sou · H9B351d2 · 2022-01-01 00:00:00 — 181Björn, varg, järv, lo, myskoxe, fjällräv, utter, valar, fiskgjuse, bivråk, tornuggla, hökuggla, berg- uv, fjälluggla, lappuggla, slaguggla, rördrom, lunnefågel, salskrake, svarthalsad dopping, skär- fläcka, gråspett, vitryggig hackspett, mellanspett, kungsfiskare, blåkråka, härfågel, sommar- , fjällgås, skräntärna, svarttärna, storkar, örnar, glador, falkar och kärrhökar samt älg eller hjort när det är fredat. 18233 § jaktförordningen (1987:905). 18336 § (jaktförordningen (1987:905). 18437 § jaktförordningen (1987:905). 18538 § jaktförordningen (1987:905). 186Överträdelsenummer 2020/4037, KOM:s ref. C (2020) 4393 final, dnr N2020/01882. 187se särskilt styckena 69–71. Förslag om nya fridlysningsregler Kommissionen anger att enligt den information kommissionen har till- gång till har artikel 12.4 i direktivet införlivats genom 65 § artskydds- förordningen (2007:845). Eftersom det inte finns något klart och tyd- ligt krav på införande av ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av arter som förtecknas i bilaga 4 a till habitat- direktivet anser kommissionen att artikel 12.4 i direktivet inte har inför- livats på ett korrekt sätt. Genomförande av artikel 12.4 har skett bl.a. genom 65 § artskydds- förordningen (2007:845). Skyldigheten i artikel 12.4 att införa ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande har genom- förts i 65 § första stycket genom att det föreskrivs att ett rapporterings- system ska inrättas. Artikel 12.4 har förutom genom 65 § artskyddsför- ordningen genomförts genom bl.a. 33, 36, 37 och 38 §§ jaktförordningen (1987:905), i vilka regleras det vilt som tillfaller staten, bl.a. valar. Regler- ingen innebär att den som har påträffat dött sådant djur eller har om- händertagit eller dödat ett sådant djur vid annat än tillåten jakt ska anmäla detta till Polisen. Polisen ska se till att djuret tas om hand. Den som under- låter att anmäla upphittat vilt döms till böter. Det är riktigt, som kommissionen anför, att begreppet övervakning innefattar mer än passiv rapportering. Regeringen avser att påbörja ett arbete för att förbättra genomförandet av artikel 12.4. Reger- ingen bedömer att förslag till förbättrat införlivande av artikel 12.4 kan redovisas till kommissionen före utgången av 2021. skriver i den formella underrättelsen under rubri- ken ”underlåtenhet att inrätta ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande” följande. Enligt artikel 12.4 ska det genom övervakning säkerställas att uppgifter om oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande samlas in, och mot bak- grund av övervakningsresultaten ska medlemsstaterna fastställa om det behövs forsknings- eller bevarandeåtgärder för att säkerställa att oav- siktlig fångst och oavsiktligt dödande inte får betydande negativa följder för de berörda arterna. Systematisk övervakning och insamling av upp- gifter om oavsiktliga fångster är därför en nödvändig förutsättning för upprättandet och genomförandet av förebyggande åtgärder för att för- hindra sådana negativa följder och för att säkerställa en hög skyddsnivå för den strikt skyddade arten. Såsom domstolen har påpekat kräver inrättandet av ett system för skydd av arter i enlighet med habitatdirektivet inte enbart att åtgärder vidtas, utan även – och framför allt – att de faktiskt genomförs. Inrättandet och det faktiska genomförandet av den övervakning av bifångster som föreskrivs i artikel 12.4 ska framför allt styras av behovet av att fastställa om det, på grundval av uppgifter om frekvens och inten- sitet av bifångst, kommer att krävas bevarandeåtgärder för att säkerställa att oavsiktlig fångst eller oavsiktligt dödande inte har någon betydande negativ påverkan på den berörda arten. En faktisk övervakning gör det Förslag om nya fridlysningsregler således möjligt att ge skyldigheterna full verkan, i enlighet med artikel 12.4 andra meningen. Kommissionen anser därför att varje system för övervakning av fångst och dödande måste ge en tillfredsställande uppskattning av omfatt- ningen av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande av skyddade arter, med en hög grad av tillförlitlighet. Det måste omfatta alla de fisken där bifångster är kända eller misstänks förekomma, och ett stort antal fartyg måste ingå i provurvalet för att kunna ge resultat med tillräcklig statis- tisk styrka för att möjliggöra en tillförlitlig bedömning av hur arters be- varandestatus påverkas. noterar vidare att inte har haft ett system för övervakning av oavsiktlig fångst eller oavsiktligt dödande och fokuserar i ärendet på bifångst av tumlare. 12.16.3 Kunskapskravet och ansvar för övervakning Enligt 2 kap. 2 § ska alla som bedriver eller avser att be- driva en verksamhet eller vidta en åtgärd skaffa sig den kunskap som behövs med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och om- fattning för att skydda människors hälsa och miljön mot skada eller olägenhet. Kunskapskravet innebär bland annat en skyldighet för verksamhetsutövaren att fortlöpande hålla sig informerad om verk- samheten eller åtgärden och dess inverkan på människors hälsa och miljön. Kunskapskravet gäller även vid den löpande driften av en verksamhet, eller då en åtgärd genomförs.188 Av 26 kap. 19 § följer att den som bedriver verksam- het eller vidtar åtgärder som kan befaras medföra olägenheter för människors hälsa eller påverka miljön fortlöpande ska planera och kontrollera verksamheten för att motverka eller förebygga sådana verkningar. Vidare ska den som bedriver sådan verksamhet eller vid- tar sådan åtgärd genom egna undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättad om verksamhetens eller åtgärdens påverkan på mil- jön. Den ska också lämna förslag till kontrollprogram eller förbätt- rande åtgärder till tillsynsmyndigheten, om tillsynsmyndigheten begär det. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om kontrollen. Att övervaka i vilken utsträckning en åtgärd eller verksamhet oav- siktligt dödar eller fångar djur är nödvändigt för att kunna utvärdera 188Kruse (, Karnov) Kommentaren till 2 kap. 2 § . Förslag om nya fridlysningsregler vidtagna försiktighetsmått samt förebygga eller motverka sådana verkningar. Övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande ska därför kopplas till kunskapskravet i 2 kap. 2 § , som en del i vad en verksamhetsutövare eller markägare behöver känna till och kontrollera i sin verksamhet. Eftersom kraven på övervakning måste anses följa av 2 kap. 2 § ska även 2 kap. 7 § tillämpas så att en rim- lighetsavvägning görs. Vilka krav som kan ställas på övervakning skil- jer sig alltså åt med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och omfattning. Graden av sannolikhet för att en verksamhet eller åtgärd ska få konsekvenser för artförvaltningens mål ska härvid också be- aktas. Övervakning och rapportering bör också ses som en nödvändig del i adaptiv förvaltning av fridlysta arter, där data från övervakningen ska ligga till grund för hänsynsåtgärder, skötsel och andra anpass- ningar som behövs för att arterna ska bibehålla eller återuppnå en god bevarandestatus. Därför är det viktigt att myndigheterna som ansvarar för förvaltningen har rättsliga möjligheter att ställa krav på att den som vidtar en åtgärd eller bedriver en verksamhet övervakar oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande. 12.16.4Djurarter som ska övervakas framgår av bilaga IV a till livsmiljödirektivet Av de djurarter som omfattas av bilaga IV a finns eller kan 63 arter förekomma i . I tabellen nedan anges också om det finns åt- gärdsprogram för hotade arter (ÅGP) för arten. Förslag om nya fridlysningsregler Tabell 12.3 Livsmiljödirektivets bilaga IV a – arter som finns eller kan förekomma tillfälligt i Arter för vilka medlemsstaterna ska införa ett system för övervakning av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande ÅGP (avslutat) ÅGP (avslutat) ÅGP (avslutat) Förslag om nya fridlysningsregler Källa: SLU Artdatabanken. 12.16.5 Om oavsiktligt dödande av berörda arter Oavsiktligt dödande kan betecknas som oförutsedda, oönskade hän- delser där övervakning ger kunskapsunderlag för försiktighetsmått, hänsynsåtgärder och proaktiv förvaltning som kan användas för att förebygga framtida dödande. För att kunna förebygga framtida oav- siktligt dödande måste först förekomsten av oavsiktligt dödande studeras genom att arterna övervakas och resultaten redovisas. För arter som har tämligen stationära populationer bör det vara ganska lätt att bedöma vilka typer av oavsiktligt dödande som kan Förslag om nya fridlysningsregler förekomma och avgöra om övervakning är motiverad och i så fall i vilken utsträckning och på vilket sätt. I sådana fall är individer mer eller mindre stationära men de kan påverkas av rörliga verk- samheter som exempelvis bilar eller tåg från närbelägna vägar/järn- vägar eller verksamheter som tillkommer på platser där arten finns. Stationära artgrupper är främst fjärilar och läderbagge, groddjur, blöt- djur (även om larverna kan vara rörliga i ett skede) hassel- och busk- mus, hasselsnok samt sandödla. Bland de mest utpräglat stationära arterna kan nämnas musslor, när dessa har etablerat sig på en plats. Musslornas larver kan dock betecknas som rörliga, genom att de lever som para- siter på gälar till fiskar. Ett av de främsta hoten mot musslornas sprid- ning till nya miljöer är därmed vandringshinder i vattendrag, som medför att fisk inte kan passera och sprida larverna. Det krävs också att rätt fiskart finns tillgänglig, exempelvis finns en handfull olika möj- liga värdfiskar för tjockskalig målarmussla, bland annat elritsa, sarv, storspigg, stensimpa och abborre. Vuxna musslor är alltså helt bundna till sin befintliga miljö. De enskilda individerna kan bli mycket gamla, upp emot för tjock- skalig målarmussla, vilket innebär att arten kan finnas kvar på en plats långt efter att de ekologiska förutsättningarna för fortsatta existens har försvunnit (så kallat utdöendeskuld). De vuxna indi- viderna hotas främst av rensningar av vattendrag då individerna grävs upp. De kan även hotas av torrläggning, övergödning av vattnet, syre- brist, utsläpp av föroreningar eller igenslamning av bottnar. Även av- verkning av träd i strandzonen kan påverka negativt189. Även läderbagge är ytterst stationär och förekommer främst i en- staka ihåliga träd. Larverna lever inne i träden och även vuxna indivi- der håller sig helst på eller i närheten av lämpliga träd. Forskning har visat att skalbaggarna i många fall troligen aldrig lämnar trädet de kläcktes i och det är sällsynt att en individ flyger längre bort från kläckningsträdet än . Eftersom de vuxna individerna inte gärna förflyttar sig längre sträckor är arten svårspridd, vilket är en av orsakerna till att den är sällsynt. Individerna kan alltså förväntas hålla sig på eller nära runt lämpliga träd, vilket minskar risken för att de oavsiktlig löper risk att dödas av till exempel biltrafik eller olika typer av verksamheter. Största hotet mot arten är brist på lämpliga träd 189Naturvårdsverket (2006), Åtgärdsprogram för bevarande av tjockskalig målarmussla, s. 6. Förslag om nya fridlysningsregler eller att träd där arten lever avverkas.190 Eftersom arten endast lever i mulm (trämjöl) i grova, ihåliga lövträd bör det vara möjligt att iden- tifiera tänkbara värdträd, som även utan förekomst av läderbagge bör betraktas som värdefulla för den biologiska mångfalden. Nuvarande lokaler utgörs ofta av trädbärande slåtter- och betesmarker, alléer, parker och gamla fruktodlingar.191 Valar och fladdermöss bedöms i högre grad vara migrerande. För dessa djur kan eventuell påverkan inte i samma grad knytas till speci- fika lokala förutsättningar. Här kan det i stället handla om att djuren söker sig till miljöer där de kan utsättas för risker, eller att de hamnar där av misstag. Valar och sälar hotas främst av oavsiktlig fångst i sam- band med fiske. Även om rovdjur kan ha revir där de uppehåller sig är dessa om- råden så stora att det inte går att förutsäga var djuren kan befinna sig, såvida man inte GPS-märker djuren. och lodjur kan vinter- tid söka sig till plogade vägar och järnvägsspår, när snödjupet gör det energikrävande att ta sig fram i den omgivande terrängen. utsätter sig då djuren för risken att bli påkörda av fordon. Det händer att andra djur, till exempel renar och älgar, söker sig till plogade om- råden av samma skäl. Om dessa blir påkörda kan rovdjur lockas dit för att äta av kadavren, och därmed i sin tur riskera påkörning. är ett annat exempel på djur som i ökande grad dödas av trafik. Övervakning av djur utmed järnvägsspår är svårt, främst i norra , där vinterns mörker och snö kan medföra att en lokförare inte ens noterar om tåget kör på ett djur. I de fall en påkörning note- ras är det kanske inte möjligt att med säkerhet säga vilket slags djur det var. I glesbefolkade trakter med långa avstånd är det sällan möj- ligt att kontrollera eller eftersöka ett tågdödat djur. Ett snabbgående eller tungt lastat tåg har lång bromssträcka, , och det är inte alltid möjligt att med exakthet bestämma platsen för en kollision med ett djur. Eventuella kadaver kan snabbt bli över- snöade, uppätna eller dras in i skogen av andra rovdjur. Det är alltså inte säkert att ett kadaver kan återfinnas. Det är känt att fladdermöss kan dödas av vindkraftverk, där de söker efter insekter. För att kunna övervaka hur många djur som dödas, och vilka arter de tillhör, krävs dock i det närmaste kontinuer- lig övervakning med hund , eftersom en död fladdermus 190Naturvårdsverket (2014), Åtgärdsprogram för läderbagge, 2014–2018. 191SLU Artdatabanken, Artfakta: läderbagge, . Förslag om nya fridlysningsregler är svår att hitta i naturmark och kroppen sannolikt inte ligger kvar mer än något eller några dygn. Det är svårt att se hur sådan över- vakning kan ske. Ljudscanning av fladdermusläten med inspelande ultraljudsdetektorer, så kallade autoboxar, kan förmodligen påvisa vilka arter som vistas i området, men det säger inte så mycket om hur ofta individer dödas. över om kan troligen sådana undersökningar ändå påvisa om arterna i områ- det ökar eller minskar. Groddjur får betecknas som tämligen stationära, men de förflyt- tar sig ändå några i terrängen mellan över- vintringsplatser, vattensamlingar för lek och äggläggning samt födo- söksområden . Riskerna vid dessa förflyttningar är främst kopplade till fordonstrafik, i de fall djurens måste passera över vägar under sina säsongsvandringar. Vissa av groddjuren väljer ibland att etablera sig i grustäkter, där det finns vattensamlingar. Här kan de vuxna djuren dödas av fordonskörning medan rom och larver kan dödas om en tillfällig vattensamling dräneras bort. Vuxna djur övervintrar ned- grävda, och om täkten utökas kan djur i dvala dödas. På samma sätt kan sandödla påverkas i eller i närheten av sand- och grustäkter. Hasselsnok är stationär och största risken är troligen att den kan bli misstagen för en huggorm och ihjälslagen. Hassel- och buskmus hotas främst av röjningar av lövbuskar i betes- mark och skog, men också av att livsmiljöerna försvinner genom ex- ploatering. Oavsiktligt dödande sker antagligen främst genom tam- katter och hundar i områden där mössen finns. Utredningen noterar att någon bestämmelse som motsvarar livs- miljödirektivets artikel 12.4 inte finns i fågeldirektivet. Emellertid har kommissionen tagit fram en handlingsplan som vänder sig till Europa- parlamentet och rådet för att minska oavsiktliga fångster av havs- fåglar i fiskeredskap.192 De EU-rättsliga dokument som utredningen tagit del av, och som i någon mån handlar om övervakning av fåglar, riktar sig emellertid inte till medlemsstaterna, eller också ryms de 192Meddelande från kommissionen till och rådet, Handlingsplan för att minska oavsiktliga fångster av havsfåglar i fiskeredskap /* COM/2012/0665 final *. Förslag om nya fridlysningsregler Därmed faller detta utanför vad vi kan ut- reda och lägga förslag om.193 12.16.7Förslag: Myndigheter får förelägga eller meddela villkor om övervakning eller rapportering Utredningens förslag: Det ska införas regler om skyldighet att i rimlig utsträckning övervaka och till tillsynsmyndigheten rapportera oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödade av djur av sådan art som listas i bilaga IV a till livsmiljödirektivet samt om att markägare, befälhavare med flera ska vara skyldiga att anmäla om de hittar döda eller fångade djur av sådana arter. Det är ytterst myndig- heterna som ska erinra om detta ansvar genom förelägganden och villkor. Som redovisats ovan kan fridlysta arter hotas av olika former av oav- siktligt dödande. Beroende på art och verksamhet ser möjligheterna att övervaka sådant dödande mycket olika ut. Här måste en avväg- ning göras i varje enskilt fall rörande vilka övervakningsmöjligheter som finns, och vilka som är rimliga att använda. Myndigheten an- svarar här för att den som söker tillstånd, eller som blir föremål för tillsyn, medvetandegörs om övervakningsansvaret. Myndigheten ska också försäkra sig om att verksamhetsutövaren, eller den som vidtar en åtgärd, har förmåga att i rimlig utsträckning övervaka oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande. Myndigheten får härvid, i samband med tillståndsprövning, föreskriva om villkor eller, i samband med tillsyn eller efter anmälan, förelägga om sådan övervakning samt in- rapportering av övervakningens resultat. 193https://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX%3A32017D0848 . Förslag om nya fridlysningsregler 12.16.8Förslag: Havs- och vattenmyndigheten och ska ta fram vägledning gällande övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och dödande Utredningens förslag: Havs- och vattenmyndigheten och Natur- vårdsverket ska få i uppdrag att i samverkan ta fram vägledning gällande övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och dödande. Utredningen konstaterar att det kommer att behövas vägledning an- gående hur övervakning och rapportering av oavsiktlig fångst och oavsiktligt dödande ska gå till. Havs- och vattenmyndigheten och ska därför få i uppdrag att i samverkan ta fram sådan vägledning, som ska omfatta både land- och vattenmiljöer. Utredningen bedömer att båda myndigheterna behöver resurs- förstärkning motsvarande en halv årsarbetskraft vardera som en tids- begränsad insats för att ta fram vägledningen. 12.16.9Förslag: MKB ska innehålla förslag på övervakningssystem Utredningens förslag: Det ska införas en bestämmelse som an- ger att om verksamheten kan innebära ett oavsiktligt dödande eller fångade av arter så ska miljökonsekvensbeskrivningen inne- hålla förslag på hur detta ska övervakas. Bedömer man själv, som verksamhetsutövare (eller vidtagare av åtgärd) att förmåga att över- vaka oavsiktligt dödande eller fångande helt saknas ska det anges och förklaras. Mot bakgrund av livsmiljödirektivets krav på övervakningssystem måste kunskapsunderlaget även omfatta hur man som aktör (verksamhets- utövare eller den som avser vidta en åtgärd) avser övervaka oav- siktligt dödande och oavsiktlig fångst rörande de arter som omfattas av livsmiljödirektivets bilaga IV a. I och med den regionala variatio- nen måste även själva övervakningssystemet vara flexibelt och variera med de regionala och lokala förutsättningarna. Möjligheten att över- vaka och lämpliga metoder för övervakning varierar på motsvarande Förslag om nya fridlysningsregler sätt med ungefär samma variabler. Bedömer man själv, som verksam- hetsutövare (eller vidtagare av åtgärd) att förmåga att övervaka oav- siktligt dödande eller fångande helt saknas ska det anges och för- . följer av 6 kap. 35 § att miljökonsekvens- beskrivningen ska innehålla en identifiering, beskrivning och bedöm- ning av de miljöeffekter som verksamheten eller åtgärden kan antas medföra i sig eller till följd av yttre händelser (p. 4) samt uppgifter om de åtgärder som planeras för att förebygga, hindra, motverka eller avhjälpa de negativa miljöeffekterna (p. Häri innefattas bland annat åtgärdens eller verksamhetens inverkan på arter som omfattas av fridlysningsbestämmelserna samt vilka åtgärder som planeras för att avhjälpa otillåten inverkan. 12.17Förslag: Utred artskyddets tillämpning i jordbruket och havs- och vattenmiljöer Utredningens förslag: ska få i uppdrag att ut- reda frågan om artskyddets tillämpning inom jordbruket. Havs- och vattenmyndigheten ska få i uppdrag att utreda frå- gan om artskyddets tillämpning i havs- och vattenmiljöer. Utredningen konstaterar att det inte ingår i vårt uppdrag att närmare utreda tillämpningen av skyddet för fredade och hotade arter och deras livsmiljöer i vattenområden, eftersom regelverket för fiske inte ska omfattas av vårt arbete. Vi konstaterar också att frågan om skydd och bevarande av arter och livsmiljöer i vatten är komplex och in- volverar omfattande regelverk, bland annat EU:s gemensamma fiske- politik. Utredningen bedömer dock att frågan om artskydd och skydd för arters livsmiljöer i vattenområden bör utredas vidare, och föreslår att Havs- och vattenmyndigheten får ett sådant uppdrag. Utredningen konstaterar också att enligt instruktionen för Havs- och vattenmyndigheten ska myndigheten särskilt inom sitt ansvars- område ansvara för skydd av naturtyper och arter samt andra frågor Förslag om nya fridlysningsregler om biologisk mångfald i sjöar, vattendrag och hav.194 Havs- och vatten- myndigheten har dock inget informationsansvar för geografisk in- formation för vare sig livsmiljöer och biotoper i vatten eller för arters utbredning i vattenområden, förutom vad gäller fiskförekomster.195 Utredningen konstaterar att det inte har varit möjligt att inom ramen för vårt arbete klargöra på vilket sätt skydd av hotade arter och deras livsmiljöer kan tillämpas fullt ut inom jordbruket. Vi konstaterar att frågan är mycket komplex och involverar omfattande regelverk, bland annat EU:s gemensamma jordbrukspolitik CAP. Utredningen be- dömer dock att frågan om artskydd och skydd för arters livsmiljöer i odlingslandskap och jordbruk bör utredas vidare, och föreslår att får ett sådant uppdrag. 12.18Förslag: Utred föreskrifter om att luftledningar för el ska säkras mot risker för fågellivet Utredningens förslag: Regeringen ska utreda att införa före- skrifter om att luftledningar för el-överföring ska säkras mot ris- ker för fågellivet från kollisioner med linor och elolyckor Luftledningar för kraftöverföring kan utgöra risker för fåglar, vilket uppmärksammas i en resolution till konventionen om skydd av flyt- tande vilda djur (CMS). Även uppmärksammar luftledningar som en risk för fågellivet. Riskerna är dels att fåglar kan flyga på linor och skada sig, dels att fåglar kan orsaka kortslutning om de kommer åt strömförande delar av anläggningen. Riskerna för påflygning är störst för större kraftledningar medan riskerna för kortslutning är störst i lokalnät. Vi menar att det finns skäl att införa en föreskrift med det inne- håll vi föreslår, men anser att förslaget behöver utredas ytterligare. 1945 § förordning (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 1953 kap. 30–31 §§ förordning (2010:1770) om geografisk information. Förslag om nya fridlysningsregler Riskerna för kollision med luftledningar är störst för större fåglar som inte har så god manövreringsförmåga, exempelvis svanar, gäss, storkar, tranor och hönsfåglar. Rovfåglar har god manövreringsför- måga och bra syn och har därmed lättare att undvika kollisioner med ledningar. Småfåglar kan också kollidera med ledningar, men det sker troligen i förhållandevis liten omfattning. Risken för kollisions- olyckor är högre i områden där många fåglar vistas, exempelvis vid kustområden, våtmarker, större vattendrag och bergsryggar. Likaså är riskerna större i områden där fåglar rastar eller flyger mellan födo- söksområden och övernattningsområden samt områden där många flyttande fåglar passerar.