sou · H9B36d2 · 2022-01-01 00:00:00 — 14.3.4Ett beredskapsråd inom sektorn för hälso- och sjukvård samt omsorg Utredningen föreslår i kapitel 5.2.1 att det ska införas bestämmelser i instruktion som innebär att myndigheten ska in- rätta ett beredskapsråd till vilket ledande befattningshavare i kom- muner och regioner samt , Folkhälsomyndig- Konsekvenser av utredningens förslag heten, Försvarsmakten och inbjuds. Ordförande i beredskapsrådet ska vara generaldirektör. Rådet ska som beskrivs i avsnitt 5.4 utgöra en viktig länk mellan kommuner och regioner och staten i frågor som rör krisberedskap och totalförsvar. Det finns stora beroenden mellan förmågan att han- tera situationer med många skadade eller sjuka samt katastrofer och totalförsvarets behov. De statliga myndigheterna har här en viktig roll att stödja kommuner och regioner. Genom att det kan ut vilket stöd från statliga myndigheter som kommuner och regioner ser behov av, utifrån t.ex. regionala risk- och sårbarhetsanalyser och planeringen enligt HSL, bidrar det till att de statliga myndigheterna kan genomföra sin planering. Även andra av utredningens förslag berör indirekt beredskaps- rådet, i avsnitt 5.1.2 föreslås t.ex. att ska ta fram kon- kreta planeringsanvisningar för totalförsvaret och i avsnitt 5.2.2 att myndigheten ska arbeta aktivt med att sprida erfarenheter från in- träffade händelser och övningar. Även slutsatser och behov utifrån dessa uppgifter behöver diskuteras i samverkan med kommuner och regioner vilket lämpligen kan ske inom ramen för beredskapsrådet. Vad rådets betydelse för planering har det särskilt belysts i avsnitt 5.4. ansvar även för internationella hjälpbehov avse- ende hälso- och sjukvård. Även dessa frågor behöver naturligtvis kunna diskuteras med ledande företrädare för regionerna. Både inför och under en händelse. Rådet kan också fungera som en plattform för att diskutera och redovisa dimensionering av åtgärder samt de slut- satser som statliga myndigheter dragit av nationella risk- och sår- barhetsanalyser och som har betydelse för hälso- och sjukvården. Även om utredningen ser att de flesta av rådets uppgifter berör planeringsarbete så bör rådet även kunna utgöra ett samverkansforum i situationer med stora påfrestningar på hälso- och sjukvården i en eller flera regioner där behov av hjälp från staten eller mellan regioner aktualiseras. Alla ovanstående uppgifter berör enligt utredningen beredskaps- rådet på ett eller annat sätt och kommer sammantaget innebära att får en ökad administration. uppskat- tar att inrättandet av ett sådant råd innebär ökade kostnader för myn- digheten motsvarande . Utredningen föreslår också att får flera uppgifter som innebär att myndig- heten behöver samla in information från kommuner och regioner Konsekvenser av utredningens förslag och förmedla den till andra statliga myndigheter, se även 14.3.6 och Detta tillsammans med inrättandet av beredskapsrådet medför viss ökad administration för . Utredningen föreslår därför att förvaltningsanslag höjs med med start för att täcka administra- tionen för ett beredskapsråd, insamling av lägesbilder enligt 14.3.7 nedan (dock inte det tekniska systemet för sådan inrapportering) och beslut om hjälpbehov och katastroftillstånd enligt 14.3.6. Även övriga bevakningsansvariga myndigheter på hälso- och sjuk- vårdsområdet och kommuner och regioner kommer vara tvungna att avsätta för deltagande i rådet. Det föreslås ingen uttrycklig skyldighet för dessa utan deltagande får anses utgöra ett led i den sam- verkan som behöver ske inom verksamhetsområdet enligt 8 § för- valtningslagen (2017:900). Det är svårt att avgöra hur stor tid som rådet kommer ta i anspråk. Uppgifterna kommer växa fram efter hand och dess roll kan t.ex. öka om det införs beredskapssek- torer i enlighet med Utredningen om civilt försvars förslag. Enligt utredningen är det inte rådet i sig som i huvudsak genererar uppgif- ter och därmed kostnader utan de uppgifter som behöver utföras och samverkas kring inom ramen för rådets verksamhet kommer av andra skyldigheter och bör då konsekvensbedömmas utifrån dessa. Det handlar bl.a. om kraven på planering för totalförsvaret och upprätt- hållandet av hälso- och sjukvården i stort. Myndigheternas uppgifter i dessa avseenden behöver dock finansieras i deras ordinarie anslag. Genom att tilldelas medel ska också myndigheten stå för merparten av den administration som behövs för rådets drivande. För tidsperioden åren 2023 uppskattas den dis- konterade nuvärdeskostnaden för införande och upprätthållandet av beredskapsrådet till . Utredningen föreslår i avsnitt 5.2.2 att det ska införas bestämmelser i instruktion som innebär att myndigheten inom ramen för ansvaret för att expertis utvecklas och upprätthålls samt att kunskap sprids om katastrofmedicin, och krisberedskap inom myn- dighetens verksamhetsområde även ska analysera omfattande händel- ser nationellt och internationellt samt sammanställa slutsatser från Konsekvenser av utredningens förslag Myndigheten ska vidare sprida dessa erfarenheter till berörda aktörer i syfte att möjliggöra utveckling av beredskapen. Utredningen har för att uppskatta kostnaderna för ovanstående arbete utgått från arbete med Kamedo-rapporter. Enligt varierar kostnaden beroende på t.ex. var i värl- den händelsen inträffat och hur stor omfattningen är av händelsen som ska analyseras. Utifrån fem rapporter som producerades uppskattas en snittkostnad till per rapport. Uppräknat till prisnivå bedöms kostnaden per rapport vara per rapport. publicerade 52 stycken rappor- ter. I medeltal innebär det 1,8 rapporter och en genomsnittlig kostnad på . Om ovanstående rapportfre- kvens kvarstår blir kostnaden . Även om det inte gått att finna ett formellt uppdrag att ta fram Kamedo-rapporter ingår finansieringen av Kamedo rapporter redan i förvaltningsanslag och myndigheten bör därmed inte tillföras ytterligare medel för denna del. Däremot anser utred- ningen att övriga delar i ovanstående förslag, som exempelvis att sam- manställa slutsatser från större övningar och att arbeta mer med att föra ut erfarenheter, utgör ett utökat uppdrag. Utredningen bedömer att det utökade uppdraget utgör ett tillägg motsvarande av arbete med Kamedo och resulterar därmed i en årlig kostnad på . Detta innebär en diskonterad nuvärdeskostnad på för tidsperioden . Ovan- stående medel bör tillföras förvaltningsanslag. 14.3.6Skyldighet för kommuner och regioner att hjälpa varandra med viss vård Utredningen föreslår i avsnitt 5.3 att det i HSL ska införas bestäm- melser som innebär att kommuner och regioner ska vara skyldiga att hjälpa varandra vid katastrofer. Skyldigheten att lämna hjälp ska, med ett undantag, endast gälla under förutsättning att en kommun eller region inte själv är eller inom överskådlig tid kan antas bli hjälpbehö- vande. Nyss nämnda undantag ska innebära att om ingen kommun eller region kan lämna hjälp utan att själv bli hjälpbehövande, så ska kommuner och regioner ändå vara skyldiga att lämna hjälp till en Konsekvenser av utredningens förslag kommun eller region som har avsevärt sämre förutsättningar att ut- föra vård som inte kan anstå. En kommun eller region som behöver eller kan komma att be- höva hjälp av andra kommuner eller regioner ska anmäla detta till det organ som har att besluta om hjälpen. Det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som ska få besluta om hjälp. Beslut om hjälp ska grunda sig en samlad bedömning av rådande om- ständigheter varvid sådan hjälp som en hjälpbehövande kommun eller region kan få genom staten särskilt ska beaktas. Det ska finnas en skyldighet för regioner, kommuner och statliga myndigheter att samverka i frågor om hjälpbehov på anmodan av beslutsorganet, dvs. på anmodan av regeringen eller den myndighet som regeringen har bestämt. Kommuner och regioner ska också på begäran av regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer lämna de uppgifter som behövs för beslut om hjälp. Kommuner och regioner som lämnar hjälp ha rätt till skälig ersättning för hjälpen och ersättningen ska betalas av den kommun eller region som har fått hjälp. Slutligen förslås att lagen att 3 § lagen (2006:544) om kommuners och regioners åtgärder inför och vid extraordinära händelser i freds- tid och höjd beredskap ska ändras så att det som sägs i den lagen inte ska gälla om annat följer av elberedskapslagen eller av hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Det föreslås också en ändring i 2 kap. 5 § lagen (2006:546) om utrymning och inkvartering m.m. under höjd beredskap som innebär att vad som sägs i den bestämmelsen inte gäller om annat följer av 16 a kap. hälso- och sjukvårdslagen. Det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestäm- mer ska besluta om hjälpens omfattning. Utredningen bedömer att bör få i uppgift att besluta om sådan hjälp. Den ökade administrativa kostnad som myndigheten kan få för detta ska ingå i det ökade förvaltningsanslag som föreslås få för att inrätta ett beredskapsråd, se avsnitt 14.3.4 ovan. Den kommun eller region som har lämnat hjälp ska enligt för- slaget ha rätt till skälig ersättning av den kommun eller region som har tagit emot hjälpen. Vilka ekonomiska konsekvenser bestämmel- serna får beror framför allt på hur omfattande hjälp som ska lämnas. Det står dock klart att bestämmelsen om ersättning gör att hjälp- lämnande kommuner och regioner får ersättning av den som tagit emot hjälpen. Att en kommun eller region som tar emot hjälp ska betala Konsekvenser av utredningens förslag ersättning för den hjälp som lämnats innebär att det inte bedöms vara aktuellt för staten att finansiera de nya skyldigheterna för kom- muner och regioner. Tvister om ersättningens storlek bedöms endast uppkomma mycket sällan eftersom hjälpen rör situationer som är mycket ovanliga. Dessutom har regioner och kommuner, med utgångs- punkt från bl.a. olika redan existerande avtal, möjlighet att på för- hand träffa överenskommelser om hur skälig ersättning ska bestäm- mas. En sådan ordning ökar förutsägbarheten och innebär också att risken för tvister vid domstol om ersättningar i stort kan elimineras. Förslaget bedöms därför inte medföra sådana konsekvenser för de all- männa domstolarna att det finns skäl att tillföra dem ytterligare medel. Utöver vad som avhandlats föreslås bl.a. även krav på samver- kan och uppgiftsskyldigheter. Konsekvenserna som rör dessa förslag behandlas under nästa rubrik. 14.3.7Krav på samverkan och rapportering som grund för hjälpbeslut Det ska enligt vad som framgår av förslaget i 5.3 införas en skyldig- het för regioner, kommuner och statliga myndigheter att samverka i frågor om hjälpbehov på anmodan av beslutsorganet, dvs. på anmodan av regeringen eller den myndighet som regeringen har bestämt. Kom- muner och regioner ska också på begäran av regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer lämna de uppgifter som behövs för beslut om hjälp. Vidare föreslås en bestämmelse som innebär att den kommun eller region som behöver eller kan komma att behöva hjälp av andra kommuner eller regioner ska anmäla detta till besluts- organet. Kravet på kommuner och regioner att samverka och lämna upp- gifter som behövs för beslut om hjälp innebär att kommuner och regioner behöver upprätta och delge lägesbilder. En generellt tillämplig bestämmelse om samverkan finns redan i 8 § förvaltningslagen (2017:900). Denna bestämmelse gäller för alla förvaltningsmyndigheter, såväl statliga som kommunala, och skulle möjligen räcka för den samverkan som krävs för beslut om hjälp. Det är dock något oklart om så är fallet vad gäller kommuner och regio- ners medverkan och det vore tydligare om en bestämmelse om sam- verkansskyldighet kopplades direkt till bestämmelserna om hjälp. Beträffande staten bedöms inte den föreslagna bestämmelsen med- Konsekvenser av utredningens förslag föra några nya kostnader än de som följer av ovan nämnda bestäm- melser i förvaltningslagen. Beträffande kommuner och regioners sam- verkan vid hjälpbeslut kan konstateras att redan har regelbunden kontakt med regionernas lägre tjänstemän genom vecko- visa samverkanskonferenser avseende läget i hälso- och sjukvården. Sådan samverkan sker dock inte regelbundet med kommunerna. föreslås i avsnitt 14.3.4 ovan få ett ökat förvaltnings- anslag för att inrätta ett beredskapsråd för samverkan mellan ledande företrädare för kommuner, region och de bevakningsansvariga myn- digheterna på hälso- och sjukvårdsområdet. Det anslaget avses även innefatta ökade administration för att löpande samla in lägesbilder och förmedla dessa till berörda aktörer. En kommun eller region som behöver hjälp bör enligt utredningens bedömning inte rimligen tillföras ytterligare statliga medel för sådan samverkan som är nödvändig för att erhålla hjälp. Det bör betraktas som en kostnad som kommuner och regioner har för att säkerställa att de kan erbjuda hälso- och sjukvård på det sätt som gällande rätt kräver och bedöms därmed inte behöva ersättas. Konsekvenser för kommuner, regioner och staten Utredningen föreslår att det i lag införs bestämmelser om uppgifts- skyldighet som innebär att kommuner och regioner är skyldiga att på begäran av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer lämna de uppgifter som behövs för beslut om hjälp. Vidare föreslås bestämmelser enligt vilka regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas. I 2 kap. 9 § och 3 kap. 5 § LEH finns bestämmelser om rappor- teringsskyldighet som avser vissa åtgärder som vidtagits och hur åt- gärderna påverkat krisberedskapsläget, lägesrapporter och information om händelseutvecklingen, tillståndet och den förväntade utvecklingen samt om vidtagna och planerade åtgärderna samt beredskapsläget och de övriga förhållanden som har betydelse för det civila försvaret i kommunen respektive regionen. Därutöver finns krav på rappor- tering i t.ex. smittskyddslagen (2004:168), patientsäkerhetslagen (2010:659) och lagen (2018:1174) om informationssäkerhet för sam- hällsviktiga och digitala tjänster. Konsekvenser av utredningens förslag För att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ska kunna besluta om hjälp krävs en uppgiftsskyldighet för kommuner och regioner som till del kan komma att skilja sig från den rapporter- ingsskyldighet som redan följer av LEH. Lägesbilder för beslut om hjälp bedöms i stor utsträckning även kunna fylla de behov av rapportering som ska ske enligt LEH. Lämp- ligen samordnas skyldigheten att lämna uppgifter enligt de nu för- slagna bestämmelserna och bestämmelserna i 2 kap. 9 § och 3 kap. 5 § LEH så att kommuner och regioner får en sammanhållen och väl avvägd uppgifts-/rapporteringsskyldighet. På det viset kan onödiga kostnader undvikas. Arbetet med att meddela förskrifter som anger vilka uppgifter som kommuner och regioner ska lämna måste föregås av en analys över vilka uppgifter som behövs för en ändamålsenlig lägesbild, på vilket sätt uppgifterna ska lämnas och hur ofta uppgifterna ska läm- nas. Analyserna bör även beakta vilket behov av uppgifter i läges- bilderna som andra statliga myndigheter har. Konsekvenserna av den uppgiftsskyldighet som föreslås måste utredas i samband med att de uppgifter som behövs preciseras i föreskrifter (se den tidigare nämnda förordningen om konsekvensutredning vid regelgivning och förord- ningen om regeringens medgivande till beslut om vissa föreskrifter). Bemyndigandet får konsekvenser för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämt ska meddela de aktuella föreskrif- terna eftersom det krävs ett gediget underlag för att just avgöra vad för uppgifter som ska lämnas och på vilket sätt och hur ofta uppgif- terna ska lämnas. Utredningen föreslår i avsnitt 5.3.3 att Socialstyrel- sen, , och Försvarsmakten tillsammans med kommuner och regioner ska ta fram närmare under- lag för vilken information som behöver framgå av händelsestyrd rapportering. Vad gäller konsekvenserna bör dock beaktas att det saknas system och uppskattningar för vad en digital inrapportering från en kommun eller region skulle kosta. Det ska i sammanhanget nämnas att har påbörjat ett arbete med att automatisera in- rapporteringen av vissa uppgifter utifrån utbrottet av covid-19. När detta projekt kommit längre finns sannolikt ytterligare uppgifter om kostnader som kan användas som underlag för kostnadsbedömningar. Det är dock enligt utredningen sannolikt att kommuner och regio- ner kommer fortsätta behöva genomföra analyser och be- Konsekvenser av utredningens förslag dömningar av det insamlade materialet, dels för sin egen lägesbild, dels för den lägesbild man delar nationellt. En automatisering av rapporteringen eliminerar därmed inte helt arbetskostnaden. Utredningen bedömer att staten inte ska stå för samtliga kost- nader som förslaget genererar eftersom kommuner och regionerna enligt LEH har ett rapporteringskrav till flera statliga myn- digheter i samband med extraordinära händelser. Även om denna rap- portering inte genomförs dagligdags bör regionerna ha genomfört planering och vidtagit åtgärder för hur denna rapporter- ing ska gå till vilket bör gå att bygga vidare på. Insamlingen och analysen av uppgifter på mer regelbunden basis bedöms också vara till stor nytta för regionerna i vardagen då det är rimligt att anta att regionen behöver ha en uppgift om tillgänglig outnyttjad vårdkapacitet t.ex. avseende lediga operations- eller vårdplatser. Kostnadsberäkningar kan först göras då föreskrifterna om uppgiftsskyldighet tas fram, efter- som föreskrifterna utgör grunden för kostnadsberäkningarna. Med anledning av ovanstående bedömer utredningen att förslaget i sig inte får några ekonomiska konsekvenser för kommuner utifrån perspektivet att enbart kostnaden för uppdraget om föreskriftsarbete kan estimeras . Om en föreskrift som meddelas med stöd av bemyndigandet skulle få kostnadskonsekvenser så ska de hanteras i samband med framta- gandet av den aktuella föreskriften. Bemyndigandet får konsekvenser för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämt ska med- dela de aktuella föreskrifterna. Utredningen föreslår att Socialstyrel- sen erhåller för att tillsammans med regionerna ta fram underlag för ett system med lägesbilder (där uppgifter som krävs för hjälp ska finnas med). Det diskonterade nuvärdet blir . Uppdraget syftar till att skapa underlag som gör det möjligt att meddela föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas, hur ofta uppgifter ska lämnas och på vilket sätt uppgifter ska lämnas. Det ska också vara möjligt att ut- ifrån förslagen skapa ett system för lägesbilder. Inom ramen för upp- draget ska också förslag till föreskrifter tas fram. Konsekvenser av utredningens förslag 14.4Förmåga att möta plötsligt ökade kapacitetsbehov samt vissa verksamheter I kapitel 6 behandlas hur hälso- och sjukvården tillfälligt kan öka sin förmåga och några särskilda områden av betydelse för hälso- och sjuk- vården vid kriser. Nedan redovisas de kostnader som kommer av utredningens förslag i denna del. 14.4.1Sjukvårdens förmåga att hantera CBRN-händelser Hot med kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära ämnen brukar benämnas CBRN12-hot. Ursprungligen avgränsades CBRN- hot till (massförstörelse)vapen men med tiden har begreppet fått en vidare betydelse genom att också inkludera icke-militära och oavsikt- liga hot. Skadehändelser med sådana ämnen kan därför uppstå även när dessa släpps ut genom t.ex. en olycka. Både farligt gods och far- liga ämnen enligt ovan kan vara ämnen som omfattas av begreppet CBRN i dess vida bemärkelse. Utredningen bedömer i kapitel 6.5 att staten inom ramen för arbetet med planeringsansvisningar bör ta fram krav på vilken för- måga som krävs för att hantera CBRN-hot inom ramen för total- försvaret på hälso- och sjukvårdsområdet. Utredningen föreslår där- utöver att tillsammans med , Försvarsmakten, MSB och ska ta fram rekommendationer om vilken grundläggande förmåga och utrust- ning som bör finnas i alla regioner och vid behov eventuella standar- der för sådan utrustning. Utredningen bedömer att det krävs en heltidstjänst fördelat (två årsarbetskrafter) fördelat på de fem myndigheterna för att genomföra arbetet. Utredningen föreslår att får huvudansvaret för uppdraget och att myndigheten tilldelas för arbetet. Den diskonterade nuvärdeskostnaden blir om ovanstående uppdrag ska utföras –2025. 12CBRN är den internationella förkortningen för chemical, biological, radiological and nuclear. Konsekvenser av utredningens förslag Blod är som framgår av avsnitt 6.6 avgörande för viss behandling. Behovet av blodprodukter bedöms öka kraftigt i situationer med många traumafall. Staten och SKR har gjort flera överens- kommelser som berör möjligheterna att skala upp den ordinarie blod- verksamheten i regionerna. Utredningen bedömer att det utöver detta kan behöva vidtas fler åtgärder. För att möta behovet av frystorkad plasma pågår ett nordiskt projekt som ser över möjligheten att investera i mindre anläggningar för mer lokal/regional produktion vid t.ex. blodcentraler. Projektet är ur ett svenskt perspektiv fortfarande i ett förstadium och under pandemin har projektet pausats. Projektet finansieras än så länge i huvudsak via medel från Försvarsmakten. Utredningen anser dock att frystorkad plasma även skulle vara av betydelse för utvecklingen av den prehospitala akutsjukvården i vardagen såväl som vid situatio- ner med många svårt skadade och att det därmed finns skäl att bredda projektet. Utredningen föreslår i 6.6.2 att Försvarsmakten och Social- styrelsen tillsammans med regionerna ska ta fram underlag för hur frystorkad plasma kan användas, lagras och omsättas i vardagen. Aktö- rerna ska också lämna förslag på hur och av vem produktion av frys- torkad plasma skulle kunna genomföras i för att möta de be- hov som föreslås. Utredningen föreslår att tilldelas Socialsty- relsen för ovanstående uppdrag, vilket motsvarar en heltidstjänst fördelat med start . Dessa medel ska också täcka de andra aktörernas deltagande i arbetet. Den diskonterade nuvärdes- kostnaden blir om ovanstående uppdrag utförs åren 2024–2025. 14.4.3Nationella principer för hantering av avlidna Utredningen bedömer att hälso- och sjukvården i samband med t.ex. terrorattentat, omfattande olyckor, epidemier, naturkatastrofer och i krig kan komma att få en mycket hög belastning. I dessa situationer kommer sannolikt även antalet avlidna att öka. Hanteringen av av- lidna är en uppgift för hälso- och sjukvården men berör även många andra samhällsaktörer. Även om avlidna hanteras som en del av var- dagsrutinen bedöms ovanstående situationer när antalet avlidna inne- Konsekvenser av utredningens förslag bära en ökad utmaning för aktörerna. Även sådan verksamhet behöver därför planeras. Såvitt utredningen erfar har en del arbete kring hantering av ett stort antal avlidna initierats med anledning av coronapandemin. MSB har etablerade samverkansstrukturer med berörda aktörer inklusive andra trossamfund. Utredningen föreslår därför i avsnitt 6.7.6 att MSB ska få i uppdrag att i samverkan med , Polismyn- digheten, , , , andra trossamfund och representanter för sjukvårdshuvudmännen hålla sam- man arbete med att ta fram nationella centrala principer för han- teringen av avlidna. Utredningen föreslår att tilldelas MSB för ovanstående uppdrag, vilket motsvarar en heltidstjänst med start . Dessa medel ska också täcka de andra aktörernas deltagande i arbetet. Den diskonterade nuvärdeskostnaden blir 2,6 mil- joner kronor om ovanstående principer ska tas fram –2025. 14.5Förstärkningsresurser och internationella samarbeten I kapitel 7 redovisas utredningens bedömningar och förslag avseende hur man med extra resurser kan förstärka hälso- och sjukvården. I det följande redovisas konsekvenserna av utredningens förslag.