sou · H9B347d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Prövningen enligt rör normalt förändringar när det gäller markanvändning och byggande samt tillåtligheten av och kraven på olika åtgärder som innebär sådana förändringar. Berörd av prövningen är i första hand den som vill genomföra en åtgärd som prövningen avser, dvs. sökanden i ärendet. Också den som t.ex. bor eller äger mark i omedelbar anslutning till den plats där en åtgärd avses genomföras är dock ofta berörd på ett sådant sätt det bör finnas möjlighet att tillvarata sina intressen i samband med prövningen, s.k. sakägare. I 8 kap. 22 § [anm: ÄPBL] finns vissa särskilda be- stämmelser om vem som ska höras vid handläggningen av lovärenden. Bestämmelserna innebär i vissa avseenden en inskränkning i förhållande till vad som gäller enligt förvaltningslagen. I bestämmelsens första stycke anges först vilka som ska höras innan lov lämnas. I det sammanhanget anges ”kända sakägare och de kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs samt sådan känd organisation eller förening som an- ges i 5 kap. 25 § första stycket 2”. Så långt kan bestämmelsen delvis ses som en utvidgning av den krets som ska höras enligt förvaltningslagens generella bestämmelser, även om begränsningen till kända personer och organisationer närmast innebär en inskränkning. I fråga om kretsen som skulle underrättas om en ansökan innebar den nya bestämmelsen i PBL inte någon skillnad mot ÄPBL även om 9 kap. 25 § PBL lagtekniskt har en hänvisning till 5 kap. 11 § PBL till skillnad från 8 kap. 22 § ÄPBL. Termen sakägare förekommer även i andra bestämmelser i . I 5 kap. 20 § 1 PBL regleras att en kommun i samband med att ett planförslag ska granskas ska skicka ett meddelande om planförslaget och granskningen till kända sakägare och dem som avses i 5 kap. 11 § första stycket 3 och 4 PBL. Att någon hänvisning inte sker till 5 kap. 1985/86:1 s. 458 f. 2009/10:170 Del 1 s. 279 f. 11 § första stycket 2 PBL och hyresgäster och bostadsrättshavare får anses avsiktligt då det i förarbetena uttalas att dessa underrättas genom hyresgästföreningars försorg, och bostadsrättsföreningars styrelser får förutsättas sköta informationen till medlemmarna.291 I 5 kap. 38 a § PBL regleras att kommunen endast behöver sam- råda med ”lantmäterimyndigheten och kända sakägare inom det be- rörda området” vid förlängning av genomförandetiden för en detalj- plan. Enligt förarbetena avses här med ”kända sakägare” desamma som i 11 § första stycket 2, dvs. i första hand ägare till fast egendom och innehavare av annan särskild rätt i denna än bostadsrätt och hyres- rätt.292 Även i 6 kap. 28 § PBL räknas sakägare upp vid sidan om bo- stadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs. I 13 kap. 11 § PBL regleras att endast den som lämnat synpunkter som inte blivit tillgodosedda får överklaga ett beslut att anta, ändra eller upphäva en detaljplan eller områdesbestämmelser. Enligt andra stycket gäller dock inte den inskränkningen bl.a. om beslutet har gått emot sak- ägaren genom att förslaget ändrats efter granskningstiden. I nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL stadgas att ett med- delande om att ge ett lov eller positivt förhandsbesked ska skickas till dels ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata. I nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL stadgas att sådant meddelande också ska skickas till ”övriga kända sakägare” om antalet inte är så stort att det skulle innebära större kostnader och besvär än vad som är försvarligt med hänsyn till ändamålet med meddelandet att skicka det till var och en av dem. Av förarbetena framgår att syftet med meddelandeskyldigheten i nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL är att de som är sak- ägare på grund av sin äganderätt eller innehav av en särskild rätt till en angränsande tomt eller fastighet och därmed är mest berörda av beslutet ska få kännedom om detta genom att det skickas ett med- delande till dem.293 Som beskrivits ovan räknas inte bostadsrätts- havare, hyresgäster och boende till kretsen innehavare av särskild rätt till fastighet och dessa omfattas därför inte av meddelandeskyldig- heten enligt nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL.294 1985/86:1 s. 616, prop. 2009/10:170 Del 1 s. 446 och prop. 2013/14:126 s. 89. 2013/14:126 s. 300 f. 2010/11:63 s. 52. 1985/86:1 s. 459 och NJA 2017 s. 3. har bostadsrättshavare, hyresgäster och boende ansetts berörda av en ansökan om lov eller förhandsbesked och ska under- rättas om sådan enligt 9 kap. 25 § PBL. Frågan är om de därför borde omfattas av uttrycket ”övriga kända sakägare” i nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL. Av förarbetena framgår att det är kommunens uppgift att utreda vilka kända sakägare som ska underrättas enligt 9 kap. 41 b §.295 Det framgår dock inte närmare vad som ska förstås med användningen av uttrycket ”övriga kända sakägare” i första stycket 2, dvs. huruvida endast de som traditionellt omfattas av termen sakägare avses eller om samtliga som kan vara berörda av beslutet på så sätt att de har rätt att överklaga beslutet ska omfattas – såsom bostadsrättshavare, hyresgäster och boende. I förarbetena redovisas alltså inte närmare vilka som avses med ”övriga kända sakägare”. Varken bostadsrättshavare eller hyresgäster nämns, men i två sammanhang omnämns boende. De föreslagna reglerna om laga kraft för lov och förhandsbesked innebär ett förtydligande av regeringens förslag i propositionen om en enklare plan- och bygglag. Kommunerna får en skyldighet att underrätta även övriga kända sakägare genom t.ex. ett brev. Detta är till fördel för boende (vår kursivering) och andra som berörs av beslut om lov och förhands- besked och som kan ha rätt att överklaga beslut.296 Ändamålet med meddelandet är att underrätta kända sakägare om ett beslut som kan ha en negativ inverkan på deras fastigheter. Vid bedöm- ningen bör hänsyn tas till på vilket sätt och i vilken grad sakägarna berörs av beslutet. Behovet av att skicka ett meddelande om beslutet till sakägarna är stort när deras fastigheter påverkas på ett mer påtagligt sätt, exempelvis om en vacker utsikt försämras. I andra fall kan inverkan på flertalet kringliggande fastigheter vara mindre påtaglig, exempelvis om ett mycket stort antal boende (vår kursivering) i en stad påverkas inom ett stort område kring ett nytt högt hus som omfattas av en ny detalj- plan. För övriga kända sakägare enligt punkten 2 bör det då räcka med kungörelsen enligt 41 a §.297 Läst tillsammans med andra delar av propositionen framstår det som att termen sakägare i 9 kap. 41 b § PBL endast avsågs om- fatta fastighetsägare och innehavare av särskild rätt till fastighet. 2010/11:63 s. 52 f. 2010/11:63 s. 45. 2010/11:63 s. 53. I vissa ärenden kan antalet kända sakägare som ska underrättas vara så stort att det inte är rimligt att skicka meddelandet till alla. Det kan handla om exempelvis ett byggnadsverk som påverkar utsikten för ett mycket stort antal fastighetsägare. I sådana fall är det dessutom ofta svårt att dra gränsen för vilka fastighetsägare som kan anses så berörda att de är sak- ägare. Det bör därför räcka med kungörelsen i Post- och när ett stort antal kända sakägare behöver underrättas.298 I det tidigare nämnda avgörandet Skärmtaksbygglovet299 från hade domstolen att pröva om bostadsrättshavare omfat- tades av uttrycket ”kända sakägare” i 9 kap. 41 b § PBL. I det aktuella fallet, där ett beslut om lov för ett skärmtak på ett flerbostadshus ägt av en bostadsrättsförening hade överklagats av två innehavare av en bostadsrätt i samma förening, fann domstolen att det inte framgick klart av förarbetena om lagstiftaren med uttrycket kända sakägare i 9 kap. 41 b § avsett de som traditionellt omfattas av uttrycket enligt byggnadslagstiftningen eller om samtliga som kan vara berörda av beslutet på så sätt att de har rätt att överklaga detta ska underrättas. Vidare anfördes att uttrycket sakägare inte används på ett enhetligt sätt i PBL och att bostadsrättshavare t.ex. får anses ingå i den krets som är sakägare i 13 kap. 11 § PBL. Domstolen gick därefter vidare och konstaterade att bostadsrättshavare tillhör den krets som, om ett lovbeslut innebär en avvikelse från detaljplan eller områdesbestäm- melser, ska beredas tillfälle att yttra sig över ansökan enligt 9 kap. 25 § PBL och som, om bostadsrättshavarens synpunkter inte tillgodoses, också ska delges beslutet. Mot den bakgrunden ansåg domstolen att bestämmelsen i 9 kap. 41 b § PBL måste förstås på så sätt att berörda bostadsrättshavare omfattas av den krets som ska underrättas om beslutet genom att få det meddelande som kungörs skickat till sig. Genom Högsta domstolens beslut är således fastslaget att ut- trycket ”övriga kända sakägare” i 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL omfattar även berörda bostadsrättshavare. Det meddelande som kun- görs enligt 9 kap. 41 a § PBL ska därför skickas också till sådan bo- stadsrättshavare. Efter Högsta domstolens beslut har Mark- och miljööverdom- stolen bedömt att även hyresgäster och boende omfattas av med- delandeskyldigheten i 9 kap. 41 b § första stycket 2 PBL.300 2010/11:63 s. 33. 299Se NJA 2017 s. 3. 300Jfr MÖD:s dom i mål nr P 1498-19. I ett senare avgörande, Bygglovet i Gubbängen,301 har Högsta dom- stolen i fråga om nämndens utredning av vilka som är övriga kända sakägare uttalat följande. Det får därmed som regel ankomma på nämnden att försöka närmare utreda vilka dessa är, t.ex. genom kontroll i folkbokföringen och kon- takt med bostadsrättsföreningen. Endast när gjort skäliga ansträngningar i dessa hänseenden har nämnden fullgjort sin ut- redningsskyldighet. En sakägare som nämnden då inte känner till får an- ses vara okänd och omfattas inte av meddelandeskyldigheten. I samma avgörande har slagit fast att en klagande kan komma att anses tillhöra kretsen av kända sakägare enbart på den grunden att kommunen inte har fullgjort sin utredningsskyldig- het. Om har missat att skicka en underrättelse får den klagande nämligen anses ha haft laga förfall vid ett för sent över- klagande och därmed fått bifall till en ansökan om återställande av försutten tid.302 Underrättelse till kända sakägare – vår bedömning På sätt som har beskrivit kan vi också konstatera att uttrycket kända sakägare inte används på ett enhetligt sätt i PBL – åtminstone inte mot bakgrund av det som sägs i förarbetena till re- spektive paragraf. Vi kan också konstatera att denna inkonsekvens har lett till en tillämpning som förmodligen innebär en mer omfattande underrättelseskyldighet än vad lagstiftaren ursprungligen tänkt sig. Utöver den inkonsekvens i tillämpningen som användningen av termen sakägare i PBL medför kan vi också konstatera att kravet i 9 kap. 25 § PBL att alltid underrätta sakägare – oavsett om dessa är berörda av den åtgärd som ansökan omfattar eller inte – medför en betungande och ibland helt onödig arbetsinsats både för byggnads- nämnden och överprövande instanser. Sammantaget leder dessa ut- maningar till ett så omfattande krav på byggnadsnämnderna att ut- reda och underrätta att syftet med bestämmelserna om laga kraft i 9 kap. 41 § PBL delvis satts ur spel. Om underrättelse ska ske till personer som inte alls berörs av den åtgärd som ansökan avser finns det också en risk att inte tillämpar skyldigheten 301Se NJA 2020 s. 556 p. 302Jfr även NJA 2014 s. 267. Det kan leda till att beslutet i ett senare skede upphävs på for- mella grunder trots att intresset hos mottagarna av en underrättelse i sådana fall är begränsat eller t.o.m. obefintligt. Frågan om att begränsa den personkrets som underrättelseskyldighet ska gälla för har behandlats i flera tidigare utredningar, t.ex. i betänkandet En effektivare plan- och bygglovs- process303, departementspromemorian Nya steg för en effektivare plan- och bygglag304 och rapporten skyldighet att underrätta och rätt att överklaga enligt plan- och bygglagen305. I betänkandet En effek- tivare plan- och bygglovsprocess föreslogs att nuvarande 9 kap. 25 § PBL skulle strykas och ersättas av en skyldighet för byggnadsnämn- den att anslå information om ansökningens huvudsakliga innehåll på platsen eller i direkt anslutning till den plats där åtgärden planeras. Vidare föreslogs att synpunkter på ansökningen skulle lämnas till från den tidpunkt då ansökningen anslagits. I föreslogs att underrättelseskyldigheten i 9 kap. 25 § PBL borde begränsas så att underrättelse endast ska ske till sakägare om denne berörs av en åtgärd på annat sätt än att enbart vara ägare av fastighet som direkt gränsar till eller endast med gata eller väg skiljs från den fastighet som ansökan avser. moti- verade sitt förslag med att underrättelseskyldigheten till rågrannar bör vara densamma som gäller för andra ägare till fastigheter i om- givningen.306 Övriga utredningars förslag har i första hand avsett frågan om expediering av och underrättelse om beslut samt rätten att överklaga beslut om lov och förhandsbesked, se mer om detta i avsnitten 6.8.1 respektive 6.11.5. Mot bakgrund av de problem som användningen av termen sak- ägare i PBL har lett till gör vi bedömningen att det vore en fördel om uttrycket känd sakägare i nya 9 kap. PBL kan ersättas med en regler- ing som tydligare anger vem bör underrätta om en ansökan. Syftet med ett sådant förtydligande vore för det första att så långt möjligt och lämpligt få överensstämmelse mellan vilka ska underrätta om en ansökan, vilka byggnads- 305Se skyldighet att underrätta och rätt att överklaga enligt (Rapport 2016:26). 306Se skyldighet att underrätta och rätt att överklaga enligt (Rapport 2016:26) s. 21 f. nämnden ska underrätta om ett beslut om lov eller förhandsbesked och vilka som bedöms ingå i den krets som har rätt att klaga på ett sådant beslut med målet att besluten ska få laga kraft. För det andra är syftet med ett sådant förtydligande att effektivisera processen ge- nom att göra det enklare för att göra rätt i arbetet med att underrätta om en ansökan. Se också beskrivningen av konsekvensen av en utebliven under- rättelse i avsnitt 6.5.5, våra förslag avseende underrättelse om beslut i avsnitt 7.19.21–23 och våra överväganden avseende klagorätt i av- snitt 7.21.3–5. Att lösa frågan om vem som bör underrättas om en ansökan ge- nom att i PBL precisera eller begränsa den krets som ska ha rätt att överklaga ett beslut om lov och förhandsbesked bedömer vi inte vara en framkomlig väg. I stället föreslår vi att nya tydliga bestämmelser om vem ska underrätta om en ansökan om lov eller förhandsbesked respektive ett beslut i ett sådant ärende bör förenas med ett kungörelseförfarande som täcker in hela den obe- stämda krets som slutligen kan anses vara klagoberättigad. Fördelen med en sådan reglering är den ökade tydlighet det skulle ge processen, både för den sökande och för jämfört med . Det skulle också innebära att beslut om lov och förhandsbesked verk- ligen får laga kraft. En nackdel med ett sådant förslag är naturligtvis att de som inte har fått en underrättelse skickad till sig, själv behöver bevaka kommunens anslagstavla. Med dagens teknik borde detta dock kunna lösas med någon form av digital prenumeration på ansökningar och beslut som avser ett visst önskat område. Underrättelseförfarande – vår bedömning Det underrättelseförfarande vi ser framför oss finns delvis redan för underrättelse av ett beslut om lov eller förhandsbesked enligt 9 kap. 41 a och 41 b §§ PBL. Enligt 9 kap. 41 a § PBL ska ett beslut om att ge lov eller positivt förhandsbesked kungöras och av 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL framgår vem ska underrätta om ett beslut om lov eller förhandsbesked utöver de som ska delges ett sådant beslut enligt nuvarande 9 kap. 41 § PBL. Enligt nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 1 PBL ska ägaren eller innehavaren av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastighet som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata underrättas. I punkten används inte termen sakägare men av andra punkten i samma bestämmelse, som inleds med uttrycket ”övriga kända sakägare” står det klart att avsikten är att punkten 1 i huvudsak ska ange vilka som får anses vara kända sakägare. Med uttrycket ”ägare eller innehavare av en särskild rätt till en tomt eller fastighet, som gränsar till den tomt eller fastig- het som lovet eller förhandsbeskedet avser, eller som skiljs åt från denna endast av en väg eller gata,” får punkten 1 också sägas spegla den huvudprincip som utmönstrats i praxis avseende vilka som normalt bedöms vara klagoberättigade över ett beslut om lov eller förhands- besked och därmed också bedöms vara sakägare, de s.k. rågrannarna. Att avgränsa den krets som ska underrätta om en ansökan om lov eller förhandsbesked på motsvarande sätt be- dömer vi som lämpligt. Naturligtvis kan även ägare till närliggande fastigheter i övrigt, med hänsyn till byggåtgärdens art och omfatt- ning samt förhållandena på platsen m.m. anses särskilt berörda av en ansökan och därmed senare ges rätt att klaga på ett beslut. I praxis gäller detta bl.a. runt sådana anläggningar som vindkraftverk och radio- master.307 Av förarbetena till nuvarande 9 kap. 41 b § första stycket 2 framgår att det är sådana andra berörda som avses med ”övriga kända sakägare” i denna punkt.308 Mot bakgrund av den svårighet det inne- bär för att bedöma om sådana andra berörda per- soner finns i ett ärende, tillsammans med de utredningskrav som i praxis har ställts på kommuner för att uppfylla underrättelseskyldig- heten i denna del gör vi bedömningen att under- rättelseskyldighet i förhållande till dessa andra berörda personer får anses tillräckligt tillgodosedd genom ett nytt kungörelseförfarande. Med ett kungörelseförfarande både i samband med att en ansökan om lov eller förhandsbesked inkommer och senare i samband med ett beslut om lov eller förhandsbesked meddelas ökar dessutom sanno- likheten för att dessa andra berörda personer får kännedom om den åtgärd som avses utföras innan tiden för överklagande har gått ut. För en närmare beskrivning av vårt förslag till nytt kungörelse- förfarande av en ansökan om lov eller förhandsbesked, se avsnitt 7.19.9. RÅ 2010 ref. 74. 2010/11:63 s. 34. Underrättelse till kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende Av nuvarande 9 kap. 25 § PBL följer att ska underrätta de kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs av en ansökan om lov eller förhandsbesked om ansökan är en sådan som ska underrätta om, se beskrivning i avsnitt 7.19.7. Av förarbetena till 9 kap. 25 § PBL309 framgår att kända bostads- rättshavare, hyresgäster och boende som berörs av ett samråd, en an- sökan eller ett beslut hamnar utanför sakägarbegreppet (se ovan för beskrivning av sakägarbegreppet). Denna tolkning överensstämmer också delvis med praxis.310 Det får också anses vara därför som bostadsrättshavare, hyres- gäster och boende har angetts särskilt i de bestämmelser i där de ska omfattas av samråd eller få en underrättelse, såsom i exempel- vis 9 kap. 25 § PBL genom hänvisningen till 5 kap. 11 § första stycket 2 PBL. Bestämmelsen i 5 kap. 11 § PBL reglerar vilka kommunen måste samråda med i samband med framtagande av förslag till en detaljplan. har genom ett nytt andra stycke samråds- skyldigheten begränsats på så sätt att kommunen dock inte behöver samråda med bostadsrättshavare, hyresgäster, boende eller organisa- tioner av hyresgäster, om det är uppenbart att förslaget saknar be- tydelse för dem. I hänvisningen från 9 kap. 25 § PBL hänvisas dock inte till 5 kap. 11 § andra stycket varför begränsningen inte gäller för underrättelseskyldigheten vid lovansökningar. Vi förstår hur lagstiftaren har resonerat när krav på underrättelse till kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs av en ansökan har reglerats i 9 kap. 25 § PBL och att det naturligtvis är en fördel om så många berörda som möjligt kan få en egen under- rättelse. innebär detta en resurskrävande utredning för byggnadsnämnderna och också en risk att någon bostadsrättshavare, hyresgäst och boende som berörs ändå missas vilket kan leda till att ett ärende återförvisas för ny kommunicering eller att ett beslut som har fått laga kraft blir föremål för prövning genom ett extraordinärt rättsmedel (vanligen återställande av försutten tid). En sådan miss i 1985/86:1 Bilagedelen s. 268 och 299 f. 310Jfr t.ex. MÖD:s dom i mål nr P 4489-13. utrednings- och underrättelseskyldigheten kan således få långtgående konsekvenser för processen. När vi jämför med den inledande granskningsprocessen i plansam- manhang ser vi att denna inte innehåller något krav på underrättelse till kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs (5 kap. 20 § 1 PBL). Skälet för detta är att bostadsrättsföreningars styrelse får förutsättas sköta informationen till medlemmarna och att hyresgäster får underrättas genom hyresgästföreningars försorg.311 Vi gör bedömningen att ett motsvarande resonemang kan app- liceras på det inledande förfarandet i ansökningsärenden om lov och förhandsbesked. Om rågrannen är en bostadsrättsförening får så- ledes föreningens styrelse förutsättas föreningsrättsligt sköta infor- mationen till medlemmarna (jfr närmast lagen (2018:672) om eko- nomiska föreningar, särskilt 7 kap. 4 §). Om rågrannen hyr ut hela eller del av byggnaden får fastighetsägaren hyresrättsligt underrätta de hyresgäster eller andra boende som finns i fastigheten (jfr närmast 12 kap. JB). Som en följd av detta resonemang, och mot bakgrund av vårt för- slag om särskilt kungörelseförfarande för ansökan om lov och för- handsbesked i avsnitt 7.19.9, gör vi bedömningen att kravet på bygg- nadsnämnden att underrätta de kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs av en ansökan kan slopas. Underrättelse till känd hyresgästorganisation Av nuvarande 9 kap. 25 § PBL följer att ska under- rätta de kända organisationer av hyresgäster som har avtal om för- handlingsordning för en berörd fastighet eller, om någon förhand- lingsordning inte gäller, som är anslutna till en riksorganisation inom vars verksamhetsområde en berörd fastighet är belägen. På samma sätt som gäller för bostadsrättshavare, hyresgäster och boende bedöms hyresgästorganisation inte ingå i sakägarbegreppet. Det är därför som dessa organisationer har angetts särskilt i de be- stämmelser i PBL där de ska omfattas av ett samråd eller få en under- rättelse, såsom i exempelvis 9 kap. 25 § PBL genom hänvisningen till 5 kap. 11 § första stycket 3 PBL. 1985/86:1 s. 616, prop. 2009/10:170 Del 1 s. 446 och prop. 2013/14:126 s. 89. Anledningen till att dessa hyresgästorganisationer ska ingå i den krets som omfattas av samråd enligt 5 kap. 25 § första stycket 2 ÄPBL (numera 5 kap. 11 § första stycket 3 PBL) anges i förarbetena vara att ”en sådan sammanslutning har ett väsentligt intresse av för- slaget till detaljplan”312 och att hyresgästernas organisationer bör ha samma ställning som sakägarna för att garantera de boende möjlig- heter till god information. Vidare anges att en sådan reglering där- igenom betonar betydelsen av den samlade uppfattningen bland be- rörda boende. Det är dock inte fråga om att ta ifrån den enskilda hyresgästen rätten att framföra synpunkter vare sig hon eller han är ansluten till en hyresgästorganisation eller inte.313 Skälen för varför underrättelse ska ske med hyresgästorganisationer motiveras enbart utifrån bestämmelsen i 5 kap. om tillfälle till samråd och kallelse till granskning av planförslag. Varför hyresgästorganisationer även bör underrättas om en ansökan om lov eller förhandsbesked framgår inte av förarbetena, men vi utgår ifrån att det även i dessa ärenden borde handla om att garantera de boende möjlighet till god information. Under vårt utredningsarbete har kravet på underrättelse till hyres- gästorganisation . Detta mot bakgrund av att krav på under- rättelse också finns till hyresgäst och boende.