sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — Personer som har information om brott som begås inom ramen för gäng och andra typer av kriminella nätverk är framför allt sådana som själva ingår i nätverken. Redan av den anledningen blir det – med hänsyn till kravet på att vittnet inte får ha en för nära tilknytning till den som uppgifterna avser – inte aktuellt att tillämpa bestämmelsen. De vitt- nen som är aktuella att omfattas av bestämmelsen är därför fram- för allt s.k. tillfällighetsvittnen, dvs. vittnen som av en händelse råkar bevittna ett brott, eller av annan anledning råkar ha viktiga uppgifter om ett brott, men som inte är inblandade i brottet och inte heller har någon närmare kännedom om dem som har begått det. Det är för- hållandevist ovanligt med sådana vittnen. Bestämmelsens krav på att det måste finnas en konkret risk för vittnets säkerhet i sådana fall är också sällan uppfyllt. Som regel finns nämligen ingen påvisbar risk för vittnets säkerhet. Tillfällighetsvittnen är sällan utsatta för på- tryckningar. Ett annat skäl för att bestämmelsen sällan tillämpas är att det inte kan lämnas någon garanti för att vittnets identitet förblir dold. Det är domstolen som beslutar om vittnet ska få vara anonymt och varken polis eller åklagare kan under förundersökningen garantera vittnet att hans eller hennes namn eller bostadsadress kan undanhållas den tilltalade vid en senare huvudförhandling. I viss mån kan dock denna osäkerhet undanröjas genom att domstolen inför huvudförhandlingen kan fatta beslut om huruvida vittnets namn eller bostadsadress inte ska meddelas den tilltalade. Enligt riksadvokaten kan denna osäker- het om anonymitet avhålla vittnen från att lämna uppgifter till polis och åklagare. Vidare kan det inte uteslutas att en tilltalad, trots ett beslut om anonymitet, på annat sätt får kännedom om vem som vittnar mot honom eller henne. Detta gör också att vissa inte vill vittna även om de lovas anonymitet. Från försvararhåll anses bestämmelsen inte utgöra något ”problem”, främst eftersom den nästan aldrig tillämpas. Från domarhåll finns också en skepsis mot att tillämpa bestämmelsen. Däremot tillämpas ofta bestämmelsen i 856 § andra stycket 1 retsplejeloven, vilken ger möjlighet för domstolen att besluta att en tilltalad inte ska få in- formation om var vittnet befinner sig eller om dennes adress. Vittnet kan i sådana fall närvara t.ex. via videolänk från en annan (okänd) tingsrätt. Från åklagarhåll anses det svårt att närmare uttala sig om möjlig- heten att hålla vittnen anonyma är till nytta i brottsutredningar, men att det inte kan uteslutas att så ibland är fallet. I finns möjlighet för domstol att besluta om att ett vittnes identitet ska hållas dold. Enligt 5 kap. 11 a § lagen om rättegång i brottmål kan en domstol, på skriftlig ansökan av åklagaren, den miss- tänkte eller tilltalad, besluta att höra en person som vittne i ett brott- mål så att hans eller hennes identitet och kontaktuppgifter inte av- slöjas (anonymt vittne), om 1.brottsmisstanken eller åtalet gäller ett brott för vilket det före- skrivna strängaste straffet är fängelse eller ett brott som är straffbart enligt 20 kap. 9 a § (människohandel) eller 25 kap. 3 § (grovt koppleri) i strafflagen eller försök eller medverkan till ett sådant brott, och 2.förfarandet är nödvändigt för att skydda det anonyma vittnet eller en person som står i ett sådant förhållande till vittnet som avses i 17 kap. 17 § 1 (närstående) mot ett allvarligt hot mot liv eller hälsa. Bestämmelsen infördes och är utformad på ett sätt som gör att den kan tillämpas i mycket få fall. Skälet för det är att anonyma vittnesmål innebär en betydande avvikelse från kravet på en rättvis rättegång. I förarbetena konstateras bl.a. följande. Möjligheten att be- sluta om anonym bevisning bör användas som en sistahandsmetod för att skydda vittnen. Bestämmelsens tillämpningsområde är därför begränsat; domstolen måste anse att användning av anonym bevis- ning är en nödvändig metod för att skydda vittnet. För att kunna höra vittnet anonymt måste hotet som riktas mot honom eller henne vara allvarligt. Att ett vittne meddelar att han eller hon är rädd för den tilltalade eller misstänker att han eller hon kan bli föremål för hämndaktioner utgör inte tillräckliga skäl för att höra vittnet anonymt. Det är endast möjligt om vittnet vid en objektiv bedömning har en grundad anledning att tro att han eller hon kommer att utsättas för ett brott som riktas mot liv eller hälsa om han eller hon vittnar i målet. (Se RP 46/2014 rd s. 128 och 129.) Att även den misstänkte eller tilltalade kan ansöka om att ett vittne ska höras anonymt motiverades med principen om jämlikhet i medel (”equality of arms”). I förarbetena konstateras att de situa- tioner där en misstänkt eller en tilltalad kommer att åberopa sådan bevisning kommer att vara sällsynta. Det anses dock kunna finnas behov av att hemlighålla ett vittnes identitet för en medåtalad, om vittnet lämnar uppgifter som är fördelaktiga för den misstänkte som åberopat vittnet, men ofördelaktiga för den medåtalade. (Se a. RP s. Frågan om det funnits skäl för anonymt vittnesmål har prövats av i ett avgörande (se beslut i mål nr R2016/203). I målet, som gällde grovt narkotikabrott, begärde åklagaren, att fyra vittnen skulle höras anonymt. Vittnena, som arbe- tade som s.k. observationspoliser i , hade inte hörts i det aktuella ärendet utan i en tilläggsundersökning som genomförts av den nederländska polisen. Samtliga vittnen gjorde gällande att om deras utseende eller identitet avslöjades skulle de inte kunna fortsätta med sina arbeten som observatörer. Dessutom hade en kriminell organisation följd av att de tilltalade i målet hade gripits. Enligt åklagaren var det möjligt att den kriminella organisationen skulle hämnas på vittnena, deras anhöriga eller andra observatörer som hade varit delaktiga i ärendet. Tingsrätten beslutade, vilket fastställ- des av hovrätten, att vittnenas identitet skulle hållas dold. Som skäl för det angavs bl.a. att även om målet gällde stora mängder narkotika hade man inte tillräckligt väl utrett om polismännen eller deras närstående riskerade att bli ut- satta för brott på grund av vittnenas yrke och de tjänsteåtgärder som de hade utfört. Domstolen framhöll att, särskilt när det gäller polis- män som vittnar, bedömningen inte endast kan grunda sig på brottets art, på uppgifterna om vittnenas tjänsteställning eller på att en krimi- nell organisation har vållats skada på grund av att brotten har avslöjats. Att vittnenas möjligheter att fortsätta sitt yrke i fortsättningen skulle äventyras om de skulle vittna ansågs heller inte utgöra tillräcklig grund för att de skulle höras anonymt. Enligt uppgift från finska riksåklagaren finns det ett tingsrätts- avgörande där ansökan om anonymt vittnesmål har godkänts. I det fallet var det fråga om irakiska medborgare som vittnade mot två miss- tänkta IS-krigare vilka var åtalade för ett massmord i . I målet var det, mer eller mindre, ostridigt att vittnena och deras närstående skulle ha utsatts för allvarlig fara för liv och hälsa om de hade vittnat offentligt. Målet prövades inte av hovrätten eller . I finns möjlighet att besluta om att ett vittnes identitet ska hållas dold, både vid förhör i domstol och i polisförhör. Reglerna infördes mot bakgrund av en ökad problematik med att vittnen och andra aktörer i brottmål utsattes för hot och repressalier (se Ot.prp. nr 40 [1999–2000]). Beslut om anonymt vittnesmål i domstol kan, enligt 130 a § andra stycket straffeprosessloven, innebära att information om vittnets namn eller identitet hålls dold. Tekniska hjälpmedel (t.ex. röstförvrängning) kan användas i sådana fall. Med hänsyn till att anonyma vittnesmål innebär ett betydande ingrepp i den tilltalades rätt till ett effektivt korsförhör är förutsättningarna att fatta ett sådant beslut mycket begränsade. Fyra villkor måste vara uppfyllda. 1.Vittnesmålet måste avse ett allvarligt brott – i bestämmelsen hän- visas bl.a. till brott mot mänskligheten, terrorbrott, grova narkotika- brott, mord, grovt rån och våldtäkt (130 a § första stycket straffe- prosessloven). 2.Det måste – för det fall att vittnets identitet blir offentlig – an- tingen föreligga fara för att vittnet, eller någon närstående till honom eller henne, utsätts för brott mot liv, hälsa eller frihet (första stycket a), eller att möjligheten för vittnet att delta i ut- redningar om allvarliga brott omintetgörs (första stycket b). När det gäller a) innebär det att det ska kunna påvisas en konkret fara idet aktuella fallet. Som regel är det alltså inte tillräckligt att vittnet t.ex. endast har varit verksamt i en kriminell miljö. Däremot upp- ställs det inte något krav på att risken för fara måste komma från personen som saken berör – faran kan t.ex. komma från andra personer i en kriminell organisation. Risken för fara enligt b) tar framför allt sikte på personer som infiltrerat kriminella miljöer. 3.Anonymt vittnesmål måste vara strengt nødvendig (andra stycket). Det innebär att beslut om sådant vittnesmål inte kan fattas om vittnet kan ges tillräckligt skydd på annat sätt, t.ex. genom prak- tiska polisiära skyddsåtgärder. 4.Beslut om anonymt vittnesmål får endast beslutas om det inte medför vesentlige betenkeligheter (andra stycket) med hänsyn till den tilltalades försvar. Det innebär att domstolen måste värdera i hur stor utsträckning anonymiteten kommer att påverka den till- talades möjlighet till ett effektivt korsförhör samt hur central be- visning vittnesmålet är. Om vittnet är åklagarens enda bevis är det iprincip uteslutet att tillåta ett anonymt vittnesmål. Detsamma gäller om vittnet är av central betydelse för saken. När ett anonymt vittne ska förhöras kan domstolen besluta om stängda dörrar och att den tilltalade ska lämna rättssalen (125 § första stycket och 284 § första stycket straffeprosessloven). När beslut fattas om att ett vittne ska vara anonymt ska dom- stolen, åklagaren och försvararen få upplysningar om vittnets namn och om andra omständigheter som är av betydelse för saken (130 a § tredje stycket straffeprosessloven). Försvararen har dock rätt att av- stå från att ta del av informationen. De som får information om vitt- nets identitet och andra omständigheter som kan leda till att identi- teten blir offentlig beläggs med yppandeförbud (fjärde stycket). Frågan om ett vittne ska vara anonymt kan på olika sätt tas upp in- för rätten. Den domare som håller i huvudförhandlingen är inte bun- den av en tidigare domares beslut om att ett vittne ska vara anonymt. Beslut om att identiteten på personer som lämnar uppgifter i för- hör under förundersökningen ska vara dold kan fattas om förutsätt- ningarna för anonyma vittnesmål enligt 130 a § är uppfyllda. Ett sådant beslut fattas av rätten, på begäran av politimesteren. (234 a § första stycket straffeprosessloven.) Att förhörspersonen lämnar sina upp- gifter anonymt under förundersökningen kan innebära att namnet, eller annan uppgift hänförlig till personens identitet, inte blir offent- ligt (andra stycket). Bestämmelserna om anonyma vittnen tillämpas mycket sällan. Det gäller även i fall som rör gängkriminalitet och organiserad brottslig- het. Någon statistik om hur ofta bestämmelserna tillämpas finns inte. 2009 gjordes dock en statlig utvärdering av regleringen. I den kon- staterades bl.a. att det inte framkommit något som talade för att be- stämmelserna hade använts i större utsträckning än vad som avsågs när dessa infördes.27 En förfrågan om hur ofta bestämmelserna tilläm- pades ställdes till tingrett, tingrett och Sør-Trøndelag tingrett. Ingen domare vid dessa tingsrätter hade, till , fattat beslut om anonyma vittnen. (Se NOU 2009:15 s. 327 och 328.) Vid möte med företrädare för det norska rättsväsendet har dessa uppgett att det inte kan uppskattas hur som bestäm- melsen har tillämpats. Dessa har heller inte kunnat nämna något kon- kret exempel på när bestämmelsen har tillämpats. 27När regleringen om anonyma vittnen infördes anförde flera remissinstanser att det fanns en risk att bestämmelserna skulle användas i större utsträckning än vad som var avsett. Den aktuella utvärderingen syftade bl.a. till att undersöka om så hade blivit fallet. En uppfattning som har förts fram är att möjligheten att hålla iden- titeten på ett vittne dold framför allt kan fylla ett syfte när det är fråga om en person som har vistats inom ramen för en kriminell miljö, t.ex. genom att han eller hon har infiltrerat en kriminell organisation. Om det däremot är fråga om uppgifter från ett vittne som har varit delaktig i den kriminella miljön vet, som regel, den eller de tilltalade vem vittnet är, och det fyller då ingen funktion att hålla hans eller hennes identitet dold. 6.5.3Övriga länder inom EU I finns möjlighet att vittna anonymt. Skillnad görs mellan partiell respektive full anonymitet. Beslut om partiell anonymitet kan fattas av en undersöknings- domare och innebär att uppgifter om vittnets identitet inte tas upp vid förhöret (artikel 75, 155 och 317 straffprocesslagen28). Beslut om full anonymitet kan fattas – också av undersöknings- domare – om det inte är tillräckligt med partiell anonymitet och då det finns en konkret risk för vittnets eller någon närståendes liv eller säkerhet till följd av vittnesmålet. För att kunna fatta beslut om full anonymitet måste uppgifterna som vittnet lämnar också avse vissa typer av brott, eller brott som begåtts inom ramen för en kriminell organisation. Det måste även, för utredningen, framstå som nödvän- digt att höra vittnet, dvs. andra utredningsåtgärder finns inte att tillgå. (Artikel 86) Uppgifter från ett vittne som beviljats full anonymitet får läggas till grund för en fällande dom endast om de, i väsentlig utsträckning, får stöd av annan bevisning.29 Bestämmelsen om full anonymitet tillämpas endast i exceptionella fall. tillämpades bestämmelsen om full anonymitet i två fall. Enligt de belgiska myndigheterna är det ibland mer effektivt för vittnen att ingå i skyddsprogram. Bestämmelserna har inte för- anlett några praktiska problem. 28Criminal Procedure Code by the of . 29“… adequatley supported by other types of evidence”. I finns olika bestämmelser som ger möjlighet att besluta om att identiteten på ett vittne ska vara dold. Möjlighet finns att besluta om att ett vittne ska förhöras utan att hans eller hennes identitet avslöjas för den tilltalade. I sådana fall måste det vara fråga om ett brott med straffvärde om fängelse i lägst . måste också föreligga för vittnets eller någon närståendes liv eller hälsa. Bestämmelsen får inte tillämpas i fall då vittnets identitet är av väsentlig betydelse för den tilltalades försvar. Ett beslut om anonymt vittnesmål fattas av domstol, efter ansökan av en åklagare eller undersökningsdomare. Den domare som fattat beslut om anonymt vittnesmål kan också förhöra vittnet. (Artikel 706-58 straffprocess- lagen30) Vid förhör med ett anonymt vittne kan tekniska hjälpmedel, så- som röstförvrängning, användas. Beslut om anonymt vittnesmål enligt ovan får inte fattas om det, med hänsyn till omständigheterna, är väsentligt för försvaret att ha kännedom vittnets identitet (artikel 706-60 straffprocesslagen). Möjlighet finns också att besluta om konfidentiellt vittnesmål31. Vittnets identitet ersätts då med ett nummer och parterna, men inte allmänheten, får vetskap om vittnets verkliga identitet. Ett sådant be- slut kan fattas om vittnets psykiska hälsa kan komma att påverkas av att identiteten blir allmänt känd. Även i sådana fall måste det vara fråga om ett brott med straffvärde om fängelse i lägst . Beslut om konfidentiellt vittnesmål kan fattas av undersökningsdomare, eller av chefsdomaren i domstolen som ska pröva skuldfrågan, på ansökan av åklagare eller någon av parterna. (Artikel 706-62-1 straffprocesslagen) Bestämmelserna om anonyma respektive konfidentiella vittnen används, med hänvisning till de inskränkningar som de innebär för rätten till försvar, i begränsad utsträckning. Någon statistik om hur ofta bestämmelserna tillämpas finns inte. Det går heller inte att dra några slutsatser om, och i så fall i vilken utsträckning, som bestäm- melserna har bidragit till utredningar eller lagföringar av brott. Be- stämmelserna har föranlett vissa praktiska problem, bl.a. när det gäller hur man ska kunna hålla identiteten på vittnet dold. 30The Code of Criminal Procedure. 31“Confidential witness”. I finns möjlighet att vittna anonymt. En utredningsdomare kan, på förslag från åklagaren, besluta att en person ska vittna under pseudonym, att han eller hon ska medverka på ett speciellt sätt (t.ex. via länk) eller att en särskild förhörsmetod ska användas. Om den anklagade då vill förhöra vittnet, kan åklagaren också föreslå hur det kan ske på ett ändamålsenligt sätt. Åklagaren kan lämna förslag på sådant beslut om det föreligger allvarlig risk för fara bl.a. för vittnets eller någon närståendes liv, hälsa, psykiska integritet eller frihet. (Artikel 294 och 295 straffprocesslagen32) Vid förhöret kan tekniska hjälpmedel, såsom röstförvrängning, användas (artikel 297 straffprocesslagen). En fällande dom får inte grunda sig enbart på uppgifter från ett anonymt vittne (artikel 298 straffprocesslagen). Några uppgifter har inte framkommit om i vilken utsträckning regleringen tillämpas. Inte heller om i vilken utsträckning som den har bidragit till utredning av eller lagföring för brott. I finns inte möjlighet att vittna anonymt. I finns inte möjlighet att vittna anonymt. I finns olika möjligheter att besluta om anonymitet för vittnen. Det finns dels möjlighet att besluta att identiteten på ett vittne ska hållas dold för den tilltalade om det, på grund av vittnesmålet, finns en risk för vittnets, eller någon annan persons, liv eller säkerhet. Vittnet måste då också ha indikerat att han eller hon inte är villig att vittna till 32Criminal Procedure Act (Narodne Novine, NN); Official Gazette of the Republic of . Beslut om anonymt vittnesmål kan fattas av en utrednings- domare på begäran av åklagaren. (Artikel 226 a straffprocesslagen33) Om beslut fattats om anonymt vittnesmål är det utrednings- domaren som förhör vittnet. Utredningsdomaren kan besluta att den tilltalade och hans eller hennes försvarare samt åklagaren inte får närvara vid förhöret. Utredningsdomaren ska dock informera par- terna om innehållet i vittnesförhöret34 och ge dessa möjlighet att ställa frågor till vittnet, antingen via telekommunikation eller i skrift. (Artikel 226 d straffprocesslagen) Under förhöret ska utredningsdomaren pröva vittnets trovärdighet och nedteckna bedömningen i protokoll35 (artikel 226 e straffprocess- lagen). Anonyma vittnen ingår som regel inte i vittnesskyddsprogram, under förutsättning att identiteten på dessa fortsätter att vara hem- lig. Om vittnet ska omfattas av ett sådant program, men då det ännu inte har arrangerats, kan beslut fattas om att identiteten på honom eller henne ska hållas dold för den tilltalade (artikel 226 j straffprocesslagen). Det finns också möjlighet till s.k. partiell vittnesanonymitet. Så- väl undersökningsdomare som förhandlingsdomare kan, i anslutning till förhör av ett vittne, besluta att parterna (dvs. även åklagaren) inte att får vetskap om viss information som vittnet lämnar. Ett sådant beslut kan fattas bl.a. om det finns skäl att anta att informationen kommer att medföra ”allvarliga besvär” för vittnet. (Artikel 187 d och 190 straffprocesslagen) Beslutet kan bl.a. innebära att informa- tion om vittnets identitet och adress inte avslöjas för den tilltalade. Regleringen ger också utrymme för att vidta särskilda åtgärder för att hålla vittnets identitet dold. Det kan t.ex. handla om att vittnet kan uppträda i förklädnad eller hållas dold bakom en skärm. Möjlighet finns också att besluta om särskilda skyddsarrangemang för personer som arbetar inom den allmänna eller militära under- rättelsetjänsten, under förutsättning att det är nödvändigt för rikets säkerhet (artikel 226 m straffprocesslagen). Regleringarna om anonyma vittnen och partiell vittnesanonymitet tillämpas i viss utsträckning. Någon närmare uppgift om hur ofta har dock inte framkommit. Bestämmelserna tillämpas dock oftare än bestäm- 33The Dutch Code of Criminal Procedure. 34“the substance of the witness’s statement”. 35“enter a statement to that effect in the official record”. melsen om s.k. kronvittnen. Regleringen om särskilda skyddsarrange- mang för personer inom underrättelsetjänsten har aldrig tillämpats. I finns möjlighet att vittna anonymt. Ett beslut om anonymt vittnesmål kan fattas om det kan antas finnas risk för vittnets eller närståendes liv, hälsa, frihet, eller för dessas egendom (av visst värde). Beslutet fattas av en domstol eller, under det förberedande förfaran- det, av en åklagare. (Artikel 184 p. 1 straffprocesslagen36) Regleringen uppställer inte någon begränsning som tar sikte på karaktären på det eller de brott som vittnesuppgifterna avser. Om beslut fattats om anonymt vittnesmål förhör åklagaren eller domstolen vittnet. Den tilltalades försvarare har, om förhöret leds av domstolen, också rätt att närvara vid förhöret. (Artikel 184 p. När reglerna om anonyma vittnen infördes resulterade det omedel- bart i att fler personer förklarade sig villiga att lämna uppgifter om allvarliga brott. Regleringen tillämpas i utredningar om såväl allvar- liga brott mot liv och hälsa (t.ex. mord) som brott vilka riktar sig mot egendom eller mot staten. Regleringen om anonyma vittnen ger också förutsättningar att, på ett ändamålsenligt sätt, bedriva spanings- arbete genom infiltration – det ger möjlighet för polismän att vittna i domstol utan att dessa behöver avslöja sin identitet. Vittnesmål från anonyma vittnen har bidragit till utredningar av allvarliga brott, men också gett möjlighet att förhindra sådana brott. I vilken utsträckning så har skett finns det dock ingen närmare upp- gift om. I finns möjlighet att vittna anonymt. Om det finns be- fogad anledning att anta att vittnets eller närståendes liv, hälsa, integritet, frihet eller dessas tillgångar utsätts för fara till följd av vittnesmålet, kan beslut fattas om att skyddsåtgärder ska vidtagas för 36The Act of 6 1997 Code of Criminal Procedure. En sådan skyddsåtgärd är att vittnets identitet hålls dold. (Artikel 125 och 126 straffprocesslagen37) Några uppgifter har inte framkommit om i vilken utsträckning regleringen tillämpas. Inte heller om i vilken utsträckning som den har bidragit till utredning av eller lagföring för brott. I finns möjlighet att vittna anonymt. Om det finns väl- grundad anledning att anta att vittnets, eller någon annans, liv, hälsa eller frihet – till följd av vittnesmålet – är utsatt för fara, kan beslut fattas om att han eller hon inte behöver uppge sin identitet. Vittnet måste dock, i sådana fall, ange i vilken egenskap han eller hon fått vetskap om uppgifterna som förhöret avser. (Artikel 68 p. 3 straff- processlagen38) Vittnesmålet kan då arrangeras på så sätt att vittnet hålls dolt under förhöret. Bestämmelsen tillämpas framför allt när det är fråga om vittnen som ingår i vittnesskyddsprogram, är infiltratörer eller arbetar inom underrättelsetjänsten. Några uppgifter har inte framkommit om i vilken utsträckning regleringen tillämpas. Inte heller om i vilken utsträckning som den har bidragit till utredning av eller lagföring för brott. Flertalet av de länder som kommit in med svar på våra frågor har bestämmelser som ger möjlighet att hålla ett vittnes identitet dold. Endast och saknar sådana bestämmelser. Av den redovisade praxisen från framgår också att Stor- , och har, eller har haft, bestämmelser om anonyma vittnen. När det gäller de länder som angett att de har bestämmelser som ger möjlighet till anonyma vittnesmål kan samman- fattningsvis följande konstateras. Regleringarnas utformning är tydligt präglade av Europakonven- tionens artikel 6 och praxis. 37The Criminal Procedure Code. 38German Code of Criminal Procedure.