sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — När det gäller innebörden av avsiktligt dödande har den högsta admi- nistrativa domstolen i , Bundesverwaltungsgericht, uttryck- ligen motsatt sig en strikt, bokstavlig tolkning. Domstolen har kon- staterat följande.232 Solche kollisionsbedingten Einzelverluste sind zwar nicht ”gewollt” im Sinne eines zielgerichteten ”dolus directus”, müssen aber – wenn sie trotz aller Vermeidungsmaßnahmen doch vorkommen – als unvermeidlich hingenommen werden. des Tötungsverbots bereits bei der Kollision eines Einzelexemplars mit einem Kraftfahrzeug erfüllt, könnten Straßenbauvorhaben stets und ausschließlich nur noch im einer Befreiung (§ 62 BNatSchG a.F.) oder in Anwendung von § 43 Abs. 8 BNatSchG n.F. Damit würden diese nach dem artenschutzrechtlichen Regelungsgefüge als Ausnahmen konzipierten Vorschriften zum Regelfall. strengen Voraussetzungen würde eine Steuerungsfunktion zugewiesen, für die sie nach der Gesetzessystematik nicht gedacht sind und die sie nicht sachange- messen erfüllen können. I vår översättning: Sådana kollisionsrelaterade individuella förluster är inte ”önskade” i betydelsen av ett riktat dolus directus, men – om de inträffar trots alla undvikandeåtgärder – måste de accepteras som oundvikliga. Om brottet mot dödsförbudet redan fullgjordes när ett enda exemplar kolliderade med ett motorfordon, skulle vägbyggnadsprojekt alltid och exklusivt kunna godkännas endast genom undantag [författningshänvisning] eller med tillämpning av [författningshänvisning]. En sådan tolkning skulle innebära att dessa regler, som utformats som undantag i de rättsliga reglerna till skydd av arter, skulle bli . Deras strikta krav skulle tilldelas en styrfunktion för vilken de, enligt det rättsliga systemet, inte är avsedda att ha och som de inte på ett adekvat sätt kan uppfylla. I tysk praxis tolkas ”döda” snarare som en märkbar ökning av risken för att döda. Att ett exemplar av en fågel eller annat djur antagligen kommer att dö är inte avgörande. Förbudet att döda i fågeldirekti- vets artikel 5 eller livsmiljödirektivets artikel 12 ska endast tillämpas om risken för att döda djuret, till exempel jämfört med att det dödas av trafik eller rovdjur, är märkbart ökad (genom den extra risken) av vindkraftverken.233 Tröskeln för när det är en märkbar ökning av risken för dödlighet bedöms enligt diverse kriterier och beror bland annat av lokala för- 232Dom av – BVerwG 9 A 14.07. 233För en redogörelse för principen, se t.ex. Bundesverwaltungsgericht beslut av , 9B 25.17. som gällde ett planeringsgodkännande enligt väglagen (Planfeststellung Straßenrecht). Skydd av arter i , och hållanden och den berörda bevarandestatus. I praxis används, enligt Akerboom et al., ofta prövningskonceptet dödshotsindex (Morta- litäts-Gefährdungs-Index).234 Det beaktar populationens biologiska parametrar (till exempel naturliga reproduktion och dödlighet), exem- plarens artspecifika ålder samt populationsstorlek) och bevarande- parametrar (till exempel status vad gäller hotbilder, förekomst, be- varandestatus eller nationellt ansvar).235 I 18 § BNatSchG finns bestämmelser om relationen till byggnads- lagstiftningen som i stort sett går ut på att vissa bestämmelser inte ska tillämpas om vissa planer eller program har tagits fram. Här reg- leras också att om det finns indikationer på att ett byggprojekt kan orsaka sådana betydande negativa effekter på arter eller livsmiljöer som det strikta skyddet reglerar så måste detta rapporteras. Ansvarig myndighet ska sedan i samråd med den myndighet som ansvarar för naturvård och landskapsförvaltning fatta beslut om vilka skyldigheter som föreligger med avseende på att förebygga eller ersätta skada. Myndigheterna kan tillåta undantag från förbuden i enskilda fall för en rad ändamål. Undantag kan emellertid endast tillåtas om det inte finns några rimliga alternativ och bevarandestatusen för en arts be- stånd inte försämras, såvida inte artikel 16.1 i livsmiljödirektivet inne- håller ytterligare krav. Artiklarna 16.3 i livsmiljödirektivet och 9.2 i fågeldirektivet måste följas.236 Det finns också särskilda bestämmel- ser om varg.237 234Efter avgörande i de förenade målen C-473/19 och C-474/19 Skydda skogen har det noterats att avgörandet kan komma att påverka konceptet, se Köck (2021) a.a. 235Akerboom et al. (2019), a.a. 23645 § BNatSchG. 23745 a § (1) BNatSchG. Skydd av arter i , och När det gäller övervakningen så är en allmän princip att både federa- tionen och delstaterna, inom ramen för sina respektive ansvarsom- råden, övervakar natur och landskap. Övervakningen ska tjäna till en målinriktad och kontinuerlig beskrivning och utvärdering av naturens och landskapets tillstånd, dess förändringar, orsaker till förändringar samt konsekvenserna av förändringarna. Övervakningen, som syftar till att skydda vilda djur- och växt- arter238, ska särskilt omfatta 1.tillståndet för landskap, biotoper och arter för att uppfylla inter- nationella rättsliga skyldigheter, 2.bevarandestatus för naturtyper och arter av gemenskapsintresse, inklusive oavsiktlig fångst eller oavsiktligt dödande av de djurarter som förtecknas i livsmiljödirektivets bilaga IV a, liksom de euro- peiska fågelarterna och deras livsmiljöer. Prioriterade naturtyper och prioriterade arter måste beaktas särskilt. 3.status för andra listade biotoptyper och andra biologiska egen- skaper (se bilaga III till ramdirektivet om en marin strategi), 4.förekomst av invasiva arter. De behöriga federala myndigheterna och delstatsmyndigheterna ska stödja varandra i övervakningen och bör samordna sina observations- åtgärder. Das Bundesamt für Naturschutz ska utföra federationens uppgifter i övervakningen såvida inte annat föreskrivs.239 Övervakningen ska ligga till grund för de mål om skydd, under- håll och utveckling som de federala myndigheterna och delstatsmyn- digheter som ansvarar för naturvård och landskapsskydd ska ta fram (och följa) enligt 38 § BNatSchG. Den ska också användas i den ini- tiala bedömningen av vatten enligt ramdirektivet om en marin strategi som bland annat ska inkludera de väsentliga egenskaperna och egenskaperna hos vatten och deras nuvarande tillstånd, de huvudsakliga påverkansfaktorerna (inklusive mänskliga handlingar) och deras effekter, på havsvattnets tillstånd samt en ekonomisk och 23837 § BNatSchG. 2396 § BNatSchG. Skydd av arter i , och social analys av användningen av vatten och kostnaderna för deras försämring.240 Som exempel på delstatslagstiftning som relaterar till 6 § kan nämnas Naturschutzgesetz i241 . I 8 § anges att ansvarar för uppgifterna en- ligt § 6 BNatSchG samt att naturvårdsmyndigheterna är involverade i utförandet av de nämnda uppgifterna. Här finns också ett bemyndi- gade till Högsta naturvårdsmyndigheten (Die oberste Naturschutz- behörde) att reglera detaljerna genom en förordning, bland annat om de uppgifter som ska överföras och behandlingen av uppgifterna. Die oberste Naturschutzbehörde ska rapportera om tillståndet och ut- vecklingen av den biologiska mångfalden i staten (rapport om natu- rens tillstånd) till statens parlament under varje lagstiftningsperiod på grundval av utvalda indikatorer. 7.4.32Egendomsrättsliga frågor och ersättning Ägare och andra nyttjanderättshavare till mark måste tolerera natur- vård och naturvårdsåtgärder baserade på bestämmelserna iBNatSchG, lagbestämmelser som har utfärdats eller fortsätter att gälla på grund- val av denna lag eller naturvårdslagen i delstater, i den mån detta inte resulterar i användning av marken är orimligt nedsatt.242 Det framgår av konstitutionen att man är skyldig att tåla inskränkningar till följd av allmänna intressen. En inskränkning till följd av BNatSchG får inte gå utöver de inskränkningar som konstitutionen medger och inne- bära en orimlig börda för markägaren.243 Om inskränkningen innebär en orimlig börda finns viss möjlighet till ersättning enligt BNatSchG. Delstaterna har här bemyndigande244 att vara mer generösa i sin ersätt- ning. Det kan till exempel handla om kompensation om varg skadar djur, trots vidtagna åtgärder med rovdjurssäkra stängsel etc. Huru- vida ersättning för orimlig börda ska betalas avgörs från fall till fall. Delstaterna har förköpsrätt på vissa fastigheter. Det gäller fastig- heter som ligger i nationalparker, nationella naturmonument, natur- reservat eller områden som tillfälligt skyddas som sådana, samt fastig- 24045c § Wasserhaushaltsgesetz (vattenresurslagen). 241Gesetz des Landes zum und zur (Baden-Würtembergs naturskydds- och landskapsvårdslag). 24265 § (1) BNatSchG. 24368 § BNatSchG. 24468 § BNatSchG. Skydd av arter i , och heter på vilka det finns naturmonument eller föremål som tillfälligt skyddas som sådana eller fastigheter på vilka det finns ytvatten. Finns de listade särdragen endast på en del av fastigheten, omfattar för- köpsrätten endast denna del. Ägaren kan dock kräva att förförsälj- ningen omfattar hela fastigheten om det är ekonomiskt orimligt att förvänta sig att hen behåller resten av i sin fastighet. Förköpsrätten får endast utövas om detta är nödvändigt av naturvårdsskäl och för landskapsunderhåll, inklusive fritidsändamål. Förköpsrätten omfat- tar inte försäljning till make, registrerad partner eller barn.245 Målet med jordbruksmiljöåtgärder och naturvårdskontrakt är att nå uppsatta förbättringsmål vad gäller bevarandestatus för arter och livsmiljöer i jordbruket genom frivilligt samarbete med jordbrukare. Jordbrukarna kompenseras för alternativkostnaden, till exempel för den reducerade mängden gödningsmedel och pesticider eller för att skörda senare . Om nedgången i biodiversitet verk- ligen ska stoppas måste emellertid mer pengar skjutas till för att skapa sådana kontrakt och jordbruksmiljöprogram. Jordbruksmiljöåtgärder (die Agrarumweltmaßnahmen), eller för framtida perioder, jordbruksmiljöklimatåtgärder (die Agrarumwelt- und Klimamaßnahmen,) är frivilliga åtgärder där jordbrukare åtar sig att använda miljö- och naturvänliga jordbruksmetoder som går längre än vad lagen föreskriver. Jordbruksmiljöåtgärder inkluderar flera typer av åtgärder som till exempel ekologisk odling, minskad användning av gödningsmedel och bekämpningsmedel, förvaltning av i enlighet med be- varandemål, bevarandeavtal, bevarande av landskap och habitat, av- sättningar av , miljö- och djurvänlig djurhållning samt främ- jande av föda upp lokala lantraser. Den här typen av åtgärder beskrivs ibland som ”ljusgröna” jordbruksmiljöåtgärder. Det finns också ”mörkgröna” åtgärder och hit räknas till exempel miljövårdskontrakten. Dessa har en stark positiv inverkan när det gäller skydd och att främja biologisk mångfald. Det handlar till exem- pel om att lämna kantzoner utan odling, att göra om till 24566 § (1) BNatSchG. 246Informationen i det här avsnittet är hämtat från Das Bundesamt für Naturschutz. /themen/landwirtschaft/agrarfoerderung.html (Hämtad ). Skydd av arter i , och omfattande betesmarker och att bevara och vårda fruktträdgårdar och häckar. Emellertid utgör sådana åtgärder endast en liten andel av den totala finansieringen som går till jordbruksmiljöåtgärder. Vissa delstater i erbjuder en framgångsbaserad finansie- ring. I stället för att erbjuda finansiering av vissa brukningsmetoder belönar systemet den faktiska förekomsten av vissa sällsynta eller hotade arter. Finansieringen baseras på att man kan identifiera och visa förekomsten av minst fyra karakteristiska arter (växter) från en regional lista. Finansieringsvolymen för jordbruksmiljöåtgärder har minskat kontinuerligt . Området som finansieras som AUM upp- går till av jordbruksarealen i . Trots denna omfattande finansiering är bevarandestatusen för livsmiljöerna i jord- brukslandskapet till övervägande del fortfarande dålig och i vissa fall har de till och med försämrats . För målinriktat främ- jande och skydd av biologisk mångfald i det odlade landskapet skulle det behövas en ökning av medlen, särskilt för att stärka och vidare- utveckla de program som faktiskt har positiva effekter. Finansieringen har emellertid minskat. har dessutom försöken att utveckla ett incitamentsystem för att bättre främja och belöna naturvårds- tjänster misslyckats. 7.4.34Exempel på jordbrukslandskapsvård i Den tyska delstaten har kombinerat förvaltningsplaner med miljöprogrammen för jordbruk för att stödja implementeringen av naturvårdsdirektiven. Bakgrunden är att intensifieringen av jordbruk konstaterats vara en viktig orsak till förlust av biologisk mångfald. Studier av tyska bevarandeområden indikerar en minskning av bio- massa av flygande insekter under de senaste tre decen- nierna.247 minskade av fågel- arterna i Tyskland248 och minskade leddjurens biomassa på med 68 procent.249 Dessutom har mängden av typiska gräsmarkfåglar som till exempel ängspiplärka (Anthus pra- 247Lakner et al. (2020) Combining management plans and payment schemes for targeted grassland conservation within the Habitats Directive in Saxony, Eastern Land use policy, , Vol. 97 som hänvisar till Hallmann et al., (2017) than 75 percent decline over 27 years in total flying insect biomass in protected areas, PLoS One, 12 (2017). 248Lakner et al. (2020), a.a. 249Lakner et al. (2020), a.a. Skydd av arter i , och tensis) minskat . Vilka jordbruksmetoder som används kan vara avgörande för att stoppa arternas nedgång i de agrara ekosystemen. Det innebär i sin tur att bevarandet av den bio- logiska mångfalden på gräsmarker är starkt beroende av jordbruks- metoder och jordbrukarnas attityder till naturvård.250 I den tyska delstaten är genomförandet av livsmiljö- direktivet till stor del frivilligt för jordbrukare. (15,) av området är registrerat som särskilt bevarandeom- råde. I allmänhet används 2013 av gräsmarken och av åkermarken i med stöd från EU:s agrara miljö- stödsprogram.251 Till skillnad från en del andra delstater har inkluderat dokumentationsprocessen för arter och livsmiljöer och identifier- ingen av åtgärder för att upprätthålla gynnsam bevarandestatus i ett och samma steg, vilket resulterat i förvaltningsplaner för särskilda bevarandeområden. i har alltså utvecklat en strategi för de specifika förvaltningsplanerna och integrerat målen med miljöstödsprogramssystemet. De särskilda bevarandeområdena består av större områden (16 till 4 300 ha) och ligger i de flesta fall längs floder, med en längd . I planerna identifie- ras livsmiljötyper på enligt definitionen i bilaga 1 till livs- miljödirektivet inom de särskilda bevarandeområdena. De specifika förvaltningsplanerna anger respektive bevarandestatus för de särskilda bevarandeområdena, utvecklar specifika bevarandeåtgärder och kom- municerar med jordbrukare om implementering inom befintliga miljö- stödsprogram.252 Lämpliga åtgärder för att bibehålla bevarandestatusen för en livs- miljötyp utvecklas av privata planeringskontor. Dessa kontaktar sedan berörda jordbrukare som ska genomföra åtgärderna och frågar dem, om de skulle vara villiga att ytterligare anpassa sin användning av gräsmarker med hänsyn till de åtgärder som föreskrivs i kartorna, till stor del på frivillig basis. Att jordbrukarna involveras i planerings- processen krävs enligt lag. Därför dokumenteras jordbruksmetoder som är relevanta för målen för det särskilda bevarandeområdet. Kri- tiska kommentarer dokumenteras och bönderna kan välja mellan att inte delta, en slags kompromissvariant (se nedan) och fullt engage- Skydd av arter i , och I regionala arbetsgrupper kan även andra intressenter (till exem- pel andra företag eller miljöorganisationer) uttala sig om åtgärderna. Planerna utvecklas sedan av privata planeringskontor och godkänns och finansieras av delstaten. Utöver de vanliga livsmiljötyperna måste förvaltningsplanen inne- hålla utvecklingsplatser, vilket är områden som inte uppfyller kraven i livsmiljödirektivet men har potential att göra det om lämpliga bevarandeåtgärder vidtas. Dessa områden är en strate- gisk reserv som aktiveras om genomförandet inte är tillräckligt fram- gångsrikt i de identifierade särskilda bevarandeområdena och om det genomförs otillräckligt med åtgärder i för att uppfylla EU:s mål.253 Resultaten sammanfattas i förvaltningsplanen som är ett juri- diskt bindande dokumentet för myndigheter, dock inte för markan- vändare. I övriga delstater är förvaltningsplanen juridiskt bindande också för markanvändare. De föreslagna bevarandeåtgärderna är utfor- made för respektive plats.254 Ett viktigt mål med förvaltningsplanerna är att bedöma och doku- mentera jordbrukarnas vilja att anpassa sin gräsmarkanvändning samt att helt eller delvis genomföra förvaltningsplansåtgärderna. Detta framkommer under samrådsprocessen i samband med att förvaltnings- planen tas fram.255 7.4.35Tyskland, delstaterna och några andra detaljer De arter som skyddas genom naturvårdsdirektiven skyddas striktare i federal lag (se 44 och 45 §§ BNatSchG). De nationellt skyddade arterna är mindre strikt skyddade. Kri- terier för hur dessa pekas ut finns i 54 § BNatSchG. Det handlar bland annat om vilka arter som är särskilt hotade av mänskliga aktiviteter och en princip om högt nationellt ansvar för arterna. Eftersom artskyddet till stor del bygger på EU-rätt måste reger- ingen försäkra sig om att artskyddet implementeras på delstatsnivå. Det framgår av konstitutionen hur stort utrymme delstaterna har för 253Lakner et al. (2020), a.a. Skydd av arter i , och På artskyddsområdet får delstaterna inte avvika från den federala lagstiftningen annat än i strängare riktning. Det saknas avsiktlighetsrekvisit i den tyska implementeringen. En orsak är att tysk förvaltningsrätt traditionellt inte hanterar uppsåts- begreppet – det hör till den straffrättsliga sfären. I stället använder man sig av rekvisitet ”märkbart ökad risk”. I praxis används ofta pröv- ningskonceptet ”dödshotsindex” (Mortalitäts-Gefährdungs-Index). Det innebär att förbudet aktualiseras om det finns en högre risk, till exempel genom att man placerar ett vindkraftverk nära en skog eller nära kända rovfågelbon. Kommissionen för diskussioner med kring resonemanget med ”märkbart ökad risk” där menar att tysk lag i själva verket är strängare än direktivet, just i och med att avsiktlighetsrekvisitet saknas. Lagen träffar allt dödande och fångande om aktiviteten innebär en ökad risk för det. Lagstiftningen gör inte skillnad mellan fåglar och djur som finns upptagna i livs- miljödirektivets bilaga IV, men i praxis görs ändå en viss skillnad. Även här tillämpas principen om ökad risk. När det gäller aktiviteter som omfattas av miljötillstånd (till exempel vindkraft) eller plantillstånd (till exempel större väg) prövas artskydds- frågor inom ramen för tillståndet och då i enlighet med principen om ökad risk. När det gäller jordbruk, skogsbruk och fiske prövas inte artskyd- det specifikt. Så länge detta är förenligt med naturen och landskapet, och håller sig inom ramen för god yrkesmässig praxis enligt 5 § BNatSchG, anses åtgärder inom näringarna inte utgöra ingrepp som behöver prövas. En gräns för det tillåtna följder emellertid av 44 § BNatSchG när det gäller arter som skyddas av naturvårdsdirektiven. Skydd av arter i , och Det finns två typer av påföljder om man inte följer artskyddsbestäm- melserna. En administrativ påföljd som innefattar en avgift (69 § BNatSchG) och en straffrättslig påföljd som innefattar fängelse (71 och 71 a §§ BNatSchG). Det är delstaterna som pekar ut de ansvariga myndigheterna. En del delstater har flera nivåer av myndigheter. Det saknas i princip fede- rala regler om vilka myndigheter som ska ansvara för genomdrivan- det, bortsett från när det handlar om CITES-reglerna, här finns regler om tullansvar, hantering av invasiva arter etc. och ersättningsrätt – bakgrund 8.1Utredningens uppdrag och genomförande Ett av utredningens uppdrag är att analysera hur långtgående rådighets- inskränkningar nuvarande fridlysningsbestämmelser ger utrymme för. Vi har tolkat det uppdraget som att det handlar om att analysera dels vilket utrymme som det överhuvudtaget finns för rådighetsinskränk- ningar med stöd av fridlysningsbestämmelser, dels hur stort ut- rymme nu gällande fridlysningsbestämmelser faktiskt behöver eller snarare, kräver, om de skulle tillämpas fullt ut. En tydlig anvisning utredningsdirektiven är att rättssäkerheten för markägare och företag ska stärkas, för att värna äganderätten. Vi ska också säkerställa att lag- stiftningen är tydlig gentemot markägare om när dessa har rätt till ersättning. Det ska även säkerställas att markägare får ekonomisk kompensation för inskränkningar i ägande- och nyttjanderätten i den utsträckning de har rätt till. För att nå det syftet ska vi ta ställning till om ändringar i ersättningsbestämmelser eller andra delar av balken är nödvändiga. I syfte att konkretisera begreppet äganderätt (vilket svårligen låter sig göras) och dess utrymme för hänsyn till artskyddet inleds av- snittet med en betraktelse av några olika perspektiv på ägande i rela- tion till ekologiska värden. För att stärka äganderätten ska rättssäker- heten för markägare och företag stärkas. Rättssäkerhet är ytterligare ett begrepp som fordrar precisering och konkretisering. När det gäller vilket utrymme som finns att inskränka egendoms- rätten har vi valt att utgå från Europeiska konventionen för mänsk- liga rättigheter (EKMR) och däri särskilt första artikeln i första tilläggs- protokollet till konventionen (nedan refererar vi endast till EKMR men avser då även första tilläggsprotokollet) samt 2 kap. 15 § reger- ingsformen. Rådighetsinskränkningar och ersättningsrätt – bakgrund Vi ska också se över att lagstiftningen är tydlig gentemot mark- ägare om när dessa har rätt till ersättning. Så som vi uppfattar upp- draget handlar det alltså i ett första skede om att utreda när mark- ägare har rätt till ersättning, så som reglerna är utformade . Härutöver ska vi utreda och ta ställning till om en ersättningsrätt bör införas och i så fall under vilka förutsättningar sådan ersättning bör lämnas när en fridlysningsbestämmelse medför att rådigheten över marken inskränks på ett sådant sätt att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras [våra kursiveringar]. Vid behov ska vi också utreda och föreslå hur sådan ersättning bör beräk- nas och finansieras. I samband med detta ska vi ta ställning till om ändringar i ersättningsbestämmelser eller andra delar av balken är nödvändiga för att översynens syfte ska kunna nås. I detta kapitel diskuterar och överväger vi de begrepp och pro- blemformuleringar som följer av utredningsdirektiven. I kap. 10–13 redogör vi för våra förslag. 8.2Perspektiv på egendom och ekologiska värden Nedan redogörs för olika perspektiv på egendom och ekologiska värden. Det finns fler men dessa är de rättsekonomiska perspektiv vi bedömt som mest relevanta för utredningen (därmed inte sagt att vi anser att samtliga återspeglar en objektiv sanning, därav ordvalet; perspektiv). Egendom kontra ekologiska värden brukar i rättsekonomiska ter- mer vanligen beskrivas ur två skilda huvudperspektiv.1 1.Att miljön skyddas kan betraktas som att staten gör intrång i den privata äganderätten. Intrånget äger då rum genom att rättsord- ningen begränsar en verksamhet, till exempel genom villkor i ett tillstånd eller genom att inrätta skydd av natur eller arter. Ett sätt att neutralisera intrånget är att staten erkänner inskränkningen i äganderätten genom att betala ut ersättning. 2.Ekologiska värden betraktas som ett allmänt intresse som varken uppmärksammas eller skyddas av rättssystemet och som därför ignoreras av marknaden. Ett sätt att lösa problemet är att inter- nalisera miljökostnaden så att den beaktas av marknaden. 1Stewart (2002) The Importance of and Economics for European Environmental . Rådighetsinskränkningar och ersättningsrätt – bakgrund sering kan åstadkommas till exempel genom förorenaren-betalar- principen (PPP) eller användaren-betalarprincipen (UPP).