sou · H9B339 · 2022-01-01 00:00:00 — Huvudanledningen till att en aktuell förteckning över legitimerad hälso- och sjukvårds- personal förs är förstås att den ska kunna ge upplysning om hälso- och sjukvårdspersonals behörighet, även till var och en som efter- frågar sådana upplysningar. Detta bör de registrerade ha insett. gifterna har alltid varit tillgängliga för allmänheten genom offentlig- hetsprincipen i 2 kap. tryckfrihetsförordningen. De personuppgifter som föreslås bli tillgängliga via internet är inte av särskilt integritets- känslig natur. Några nya negativa konsekvenser för de registrerade bedöms inte uppkomma genom att vissa uppgifter blir tillgängliga via internet. Härtill kommer att det enligt artikel 23 i dataskyddsförordningen är tillåtet att under vissa förutsättningar genom nationell rätt begränsa de skyldigheter som finns enligt artikel 5. Utredningen föreslår som nämnts att det nya ändamålet och skyldigheten att göra det möjligt för allmänheten att genom en sökfunktion på internet kontrollera en viss persons legitimation ska framgå av HOSP-förordningen. Det är utredningens bedömning att förslagen är förenliga med artiklarna 5 och 23 i dataskyddsförordningen. Innan redan insamlade personuppgifter ytterligare behandlas för ett annat syfte än det för vilket de samlades in, måste de registrerade enligt artikel 14.4 i dataskyddsförordningen informeras om bl.a. detta andra syfte. Undantag gäller, enligt artikel 14.5 b i dataskydds- förordningen, i den mån tillhandahållandet av sådan information skulle medföra en oproportionell ansträngning. Utredningen anser att det nämnda undantaget är tillämpligt i fråga om det föreslagna nya ändamålet för som innehåller uppgifter om hundratusentals personer. Härtill kommer att det enligt artikel 23 i dataskyddsförordningen är tillåtet att under vissa förutsättningar genom nationell rätt begränsa de skyldigheter som finns enligt artikel 14 i dataskyddsförordningen. 7.10.3Information till de registrerade I dataskyddsförordningen finns det bestämmelser om information till den registrerade i samband med att personuppgifter samlas in. Artikel 13 i dataskyddsförordningen gäller information när person- uppgifter samlas in från den registrerade, medan artikel 14 gäller information när personuppgifterna som samlats in inte har erhållits från den registrerade. Personuppgifterna i har inte erhållits från de registrerade. Då gäller, enligt artikel 14.5 c i dataskyddsförord- ningen, ett undantag från informationsskyldigheten när utlämnande av uppgifter uttryckligen föreskrivs genom nationell rätt som fast- ställer lämpliga åtgärder för att skydda den registrerades berättigade intressen. Utlämnandet av personuppgifterna via internet är enligt förslaget uttryckligt föreskrivet i HOSP-förordningen, som för detta fall också fastställer lämpliga åtgärder för att skydda den registrerades berättigade intressen (se avsnitt 7.7 och 7.8). Någon information till de registrerade om att personuppgifterna kan lämnas ut till allmänheten via internet skulle således inte behövas enligt dataskyddsförordningen. Den som är registrerad i har emellertid enligt nuvarande reglering, utöver vad som framgår av artiklarna 13 och 14 i dataskyddsförordningen, rätt att av , som är person- uppgiftsansvarig, få information om bl.a. vad som gäller i fråga om sökbegrepp, direktåtkomst och utlämnande på medium för auto- matiserad behandling (se 8 § HOSP-förordningen). Det förefaller därför lämpligt att den registrerade även får information om vad som gäller i fråga om annat elektroniskt utlämnande än direktåtkomst. Den informationen kan t.ex. lämnas genom upplysning på Social- styrelsens webbplats. Eftersom utredningen föreslår att den regi- strerade ska få information om vad som gäller i fråga om alla former av elektroniskt utlämnande, behöver inte längre utlämnande på medium för automatiserad behandling nämnas särskilt i bestämmelsen. Utredningens förslag: Genom ändring i offentlighets- och sekre- tessförordningen gäller inte den s.k. folkbokföringssekretessen enligt 22 kap. 1 § första stycket 1 offentlighets- och sekretess- lagen när möjliggör för allmänheten att genom en sökfunktion på internet kontrollera en viss persons legitimation. Utredningens bedömning: Förslaget om en sökfunktion på inter- net innebär en uppgiftsskyldighet för som bryter eventuell sekretess vid utlämnanden av uppgifter till myndigheter. Eftersom uppgiftsskyldigheten inte bryter eventuell sekretess vid utlämnanden av uppgifter till enskilda, bör dock ett uttryckligt undantag från folkbokföringssekretessen föreskrivas. Som redogörs för i avsnitt 5.3 omfattas uppgifter i , genom föreskrifter i 6 § offentlighets- och sekretessförordningen, av s.k. folkbokföringssekretess enligt 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. Även om sekretesskyddet är svagt och det finns en presumtion för att uppgifterna är offentliga, innebär den föreslagna sökfunktionen på internet ett utlämnande av uppgifter som i och för sig omfattas av sekretess. Folkbokföringssekretessen hindrar dock bara ett utlämnande om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Vissa uppgifter kan i all myndighetsverksamhet omfattas av sekre- tess enligt 21 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. Enligt den bestämmelsen kan sekretess gälla för uppgift om en enskilds bostads- adress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefon- nummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga. Utredningen gör emellertid bedömningen att de uppgifter i som utredningen i avsnitt 7.8 före- slår ska lämnas ut till allmänheten genom en sökfunktion på internet, inte omfattas av sekretessen i 21 kap 3 § offentlighets- och sekretess- lagen. Enligt utredningens bedömning hindrar denna bestämmelse därmed inte det föreslagna tillgängliggörandet via internet. Utredningen gör också bedömningen att det föreslagna utläm- nandet via internet inte kan antas medföra att uppgifterna efter utlämnandet behandlas i strid med dataskyddsförordningen eller dataskyddslagen. Enligt utredningens bedömning hindrar bestäm- melsen om s.k. dataskyddssekretess i 21 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen alltså inte det föreslagna tillgängliggörandet via inter- net. Utredningen gör bedömningen att de uppgifter i som föreslås lämnas ut via internet inte omfattas av några andra bestämmelser om sekretess. Utredningens förslag om en sökfunktion på internet innebär en uppgiftsskyldighet för . En sådan uppgiftsskyldighet innebär att sekretess inte hindrar att en uppgift lämnas till en annan myndighet (10 kap. 28 § OSL). En uppgift som omfattas av sekre- tess får lämnas till en utländsk myndighet eller mellanfolklig organi- sation om uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellan- folkliga organisationen (8 kap. 3 § 2 OSL). Någon ytterligare reglering för att bryta folkbokföringssekretessen krävs enligt utredningens bedömning inte när uppgifter lämnas ut via internet till svenska eller utländska myndigheter. Några befintliga sekretessbrytande bestämmelser som i praktiken kan användas gäller emellertid inte när uppgifter lämnas ut via inter- net till enskilda. De uppgifter i som enligt utredningens förslag ska få visas i sökresultatet – dvs. lämnas ut till allmänheten genom en sök- funktion på internet - är namn, typ av legitimation och när den ut- färdades samt omfattningen av legitimationen vid partiellt tillträde, yrke och specialitet. Dessa uppgifter kan enligt utredningens mening inte anses särskilt känsliga. I fråga om de uppgifter som föreslås kunna utlämnas via internet gör utredningen bedömningen att det i prak- tiken inte kan uppkomma någon situation där det av särskild anled- ning kan antas att den enskilde, eller någon närstående till denne, lider men om uppgiften röjs genom att göras öppet tillgängliga via internet. Därför bör det föreskrivas i offentlighets- och sekretessförordningen att folkbokföringssekretessen inte gäller i fråga om utlämnande enligt de föreslagna bestämmelserna om en sökfunktion på internet. Av praktiska skäl bör den föreskriften gälla allt sådant utlämnande, dvs. utlämnande till både myndigheter och enskilda. 8Annan elektronisk tillgång till För att säkerställa och upprätthålla en god patientsäkerhet ska Social- styrelsen föra ett register över legitimerad hälso- och sjukvårds- personal, . Flera aktörer har behov av att mer eller mindre regelbundet kontrollera behörigheten hos sådan personal. Det är önskvärt att det kan göras på ett enklare sätt än . I kapitel 7 framgår utredningens förslag som innebär en möjlighet att på internet kontrollera vilken legitimation en viss person har, dock ska det inte gå att kontrollera personens eventuella förskriv- ningsrätt. Utredningen föreslår att ska göra det möjligt för allmänheten att genom en sökfunktion på internet kon- trollera en persons legitimation. bör tillhandahålla både en webbplats med en sökfunktion för enstaka frågor och ett öppet applikationsprogrammeringsgränssnitt, ett s.k. API, som gör det möjligt att automatiserat ställa flera eller upprepade frågor och få svar. Förslaget innebär att behovet av direktåtkomst och annat elektronisk utlämnande som till exempel skräddarsydda fråga-svar- funktioner bör minska avsevärt. Förslaget innebär också att man inte behöver ändra ändamålen för om tillgång via inter- net är tillräcklig för ett visst nytt ändamål. I detta kapitel redogör utredningen för sina överväganden och för- slag när det gäller att utöka de vilka för ändamål uppgifter i HOSP- registret får behandlas och vilka fler aktörer som bör ha direktåtkomst till registret. Avslutningsvis redogörs för frågan om möjligheten att använda registret för planering av hälso- och sjukvårdspersonal vid höjd beredskap. Annan elektronisk tillgång till 8.2Direktåtkomst eller annat elektroniskt utlämnande Utredningens bedömning: Utlämnande av uppgifter från HOSP- registret bör i första hand ske genom annat elektroniskt utläm- nande än direktåtkomst. Utredningen ska analysera och bedöma de rättsliga förutsätt- ningarna för att utöka den elektroniska tillgängligheten till HOSP- registret genom att ge ytterligare aktörer direktåtkomst. Utred- ningen ska även bedöma om det finns alternativ till automatiserat elektroniskt utlämnande än direktåtkomst till och i så fall även bedöma för- och nackdelarna med ett sådant alternativ. Inledningsvis konstaterar utredningen att det finns övervägande fördelar med att ge möjlighet till tillgång genom direktåtkomst eller annat elektroniskt utlämnande i de fall det finns ett tydligt behov av informationsöverföring. Direktåtkomst, eller annat elektroniskt ut- lämnande i form av en elektronisk fråga-svar-funktion, ger möjlighet för den som behöver en uppgift att snabbt få tillgång till denna. Det innebär även fördelar från informationssäkerhetssynpunkt, eftersom utlämnande på annat sätt, t.ex. via okrypterad mejl, utöver att det ofta inte uppfyller dataskyddskraven när det gäller säkerhet, allmänt sett innebär en mindre säker överföring av uppgifter då obehöriga lättare kan få tillgång till dem. Uppgifter som lämnas ut via exem- pelvis mejl riskerar också att bli inaktuella, eftersom de inte upp- dateras automatiskt. Direktåtkomst, eller en elektronisk fråga-svar- funktion, har också fördelen att det minskar risken för förvanskning av den information som överförs och för att man missar att överföra relevant information. 8.2.2Direktåtkomst innebär särskilda integritetsrisker Direktåtkomst är en specialform av elektroniskt uppgiftsutläm- nande till mottagare utanför en myndighet eller annan verksamhet (se vidare i avsnitt 3.2). Mottagaren kan exempelvis vara en annan Annan elektronisk tillgång till myndighet, ett privat företag eller en privatperson. Som kort beskrivs i avsnitt 3.3 är direktåtkomst förknippad med särskilda integritets- risker. Vid direktåtkomst anses de uppgifter som omfattas av åt- komsten och finns potentiellt tillgängliga för andra, vara utlämnande i tryckfrihetsförordningens mening redan genom att sådan åtkomst medges. Det innebär att en allmän handling hos en myndighet utgör också en allmän handling hos den myndighet som har tillgång till handlingen genom ett system med direktåtkomst. En begäran om utlämnande av uppgifter i kan därför göras hos alla de myndigheter som har tillgång till uppgifterna genom direkt- åtkomst. Ju fler myndigheter som har direktåtkomst till uppgifter i , desto större blir alltså, typiskt sett, allmänhetens möjlighet att få tillgång till dessa uppgifter. Om en myndighet har elektronisk tillgång genom direktåtkomst till uppgifter i en annan myndighets upptagning för automatiserad behandling och dessa uppgifter omfattas av sekretess hos den utlämnande myndigheten, överförs sekretessen till den mottagande myndigheten (11 kap. 4 § OSL). Detta gäller dock inte om det hos den mottagande myndig- heten finns ett uttryckligt undantag från sekretess för uppgifter av det slag som överförts elektroniskt (se 11 kap. 8 § OSL och avsnitt 5.3.3). Allmänhetens möjlighet att få ut uppgifter från de anslutna myndig- heterna är därför i realiteten i de flesta fall inte större endast på grund av begäran kan ställas till fler myndigheter. Däremot kan omständigheten att en upptagning utgör en allmän handling hos samtliga myndigheter som förvarar den på det sätt som avses i 2 kap. 6 § första stycket tryckfrihetsförordningen innebära att den myndighet som får en framställan om utlämnande av en sådan upptagning, måste ta del av handlingen enbart för att kunna göra en sekretessprövning. Uppgifterna i upptagningen kan på så sätt komma att spridas till den eller de personer hos de mottagande myndigheterna som har att göra en sekretessprövning. Förhållandet kan därför inne- bära en oförutsebar spridning av personuppgifterna utanför Social- styrelsen. Det strider också mot principen om uppgiftsminimering i dataskyddsförordningen som anger att uppgifter ska vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas (artikel 5.1 c). Uppgifterna kommer även att behöva behandlas för ytterligare ett ändamål hos myndigheten än det i HOSP-förordningen angivna, dvs. att besvara förfrågningar utläm- nande av allmän handling hos myndigheten. Ju fler myndigheter som Annan elektronisk tillgång till får tillgång till uppgifterna i , desto fler personer kommer dessutom att behöva tillämpa de sekretessbestämmelser som skyddar uppgifterna i , vilket i sig utgör en risk att sekretessbestämmelserna tillämpas fel. Vid direktåtkomst har mottagaren möjlighet att själv ta del av alla uppgifter som åtkomsten omfattar. Även om mottagaren bara behöver få uppgifter om en individs egenskaper, kan mottagaren därför göra t.ex. listor över individer med någon viss egenskap, dvs. söka på viss egenskap och inte på själva individen. Mot bakgrund av det ovan anförda finns det anledning att vara restriktiv med att ge tillgång genom direktåtkomst till personupp- gifter. Sådan tillgång bör därför endast vara tillåten om det finns starka skäl och saknas alternativ. Alternativet utlämnande på medium för automatiserad behandling, även kallat annat elektroniskt utlämnande, anses vara mindre integritetskänsligt än utlämnande genom direkt- åtkomst. Det finns exempel på verksamheter som använder sig av elektroniskt utlämnande som är snarlikt direktåtkomst men är upp- byggt så att det sker en automatiserad prövning i varje enskilt fall innan uppgifterna lämnas ut, en s.k. fråga-svar-funktion, se redo- görelse av Högsta förvaltningsdomstolens prövning i den s.k. LEFI Online-domen i avsnitt 3.2. Högsta förvaltningsdomstolens tolkning av begreppet direktåtkomst i domen innebär, enligt utredningens mening, att det ur integritetsskyddssynpunkt inte finns någon egent- lig praktisk skillnad mellan direktåtkomst och elektroniskt utläm- nande via en fråga-svar-funktion. I båda fallen kan den utomstående användaren snabbt (”direkt”) och på distans bereda sig tillgång till önskad information om en viss individ. Däremot kan mottagaren med en fråga-svar-funktion inte söka på annat än tillåtna frågekate- gorier, t.ex. bara söka efter en individ och inte efter egenskaper. Samverkansprogrammet för digital utveckling, eSam, rekommen- derar i sin vägledning för utlämnande i elektronisk form att, när myndigheter ska införa tjänster för att lämna ut uppgifter automa- tiserat, bör nya tjänster inte utformas för direktåtkomst utan för utlämnande på medium för automatiserad behandling. Som skäl till detta anges att vid direktåtkomst tas gränsen mellan de uppgifts- Annan elektronisk tillgång till utbytande myndigheterna delvis bort och det uppstår överskotts- information, vilket ökar risken för integritetsintrång och annan sprid- ning av känsliga uppgifter. Man hänvisar även till att det av ingress- punkt 31 i dataskyddsförordningen framgår att varje begäran från en myndighet ska vara skriftlig, motiverad, läggas fram i det enskilda fallet och inte gälla ett helt register eller leda till att register kopplas samman.1 har i sitt betänkande Juridik som stöd för förvaltningens digitalisering (SOU 2018:25) efter en kart- läggning konstaterat att när myndigheterna utvecklar system för informationsöverföring synes målsättningen i regel vara att syste- men ska spegla den tekniska lösningen i socialförsäkringsdatabasen så att det inte blir inte fråga om direktåtkomst för den mottagande myndigheten. Uppgifterna anses i stället utlämnade på medium för automatiserad behandling och myndigheterna slipper den särskilda problematik med överskottsinformation som blir en effekt av direktåtkomst.2 I delbetänkandet Bättre behörighetskontroll – Ändringar i för- ordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal (SOU 2012:42) föreslog Utredningen om rätt information i vård och omsorg att vissa aktörer skulle få direktåtkomst till . Utredningen anförde som skäl för detta att det vid direktåtkomst är möjligt för mottagaren att ta del av uppgifterna utan att den utläm- nande aktören, i detta fall , behöver vidta någon åtgärd. Direktåtkomst skulle därmed ge förutsättningar för att arrangera utlämnanden som sker enkelt, snabbt och utan konti- nuerlig administration, vilket utlämnande på medium för automatiserad behandling inte skulle göra.3 Därefter medgavs vissa myndigheter, nämligen Inspektionen för vård och omsorg, Trans- portstyrelsen och offentliga vårdgivare möjlighet till direktåtkomst till . Sedan det delbetänkandet skrevs har emellertid LEFI Online- domen inneburit ett visst klargörande beträffande gränsdragningen mellan de olika utlämnandeformerna direktåtkomst och utlämnande på medium för automatiserad behandling. Det står efter domen klart att det är möjligt att genom elektroniskt utlämnande som är snarlikt 1Elektroniskt informationsutbyte – en vägledning för utlämnande i elektronisk form, eSam, , s. 3, och Rättsliga förutsättningar för digitalt i första hand, eSam, , s. 38. 2SOU 2018:25 s. 84. 3SOU 2012:42 s 52. Annan elektronisk tillgång till direktåtkomst, men uppbyggt så att det sker en automatiserad pröv- ning i varje enskilt fall innan uppgifterna lämnas ut, en fråga-svar- funktion, lämna ut uppgifter utan att det är att anse som direkt- åtkomst. Mot bakgrund av detta anser utredningen att det, trots att uppgifterna i omfattas av relativt svag sekretess och därmed inte är av den känsligaste arten, finns skäl att överväga om inte tillgång till uppgifter i i första hand ska ske genom annat elektroniskt utlämnande än direktåtkomst. Utredningen har dessutom i uppdrag att analysera och bedöma om kan ges möjlighet att medge direktåtkomst till andra myndigheter som har behov av uppgifter för ändamål i enlighet med HOSP-förordningen, vilket utredningen gör i avsnitt 8.3. En ordning som tillåter med- givande till såväl direktåtkomst som annat elektroniskt utlämnande skulle i sådant fall ge möjlighet för att anpassa till- gången till uppgifterna i registret utifrån mottagarnas behov. Utredningen anser därför att det finns anledning att noggrant analysera om samtliga de aktörer som omfattas av utredningsdirek- tiven verkligen har behov av direktåtkomst till eller om det är tillräckligt att tillgången till uppgifterna sker genom något annat elektroniskt utlämnande, t.ex. via en fråga-svar-funktion. Det måste vidare analyseras om den tillgång via internet som föreslås i kapitel 7 är tillräcklig för någon eller några av aktörerna. I de fall då endast direktåtkomst bedöms kunna tillgodose de behov en aktör har behöver en avvägning göras mellan aktörens behov av direkt- åtkomst och de integritetsrisker som finns med att införa direkt- åtkomst. Även vid tillgång genom annat elektroniskt utlämnande ska givetvis en motsvarande avvägning göras. 8.2.4Olika ändamål kan kräva olika sorters tillgång Myndigheter har behov av att använda uppgifterna i för olika ändamål beroende på vilket uppdrag myndigheten har. En myndighet som har till uppdrag att utöva tillsyn över hälso- och sjukvården och dess personal kan ha ett behov av att söka bland samtliga registrerade personer i registret och då kunna se samtliga registrerade uppgifter om varje person. En sådan myndighet, exem- pelvis Inspektionen för vård och omsorg (), behöver kunna söka på både allehanda egenskaper, t.ex. för att välja ut individer för Annan elektronisk tillgång till tillsyn, och på en individ exempelvis om ett tillsynsärende gäller denne. Det kan inte uteslutas att det finns andra ändamål än tillsyns- verksamhet som kan ha behov av att fritt söka bland uppgifterna i . Åandra sidan finns det andra myndigheter eller privata aktörer som endast har behov av tillgång till uppgifterna i för att av någon anledning kontrollera behörigheten hos individer. Detta gäller exempelvis vårdgivares behov av att kunna kontrollera identitet och behörighet hos hälso- och sjukvårdspersonal i samband med tjänstetillsättning och under anställning eller uppdrag. För den som överväger att anställa en person finns endast behov av att kon- trollera identitet och behörighet hos denna person och inte av att kunna se uppgifter om all legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal. Behovet av information gäller då endast de personer som är aktuella för anställning eller redan är anställda eller anlitade. Detsamma kan även sägas gälla myndighet som har behov av tillgång till uppgifterna iHOSP-registret för att försäkra sig om att intyg, exempelvis syn- intyg, är utfärdade av behörig yrkesutövare. Sammanfattningsvis anser utredningen att det är ändamålet för vilket mottagaren behöver använda uppgifterna som är det avgörande för vilken typ av tillgång som behövs, och att det egentligen är väldigt få mottagare som har behov av att fritt söka i genom direktåtkomst. 8.3Socialstyrelsens möjligheter att medge elektronisk tillgång Utredningen har i uppdrag att analysera och bedöma om Socialstyrel- sen kan ges möjlighet att medge direktåtkomst till andra myndigheter som har behov av uppgifter för ändamål i enlighet med HOSP-för- ordningen. Utredningen anser att motsvarande analys och bedöm- ning bör göras i fråga om privata vårdgivares elektroniska tillgång till uppgifter i . Annan elektronisk tillgång till 8.3.2Socialstyrelsen får medge myndigheter och vårdgivare elektronisk tillgång Utredningens förslag: får besluta att medge en myndighet eller offentlig vårdgivare tillgång till uppgifter i HOSP- registret genom direktåtkomst eller annat elektroniskt utläm- nande. får också besluta att medge en privat vård- givare tillgång till uppgifter i registret genom annat elektroniskt utlämnande än direktåtkomst.