sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — I bilaga 2 lämnar vi dessutom alternativa för- slag till förändring av straffskalorna för mened, skyddande av brotts- ling och övergrepp i rättssak. Om våra förslag genomförs bör det leda till längre strafftider. Detta kommer i sin tur att leda till ökade kostnader för Kriminal- vården. Att beräkna hur stora dessa kommer att bli är dock förenat med betydande svårigheter. För att göra en uppskattning av hur mycket strafftiderna sam- manlagt kommer att öka har vi valt att räkna med att ett visst antal domar med fängelse som påföljd kommer att meddelas avse- ende relevanta brottstyper och att våra förslag kommer att medföra en viss ökning av fängelsestraffens längd i dessa fall. Som framgår i det följande kan det inte bli fråga om annat än grova uppskattningar. Kostnadsberäkningen bygger på uppgifter från Kriminalvården om uppskattade kostnader för verkställighet kostnadsläge, som är det år då våra förslag tidigast kan komma att få någon effekt. Hela den kostnadsökning vi redovisar kommer dock inte att uppstå med en gång, utan den kommer att inträda successivt. När det gäller antalet domar är utgångspunkten för vår uppskatt- ning den offentliga kriminalstatistiken för de sex senaste år som Brå har kriminalstatistik för lagföring av brott (2014–2019).1 Vad avser de aktuella brottstyperna finns det inget som tyder på att antalet fängelsedomar kommer att öka i antal på grund av att brotten blir mer utbredda eller av att fler anmälningar kommer att ske av sådana brott. Våra förslag kan däremot komma att leda till att utrymmet för att välja icke frihetsberövande påföljder minskar och att fler fängelsedomar därför kan komma att meddelas. Redovisningen av domar med fängelse som påföljd i kriminal- statistiken görs enligt den s.k. huvudbrottsprincipen.2 När det gäller hur stor ökning per fängelsedom man bör räkna med har vi, som utgångspunkt, utgått från samma höjning av straff- längden som vi föreslår för minimistraffet för aktuell brottstyp. Det bör understrykas att detta utgör en förenkling som inte fullt ut speglar vår uppfattning om hur straffnivåerna kommer att höjas i verkligheten. Kostnaden för de ökade strafflängderna beror på vilka kostnader inom som följer med den ökade längden på fängelse- straffen. Som utgångspunkt ska två tredjedelar av den beräknade för- höjda strafftiden ska avtjänas. beräknas dygnskostnaden på anstalt uppgå till 3 400 kronor.3 Kriminalvården har även kostnader för tiden efter villkorlig frigiv- ning. Den som har frigetts villkorligt ska, enligt 26 kap. 12 § första stycket BrB, ställas under övervakning, om det behövs för att minska risken att han eller hon begår nya brott eller för att på annat sätt 1Kriminalstatistiken för respektive brott redovisas närmare i avsnitt 4.6.6, 4.7.4, 4.8.5 och 5.6.9. 2Huvudbrottsprincipen innebär att redovisningen sker enligt det brott i en lagföring som har den strängaste straffskalan. I de fall en lagföring rör flera brott med samma straffskala, väljs slump- mässigt ett av dessa brott som huvudbrott i redovisningen. I tolkning av statistiken bör man tänka på att huvudbrottsprincipen ger en underskattning av lindrigare brott. (Se .) 3Dygnskostnaden på anstalt skiljer sig åt mellan olika säkerhetsklasser. Det går dock inte att, endast utifrån brottstyp, bedöma i vilken säkerhetsklass en intagen kommer att placeras. Den angivna kostnaden utgör därför en uppskattad genomsnittskostnad . Det bör också understrykas att dygnskostnaderna fram , av flera anledningar, kan komma att för- ändras, bl.a. beroende på om, och då i vilken utsträckning, äldre lokaler ersätts med nya. underlätta hans eller hennes anpassning i samhället. Övervakningen har dels en hjälp- och stödfunktion, dels en kontrollfunktion, och det är utifrån detta som prövningen av övervakningsbehovet ska ske. Om fängelsestraffens längd för vissa brott ökar kan det få till effekt att något fler personer därmed ställs under övervakning jämfört med tidi- gare. Eftersom dessa effekter är mycket svåra att uppskatta har vi inte tagit med några ökade kostnader för övervakning i våra beräkningar. För mened som huvudbrott sker 40 lagföringar och i 28 av dessa bestäms påföljden till fängelse. Ingen lagföring sker för grov mened. Den genomsnittliga längden på fängelsestraffet är 3 måna- der. Som en konsekvens av de föreslagna förändringarna bedömer vi att 10 av lagföringarna för mened kommer att bedömas som grovt brott.4 I samtliga dessa fall räknar vi med att påföljden kommer att bestämmas till fängelse. Längden på fängelsestraffet uppskattas, i genomsnitt, till . För dessa lagföringar kommer längden på fängelsestraffet alltså att öka (totalt 150 månader). När det gäller förändringen som innebär att samtliga former av stämpling till mened och grov mened kriminaliseras be- dömer vi att få personer kommer att lagföras för sådana brott och att den högst marginellt kommer att påverka de nuvarande straff- tiderna. Vi uppskattar att det handlar om 2 lagföringar och att påföljden för var och en av dessa bestäms till fängelse (totalt 4 månader). Det totala antalet utdömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 154 (150 + 4). Om det alternativa förslaget för mened genomförs kommer den nuvarande straffskalan för grovt brott att behållas. Om det grova brot- tet tillämpas på ett sätt som motsvarar de ovan angivna förutsätt- ningarna kommer längden på fängelsestraffet att öka (totalt 210 månader). Det alternativa förslaget kommer dessutom att leda till längre strafftider för brott av normalgraden. Vi räknar med att höjningen av minimistraffet för brott av normalgraden fram- för allt kommer att påverka de brott där påföljden bestäms till fängelse (i genomsnitt ) och som inte kommer att be- 4Uppskattningen grundar sig framför allt på vilka brott som var förbrott till lagföringar 2018. 10 av dessa förbrott skulle ha bedömts som allvarliga brott enligt den föreslagna kvali- fikationsgrunden för grov mened. dömas som grov mened. Med hänsyn till det uppskattade antalet lag- föringar för grov mened (10) leder det till att i 18 lagföringar kom- mer längden på fängelsestraffet att höjas från 3 (totalt Det totala antalet utdömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 268 (210 + 54 + 4). För övergrepp i rättssak (inräknat samtliga grader) som huvud- brott sker 239 lagföringar och i 96 av dessa bestäms påföljden till fängelse. För brott av normalgraden är den genomsnittliga läng- den på fängelsestraffet . Det är ovanligt med domar på grovt övergrepp i rättssak och antalet lagföringar varierar stort mellan olika år. Som exempel kan nämnas att 2018 lagfördes totalt (dvs. både som huvud- och bibrott) 23 personer för grovt övergrepp i rättssak, medan det 2019 endast var 1 person. Sedan de befintliga kvalifikations- grunderna för grovt övergrepp i rättssak infördes har det dömts för grovt brott som huvudbrott i genomsnitt 4,5 fall och i 4 av dessa har påföljden bestämts till fängelse.5 Det är mycket svårt att upp- skatta i vilken utsträckning som införandet av en ny kvalifikations- grund påverkar hur många brott som bedöms som grovt, och därmed hur det påverkar strafftiderna för brottet. Vi uppskattar emellertid att genom att införa den föreslagna kvalifikationsgrunden kommer det att leda till en tydlig ökning av antalet lagföringar för grovt brott. Vi räknar med att det kommer att leda till att det sker 25 lagföringar för grovt övergrepp i rättssak (som huvudbrott) , dvs. en ökning med 20,5 lagföringar, och att påföljden i dessa kommer att bestämmas till fängelse. Strafftiderna i fängelse kommer därmed i genomsnitt att öka från till . I 20,5 lagföringar kommer längden på fängelsestraffen alltså att öka med (totalt 379,5 månader6). Att det ringa brottet, som har böter i straffskalan, tas bort kom- mer att leda till en ökning av brott av normalgraden. Med hänsyn till att övergrepp i rättssak är brott av sådan art att påföljden normalt bestäms till fängelse kommer det också att medföra längre straff- tider. För ringa brott döms dock endast i undantagsfall. Det handlar i genomsnitt om 4 lagföringar . Vi bedömer därför att slopan- det av det ringa brottet leder till 4 ytterligare lagföringar för brott av normalgraden. Vi uppskattar att i 2 av dessa kommer påföljden att 5De aktuella kvalifikationsgrunderna infördes . I beräkningen har inte medräknats eventuella lagföringar för grovt brott . 6Avrundat till närmsta halva månad. bestämmas till fängelse (totalt 2 månader). Det totala an- talet utdömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 381,5 (379,5 + 2). Om det alternativa förslaget för övergrepp i rättssak genomförs kommer det, utöver de ovan angivna förändringarna, att leda till längre strafftider för brott av normalgraden. Vi räknar med att höjningen av minimistraffet för brott av normalgraden framför allt kommer att påverka de brott där påföljden bestäms till fängelse (i genom- snitt ) och som inte kommer att bedömas som grovt övergrepp i rättssak. Med hänsyn till det uppskattade antalet lagför- ingar för grovt övergrepp i rättssak kommer det att leda till att för 71 (96 − 25) lagföringar kommer längden på fängelsestraffet att öka från 5,5 (totalt ). Det totala antalet utdömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 417 (381,5 + 35,5). För skyddande av brottsling (inräknat samtliga grader) sker totalt (dvs. både som huvud- och bibrott) 15,5 lagföringar . För grovt brott som huvudbrott sker 5 lagföringar . Med hänsyn till det låga antalet lagföringar är det särskilt svårt att uppskatta strafftider. Under förutsättning att påföljden för samtliga fall av grovt skyd- dande av brottsling bestäms till fängelse och att längden på straffen kommer öka på sätt som motsvarar vårt förslag om höjt minimistraff för det grova brottet kommer det att ske en förändring av det genom- snittliga fängelsestraffet , dvs. från fängelse till fängelse (totalt 30 månader). Att två kvalifikationsgrunder införs bedöms dessutom leda till att något fler brott än tidigare be- döms som grovt brott. Enligt vår uppskattning handlar det om en ökning med 2 lagföringar . I dessa fall räknar vi med att påfölj- den – till skillnad från vad som gäller nu – kommer att bestämmas till fängelse och att längden på varje straff kommer att bestämmas till fängelse (totalt 24 månader). Vi bedömer att kriminaliseringen av skyddande av brottsling på förstadiet inte kommer att påverka strafftiderna. Dels kommer det vara mycket ovanligt med lagföringar på förstadienivå, dels kommer påföljden i sådana fall regelmässigt att bestämmas till en icke frihetsberövande påföljd. Det totala antalet ut- dömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 54 (30 + 24). Om det alternativa förslaget för skyddande av brottsling genom- förs kommer det, enligt vår bedömning, inte påverka strafftiderna utöver vad som angetts ovan. För brott där påföljden nu bestäms till böter kommer påföljden i stället, som regel, att bestämmas till en icke frihetsberövande påföljd. För falsk angivelse som huvudbrott sker 2 lagföringar och i 0,5 av dessa bestäms påföljden till fängelse. Den genomsnittliga längden på fängelsestraffet är , dvs. Att så få lagföringar sker för brottet gör det särskilt svårt att dra några slutsatser om hur vårt förslag kommer att påverka strafftiderna. I vilken utsträckning som en ny grad för ett brott kommer att tillämpas är dessutom mycket svårt att bedöma. Vi uppskattar dock att förslaget kommer att leda till att 1 av de 2 lagföringarna som sker kommer att be- dömas som grovt brott och att påföljden för det grova brottet kom- mer att bestämmas till fängelse . Det totala antalet ut- dömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 4,5 (6 − 1,5). För falsk beskyllning8 som huvudbrott sker 62 lagföringar och i 6 av dessa bestäms påföljden till fängelse. Den genomsnittliga längden på fängelsestraffet är 3 månader. I vilken utsträckning som en ny grad för ett brott kommer att tillämpas är, som konstaterats, mycket svårt att bedöma. Med hänsyn till att den kvalifikationsgrund som införs ger det grova brottet ett tämligen brett tillämpnings- utrymme bedömer vi dock att det kommer att ske förhållandevis många lagföringar för grov falsk beskyllning. Vi uppskattar att det handlar om 20 fall . Med hänsyn till att falsk beskyllning inte är ett brott av sådan art att påföljden normalt bestäms till fängelse är det svårt att säga i vilken utsträckning som påföljden kommer att be- stämmas till fängelse i dessa fall. Vi uppskattar dock att de (6) fall av falsk beskyllning där påföljden bestäms till fängelse kom- mer att bedömas som grovt brott och att längden på dessa straff ökar från 3 (totalt 18 månader). Därutöver bedömer vi att det kommer ske ytterligare 4 lagföringar för grov falsk beskyllning och att påföljden för dessa bestäms till fängelse (totalt Det totala antalet utdömda månader i fängelse kommer därmed att öka med 42 (18 + 24). 7Avrundat till närmsta halva månad. 8Den nuvarande beteckning på brottet är falsk tillvitelse. I avsnitt 5.6.9 har vi föreslagit att brottet i stället ska betecknas falsk beskyllning. Ökning av strafftider i månader utifrån våra förslag + 636 () Ökning av strafftider i månader utifrån de alternativa förslagen + 785,5 (cirka ) Våra förslag innebär alltså en total årlig ökning av strafftiderna med fängelse, medan de alternativa förslagen innebär en motsva- rande ökning med cirka 65,5 års fängelse. Av dessa år ska viss reduk- tion ske med beaktande av reglerna om villkorlig frigivning. ändrades bestämmelsen i 26 kap. 6 a § BrB som reglerar förutsättningarna för villkorlig frigivning. gällde att om det fanns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning skulle den skjutas upp – numera krävs endast särskilda skäl mot villkorlig frigivning. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl ska det särskilt be- aktas om den dömde under verkställigheten i kriminalvårdsanstalt 1)inte har deltagit i eller har misskött anvisade åtgärder som syftar till att förebygga återfall i brott eller på annat sätt främja hans eller hennes anpassning i samhället, eller 2) annars på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. (Se prop. 2020/21:18.) Det är oklart i hur många fall som, till följd av förändringen, villkorlig medgiven frihet kommer att skjutas upp, och därmed hur den kommer att påverka intagningstiderna på anstalterna. Vi har därför valt att inte beakta denna förändring i våra överväganden. Vi utgår, i linje med vad som i huvudsak gällde innan , ifrån att två tredjedelar av strafftiderna verkställs i anstalt. Det sagda innebär en ökning med cirka 35,5 års fängelse till följd av våra förslag och med cirka 43,5 års fängelse till följd av de alterna- tiva förslagen. Enligt de kostnadsuppgifter som vi fått från Kriminal- vården kan kostnaderna för verkställighet av dessa ökade strafftider, med de reservationer som gjorts tidigare, beräknas till drygt 449 miljo- ner kronor om våra förslag genomförs och knappt 5410 miljoner kro- nor om de alternativa förslagen genomförs. Finansieringen av Kriminalvårdens ökade kostnader Om våra förslag eller de alternativa förslagen genomförs gör vi den bedömningen att kostnaderna som följer blir så omfattande att de inte kan hanteras inom ekonomiska ramar. Ekono- miska tillskott bör då tillföras Kriminalvården. Finansieringen av för- slagen bör ske inom ramen för de resurser som kan förväntas behöva tillföras rättsväsendet . Inga övriga ekonomiska konsekvenser Vi bedömer att våra förslag eller de alternativa förslagen inte kom- mer att innebära en ökad arbetsbörda för domstolarna, åklagarmyn- digheterna eller andra aktörer inom rättskedjan. Några övriga eko- nomiska konsekvenser än dem för Kriminalvården finns det därför inte anledning att räkna med. 935,5 × 365 × 3 400 = 44 055 500. 1043,5 × 365 × 3 400 = 53 983 500. 9.2.2Förslaget om en reglering om strafflindring vid utredningsmedverkan av annans brott Bedömning: Förslaget om en reglering om strafflindring vid ut- redningsmedverkan kommer att medföra ökade kostnader för Polis- myndigheten, åklagarmyndigheterna och Kriminalvården. Detta gäller särskilt för och Kriminalvården, som en konsekvens av att fler personer förväntas vara i behov av särskilt personsäkerhetsarbete och att fler personer som är intagna i an- stalt förväntas vara i behov av skyddsåtgärder. Dessa kostnader be- döms dock kunna hanteras inom myndigheternas beslutade eko- nomiska ramar. I kapitel 5 föreslår vi en ordning som ger domstolen möjlighet att vid straffmätningen beakta att en tilltalad har medverkat till utred- ningen av annans brott. Syftet med denna ordning är att ge de rätts- vårdande myndigheterna bättre möjligheter att utreda allvarliga brott och lagföra personer som begått sådana brott. För att bestämmelsen ska få avsedd effekt föreslår vi också att det införs en bestämmelse om att en misstänkt, under vissa förutsättningar, ska underrättas om möjligheten till strafflindring vid utredningsmedverkan. Vi föreslår också att det införs en bestämmelse som anger att om åklagaren an- ser att den tilltalade har medverkat till utredningen på sådant sätt att strafflindring kan bli aktuellt ska åklagaren lämna ett förslag till på- följd i stämningsansökan. Den föreslagna regleringen förväntas ge polis- och åklagarmyndig- heterna ökade möjligheter att utreda brott. Den förväntas också med- föra att lagföringen för allvarliga brott i viss utsträckning kommer att öka. Det är dock svårt att närmare bedöma i vilken utsträckning som regleringen kommer att tillämpas. Det kan emellertid förväntas att regleringen successivt kommer att tillämpas i ökad utsträckning –i takt med att det utvecklas en tydlig praxis bl.a. angående förut- sättningarna för strafflindring vid utredningsmedverkan och hur stor straffnedsättning som kan komma i fråga. Med beaktande av den mycket stora osäkerhet som finns i aktuellt avseende gör vi bedöm- ningen att regleringen kommer att tillämpas i 5–10 fall – dvs. antalet lagföringar där den tilltalade får straffreduktion som en följd av att han eller hon medverkat till utredningen av annans brott – under de som följer efter ikraftträdandet. Att fler personer lagförs för brott kommer att medföra ökade kostnader för Kriminalvården. Med hänsyn till att det inte är möjligt att närmare uppskatta i vilken utsträckning som regleringen kommer att bidra till en ökad lagföring beaktar vi inte dessa kostnader i våra beräkningar. I viss utsträckning kommer den ökade lagföringen ock- så att leda till att strafftiderna för de som har medverkat i utredningen av annans brott – och som en konsekvens därav får straffreduktion Detta leder i sin tur till minskade kostnader för Kriminal- vården. Med hänsyn till att det också i detta avseende inte är möjligt att göra någon närmare uppskattning beaktar vi heller inte dessa mins- kade kostnader. Att, utifrån den ovan angivna uppskattningen, något fler personer kommer att utredas och lagföras för brott kommer i någon mån att innebära en ökad arbetsbörda för polis- och åklagarmyndigheterna samt för domstolarna. De ökade utgifterna som följer av det bedöms kunna hanteras inom myndigheternas beslutade ekonomiska ramar. Kravet på att information ska lämnas till misstänkta angående förutsättningarna för strafflindring vid utredningsmedverkan kom- mer, i viss utsträckning, att medföra en ökad arbetsbelastning för polis- och åklagarmyndigheterna. Den information som, enligt den föreslagna bestämmelsen i förundersökningskungörelsen, ska lämnas till misstänkta torde dock ofta vara standardiserad. Att åklagare, under vissa förutsättningar, måste lämna ett förslag till påföljd kommer ock- så i någon mån att medföra en ökad arbetsbelastning för åklagar- myndigheterna. Som vi anger i avsnitt 5.6.5 kan det också finnas an- ledning för att närmare analysera om det finns behov av interna riktlinjer. De angivna arbetsuppgifterna för polis- och åklagarmyndigheterna kommer att leda till vissa ökade kostna- der för myndigheterna, men dessa bedöms vara marginella och bör därför kunna hanteras inom beslutade ekonomiska ramar. Att misstänkta medverkar i utredningar av annans brott förväntas också leda till att fler personer kommer att vara i behov av särskilt personsäkerhetsarbete hos och Kriminalvården, vilket kommer att leda till en ökad arbetsbelastning för dessa myn- digheter. Att vidta särskilda skyddsåtgärder, oavsett om det handlar om åtgärder för personer som är intagna i anstalt eller för andra per- soner, kan – beroende på vilka åtgärder som måste vidtas – vara mycket resurskrävande. Enligt uppgift från Kriminalvården uppgår kostna- den för en intagen med det högsta skyddsbehovet till . I vilken utsträckning som arbetet med att skydda personer som medverkat i utredningen av annans brott kommer att leda till ökade utgifter för och Kriminalvården är dock mycket svårt att uppskatta. Som konstaterats finns en stor osäkerhet när det gäller hur många personer som kommer att omfattas av sådana åt- gärder. Dessutom är det i princip omöjligt att uppskatta hur de personer som kommer att omfattas av åtgärderna är i behov av skydd. Mot bakgrund av att förhållandevis få personer (5–10) bedöms vara i behov av skydd till följd av den föreslagna regleringen bedömer vidock att de ökade kostnaderna kommer att kunna hanteras inom aktuella myndigheters beslutade ekonomiska ramar. När det gäller Kriminalvårdens möjligheter att skydda personer med omfattande skyddsbehov bör dock följande framhållas. Plats- situationen inom är mycket ansträngd och antalet anstaltsplatser, inte minst för sådana intagna som det nu är fråga om, är begränsat. Om den aktuella förändringen leder till att antalet intagna med skyddsbehov ökar med uppemot 10 personer kan det medföra ytterligare platsbrist. Det kan också leda till ytter- ligare kostnader för Kriminalvården. Hur stora dessa kostnader kan komma att bli är dock inte möjligt att uppskatta. 9.2.3Förslagen om stöd till och skydd av vittnen Bedömning: Förslagen om att införa sekretessbestämmelser till skydd för uppgifter om förhörspersoner i domstol kommer, i någon mån, att medföra ökade kostnader för domstolarna, åklagarmyndig- heterna och DV. Förslaget om att information om rättsprocessen m.m. ska läm- nas till vittnen under förundersökningen kommer, i någon mån, att medföra ökade kostnader för , åklagarmyndig- heterna, , och . De angivna kostnaderna bedöms kunna hanteras inom myndig- heternas beslutade ekonomiska ramar. I kapitel 7 lämnar vi förslag på ett antal åtgärder, i olika regelverk, vilka syftar till att öka stödet till eller skyddet av vittnen och andra förhörspersoner. Vi föreslår att det införs en bestämmelse som tyd- liggör att en person med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, under vissa förutsättningar, ska kunna vittna under sådan identitet. Vi föreslår också att det införs sekretessbestämmelser som ska skydda bl.a. kontaktuppgifter till vissa förhörspersoner. Vidare föreslår vi att det införs bestämmelser om att vittnen under förundersökningen ska få information om rättsprocessen m.m. Förslaget som innebär att det tydliggörs att en person med en i en annan stat beslutad skyddsidentitet, under vissa förutsättningar, ska kunna vittna under en sådan identitet förväntas komma att tillämpas mycket sällan. Förslaget bedöms heller inte medföra några ökade kostnader för någon myndighet. Förslagen om de nya sekretessbestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen kommer bl.a. att innebära att sekretess kommer att gälla för ett stort antal uppgifter hos domstolarna och åklagarmyndig- heterna, vilka är offentliga. Det handlar bl.a. om adresser, telefonnummer och personnummer till målsäganden och vittnen. För att kunna hantera en sådan förhållandevis stor förändring kommer det att krävas att det införs nya rutiner och strukturer för hur de aktuella uppgifterna ska hanteras. Det handlar bl.a. om hur sådana uppgifter ska hanteras i myndigheternas it-system, men också an- gående i vilken utsträckning sådana uppgifter behöver överföras från åklagarmyndigheterna till domstolarna.