsfrågor vilket skapade praktiska problem. Regeringen konstaterade härtill: En utgångspunkt för den föräldraskapsrättsliga regleringen i är att ett barns genetiska far ska kunna fastställas som barnets rättsliga far när det inte finns någon annan man som kan anses som barnets far, eller en kvinna som kan anses som barnets förälder. Som framgår ovan inne- bär också de regler som gäller i internationella förhållanden att det i de allra flesta fall är möjligt att fastställa barnets genetiska far som barnets rättsliga far även efter ett surrogatarrangemang i utlandet. Så har också skett i de fall utredningen haft kännedom om. Enligt regeringen är det viktigt att reglerna för fastställande och erkän- nande av faderskap i internationella förhållanden är effektiva och förut- sägbara. Följden blev en rad författningsändringar som underlättar för en genetisk far att få sitt faderskap fastställt efter ett surrogatarrange- mang i utlandet (se 3 a § och 5 § andra stycket lag om internationella faderskapsfrågor samt avsnitt 5.4.3 nedan). Bestämmelserna behand- las mer i detalj i propositionens avsnitt 6.2. Detta avsnitt syftar framför allt till att kartlägga var i världen surro- gatarrangemang förekommer samt i förekommande fall hur de till- tänkta föräldrarna blir rättsliga föräldrar där. Det finns ingen samsyn i världen i fråga om de etiska aspekterna på surrogatarrangemang eller hur sådana bör regleras. Inte heller inom råder någon sådan samsyn. Länderna skulle i princip kunna indelas i olika grupper: (1) länder som tillåter kommersiella och altruistiska surrogatarrangemang, (2) länder som tillåter altruis- tiska surrogatarrangemang, (3) länder som inte tillåter surrogat- arrangemang och (4) länder där rättsläget är oklart. Inom dessa olika kategorier finns det många variationer och olika sätt att hantera eller reglera frågorna. De länder som inte tillåter surrogatarrangemang kan ha uttryckliga regler som förbjuder sådana eller så kan frågan ha lämnats oreglerad. Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund I de länder som inte tillåter surrogatarrangemang, eller har en strikt reglering av hur surrogatarrangemang ska utföras, är frågan om hur dessa länder behandlar gränsöverskridande situationer särskilt intressant för utredningen, se mer nedan i avsnitt 5.5.4 I betänkandet SOU 2016:11 konstaterades att antalet internatio- nella surrogatarrangemang har ökat mycket och verkar fortsätta att öka. Utredningen angav att det fanns uppgifter som talar för att det är flera tusen barn som tillkommer genom sådana arrangemang. Vidare framhölls följande. De vanligaste födelse- länderna vid gränsöverskridande surrogatarrangemang har varit , , , och . De tilltänkta föräldrarna kommer från olika länder runt om i världen och är ofta ett olikkönat gift par. Det är också vanligt att arrangemanget har kopplingar till mer än två länder. Kopplingen till ett tredje land kan bestå i att ägg- eller spermiedonatorn kommer från det landet eller att de tilltänkta föräldrarna har olika medborgarskap. Det vanligaste arrangemanget tycks vara ett kommersiellt och fullständigt surrogatmoderskap. Ett fullständigt surrogatmoderskap innebär att surrogatmoderns egna ägg inte används så att surrogatmodern inte har någon egen genetisk koppling till det barn som hon föder och sedan överlämnar till de tilltänkta föräldrarna. Kostnaderna för ett surrogatarrangemang varierar från land till land. I eller har tilltänkta föräldrar ofta betalat mellan 500 000–sammanlagt för arrangemanget, och i har motsvarande kostnad uppgått till mellan 750 000–2 000 000 kronor.5 Enligt uppgifter från företaget kostar ett surrogatarrangemang i och mellan 500 000–och i . I samma utredning uppskattades att det kom cirka 50 barn till som fötts genom surrogatarrangemang i utlandet utifrån bl.a. uppgifter från utlandsmyndigheterna och Migrationsverket.6 Utifrån antal inflyttningsärenden och ärenden om samordnings- nummer för passändamål uppskattar att det kom cirka 150 barn till som fötts efter surrogatarrangemang. har märkt en tydlig ökning av antalet sådana ärenden. 4För en beskrivning av vilka olika svårigheter som kan uppstå i gränsöverskridande situatio- ner, se t.ex. SOU 2016:11 s. 467 f. 5Se SOU 2016:11, s. 466. 6Se SOU 2016:11, s. 456 f. Surrogatarrangemang i och i utlandet – en bakgrund Det har förts diskussioner på mellanstatlig nivå om hur man ska lösa problemen kring gränsöverskridande surrogatarrangemang. Inom för internationell privaträtt tillsattes en expertgrupp i ämnet (the ”Parentage/”). Ex- pertgruppen behandlar bl.a. frågan om rättsligt föräldraskap i gräns- överskridande situationer och vid internationella surrogatarrange- mang. förnyades mandatet för expertgruppen . I samband med detta framhölls att arbetet i expertgruppen bör fo- kuseras till att utveckla dels ett allmänt internationellt privaträttsligt instrument om erkännande av utländska rättsliga beslut om lagligt föräldraskap, dels ett separat protokoll om erkännande av utländska rättsliga avgöranden om lagligt föräldraskap som ges till följd av internationella surrogatarrangemang. Från förhandlingsstart kan det ta upp emot till dess en konvention har ratificerats i så hög omfattning att den blir ett effektivt instrument. I regleras frågor om föräldraskap på delstatsnivå. Varje delstat beslutar själv i vilken utsträckning surrogatmoderskap ska vara tillå- tet och hur det ska regleras. Vissa delstater saknar uttrycklig regle- ring, men vissa frågor kan vara lösta genom praxis. Andra delstater, däribland , har reglerat frågorna i författning.7 Tio delstater har lagreglering som uttryckligen tillåter surrogat- arrangemang under vissa bestämda villkor.