sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — En del av svenska artprojektet är webbtjänsten Artfakta, där information om ett stort antal av landets arter framgår, inklusive fakta om arternas utredning, ekologi, rödlistestatus, om arten är fridlyst, vilka hot som finns, samt hänvisningar till fördjupande litteratur om arten.270 Fokus ligger på de cirka 25 000 arter som är rödlistade eller annars av sär- skilt intresse ur naturvårdssynpunkt. Namn och släktskap framgår för alla cirka 60 000 arter av växter, djur och svampar som finns i . Länsstyrelser, kommuner, med flera myndigheter kan ansöka om att få direkt tillgång till uppgifterna i Artportalen via Artsök, som är en säker uppkoppling mellan olika digitala kartpro- 270SLU Artdatabankens webbplats: /sok-art-och-miljodata/artfakta/ (). SLU Artdatabanken samordnar projektet där data om biodiversitet finns tillgängliga via Analysportalen.271 SLU Artdatabanken har i uppdrag av regeringen att kartlägga, beskriva och tillgängliggöra kunskap om alla fler- celliga växter, svampar och djur.272 SLU Artdatabanken har precise- rat regeringsuppdraget i fyra långsiktiga mål: 1.Den biologiska mångfalden i är väl känd och vetenskap- ligt beskriven ner till artnivå. 2.Namn och släktskap för alla svenska eukaryota273 organismer finns samlade och är tillgängliga. 3.Fakta som möjliggör artbestämning av alla flercelliga svenska arter finns samlade och är tillgängliga. 4.Svenska artprojektets samhällsrelevans och resultat kommuni- ceras effektivt. Nationella och internationella samarbeten tas väl tillvara. När uppdraget startade var syftet att beskriva samt- liga organismer i , uppskattningsvis 50 000 arter. är be- dömningen att det finns uppemot 60 000 arter i landet. Sedan Svenska artprojektet startade har fler än 3 000 arter nya för hittats och av dessa är mer än 1 000 dessutom helt nya för vetenskapen. Inom ramen för Svenska artprojektet producerar SLU Artdata- banken bokverket Nationalnyckeln, som har utgivits i 19 voly- mer. I Nationalnyckeln presenteras aktuell kunskap om svenska flercelliga djur, växter och svampar i ett sammanhängande bokverk där arterna presenteras i systematisk ordning. Böckerna är ett sätt att sprida kunskap om landets arter och deras livsmiljöer och göra kunskapen tillgänglig för en bredare publik. Det är det enda bok- verket i sitt slag i världen. 271SLU webbplats: /site/svenska-lifewatch/aktuellt/nyhetsarkiv-2019/samarbete- slw-bas/ (). 272Uppgifter om Svenska artprojektet och Artdatabanken är hämtade från artdatabankens hemsida; . 273Nationalencyklopedin: eukaryota organismer – organismer med kärnförsedda celler. Svenska artprojektet har också i uppdrag att stödja taxonomisk forskning och inventering för att upptäcka fler av okända arter. Det sker bland annat genom att utlysa medel till forsk- ning och inventeringar av dåligt kända organismgrupper eller i dåligt kända miljöer. Sedan starten har Svenska artprojektet beviljat ekonomiskt stöd till mer än 100 taxonomiska forsknings- och inven- teringsprojekt. Svenska artprojektet ger även stöd till biologiska sam- lingar, till exempel för digitalisering av information om organismer som finns samlade i svenska museer, så att informa- tion om var arter hittats blir tillgänglig i databaser. Genom koordi- natsättning av fyndplatserna blir informationen mer lättanvänd i sam- hällsplaneringen. Svenska artprojektet är också med och finansierar internetplatsen Artfakta som innehåller verktyg för naturvård, artbestämning och rapportering. Fokus i Artfakta ligger på cirka 5 000 rödlistade arter med bland annat rödlistebedömning, ekologi och utbredning samt ytter- ligare cirka 20 000 naturvårdsintressanta arter. Samtliga 60 000 arter som bedöms finnas i kan hittas på Artfakta. rödlista är en sammanställning av arters utdöenderisk i och tas fram av SLU Artdatabanken . I Artfakta är det också möjligt att rapportera invasiva arter samt få information om dessa. Webbtjänsten Artportalen är en databas för observationer av växter, djur och svampar i , där vem som helst kan rapportera in fynd eller söka bland databasens alla fyndnoteringar.274 Artportalen är ett öppet system för sökning och rapportering av observationer av arter, vilket innebär att de uppgifter som rapporteras in är fria för alla att använda, och visas öppet direkt efter att de publicerats. Undantag görs dock för uppgifter om särskilt känsliga arter. De arter som be- döms som mest utsatta för olika typer av hot, till exempel störning, insamling och förföljelse, är upptagna på SLU Artdatabankens lista över skyddsklassade arter. Uppgifter om skyddsklassade arter döljs för publik visning i Artportalen och visas endast för rapportören, eventuella medobservatörer och under vissa förutsättningar behöriga personer för naturvårdsändamål och forskning. 274SLU Artdatabanken: / (). skyddsklassade arter hanteras enligt gällande sekretesslagstiftning275 (OSL). Skyddsklassningen görs av SLU Artdatabanken i samråd med expertkommittéerna. Uppgifter om känsliga arter kan dels döljas helt för publik visning, men också hanteras genom att uppgifter om fyndplats anges med lägre noggrannhet, så kallad diffusering. Nya rap- porter om fynd kan publiceras med fördröjning, så att exempelvis känsliga häckningsplatser för fåglar publiceras först efter häcknings- tidens slut. Fram hade 74 miljoner fynd registrerats i Art- portalen, och antalet ökar ständigt när nya fynd rapporteras276. Fyn- den som registreras i Artportalen härrör till från offentlig verksamhet, medan övriga rapporteras in av allmänheten. Genom denna så kallade citizen science, medborgar- forskning, kan information om naturen registreras i en omfattning som aldrig skulle kunna bekostas med offentliga medel. Artportalen används i mycket stor utsträckning som underlag för ärendehandläggning och planering av myndigheter som kommuner, länsstyrelser, , , , med flera, men också av kommersiella aktörer som exempelvis konsult- företag. I Artportalen kan dessa aktörer, och allmänheten, söka fram artfynd inom större eller mindre områden samt läsa närmare infor- mation om varje enskilt fynd. Den svenska miljöövervakningen beskrivs utförligt i en utredning från 2019277 men också via berörda myndigheters webbplatser och temarapporter för olika programområden. Syftet med miljöövervak- ningen är att följa tillståndet i miljön, upptäcka nya miljörisker och ge underlag för att bedöma arbetet för att nå nationella miljökvalitetsmål Övervakningen organiseras enligt tio olika program- områden: 275Offentlighets- och sekretesslag (2009:400). 276SLU Artdatabankens verksamhetsberättelse 2019, s. 8. miljöövervakning – dess uppgift och organisation för en god miljöför- valtning. Inom de olika programområdena sker viss övervakning av arter. har det övergripande ansvaret för miljöövervak- ning av arter i landmiljöer medan Havs- och vattenmyndigheten an- svarar för övervakningen av arters bestånd i sötvatten och marin miljö. har ansvar för miljögifter och organismers hälsa i vattenmiljön. Länsstyrelserna bedriver artövervakning inom ett flertal regionala gemensamma delprogram eller program som drivs av enstaka läns- styrelser. Länsstyrelserna är också utförare åt och Havs- och vattenmyndigheten inom verksamheter med andra ända- mål än miljöövervakning. Flera av de verksamheterna innefattar art- övervakning. Det gäller bland annat åtgärdsprogram för hotade arter och naturtyper samt övervakning av vilt. utför övervakning av bland annat säl och tumlare, samt ansvarar för biobanker. kvalitets- uppföljning av ängs- och betesmarker innefattar även artövervakning. bedriver uppföljning av biologisk mångfald, som base- ras på övervakning av indikatorarter och vissa rödlistade arter. är utförare av miljöövervakning åt främst Naturvårds- verket och Havs- och vattenmyndigheten. övervakar biologisk mångfald inom ramen för uppföljning av ett åtgärdspro- gram om skötseleffekter i kraftledningsgator. bedriver övervakning av bland annat vildbin, dagfjärilar och kärlväxter längs vissa utvalda vägsträckor och banvallar och på stationsområden. Andra viktiga aktörer som bidrar till miljöövervakningen av arter och biologisk mångfald är olika föreningar, till exempel ornitolo- giska föreningar, botaniska föreningar, samt enskilda individer med särskilt intresse för växter, svampar och djur. SLU är en betydande utförare av miljöövervakning av arter på uppdrag av främst och Havs- och vattenmyndig- heten. Vid SLU finns Artdatabanken som tar emot och lagrar art- observationer från myndigheter, forskare och allmänheten. SLU är också utförare av generell nationell övervakning av landskapet genom NILS-programmet, vars huvudsyfte är att följa hur biologisk mång- fald förändras av förändringar i landskapet. SLU bedriver också flera verksamheter med andra ändamål som innefattar miljöövervakning av bland annat arter och biologisk mångfald. Till dessa hör bland annat Riksskogstaxeringen, som är en viktig källa till information om exempelvis biologisk mångfald i skog. Dessutom är SLU utförare av en betydande del av den biogeografiska övervakningen som ska kom- plettera bland annat nationell och regional miljöövervakning med information om arter och naturtyper som anges i livsmiljödirektivet. SLU utför också övervakning av fiskbestånd, plankton och botten- fauna på uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten, delvis inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken inom EU. Svensk Fågeltaxering bedrivs av den biologiska institutionen vid . Genom taxeringen övervakas förändringar i de svenska fågelbeståndens storlek. Övervak- ningen sker genom att frivilliga och kunniga ornitologer enligt en bestämd metodik räknar antalet fåglar på mer än tusen platser runt om i , vid olika tider . Eftersom räkningarna utförs på samma sätt kan jämförelser göras mellan åren om hur antalet fåglar i ökar eller minskar. Svensk fågeltaxering är svensk re- presentant i det europeiska nätverket för fågelövervakning (EBCC). Andra övervakningsprogram för arter på nationell nivå Inom ramen för svensk miljöövervakning sker observationer på natio- nell nivå enligt standardiserade metoder för dagfjärilar, sträckfågel- räkning vid , fågelräkning vid på , svensk sjöfågelinventering, nationell övervakning av kustfågel, natio- nell inventering av landskapet i (). gällande däggdjur och fåglar som omfattas av jakt- bestämmelserna är regionaliserad men ansvarar för föreskrifter och allmänna råd samt att de nationella målen för vilt- förvaltningen nås. Länsstyrelserna ansvarar för inventeringar av björn, varg, järv, lo och kungsörn. ansvarar för att granska och fastställa inventeringsresultaten samt minst göra en uppskattning av beståndet av björn. Uppgifter om rovdjur finns i databasen , som ansvarar för. SLU bedriver forskningsverksamhet och inventeringar av vilt vid , se avsnitt 15.1. De årliga inventeringar som genomförs av SLU avser bland annat spillningsinventering och betestryck av klövvilt, smågnagarfångst, reproduktion hos rödräv och häckningsframgång hos småfåglar och revirkartering av järpe. SLU sammanställer också i den verksamheten jägares bedömningar av popu- lationsutvecklingen hos jaktbart vilt, spontanobservationer av vilt, fenologi för flyttande fågelarter och blomning för ett antal växtarter. har bedrivit övervakning av vilt som finansieras helt genom den jaktkortsavgift som jägarna betalar in och som fonderas i Viltvårdsfonden. Förbundet har fått 53 mil- joner kronor (2019) från Viltvårdsfonden för att bland annat över- vaka och skatta storleken av de jaktbara viltstammarna. En viktig del är den avskjutningsstatistik som gör det möjligt att skatta föränd- ringarna i viltstammarna. Det finns bland annat obrutna tidsserier till . Förbundet koordinerar också omfattande älg- observationer vilka samlas i databasen och rapporteras till läns- styrelserna. samlas även in observationer av stora rovdjur, som beslutsunderlag för älg- och rovdjursförvaltningen. Förbundet och jägarna bistår även () med sjukdomsövervakning av vilt och hälsoövervakning genom insam- ling av slaktvikter. Jägarna har enligt förbundet också en viktig roll i övervakningen av invasiva främmande arter. beslutade regeringen om vissa förändringar angående viltvårdsfonden. Anledningen till förändringarna är att nu- varande modell för att betala ut bidrag strider mot lagen om offentlig upphandling278, vilket även i ett pilotärende rik- tat kritik mot. Efter att meddelat att man vidtar åtgärder och ändrar förfarandet har lagt ner ärendet. Regeringen har i samband med besluten meddelat att ska kunna få ett mer renodlat organisationsbidrag ur viltvårdsfonden. Detta för att för- bundet ska kunna bibehålla den unika roll som man har haft sen 1938 och fortsatt kunna utföra sitt rikstäckande arbete för landets vilt- vård.279 6.6.9NILS – Nationell Inventering av Landskapet i Huvudsyftet med en nationell inventering av landskapet i () är att följa hur förändringar i det svenska landskapet påver- kar den biologiska mångfalden. Flera mer specifika övervaknings- program utförs inom ramen för : fjäll, lövskogar och gräsmar- ker, havsstränder, fjärilar och humlor. NILS-programmet drivs av i samarbete med SLU, där SLU , är utförare. Programmet startade och omfattar alla landmiljöer: jordbruksmark, skogsmark, våtmarker, stränder, fjäll och bebyggda områden. Övervakningen ser genom stickprov på drygt 600 perma- nenta rutor över hela landet, där varje ruta är . Rutorna kar- teras med hjälp av infraröda flygbilder och besöks i fält . 278Lag (2016:1145) om offentlig upphandling. 279Regeringskansliet, pressmeddelande : /pressmeddelanden/ 2021/01/fortydliganden-angaende-beslut-om-viltvardsfonden. 6.6.10Nationella Marktäckedata (NMD) Nationella Marktäckedata är en kartering som baseras på att kom- binera satellitdata med information från laserscanning av . Syftet är att få grundläggande information om landskapet och hur det förändras. Karteringen uppdateras löpande så att underlaget är aktuellt och gör det möjligt att följa förändringar över tid.280 Aktuell och kvalitetssäkrad information om marktäcke och natur- och skogstyper är ett viktigt underlag för arbete med biologisk mång- fald, hållbar markanvändning, ekosystemtjänster, samhällsbyggnad och fysisk planering samt klimat- och sårbarhetsanalyser. Informa- tionen behövs också för att följa effekterna av olika beslut som gäller miljö och hållbar utveckling, exempelvis hur ett ändrat jordbruks- stöd påverkar landskapet och dess förmåga att generera biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Karteringen är ett samarbete mellan , som är projektansvarig, Havs- och vattenmyndigheten, Statistiska Central- byrån (SCB), , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), , , Lantmäteriet samt (). Arbetet med NMD ingår i pro- jektet Agenda för landskapet som bekostas av och påbör- jades 2017. VISS är en databas som har utvecklats av vattenmyndigheterna, läns- styrelserna och Havs- och vattenmyndigheten. I VISS finns klass- ningar och kartor över alla större sjöar, vattendrag, grund- vatten och kustvatten. För att alla ska veta vilket vatten som avses, och för att tillståndet i ett vatten ska kunna beskrivas och jämföras med andra vatten och , är större vatten indelade i enheter som kallas vattenförekomster. För varje vattenförekomst registreras ekologisk och kemisk status, bedömningar av fisk och för- surning och förekomst av skyddade områden. Statusen i vattenom- rådena övervakas genom regelbunden provtagning. 280Naturvårdsverkets webbplats: Nationella marktäckedata – () (). 6.6.12Nationell standard för naturvärdesinventering (NVI) Naturinventeringar utförs av många olika aktörer: projektörer, kon- sulter, branschföretag inom skogsnäringen, kommuner, länsstyrel- ser, centrala myndigheter, ideella organisationer, privatpersoner, grund- och högskolor mer mera. Eftersom metoderna kan skilja sig mycket åt kan det vara svårt att jämföra resultaten och underlagen är inte alltid kvalitetssäkrade. En svensk standard281 för naturvärdesinventering togs fram 2014 av en arbetsgrupp sammansatt av och samt ett antal företag i naturvårdskonsultbranschen, främst med tanke på att lägga en tydlig grund för underlag om biologisk mång- fald som tas fram inför exploatering och fysisk planering. Syftet med en standard är att på ett kvalitetssäkrat sätt identifiera och avgränsa de geografiska områden i landskapet som är av positiv betydelse för biologisk mångfald samt att dokumentera och naturvärdesbedöma dessa. Standarden anger bland annat vilka kompetenskrav som krävs för personal som ska utföra inventeringar, vilka begrepp för naturföre- teelser som ska användas, hur inventeringsresultat ska redovisas samt hur de faktorer som har påträffats under inventeringen ska vägas sam- man i en slutlig bedömning. Det finns även andra inventeringsmetoder som används inom spe- cifika branscher. Som exempel kan nämnas att har tagit fram en egen standard för fågelinventeringar som bör utföras i samband med vindkraftsetablering. utför naturvärdesinventeringar som betaltjänst om en markägare önskar det. och flera andra större aktörer inom skogsbranschen har tagit fram egna rutiner för naturvärdes- bedömningar. 281Standard för naturvärdesinventering (NVI) SS 1999000:2014. Resultat från rikstäckande inventeringar finns tillgäng- liga som kartor och registerdata i kartverktyget Skogens pärlor.282 genomförde –1998 systematiska inventeringar av sumpskogar på all skogsmark i landet, enligt ett regeringsuppdrag. Sumpskog är ett samlingsnamn för all skogsklädd våtmark som indelas i tre typer: myrskog, fuktskog och strandskog. Myrskogen kan delas in i kärrskog och mosseskog. Fuktskogen delas in i översilningsskog och övrig fuktskog. Inventeringen bygger till största del på fjärranalys av flygbilder och endast en mindre andel av områdena är besökta i fält. Inventeringen uppdateras inte. Parallellt med sumpskogsinventeringen påbörjades en inventer- ing av så kallade nyckelbiotoper. En nyckelbiotop är ett skogsom- råde som från en samlad bedömning av biotopens struktur, artinne- håll, historik och fysiska miljö har mycket stor betydelse för skogens flora och fauna och där det finns eller kan förväntas finnas rödlistade arter. Metoden för inventering av nyckelbiotoper utvecklades under en första försöksperiod 1990–1992. genomförde där- efter rikstäckande inventeringar på småskogsbrukets marker –1998, med kompletteringar 2001–2006. Stor- och mellan- skogsbruket fick redan vid inventeringens början 1993 mandat att inventera nyckelbiotoper på det egna markinnehavet. Registrering av nya områden inarbetades som en del i myndighe- tens dagliga verksamhet, till exempel i samband med kontroll av av- verkningsanmälningar och uppdrag.283 –2018 an- vändes samma inventeringsmetod och samma definitioner i hela , med det uttalade syftet att metoden inte skulle anpassas efter lokala eller regionala förekomster av biotoptyper, element eller röd- listade arter, utan tillämpas på samma sätt i hela landet. fick 2018 i uppdrag av regeringen att genomföra en ny landsomfattande inventering . Som en följd av regeringsuppdraget anpassade metoden för att ta hän- syn till lokala och regionala förutsättningarna vid nyckelbiotopsin- ventering i nordvästra . Enligt den kompletterade metoden 282Skogsstyrelsens webbplats, Skogens pärlor: /sjalvservice/ karttjanster/ skogens-parlor. 283Skogsstyrelsen (2020), nyckelbiotopsinventering. ställs högre krav för att ett skogsområde i nordvästra ska klassas som nyckelbiotop. fortsatta inventeringsuppdraget avbröts 2019 och sker ingen systematisk inventering av nyckelbiotoper.284 Det systematiska inventeringsarbetet har genomförts inom rutor om 5 × som täcker hela landet. Inventering utförs i tre steg: för- beredelser, fältarbete och efterarbete. Den första bedömningen görs inne på kontoret med hjälp av kartor och annat material. Inven- teraren granskar en mängd olika underlag som innehåller fakta om naturen och bedömer utifrån dessa vilka områden som ska besökas i fält. Vid fältbesöken ska checklistor fyllas i för att varje område ska granskas på samma sätt. Slutligen görs en sammanvägd bedömning av den information som finns tillgänglig från förarbete och fältbesök. Bedömningen grundar sig på många olika faktorer: •den fysiska miljön med exempelvis förekomst av speciella jord- arter eller berggrund •nyckelelement som boträd, gamla lövträd, stående eller liggande död ved, källor, stenmurar, med flera, varje element kan beskrivas med upp till fyra nyckelord som exempelvis grov skorpbark, hack- märken, spår av hamling eller hänglavar •naturvårdsarter, ett samlingsbegrepp för fridlysta arter, rödlistade arter och signalarter har också gjort uppföljningar av biologisk mångfald i nyckelbiotoper 2009–2015.285 284Skogsstyrelsens webbplats: /miljo-och-klimat/biologisk-mangfald/ nyckelbiotoper/arbete-med-nyckelbiotoper. 285Skogsstyrelsen (2020), nyckelbiotopsinventering. 21 länsstyrelser är självständiga myndigheter, men alla har kortfattad information om fridlysta arter och åtgärdsprogram för hotade arter på sina respektive webbplatser. Länsstyrelserna genomför ibland egna inventeringar av arter och naturmiljöer. Dessa redovisas numera ofta i GIS-kartor, men kan också finnas i form av rapporter. Underlag tas också fram inom ramen för länsstyrelsernas arbete med landskapsplanering och grön infra- struktur, till exempel kartverktyg för värdetrakter i skogsmark. I många län har och distrikt gemen- samt tagit fram regionala artlistor över både fridlysta och rödlistade arter som förekommer i länet. Listorna är dock inte alltid offentliga och får betraktas som verktyg i myndigheternas löpande arbete. Länsstyrelserna ansvarar för information om vattenförvaltning via webbplatsen VISS, vatteninformationssystem i . 6.6.16Länsvisa handlingsplaner för grön infrastruktur Regionala handlingsplaner för grön infrastruktur är en viktig åtgärd i regeringens proposition för biologisk mångfald och ekosystem- tjänster.286 Syftet med grön infrastruktur är att bidra till bevarande av biologisk mångfald, främja ekosystemens status och resiliens och därmed stärka ekosystemtjänster som är viktiga för samhället i stort. Att arbeta med utgångspunkt i en grön infrastruktur tillför ett mer- värde både genom att befintliga insatser samordnas och effektiviseras, och genom att landskapssammanhang som blivit förbisedda uppmärksammas. Grön infrastruktur uppnås genom en strategiskt planerad och långsiktigt hållbar mark- och vattenanvändning. Enligt regeringsuppdrag har samtliga länsstyrelser gjort nu- lägesbeskrivningar och därefter tagit fram handlingsprogram för grön infrastruktur i respektive län. Programmen redovisades 2018. De regionala handlingsplanerna ska både vara ett underlag för an- passning av brukande och planering av konkreta åtgärder. Deras an- vändning bidrar till att främja och samordna uppföljning och analys av miljötillstånd och miljömål och kan sammanfattas i tre huvud- syften: 2013/14:141. En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. •Underlag för landskapsplanering i brukande och hållbar förvalt- ning av mark och vatten, och som kunskapsunderlag för samråd och samverkan mellan olika aktörer. •Ramverk för landskapsplanering av offentliga naturvårdsinsatser. •Underlag för fysisk planering och prövning. Handlingsplaner för grön infrastruktur innebär ingen bindande pla- nering, utan är tänkt att fungera som ett ramverk som beskriver åt- gärder som behövs för att bibehålla och utveckla en grön infrastruk- tur. Handlingsplanen har inte någon juridisk verkan och påverkar inte äganderätten, men kunskapsunderlagen liksom tidigare tillgäng- liga kunskapsunderlag kan visa på behov som behöver uppnås och tillämpas inom andra regelverk. De primära målgrupperna för för- slagen i handlingsplanerna är kommunala planerare, skogs- och lant- brukets aktörer samt den statliga och kommunala naturvården.