sou · H9B332 · 2022-01-01 00:00:00 — Förslagens konsekvenser relaterade till tiden för ikraftträdandet I kapitel 17 behandlas våra överväganden och bedömningar i fråga om förslagens ikraftträdande. Där berörs även behovet av särskilda informationsinsatser. 18.4Effekten av en oförändrad pliktlagstiftning Vi har under utredningens gång fört diskussioner inom expert- gruppen, med KB och med ett antal branschorganisationer. Dis- kussionerna har med önskvärd tydlighet visat att pliktinsamlingen inte utvecklas i takt med medielandskapets förändring. Som framgår i kapitel 5 finns det flera skäl till den nuvarande pliktlagstiftningens bristande flexibilitet. Här kan t.ex. nämnas pliktexemplarslagens koppling mellan pliktexemplaret och föremålet, e-pliktlagens krav på yrkesverksamhet och förhållandet mellan de båda pliktlagarna. Följden har blivit att dagens pliktinsamling fångar en allt mindre andel i förhållande till den totala mängden text, rörlig bild och ljud som tillgängliggörs för allmänheten här i landet. Vi saknar faktiska siffror som visar den negativa trenden, men våra informanter har oberoende av varandra bekräftat att trenden förstärks varefter nya medieformer får fäste och det blir enklare för var och en att till- gängliggöra material i olika former. Den befintliga lagstiftningen fångar alltså inte förändringen, vilken bl.a. innebär att uttryck som tillgängliggörs på ett sätt lagstiftaren inte förutsåg kan samlas inte med plikt. Ett typexempel på detta är radio- och tv- sändningar. fortsatt ske med stöd av dagens regelverk kommer mängden material som kan samlas in med plikt att minska successivt varefter metoderna för tillgängliggörandet ändras. En sådan utveckling minskar utgifterna för hantering, bevarande och tillhandahållande av pliktmaterialet. Den minskade mängden pliktinsamlat material innebär dock att pliktsamlingarna förlorar i betydelse, vilket i sin tur får allvarliga konsekvenser för samlingarnas funktion i ett demokratiskt samhälle och för forskningen. Om det finns en politisk vilja att bevara det immateriella kulturarvet och pliktlagstiftningen trots detta lämnas oförändrad kommer KB att behöva lägga resurser på att så långt som möjligt kompensera för det material som inte levereras med plikt. Sådana kompletterande insatser är dock svåra att utforma på ett sådant sätt att insamlingen motsvarar det som skulle kunna samlas in om regelverket ändras. I denna del kommer därför det bibehållna regelverket visserligen att innebära en besparing i förhållande till utgifterna för plikten, men en kostnadsökning för de kompensatoriska åtgärderna. En trolig följd är emellertid att en sådan lösning skulle resultera i att en mindre andel av kulturarvet tas omhand jämfört med det som kan samlas in med stöd av pliktlagstiftningen. En oförändrad pliktlagstiftning skulle innebära att kretsen leve- rantörer i grunden lämnas oförändrad. Inga nya leverantörer skulle tillkomma och varefter metoderna för publicering utvecklas och byts ut kommer antalet leverantörer att minska. På så vis skulle de som publicerar sig i nya medieformer inte omfattas av plikt. Deras mate- rial skulle då inte heller komma att omhändertas på det sätt som gäller pliktmaterialet. Ett bevarande skulle i stället förutsätta att motsva- rande omhändertagande sker på eget initiativ och sannolikt även med egna medel. De befintliga leverantörer som lämnar pliktexemplar av skrifter lämnar , med undantag för dagstidningar, sju exemplar. Leve- rantörernas kostnader för dessa leveranser har ökat som en konsekvens av teknikutvecklingen i tryckeribranschen. Kostnadsökningen beror på att digitalt tryck medför minskade upp- lagor då produktionskostnaden per exemplar är densamma oavsett hur stort antal som produceras. När upplagorna minskar ökar den relativa kostnaden för de sju pliktexemplaren eftersom de i detta läge utgör en större andel av varje upplaga. Skulle lagstiftningen lämnas oförändrad finns risken att denna kostnad ökar ytterligare. De sju pliktexemplaren skickas till sju olika myndigheter. Väl framme hos myndigheterna tas materialet emot, sorteras, kontrolleras och katalogiseras. Varje myndighet finansierar således en egen funktion för pliktmottagning och leverantörerna kan få propåer med anledning av sina leveranser av de sju myndigheterna oberoende av varandra. Med en bibehållen reglering är det svårt att se att denna ordning kommer att ändras. En fördel med nuvarande lösning som har lyfts i olika forum är det faktum att sju pliktmottagare innebär att skrifterna finns i flera exemplar, från i norr till i söder, och ingår i fjärrlåne- systemet. Detta har i stor utsträckning varit en fungerande ordning och för mottagarna innebär det att de fått skrifter utan kostnad. Där- emot framkommer inte lika tydligt att en stor del av de pliktexem- plar som skickas till de fem universitetsbiblioteken aldrig inkluderas i samlingarna utan kasseras direkt vid ankomst (se avsnitt 5.5 och 10.4.2). De fördelar som finns med fler pliktexemplar undergrävs del- vis av denna rensning. Att leverantörer och andra vet att pliktexemplar kastas utan att komma till användning undergräver förtroendet för pliktlagstiftningen. Därtill kommer att rensningen resulterar i kostna- der hos leverantörer och hos de mottagande myndigheterna. Ur ett miljöperspektiv är leveranserna och destruktionen en belastning då de kräver transporter, hantering av återvinning etc. Även dessa aspekter kvarstår oförändrade om dagens regelverk består. Skulle gällande lagstiftning lämnas oförändrad finns alltså upp- arbetade system för leverans och mottagning. Detsamma gäller för bevarandet och även för tillhandahållandet, åtminstone för det material som samlats in med stöd av pliktexemplarslagen. Tillhandahållandet av e-plikten är dock oreglerat. En pliktinsamling bör förenas med ett regelverk för tillhandahållandet. Läget är dock sådant att det inte behövs några nya system i denna del, vilket får ses som en fördel. Mer negativt är att den lösning som tagits fram för att omhänderta de dags- tidningar som levereras kräver att materialet digitaliseras efter leve- rans, eftersom regelverket inte medger att de digitala förlagorna leve- reras. Denna digitalisering kostar , en kostnad som permanentas med ett bibehållet regelverk. Skulle nuvarande lagstiftning behållas saknas nödvändiga bestäm- melser om dataskydd. Som framgått av våra överväganden i kapitel 14 anser vi inte att dataskyddsförordningen och dataskyddslagen fullt ut täcker den personuppgiftsbehandling som behöver genomföras vid hanteringen av pliktmaterial och att kompletterande bestäm- melser därför behövs. Motsvarande bedömning har också gjorts av Forskningsdatautredningen.7 Detta skulle också innebära att behovet 7SOU 2018:36, bilaga 5. att uppdatera kulturarw3-förordningen kvarstår, eftersom den bygger på bestämmelserna i . Som framgått av våra överväganden i kapitel 9 anser vi att det är angeläget att egeninsamlingen lagregleras, ur såväl ett integritets- som ett upphovsrättsligt perspektiv. Pliktmaterial är en demokratisk resurs som samlas in för att bevara ut- tryck för det offentliga samtalet och för att tillgodose rätten att ta del av och skapa kunskap, åsikter och andra uttryck. Pliktmaterial är en del av kulturarvet som ska tillhandahållas för forskning och annan användning. Pliktmaterial ska hanteras utan att materialet förvanskas. Paragrafen presenterar pliktmaterialets syfte och anger därmed ramen för hela regelverket. Bestämmelsen saknar motsvarighet i gällande pliktlagstiftning. Övervägandena redovisas i kapitel 7. Första stycket slår fast att pliktmaterialet är en demokratisk resurs och pekar både på envars rätt att ta del av det andra uttryckt och på rätten att själv uttrycka sina tankar. Genom detta första stycke kopp- las pliktmaterialet, och därmed hela lagen, samman med det offentliga samtalet. Det material som omfattas av plikt är sådant som produceras och konsumeras i samhällets alla kontexter. När staten på detta vis reglerar pliktmaterial innebär det att staten tar ansvar för att samla och bevara uttrycken. Den hanteringen medger att envar kan utnyttja sin rätt att ta del av det andra låtit tillgängliggöra och, i den mån han eller hon önskar, själv forma sina egna uttryck utifrån det gemensamma arv som samlats in. Andra stycket slår fast att pliktmaterialet tillhör kulturarvet och pekar på dess betydelse för forskning och annan användning. Denna betydelse är inte låst till och har inte heller någon sluttid. Materialet ska därför kunna tillhandahållas både nu och i en mer På samma sätt som att själva insamlingen – vad, från vem och med vilka metoder – inte regleras av denna bestämmelse reglerar bestämmelsen inte heller tillhandahållandet. Avsikten är endast att peka på att det insamlade materialet ska tillhandahållas. Tillhandahållande får endast ske så långt det är möjligt utan att inkräkta på t.ex. rättigheter som regleras i annan lagstiftning. är reglerna i URL av stor vikt för det nyare materialet, men det kan ändras under lagens livstid. Som ytterligare exempel på lagstiftning som kan begränsa tillhandahållandet kan dataskyddsregleringen nämnas. Över- vägandena beträffande tillhandahållandet presenteras i kapitel 16. I det tredje stycket uttalas att materialet ska hanteras utan att för- vanskas. Detta riktar sig till alla som hanterar pliktmaterial, dvs. till såväl leverantörer som pliktmottagande myndigheter och användare. Avsikten är att pliktmaterialet ska vara oförvanskat så till vida att det på ett autentiskt sätt redovisar det ursprungliga uttrycket och ger en uppfattning om hur det presenterades. Därför ska allt pliktmaterial hanteras sakligt och opartiskt och på samma sätt oavsett materialtyp och medieform och hur kontroversiellt innehållet kan tänkas vara . I detta sammanhang tar staten ansvar för att garantera att materialet finns kvar och vårdas så att forskare och andra kan ta del av det som uttryckts i olika sammanhang, oavsett om det är för egen upplysning, för forskning eller annat. I denna lag finns bestämmelser om insamling av pliktmaterial genom leveransplikt, rekvisition och egeninsamling. Lagen innehåller också bestämmelser om behandling av personuppgifter vid hantering av plikt- material. Bestämmelsen redovisar lagens tillämpningsområde och innehåll. Övervägandena beträffande de olika leveransmetoderna presenteras i kapitel 9–12 medan bestämmelserna om personuppgiftsbehandling behandlas i kapitel 14. I lagen avses med material: ett innehåll som lagrats som en avgränsad informations- mängd av text, bild, rörlig bild eller ljud för att läsas, avlyssnas eller tittas på. pliktexemplar: pliktmaterial som lämnas med leveransplikt eller efter rekvisition. leveransplikt: skyldighet att på eget initiativ lämna pliktexemplar enligt bestämmelserna i denna lag. pliktansvarig myndighet: den myndighet som regeringen utser att fullgöra uppgifter enligt denna lag. Bestämmelsen innehåller definitioner av begrepp som används i lagen. Samma begrepp används även i pliktmaterialförordningen. Begreppen presenteras i en ordning som återspeglar hur de används och är därför inte listade i alfabetisk ordning. Material och pliktexemplar används för att beskriva det som ska samlas in. Endast sådana uttryck som lagrats som en avgränsad infor- mationsmängd av text, bild, rörlig bild eller ljud för att läsas, avlyssnas eller tittas på kan bli föremål för pliktinsamling. Att det som ska samlas in utgör material enligt lagens definition utgör alltså en grund- förutsättning för lagens tillämpning. Att information ska ha lagrats på detta sätt innebär att innehållet kan uppfattas vid upprepade tillfällen. Med pliktexemplar avses i lagen det exemplar av pliktmaterial som lämnas antingen av den som har leveransplikt enligt lagen eller av den som tar emot ett beslut om rekvisition. Vad som avses med plikt- material framgår av 4 § medan rekvisition regleras i 20 §, se respektive författningskommentar. Leveransplikt är begreppet för den skyldighet som består i att någon ska lämna pliktexemplar på eget initiativ i enlighet med lagen, dvs. utan påminnelse, beslut eller annat. Reglerna för leveransplikt finns i 6–19 §§. Övervägandena om vilket material som ska lämnas med leveransplikt och vilka som ska ha en sådan skyldighet presen- teras i kapitel 10. Med pliktansvarig myndighet avses den myndighet som regeringen utser att fullgöra uppgifter enligt pliktmateriallagen. Av 2 § pliktmate- rialförordningen följer att KB är pliktansvarig myndighet. Övervägan- dena beträffande KB:s uppgifter redovisas i avsnitt 15.1 och 15.3. Pliktmaterial är material som är avsett för, riktar sig till och görs till- gängligt för allmänheten här i landet genom att –bjudas ut till försäljning, uthyrning eller utlån eller annars spridas, –återges offentligt, eller –göras åtkomligt på annat liknande sätt. Bestämmelsen definierar vilka material som ska betraktas som plikt- material och pekar alltså ut det material som omfattas av lagen. Bestämmelsen är grundläggande för alla följande bestämmelser och ska läsas tillsammans med 3 och 5 §§. Övervägandena till bestäm- melsen redovisas i avsnitt 8.3. Bestämmelsen motsvarar delvis 3 § pliktexemplarslagen och 3 § första stycket e-pliktlagen. Definitionen av pliktmaterial utgår från definitionen av material i 3 § och kompletteras med det som krävs för att materialet ska utgöra pliktmaterial. Plikten knyts till att materialet görs tillgängligt för allmänheten här i landet på något av de sätt som anges i bestämmelsen. Materialet ska dessutom vara avsett för och rikta sig till allmänheten här i landet. Att något är tillgängligt från svenskt territorium är därför inte tillräckligt för att materialet ska betraktas som pliktmaterial om det inte också är avsett för och riktar sig till allmänheten här. Något krav på att materialet ska röra svenska förhållanden uppställs inte (jfr 4 § pliktexemplarslagen och 4 § e-pliktlagen). Allmänheten här i landet omfattar inte nödvändigtvis hela befolk- ningen eller alla som vistas här. Det är tillräckligt att materialet endast är tillgängligt inom en viss del av eller att det endast riktar sig till en del av allmänheten (t.ex. genom att vara avfattat på ett språk som inte alla förstår). Material som är åtkomligt för i princip vem som helst som uppehåller sig här i landet är att betrakta som tillgängligt för allmänheten. I detta avseende saknar det betydelse om materialet är åtkomligt utan kostnad eller mot en avgift. Även material som bara kan nås med lösenord eller av medlemmar i en viss förening eller liknande omfattas. Detta förutsätter dock att i princip vem som helst kan få ett sådant lösenord eller bli medlem i föreningen. Om mate- rialet endast är tillgängligt inom en sluten krets, dvs. en krets där det ställs krav som inte alla kan uppfylla som viss anställning, religiös övertygelse eller annat är kravet på att materialet ska ha tillgänglig- gjorts för allmänheten inte uppfyllt. Även material som endast görs tillgängligt för en privat krets faller utanför. Pliktmaterial är exemplar av materialet i den form det gjorts tillgängligt oavsett om det görs i ett tryckt, elektriskt eller digitalt medium. Detta gäller även om exemplaret gjorts tillgängligt i en kombination av dessa medier. Om ett innehåll lagrats på och tillgängliggjorts i mer än ett medium är alla former pliktmaterial oberoende av varandra. När ett material görs tillgängligt i olika filformat, är plikt- material det som är mest lämpligt för långtidsbevarande. Bestämmelsen bidrar liksom 4 § till att definiera pliktmaterialet. Här klargörs att pliktmaterial endast avser tryckta, elektriska och digitala medier och kombinationer av dessa. Våra överväganden beträffande avgränsningen i denna del behandlas i avsnitt 2.2.2 och 8.1. Bestäm- melsen saknar motsvarighet i gällande pliktregelverk. Bestämmelsen reglerar även vad som gäller när ett innehåll lagrats och tillgängliggjorts i flera olika medier och klargör att dessa blir pliktmaterial oberoende av varandra. Detta är en ändring jämfört med och innebär att den gällande ordningen att parallellpublicerade elektroniska dokument inte omfattas av plikt frångås (jfr 8 § e-plikt- lagen). Våra överväganden i denna del behandlas i avsnitt 8.4. I andra stycket berörs det som gäller för material som görs tillgängligt i olika filformat. Med avses att tillgänglig- görandet sker vid ett och samma tillfälle, eller åtminstone inom en kortare tidsrymd. Det kan exempelvis handla om ett material som görs tillgängligt i olika filformat som anpassats för olika plattformar och kanaler eller för olika tekniska verktyg, som t.ex. för dator och mobiltelefon eller för mobiltelefoner som använder olika När ett material på detta sätt görs tillgängligt på olika vis är endast en version att betrakta som pliktmaterial och bestäm- melsen klargör att den version som lagrats i det filformat som är mest lämpat för långtidsbevarande är pliktmaterial. Den pliktansvariga myndigheten avgör vilket filformat som bäst uppfyller detta krav. Även övervägandena i denna del presenteras i avsnitt 8.4. Om ett pliktmaterial, av vilket pliktexemplar redan har lämnats, görs tillgängligt i ett annat filformat kan bestämmelsen i 8 § 3 aktualiseras, se författningskommentaren till 8 §. Material som ska lämnas med leveransplikt Leveransplikt gäller för pliktmaterial som består av 1.skrift som avses i 1 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen (skrift), 2.teknisk upptagning som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen (teknisk upptagning), 3.program som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen som sänds, tillhandahålls eller förmedlas i enlighet med 1 kap. 3 § samma lag, eller 4.material i databas som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen som tillhandahålls i enlighet med 1 kap. 4 § samma lag. Om en del av ett pliktmaterial omfattas av leveransplikt gäller leveransplikt även för de delar av pliktmaterialet som inte omfattas av första stycket. Leveransplikt gäller också för pliktmaterial enligt första stycket 1–3 samt andra stycket som tillgängliggörs av en myndighet. Detta gäller även pliktmaterial som tillgängliggörs av en myndighet och som består av material i databas som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen. Bestämmelsen reglerar, tillsammans med 7 och 8 §§, vilka pliktmate- rial som omfattas av leveransplikt. Pliktmaterial som inte räknas upp i dessa bestämmelser kan samlas in, men den pliktskyldige ska i dessa fall inte leverera materialet på eget initiativ. Det innebär bl.a. att leveransplikt inte längre gäller för skrift i mikroform i den mån sådana fortfarande framställs.1 1Jfr 10 § pliktexemplarslagen. I första stycket finns en uppräkning av de pliktmaterial som om- fattas av leveransplikt. Enligt första punkten gäller leveransplikt för pliktmaterial som består av skrifter i 1 kap. 2 § tryckfrihetsförord- ningen (skrift). Leveransplikten motsvarar det som gäller enligt pliktexemplarslagen. För att en skrift ska träffas av leveransplikt krävs dock inte att den är utgiven enligt tryckfrihetsförordningen (jfr 5 § pliktexemplarslagen). I stället gäller, liksom för övrigt pliktmaterial, att skiften ska ha gjorts tillgänglig för allmänheten på det sätt som anges i 4 §. Våra överväganden redovisas i avsnitt 10.1.1. Enligt första stycket, andra punkten gäller leveransplikt för plikt- material som består av tekniska upptagningar som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen (tekniska upptagningar). I pliktexemplars- lagen görs ingen hänvisning till yttrandefrihetsgrundlagen beträffande tekniska upptagningar. Leveransplikten i denna del motsvarar dock det som ska lämnas enligt 10, 12 och 14 §§ pliktexemplarslagen (film, videogram, fonogram och dokument för elektronisk återgivning). Bestämmelsen innebär att även andra typer av tekniska upptagningar kan samlas in med leveransplikt. Övervägandena finns i avsnitt 10.1.2. Leveransplikt gäller enligt första stycket, tredje punkten också för pliktmaterial som består av program som avses i 1 kap. 2 § yttrande- frihetsgrundlagen som sänds, tillhandahålls eller förmedlas enligt 1 kap. 3 § samma lag. Hit hör linjära sändningar av radio- och tv-pro- gram, webbsändningar av sådana program och massutskick av e-post med samma innehåll till allmänheten (som e-posttidningar och prenu- meration på RSS-flöden). Pliktmaterial som tillgängliggörs med grund- lagsskydd enligt bestämmelsen och som överförs till allmänheten på det sätt som anges i 4 § pliktmateriallagen omfattas av leveransplikt. Bestämmelsen motsvaras av 18 § pliktexemplarslagen och 3 § andra stycket 1 e-pliktlagen. Våra överväganden finns i avsnitt 10.1.3. Enligt första stycket, fjärde punkten gäller leveransplikt för plikt- material som består av material i databas som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen som tillhandahålls i enlighet med 1 kap. 4 § samma lag. Bestämmelsen har, beroende av vår definition av material, ett något vidare tillämpningsområde än 3 § andra stycket 1 e-plikt- lagen. De tillhandahållanden som databasregeln omfattar är: –överföring på särskild begäran (traditionell databasverksamhet, webbplatser på internet), –överföring enligt överenskommelse i förväg (push-teknik, t.ex. push-notiser med nyheter), –framställning av tekniska upptagningar, skrifter eller bilder på särskild begäran (print on demand), och –offentlig uppspelning (främst biofilmer som hämtas från en databas). Det saknar – till skillnad från vad som gäller enligt e-pliktlagen – betydelse om pliktmaterialet tillgängliggörs med automatiskt eller frivilligt grundlagsskydd. För att omfattas av leveransplikt krävs också att materialet överförs till allmänheten eller återges offentligt enligt 4 § pliktmateriallagen. Detta innebär att print on demand inte omfattas av leveransplikt enligt denna bestämmelse. De fysiska exemplar som framställs omfattas i stället av reglerna för skrifter och tekniska upp- tagningar. Även övervägandena i denna del finns i avsnitt 10.1.3. I andra stycket klargörs att leveransplikt även gäller för sådana delar av ett pliktmaterial som inte omfattas av leveransplikt enligt första stycket om materialet hör samman med något som ska pliktlevereras. Detta innebär att om ett pliktmaterial består av olika delar som publi- ceras gemensamt och som är avsedda att nå mottagaren som en sam- manhållen publikation omfattar leveransplikten alla olika delar även om endast någon av delarna omfattas av leveransplikt. Bestämmelsen tar närmast sikte på det som enligt dagens pliktregelverk kallas för kombinerat material.2 Till skillnad från vad som gäller enligt pliktexem- plarslagen är bestämmelsen formatoberoende och det krävs inte att delarna omfattas av leveransplikt var för sig. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.1.4. Det tredje stycket avser material som tillgängliggörs av en myndig- het. Att tillgängliggöranden av myndigheter nämns särskilt beror på att myndigheternas publiceringar inte omfattas av grundlagsskydd. Bestämmelsen är utformad för att tydliggöra att samtliga pliktmaterial som nämns i första stycket omfattas av leveransplikt om materialet har gjorts tillgängligt av en myndighet. 216 § pliktexemplarslagen. av leveransplikt enligt både pliktexemplarslagen och e-pliktlagen. Våra överväganden presenteras i avsnitt 8.5 och 10.1.5. Leveransplikt gäller för pliktmaterial som består av material i databas som avses i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen även om det inte omfattas av grundlagsskydd under förutsättning att den som har låtit framställa och gjort materialet tillgängligt, framställer och gör tillgängligt sådant material i yrkesmässiga former eller annars på ett sätt som innebär att –det sker i en verksamhet av större omfattning, och –en inte obetydlig andel av allmänheten tar del av materialet. Bestämmelsen, som behandlas i avsnitt 10.1.6, omfattar pliktmaterial som görs tillgängligt utan grundlagsskydd av aktörer som kan betrak- tas som professionella publicister.