sou · H9B327 · 2022-01-01 00:00:00 — The freedom of association and the freedom of speech, as fundamental political rights, have been enshrined in sections 12 and 13 of the Constitution of , Articles 10 and 11 ECHR, and Articles 19 and 21 of the International Covenant on Civil and Political Rights (ICCPR). Under the Constitution, the freedom of association entails the right to found an association, to be or not to be a member of an association and to participate in the activities of an association, all without need for prior permission. The freedom of speech entails the right to express, publish or receive information, opinion, or other com- munication without prior restraint. The disbandment of an association is an intervention against the said rights. Under the restriction pro- visions in Articles 10 and 11 ECHR, the freedoms of association and of speech could in given circumstances be restricted by statutory law. Accordingly, the rights of association and of speech are not absolute. note was to be taken also of Article 17 ECHR on the prohibition of abuse of rights. The point of the prohibition is to prevent such abuse of human rights that aims for the destruction or limitation of a right or freedom set forth in the Convention, or of its central objectives. Förhållandena i andra länder By its language, Article 11 ECHR protects solely the freedom of peaceful assembly and association. It has been held by the Constitu- tional that unlawful activity e.g. for the purpose of promoting or supporting crime does not constitute such exercise of the freedom of association that would be protected by section 13 of the Constitution (Committee papers PeVL 7/2002 vp p. 3 and PeVL 10/2000 vp p. In conclusion, the Supreme Court held that the permissibility of restrictions of fundamental rights and human rights was to be balanced against the degree to which the activity at issue was entitled to the protection afforded by the said rights. Evidence on the activities of the association and the assessment by the Supreme Court It was undisputed or had been otherwise established that the objectives of the association included national socialism, the restriction of the freedom of speech and a change of representative democracy to the end that the association and its representatives would be in power. In addition, the association had declared as an objective to interfere very severely with other people’s freedom of association and activity. It was also undisputed that the means towards these ends, as listed on the association’s website, included force, fighting, aggression, and war for the separation of from Union, should war be necessary in order to secure the of the North. Moreover, it was undisputed that the association considered a great man, denied and downplayed the Holocaust, and alleged that a Holocaust survivor was a liar. The Supreme Court held that, in effect, the objective of the association was a political system similar to that prevailing in Nazi . The association sought to establish a social system where one ethnic group was superior to the others and where the fundamental rights and human rights of others were severely restricted. The Supreme Court held that these objectives were contrary to the fundamental tenets of a democratic society, as established in the Constitution and the Criminal Code, as well as to the values underlying these enactments. Texts describing the objectives of the association had been published on its website. Publication of material on a website is to be deemed an activity of the association. The Supreme Court held that the texts contained statements aiming to demean, libel, or suppress various groups of people. These texts were conducive to raising public intolerance, repugnance, or even hate towards the targeted groups. Some of the material was racist. The texts reinforced prejudicial attitudes towards entire groups of people and contained some false statements. The texts were not within the bounds of the freedom of speech e.g. as acceptable, if harsh, criticism of immigration policy or as permissible exaggeration or provocation. The Supreme Court held that Förhållandena i andra länder the texts had been directed at various ethnic groups in a criminalised as ethnic agitation in the Criminal Code of . The stated activities of the association did not include violence, and the association’s internal guidelines prohibited violence otherwise than in self-defence. That being said, it had been established in the case that the leadership or the members of the association had committed acts of assault of various degrees of severity, obstruction of public authority and violations of political rights. The Supreme Court noted that there had been several violent and disruptive acts resulting in criminal convictions, and that the acts had in the main been committed in the political or ideological events of the association or other organisers. The association had in no way disavowed the acts, but rather they had received appreciative treatment e.g. in the association’s annual report or texts on its website. Members convicted of violent crime had been allowed to continue participation in the activities of the association, and the acts or judgments had not ensued in disciplinary action within the association. The Supreme Court held that violence had been at least tacitly approved as a method for the pursuit of the activities of the association. The violence and the commission of the other forms of crime mentioned above was to be deemed a part of the activity of the association. Such activity was unlawful. As described above, the Supreme Court held that the activity of the association was to be deemed unlawful. The Court noted that such unlawfulness violated or attempted to violate fundamental rights and human rights, as enshrined in the Constitution and in international human rights treaties. Some of the activity was directly contrary to the Criminal Code. It was clear that such unlawfulness was of an essential nature, as referred to in section 43(1)(1) of the Associations Act. The activities that the Supreme Court had held to be unlawful formed a significant part of the activities of the association overall. The associa- tion pursued merely other activity and even this was in order to promote the unlawful objectives of the association. The Supreme Court held that the unlawful activities were such an important part of the association’s activities as a whole that the criterion of essentiality was fulfilled also in this respect. It having been held that the association’s activities had been unlawful as provided in section 43(1) (1) of the Associations Act, there was no need to assess the possible impropriety of those activities. Moreover, the Supreme Court noted that to invoke the freedom of association or the freedom of speech in order to disrupt parliamentary democracy, to promote national socialism as an ideology, or to justify the defamation or demeaning of an ethnic group was an abuse of these rights, as the objective was to cancel democratic government or to Förhållandena i andra länder materially undermine other fundamental rights and human rights. Accordingly, the objectives and the activities of the association were not to be afforded the protection of the freedoms of association or of speech. The Supreme Court held that, in the main, the activities of the association had involved such essential unlawfulness and violations of the public interest that a caution was to be deemed an insufficient remedy; hence, an order for the disbandment of the association was issued.15 redogjorde alltså inledningsvis för rättsläget en- ligt i huvudsak följande. En tillämpning av 43 § föreningslagen förut- sätter inte att en straffbar handling begåtts inom ramen för föreningens verksamhet. Det är tillräckligt att verksamheten strider mot allmän- intresset såsom det fastställts i lag. Det förutsätts också att verksam- heten är olaglig eller strider mot god sed i väsentlig mån. Frågan om en förenings verksamhet strider mot lag ska bedömas även med be- aktande av grundlagens och bestämmelser. En upplösning av en förening utgör en inskränkning av yttrande- friheten och föreningsfriheten. Dessa friheter är inte absoluta, utan får enligt artiklarna 10 och 11 i begränsas genom lag enligt de förutsättningar som anges där. Artikel 17 i Europakon- ventionen förbjuder missbruk av konventionens fri- och rättighets- skydd och artikel 11 skyddar enligt sin ordalydelse endast frihet till fredliga sammankomster och föreningar. grundlagsut- skott har ansett att verksamhet som syftar till att främja eller stödja brottslighet inte omfattas av grundlagens skydd för föreningsfri- heten. Sammanfattningsvis ska frågan om det finns skäl att inskränka yttrande- och föreningsfriheten för en förening avgöras utifrån en avvägning mot den grad av skydd som verksamheten i fråga för- tjänar. ansåg att föreningen utövade verksamhet som väsentligt stred mot lag och att den därför skulle upplösas.16 Den aktuella föreningens syfte stred mot grundlagens och strafflagens grunder för ett demokratiskt samhälle och de bakomliggande vär- 15Se KKO:2020:68 - Disbandment of an association, Diary number S2018/698, Issued on , Published 29.9.2020 och nenglish/2020/kko.html []. 16Se även en kort sammanfattning på svenska på Högsta domstolens webbplats []. Förhållandena i andra länder De skrivelser som publicerats på föreningens webbplats var riktade mot olika folkgrupper på ett sätt som var att betrakta som hets mot folkgrupp och som således är kriminaliserat. Material som publicerats på webbplatsen var att hänföra till föreningens verksam- het. Dessutom skulle den användning av våld som hänförde sig till föreningens verksamhet anses som en del av dess verksamhet. Dom- stolen ansåg också att föreningens lagstridiga verksamhet kränkte eller strävade efter att kränka de grundläggande fri- och rättigheterna samt mänskliga rättigheterna, som tryggas i grundlagen och internatio- nella konventioner om mänskliga rättigheter. En del av verksam- heten stred direkt mot strafflagen. De verksamhetssätt som ansågs som lagstridiga utgjorde en betydande del av föreningens verksam- het, och den bedrev annan slags verksamhet endast i ringa omfatt- ning. Föreningens styrelsemedlemmar hade i överklagandet hänvisat till föreningsfriheten och yttrandefriheten. ansåg emellertid att föreningens verksamhet hade utgjort missbruk av dessa rättigheter, eftersom föreningens mål var att upphäva de demokratiska strukturerna eller att väsentligt inskränka andras grundläggande fri- och rättigheter samt mänskliga rättigheter. Föreningsverksamheten åtnjöt därmed inte skydd för förenings- eller yttrandefrihet, efter- som den till sin natur innebar missbruk av dessa rättigheter. Med anledning av Högsta domstolens dom har kommittén ställt frågor (som gäller de allmänna effekterna av ett förbud och effekterna av förbudet i det enskilda fallet) till den finska Polisstyrelsen, som alltså var part i målet. Här redogörs för det svar som har lämnats. En upplöst (eller tillfälligt förbjuden) förenings verksamhet ska enligt 45 § föreningslagen upphöra. Verksamhet som organiseras av en dylik förening ska anses vara en sådan förbjuden fortsättning av föreningsverksamhet som avses i 62 § föreningslagen och polisen har då rätt att ingripa. Enligt 6 § föreningslagen är det bara registrerade föreningar som i kan förvärva rättigheter och ingå förbindelser samt upp- träda som part inför domstolar och andra myndigheter. En oregistre- rad förening kan alltså inte ingå förbindelser, t.ex. öppna bank- konton. Detta gäller också en upplöst förening. Om någon av den upplösta föreningens medlemmar åt föreningen men i eget namn öppnar ett bankkonto, som bevisligen används av föreningen, kan detta anses som en förbjuden fortsättning av föreningsverksamhet. Förhållandena i andra länder En upplöst förening får inte i eget namn anordna demonstra- tioner. Polisen kan i förväg förbjudna anordnandet av en allmän sam- mankomst om det är uppenbart att anordnandet är lagstridigt och andra åtgärder inte är tillräckliga. Att i förväg ingripa i en upplöst förenings verksamhet är möjligt när dess verksamhet konstaterats lag- stridig. Enskilda personers användning av en förbjuden förenings symboler eller flaggor, t.ex. i en demonstration som inte anordnas i föreningens namn, är inte nödvändigtvis att anse som en förbjuden fortsättning av föreningens verksamhet. Det är föreningens verk- samhet som är förbjuden – förbudet inskränker inte enskildas för- enings-, mötes- och yttrandefriheter. Om det är tydligt att föreningen är rasistisk och dess symboler eller flaggor är välkända hatsymboler, kan användningen av dem på en offentlig plats beroende på omstän- digheterna vara att anse som hets mot folkgrupp. Enligt 43 § föreningslagen kan en upplöst förenings tillgångar för- verkas till staten under vissa förutsättningar. Efter ett förbud har alltså polisen att bedöma vad som är en för- bjuden fortsättning på en upplöst förenings verksamhet och vad som är helt ny verksamhet som de personer som varit delaktiga i föreningen eventuellt sysslar med. Om någon bryter mot förbudet och fort- sätter verksamheten, kan en polisanmälan göras och förundersök- ning inledas. Enligt Polisstyrelsen är föreningslagen inte tidsenlig med tanke på aktörer som NMR. Behoven av att reformera lagen kartläggs och övervägs därför för tillfället. Enligt Polisstyrelsen borde särskilt straff- bestämmelsen i 62 § ändras och förutsättningarna för vad som är fort- satt föreningsverksamhet tydliggöras. Det saknas rättspraxis som gäller den frågan eftersom ingen förening har upplösts sedan förenings- lagen trädde i kraft (), bortsett från NMR. När det gäller effekterna av förbudet i det enskilda fallet kan noteras att Pohjoinen Perinne ry antecknades som upphörd i för- eningsregistret . Inom ramen för den för- eningen kan det därmed inte förekomma någon verksamhet och ett utsökningsförfarande har inletts efter ansökan av Polisstyrelsen. Ut- mätningsmannen, som sköter verkställigheten, har uppmanat sva- randena att följa beslutet om upplösning och kopia på beslutet har skickats för kännedom till den för Pohjoinen Perinne ry förordnade gode mannen. Om brott mot uppmaningen att följa förbudet obser- veras, ska den som ansökte om utsökning, dvs. Förhållandena i andra länder rätta utmätningsmannen och ge sin redogörelse gällande saken. Ut- mätningsmannen kan på ansökan utfärda ett vite för att säkerställa att förbudet följs. Vitesbeloppet kan vara högre än de bötesbelopp som kan dömas ut för brottet bedrivande av illegal föreningsverksamhet. Ett sådant vite skulle därför kunna ha bättre förebyggande effekt när det gäller förhindrandet av fortsatt verksamhet. NMR tycks ha reagerat på förbudet framför allt på två sätt: genom att bilda nya grupper och genom att sprida sin verk- samhet. Rörelsen Kohti Vapautta! (”Mot friheten!”) är den viktigaste av de nya grupperna. Den misstänks ha fortsatt med NMR:s verksam- het och i den ingår många f.d. NMR-aktiva. Dess offentliga verk- samhet verkar ha påbörjats efter det att NMR belades med tillfälligt verksamhetsförbud. Bl.a. har NMR:s finska webbplats hållits uppdaterad. Nio personer misstänks för be- drivande av illegal föreningsverksamhet enligt 62 § föreningslagen. De misstänks bl.a. för att ha ordnat offentliga tillställningar och för att ha värvat nya medlemmar. Centralkriminalpolisen lämnade brottmålet till åklagaren för åtalsprövning. Åklagaren prövar nu () om det är fråga om bedrivande av illegal fortsättning av en förbjuden förenings verksamhet. Förutom den nu nämnda gruppen har det också bildats grupper för nationalsocialistiska ungdomar och för nationalistiska och natio- nalsocialistiska kvinnor. I dessa grupper tycks också delta personer som var med i NMR. NMR har vidare flyttat sin nätkommunikation till utländska tjänste- leverantörers plattformar, vilket försvårar finska myndigheters möj- ligheter att ingripa. Enligt Polisstyrelsens bedömning har en del av de personer som deltog i NMR helt och hållet frigjort sig från verksamheten, åtmin- stone tills vidare. Personer med stark ideologisk övertygelse fort- sätter däremot med verksamhet i andra organisationer eller genom nya aktörer. Det är än så länge för tidigt att göra en bedömning när det gäller upplösningens effekter, dvs. om verksamheten t.ex. har gått under jorden eller om den fortsätter allt radikalare i ett nytt format. Polisstyrelsen hänvisar avslutningsvis till en artikel författad av finländska forskare . Där görs bedömningen att man, baserat på erfarenheterna från i synnerhet , kan för- Förhållandena i andra länder vänta sig att finländska s.k. högerextremistiska organisationer kom- mer att fortsätta att verka med en mer decentraliserad struktur. Det är enligt författarna också möjligt att åtminstone vissa tidigare NRM- aktivister flyttar sin verksamhet under jorden, även om det för när- varande inte finns några tydliga tecken på en sådan reaktion.17 upplöstes föreningen och dess undergruppering Bad Union av Östra . Tingsrätten konstaterade att de båda föreningarnas verksamhet stred mot 43 § föreningslagen då de ägnat sig åt grov kriminalitet samt att de dessutom var militärt organiserade på ett sådant sätt som enligt 3 § föreningslagen gör dem förbjudna. Domen har inte vunnit laga kraft. Det är annars ovanligt att föreningar eller organisationer förbjuds Senast det inträffade var när ett antal ny- nazistiska föreningar upplöstes. I sitt svar på de ställda frågorna hänvisar som sagt finska Justitie- ministeriet även till bestämmelser i strafflagen och anger att organi- serad rasism är kriminaliserad som deltagande i en organiserad kri- minell sammanslutnings verksamhet enligt 17 kap. 1 a § strafflagen. har alltså, till skillnad från övriga nordiska länder, straff- belagt deltagande i en kriminell organisation (av mera generellt slag). Med en organiserad kriminell sammanslutning avses enligt 6 kap. 5 § 2 mom. strafflagen en strukturerad sammanslutning, inrättad för , bestående av minst tre personer, som handlar i samför- stånd för att begå brott för vilka det föreskrivna strängaste straffet är fängelse , eller hets mot folkgrupp enligt 11 kap. 10 § strafflagen (se i det följande) eller övergrepp i rättssak.18 Av förarbetena till bestämmelsen framgår att det i allmänhet ska krävas att sammanslutningens verksamhet har pågått åtminstone . Det räcker i allmänhet inte att verksamheten har pågått , medan det däremot helt klart räcker att den har pågått . Varaktighet däremellan ska bedömas från fall till fall. 17Se Sallamaa och Kotonen, The case against the Nordic Resistance Movement in : an overview and some explanations, Nov. 2 2020 och rex/english/news-and-events/right-now/2020/the-case-against-the-nordic-resistance- movement.html []. 18Bestämmelsen i 6 kap. 5 § strafflagen reglerar i övrigt straffskärpningsgrunderna och enligt 5 § 1 mom. 2 är en av dem att brottet begås som ett led i en organiserad kriminell sammanslutnings verksamhet. Definitionen av organiserad kriminell sammanslutning fördes över till 2 mom. i denna bestämmelse från bestämmelsen om deltagande i en sådan samman- slutning i 17 kap. 1 a § i samband med en reform som syftade till att förenhetliga strafflagens bestämmelser om sådana sammanslutningar, se RP 263/2014 rd. Förhållandena i andra länder Det hör till den organiserade kriminella sammanslutningens grund- karaktär att den brottsliga verksamheten som helhet inte har plane- rats på förhand utan brott planeras och begås samman- slutningen är verksam. Sammanslutningen ska vara strukturerad på ett sådant sätt att det tjänar dess grundläggande syfte, dvs. att handla i samförstånd för att begå sådana brott som avses i bestämmelsen. Strukturen ska även vara sådan att sammanslutningen t.ex. är kapabel att fatta beslut om den brottsliga verksamheten som avses i be- stämmelsen och verkställa dessa beslut. När man bedömer om det är fråga om en organiserad kriminell sammanslutning kan man bl.a. fästa vikt vid antalet brott som har begåtts eller är tänkta att begås i sammanslutningens verksamhet, liksom vid arten av dessa brott och brottstidspunkterna. Ju fler dessa brott är och ju allvarligare och mer frekventa de är, desto större grund finns det för att anse att det hand- lar om en organiserad kriminell sammanslutning.19 I bestämmelsen i 6 kap. 5 § 2 mom. hänvisas alltså till straff- bestämmelsen om hets mot folkgrupp i 11 kap. 10 § strafflagen som har följande lydelse. Den som för allmänheten tillgängliggör eller annars bland allmänheten sprider eller för allmänheten tillhandahåller information, åsikter eller andra meddelanden där en grupp hotas, förtalas eller smädas på grund av ras, hudfärg, härstamning, nationellt eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, sexuell läggning eller funktionsnedsättning eller på grunder som är jämförbara med de nämnda grunderna, ska för hets mot folkgrupp dömas till böter eller fängelse i högst . Hets mot folkgrupp kriminaliserades i samband med till- träde till rasdiskrimineringskonventionen. Det räcker med att ett meddelande gjorts tillgängligt för en bredare allmänhet för att det ska anses vara spritt enligt bestämmelsen. Även spridning genom upprepade privata samtal är tillräckligt för att uppfylla kravet, för- utsatt att dessa riktar sig till en krets av personer som ligger utanför gärningsmannens bekanta. Utanför det straffbara området faller helt privata samtal med vänner eller bekanta.20 19RP 263/2014 rd s. 31 f. 20SOU 2006:96, Del 2 s. 70 f. Förhållandena i andra länder Straffbestämmelsen om deltagande i en organiserad kriminell sammanslutning finns i 17 kap. 1 a § strafflagen som infördes och har följande lydelse. 1)genom att grunda eller bygga upp en organiserad kriminell sam- manslutning eller genom att värva eller försöka värva personer till sam- manslutningen, 2)genom att utrusta eller försöka utrusta en organiserad kriminell sammanslutning med explosiva varor, vapen, skjutförnödenheter eller ämnen eller förnödenheter som är avsedda för tillverkning av sådana eller med andra farliga föremål eller ämnen, 3)genom att ordna eller försöka ordna utbildning för en organiserad kriminell sammanslutning eller ge en organiserad kriminell samman- slutning utbildning för brottslig verksamhet, 4)genom att för en organiserad kriminell sammanslutning skaffa eller försöka skaffa eller genom att till en organiserad kriminell samman- slutning överlåta lokaler eller andra utrymmen som den behöver för brottslig verksamhet eller fordon eller andra hjälpmedel av synnerlig vikt för sammanslutningens brottsliga verksamhet, 5)genom att direkt eller indirekt tillhandahålla eller samla in tillgångar för att finansiera den brottsliga verksamheten i en organiserad kriminell sammanslutning, 6)genom att ha hand om en organiserad kriminell sammanslutnings viktiga ekonomiska angelägenheter eller genom att ge ekonomiska eller juridiska råd som är av synnerlig vikt för sammanslutningens brottsliga verksamhet, eller 7)genom att aktivt främja en organiserad kriminell sammanslutnings kriminella syften på något annat väsentligt sätt som till allvarligheten är jämförbart med dessa, deltar i en i 6 kap. 5 § 2 mom. avsedd organiserad kriminell samman- slutnings verksamhet i vilken syftet är att begå ett eller flera brott som anges i det momentet, och om ett sådant brott eller ett straffbart försök till ett sådant brott begås, ska för deltagande i en organiserad kriminell sammanslutnings verksamhet dömas till böter eller fängelse i högst . Förhållandena i andra länder Vad som i 1 mom. 6 punkten föreskrivs om juridisk rådgivning gäller inte uppdrag som juridiskt biträde eller ombud vid förundersökning eller domstolsbehandling av brott eller straffverkställighet. Vad som föreskrivs i 1 mom. tillämpas inte om ett lika strängt eller strängare straff för gärningen föreskrivs på något annat ställe i lag.