sou · H9B327 · 2022-01-01 00:00:00 — Ett enkelt bolag föreligger om två eller flera personer har avtalat att utöva verksamhet i ett bolag utan att det är ett handelsbolag. Bo- lagsmän i enkla bolag (som utövar näringsverksamhet) kan registreras i handelsregistret. Bolagsmännen förvärvar själva rättigheter och skyl- digheter vid verksamhetens utövande. Ett handelsbolag, men inte ett enkelt bolag, är en juridisk person och kan förvärva rättigheter och skyldigheter samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter. Bestämmelser om handelsbolag och enkla bolag finns i lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. I den lagen finns bl.a. bestämmelser om likvidation och upplösning av sådana bolag. Aktiebolaget kännetecknas av att de som deltar i bolaget, aktie- ägarna, inte ansvarar personligen för bolagets förpliktelser. Denna frihet från personligt ansvar balanseras av ett flertal regler som syftar till att ge bolagets borgenärer ett visst skydd. Det finns således t.ex. regler om att det i bolaget ska finnas en viss marginal mellan till- gångar och skulder, ett aktiekapital. Aktiebolagsformen ger aktie- ägarna möjlighet att driva verksamhet utan att riskera mera än det Olika slag av organisationer ursprungligen satsade och tillskjutna kapitalet. De flesta aktiebolag är enmans- och fåmansbolag med relativt begränsad verksamhet.3 Ett aktiebolag blir en juridisk person när det registreras i det aktie- bolagsregister som för. För aktiebolag gäller aktie- bolagslagen (2005:551), med dess omfattande regelsystem. I lagen finns bestämmelser om likvidation och konkurs. En ekonomisk förening har till syfte att främja sina medlemmars ekonomiska intressen genom ekonomisk verksamhet. Denna verk- samhet ska dessutom vara i huvudsak kooperativ, dvs. medlemmarna ska på olika sätt delta i verksamheten. Den kooperativa karaktären markeras också genom att medlemskapet i princip ska vara öppet och att varje medlem som huvudregel ska ha en röst vid föreningsstäm- man. En ekonomisk förening ska ha minst tre medlemmar som inte är investerande medlemmar. Utmärkande är också att den ska ha stadgar, som reglerar dess verksamhet, en styrelse, som ansvarar för dess förvaltning, och en eller flera revisorer som granskar verk- samheten. Liksom verksamheten i aktiebolag drivs verksamheten i en ekono- misk förening utan personligt ansvar för medlemmarna. En ekonomisk förening är en juridisk person men, liksom aktie- bolaget, först när den har registrerats i det föreningsregister som för. Bestämmelser om ekonomiska föreningar finns i lagen (2018:672) om ekonomiska föreningar (föreningslagen). Enligt lagen, som trädde 2018 och ersatte lag om ekonomiska föreningar, kan och ska endast kooperativa ekonomiska föreningar registreras. Lagen tillåter dock numera även att s.k. medlemsfrämjande för- eningar, som på visst sätt avviker från grundkriterierna för en eko- nomisk förening, registreras som ekonomiska föreningar.4 I föreningslagen finns bestämmelser om likvidation, som här ska beröras något, eftersom det får särskild betydelse för frågan om 3Mallmén m.fl., Lagen om ekonomiska föreningar (, Version 5A, ), Inled- ning Olika slag av organisationer upplösning av en rasistisk organisation. I vissa situationer kan eller ska en ekonomisk förening upplösas genom likvidation. Under lik- vidationen avvecklas föreningens verksamhet, dess tillgångar reali- seras och skulderna betalas. Föreningens kvarvarande tillgångar skif- tas därefter ut till medlemmarna. Det kan finnas olika skäl till en likvidation. Ett likvidationsbeslut kan bero på att medlemmarna inte längre vill fortsätta verksamheten, s.k. frivillig likvidation. Omstän- digheterna kan också vara sådana att föreningen är skyldig att gå i likvidation (s.k. tvångslikvidation). I tvångslikvidationsfallen kan, om medlemmarna inte själva beslutar om likvidation, eller allmän domstol besluta om detta. Domstolens beslut om tvångs- likvidation gäller och ska registreras i föreningsregistret. Bestämmelserna om hur en beslutad likvidation ska genomföras är i väsentliga delar desamma, oavsett om det har funnits grund för tvångslikvidation eller inte.5 Föreningen upplöses inte genom beslutet om likvidation utan först när det åtföljande likvidationsförfarandet avslutas. Medan lik- vidationsförfarandet pågår är alltså föreningen fortfarande ett rätts- subjekt, men en eller flera likvidatorer träder i styrelsens och den verkställande direktörens ställe.6 Likvidatorns uppdrag är att avveckla föreningens verksamhet. Likvidatorn får fortsätta verksamheten en- dast i den utsträckning som det behövs för en ändamålsenlig avveck- ling eller för att de anställda ska få skälig tid att skaffa nya anställ- ningar. En viktig del i likvidationsförfarandet är kallelse på okända borgenärer. Detta förfarande regleras i lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer. Likvidatorn ska genast hos ansöka om kallelse på föreningens okända borgenärer. I kallelsen uppmanar Bolagsverket föreningens borgenärer att anmäla sina ford- ringar mot föreningen till myndigheten för kallelsen. När har gått ut och alla kända skulder har betalats, ska likvidatorn fördela (skifta) föreningens kvarvarande till- gångar bland medlemmarna (och eventuella innehavare av s.k. för- lagsandelar). När likvidatorn har fullgjort sitt uppdrag och lagt fram sin slutredovisning är föreningen upplöst. Likvidatorn ska genast anmäla detta för registrering i föreningsregistret. 5Mallmén m.fl., Lagen om ekonomiska föreningar (, Version 5A, ), kom- mentaren till 17 kap. 6Föreningsstämman behåller däremot i princip sin befogenhet, dock med de begränsningar som följer av att syftet med likvidationen är att avveckla föreningens verksamhet. Även revisorns uppdrag kvarstår. Olika slag av organisationer rätt till arvode för sitt arbete. Detta utgör en likvidationskostnad som föreningen ska betala. Det finns, som sagt, inte någon lag som reglerar ideella föreningars uppkomst, verksamhet eller upphörande. Avsaknaden av lagstiftning på området kan förklaras av de fria sammanslutningarnas stora poli- tiska och sociala betydelse för den svenska utvecklingen. Historiskt har man – till skillnad från flera länder – från lagstiftarhåll inte velat ingripa och styra förutsättningarna för ideella föreningars verksam- het. Det viktigaste regelverket för en ideell förening är därmed i stället dess stadgar. Vissa grundläggande regler för ideella föreningar har även utvecklats i rättspraxis eller finns att härleda från allmänna associationsrättsliga principer. Av allmänna principer följer att en ideell förening måste vara en juridisk person för att vara intressant i sammanhanget. För att en ideell förening ska bildas i juridisk mening krävs att ett antal fysiska eller juridiska personer kommer överens om att samverka för en gemensam målsättning. Överenskommelsen måste ha formaliserats i stadgar. Stadgarna är normalt skriftliga och ska i princip innehålla föreningens namn och ändamål samt bestämmelser om hur beslut i föreningens angelägenheter ska fattas. Det får vidare anses vara ett krav för en ideell förening att den har någon form av styrelse eller ledningsorgan som kan företräda föreningen. I varje enskilt fall när dessa förutsättningar är uppfyllda blir föreningen en juridisk person och får rättskapacitet, dvs. kan ingå avtal, äga egendom, ansöka om bidrag, ha anställda och uppträda som part inför myndigheter och domstolar. Till skillnad från vad som gäller för de ekonomiska föreningarna finns det inget generellt krav på registrering av ideella föreningar.7 När- ingsidkande ideella föreningar som enligt bokföringslagen (1999:1078) 7Den som bedriver ekonomisk verksamhet och säljer momspliktiga varor eller tjänster ska anmäla sig för registrering till . Detta gäller alltså även ideella föreningar. Efter ansökan tilldelas den registrerade ett momsregistreringsnummer. Olika slag av organisationer är skyldiga att upprätta årsredovisning måste dock låta sig registreras i handelsregister, se 2 § handelsregisterlagen (1974:157).8 Just den ideella karaktären är det utmärkande draget för en ideell förening, det som skiljer den från en ekonomisk förening. Det en- klaste exemplet på detta är att ändamålet är ideellt, dvs. syftar till att främja ett annat ändamål än medlemmarnas ekonomiska intressen. Det saknar då betydelse om ändamålet främjas genom att närings- verksamhet bedrivs. Men även en förening som främjar medlem- marnas ekonomiska intressen kan vara ideell, om den inte bedriver En ideell förening upphör i regel genom att medlemmarna beslu- tar om likvidation. Det torde räcka med absolut majoritet för be- slutet, om inte annat följer av stadgarna. Föreningen kan också upp- höra genom ett konkursförfarande. Eftersom det inte finns någon lag om ideella föreningar, finns inte heller bestämmelser om tvångs- likvidation. bildas normalt genom att egendom enligt förordnande av en eller flera stiftare avskiljs för att varaktigt förvaltas som en själv- ständig förmögenhet för ett bestämt ändamål. Stiftelsen är en juridisk person och för dess förpliktelser svarar bara stiftelsens tillgångar. med egen förvaltning står under tillsyn av den läns- styrelse som har utsetts till tillsynsmyndighet i det län där stiftelsens styrelse har sitt säte eller, om sätet inte är bestämt, där förvaltningen huvudsakligen utövas. För stiftelser gäller stiftelselagen (1994:1220). I samband med en reform , som syftade till motverka förekomsten av missbruk av stiftelseformen, infördes i lagen en registreringsskyldighet för alla stiftelser.9 Alla stiftelser ska alltså numera registreras i ett stiftelse- register som förs av de länsstyrelser som har utsetts till tillsynsmyn- 8En ideell förening ska upprätta en årsredovisning om den uppfyller minst två av följande tre villkor under vart och ett av : föreningen har haft fler än 50 an- ställda i medeltal, företagets balansomslutning har uppgått till mer än och företagets nettoomsättning har uppgått till mer än . Motsvarande gäller om den ideella föreningen är moderföretag i en koncern och koncernen når upp till mer än ett av gränsvärdena (6 kap. 1 § bokföringslagen). En skyldighet att upprätta årsredovisning kan också vara föreskriven i stadgarna. 9Stiftelser – frågor om registrering och tillsyn, m.m. (prop. 2008/09:84) Olika slag av organisationer digheter i länen.10 Stiftelserna ska dessutom tilldelas organisations- nummer enligt lagen (1974:174) om identitetsbeteckning för juri- diska personer.11 Stiftelsen förvärvar rättskapacitet, dvs. den blir en juridisk person, som den rättsligt sett föreligger. Rättskapacitetens inträde är alltså inte, såsom gäller för aktiebolag och ekonomiska föreningar, knuten till registreringen av stiftelsen i stiftelseregistret. En sammanslutning som använder sig av föreningsliknande former men inte uppfyller de rättsliga kraven för en ideell förening brukar kallas en social organisation (till skillnad från den formella organisa- tion som är kännetecknande för föreningen). Sammanslutningar kan alltså vara helt sociala och med det får förstås att de tillskapas av individer för något syfte. Det kan handla om ömsesidigt understöd, förströelse eller inte minst påverkan på samhälle. För att en sådan sammanslutning ska komma till stånd krävs i princip bara någon form av överenskommelse mellan deltagarna i sammanslutningen.12 Exempel på sådana sociala organisationer är byalag, aktionsgrupper och nätverk av olika slag. Det finns naturligtvis sociala organisatio- ner som är mer eller mindre samhällsfarliga, där motivet är att del- tagarna har något att vinna på ett organiserat samarbete. De sociala organisationerna är alltså inte juridiska personer med tillhörande rättssubjektivitet och rättskapacitet, men åtnjuter ändå föreningsfrihet enligt regeringsformen. 10Det gäller dock inte stiftelser vilkas tillgångar enligt stiftelseförordnandet får användas endast till förmån för bestämda fysiska personer, se 1 kap. 7 § stiftelselagen. 11Organisationsnummer ska enligt 1 § i den lagen fastställas även för bl.a. aktiebolag, handels- bolag och ekonomiska föreningar. 12Stattin, Föreningsfrihet och förenings tillåtlighet, till , Om rätt och att undervisa rätt, 2020 s. 588 f. 9 Förhållandena i andra länder Innebörden av konventionsstaternas åtaganden enligt FN:s rasdiskri- mineringskonvention har, som framgår i avsnitt 3.2, blivit föremål för delade meningar när det gäller skyldigheten att lagstifta mot rasistiska organisationer. Många stater har, liksom , inställningen att man även utan ett direkt förbud mot organisationerna uppfyller konven- tionens krav. Vid ställningstagandet till ett förbud mot rasistiska organisa- tioner i finns det ett värde i att ta del av förhållandena i andra länder. I kommitténs uppdrag ingår också att göra en kartläggning av hur rasistiska organisationers möjlighet att verka har begränsats i andra länder och ta del av vad som är känt om begränsningarnas effekter. Det kan till följd av ämnets räckvidd inte bli fråga om att göra någon heltäckande kartläggning och det är därför inte heller syftet. Föreningsfrihetens gränser ser ju olika ut i olika länder och olika frågor aktualiseras därmed i olika rättssystem, även om länderna är anslutna till och följer dess krav på förenings- frihet. Det har av naturliga skäl inte varit möjligt att särskilt ta hän- syn till de studerade ländernas olika konstitutionella förhållanden, straffrättsliga lagstiftning eller associationsrätt i generell mening. Redan här bör därmed framhållas att det är svårt att inom ramen för en sådan här kartläggning jämföra olika länders lagstiftning. Rättssystemens allmänna och lagstiftningsmässiga förutsättningar varierar mycket från land till land. I vissa länder finns t.ex. inte på samma sätt som i ett allmänt förberedelsebrott. En bestäm- melse om straff för deltagande i en viss organisation i ett sådant land kan då i realiteten träffa förfaranden som enligt svensk rätt är straff- Förhållandena i andra länder bart redan som förberedelse eller stämpling till brott.1 Vidare finns i vissa länder, till skillnad från i , associationsrättslig lagstift- ning som rör ideella föreningar till vilken en förbudslagstiftning kan knytas, t.ex. med krav på att den verksamhet som en förening utövar måste vara laglig eller förenlig med god sed. Till det kommer natur- ligtvis inte minst ländernas olika historiska, sociala och kulturella erfarenheter, något som är av särskild betydelse för föreningsfrihe- ten och frågan om begränsningar i denna. Det kan bara pekas på de helt skilda historiska erfarenheter i ämnet som två så kulturellt och socialt näraliggande länder som och har. I samband med slut förbjöd och upplöste den fler än 400 föreningar, vilkas verksamhet bedömdes stå i strid med vapenstilleståndsavtalet. En stor del av dessa var närmast national- socialistiska och rasistiska. Mot denna bakgrund lämnas i det följande en redogörelse för för- hållandena i ett urval länder som bedöms vara av tydlig vikt för kom- mitténs överväganden. Inledningsvis behandlas tämligen ingående för- hållandena i , , och (avsnitt 9.2–9.5). Rättsjämförelser låter sig vanligtvis göras något lättare när det gäller de nordiska länderna eftersom rättssystemen i stort uppvisar likheter och bedöms, med sin speciella historia, ha en given plats här. Därefter behandlas i avsnitt 9.6 mera allmänt förhållandena i några andra europeiska länder, nämligen , , , och . Avslutningsvis redovisas i det avsnittet i korthet förhållandena i ytterligare några länder för att ge en mer all- män bild av hur det ser ut. I ett därpå följande avsnitt 9.7 presenteras resultaten från genomgången i en sammanfattande tabell. Som framgår i kap. 2 har (med bistånd) erhållits information från justitiedepartementen och motsvarande i , och om lagstiftningen m.m. i respektive land. De svar som har lämnats – och som redogörs för här – ger inte uttryck för en formell ståndpunkt från respektive lands regering. Man bör också ha i åtanke att svaren inte är uttömmande. Viss in- formation har på motsvarande sätt erhållits från . Informa- tion har även getts direkt av Polisstyrelsen i . Lagtexterna och övrigt material har huvudsakligen hämtats ur databaser och från webbplatser på internet. Det ska anmärkas att någon garanti för 1Jfr Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella, m.m. – straffansvarets räckvidd – (SOU 2000:88) s. 149 ff. och 175. Förhållandena i andra länder aktualiteten i redovisningen inte kan lämnas; förhållandena ändras ganska kontinuerligt. Det är alltså svårt att inom ramen för en sådan här kartläggning jämföra olika länders lagstiftning. Försök att göra detta kunde rent av bli missvisande eftersom det bara skulle visa ett ganska utskuret område som inte sätts i sitt breda sammanhang. I stället handlar det mycket om att samla och sortera en stor mängd information och för- söka presentera den på ett någorlunda pedagogiskt och överskådligt sätt. Särskilt besvärligt har det varit att finna information som gäller vad som är känt om de olika begränsningarnas effekter. De före- trädare för justitiedepartementen och motsvarande som tillfrågats har – förutom att hänvisa till praxis – inte kunnat lämna något kon- kret svar i den delen. Frågans natur – hur en samhällsfarlig samman- slutnings verksamhet påverkats – är ju också sådan att det finns lag- liga och andra hinder för att göra informationen mera allmänt till- gänglig. Det går naturligtvis inte heller att direkt veta vad som skulle ha varit effekten av att inte ha några begränsningar. Viss värdefull information om begränsningarnas effekter har ändå erhållits från den finska Polisstyrelsen. I avsnitt 9.8 sägs något om förekomsten av våldsbejakande extremism och organiserad rasism i , vilket i någon mån ger en bild av begränsningarnas effekter. Kapitlet av- slutas med några kommentarer (avsnitt 9.9). I sitt svar på de frågor som ställts anger företrädare för det danska att det i inte finns något förbud mot rasistiska organisationer som sådana samt att det inte heller stadgas ett särskilt straffansvar för deltagande i sådana organisationer. Där- emot finns i § 266 b i den danska straffeloven en bestämmelse som straffbelägger rasistiska yttranden, se mer i det följande. Vidare kan en förening upplösas genom dom om den har ett olovligt ändamål. Ingen förening har upplösts för att den är rasistisk. I § 78 i den danska grundloven skyddas förenings- friheten. Bestämmelsen har följande lydelse. Förhållandena i andra länder Borgerne har ret til uden forudgående tilladelse at danne for- eninger i ethvert lovligt øjemed. Foreninger, der virker ved eller søger at nå deres mål ved vold, anstiftelse af vold eller lignende strafbar påvirkning af anderledes tænkende, bliver at opløse ved dom. Ingen forening kan opløses ved en regeringsforanstaltning. Dog kan en forening foreløbig forbydes, men der skal da straks anlægges sag imod den til dens opløsning. om opløsning af politiske foreninger skal uden særlig tilladelse kunne indbringes for rigets øverste domstol. Opløsningens retsvirkninger fastsættes nærmere ved lov. I paragrafens första stycke slås alltså fast att medborgarna har rätt att utan föregående godkännande bilda föreningar för vilket lovligt ändamål (”lovligt øjemed”) som helst. Föreningsfriheten gäller en- dast för föreningar som har ett lovligt ändamål. Om en förening har ett olovligt ändamål kan den upplösas genom dom. En upplösning förutsätter att det föreligger en förening i grundlagens mening. En upplösning kan ske enligt den allmänna bestämmelsen i para- grafens första stycke om föreningar med lovligt ändamål eller enligt paragrafens andra stycke. Föreningar som verkar eller försöker uppnå sina mål genom våld, anstiftan till våld eller liknande straffbar på- verkan på personer av annan åsikt ska, enligt detta andra stycke, upp- lösas. I dessa fall anses myndigheterna skyldiga att verka för en upp- lösning. En upplösning beslutas av domstol. Regeringen kan fatta ett pro- visoriskt beslut om att förbjuda föreningen, men domstolstalan om upplösning måste sedan väckas mot föreningen. Det är allmän åkla- gare som bedömer om talan om upplösning ska väckas. Åklagaren är underkastad instruktioner. När det är fråga om en politisk förening kan, enligt paragrafens fjärde stycke, talan föras vidare till Højesteret utan föregående tillståndsprövning. Rättsverkningarna av en upplösning fastställs genom vanlig lag. Sådana bestämmelser finns i straffeloven och retsplejeloven. genomfördes vissa ändringar i dessa bestämmelser.2 Som en bak- L 208, Fremsat den 23. marts 2018 af justitsministeren (), Forslag til Lov om ændring af straffeloven og retsplejeloven (Retsvirkninger af et foreløbigt forbud mod eller en opløsning af en forening) Förhållandena i andra länder grund angavs konflikterna i gängmiljö, som lett till att Rigsadvokaten och Rigspolitiet på uppmaning av undersökt om det fanns möjlighet att med stöd av § 78 i grundloven upplösa gänget Loyal To och funnit att så var fallet. Loyal To kom sedan att med stöd av § 78 stk. 1 och 2 upplösas genom dom av byretten i . Domstolen konstaterade att Loyal To var en förening i grundlovens mening eftersom man bl.a. hade medlemsregister, regler för med- lemsskap och en hierarkisk struktur. Vidare konstaterades att att ändamålet med föreningen var att ta kontroll över illegala mark- nader, särskilt haschförsäljning, och att genom grovt våld inbringa olovliga ekonomiska intäkter till föreningens medlemmar.3 Det fanns därmed grund för att upplösa föreningen genom dom. Østre Landsret fastställde byrettens dom (mål nr S-335-20). Landsretten uttalade att det faller inom tillämpningsområdet för §78 att värna samhället mot varje förening som har ett olovligt ändamål oavsett frånvaron av ett direkt hot mot demokratin. När det gällde frågan om det fanns grund för upplösning framhöll domstolen att en förening inte kan upplösas endast med hänvisning till att dess medlemmar begår våldshandlingar, utan det måste krävas att dessa handlingar kan tillskrivas föreningen som ett varaktigt och väsentligt led i föreningens verksamhet. Landsretten konstaterade att Loyal to medlemmar hade dömts för ett stort antal våldshandlingar och att det var bevisat att dessa kunde tillskrivas föreningen. I förarbetena till ändringar angavs att det är viktigt att det straffrättsliga skyddet mot att fortsätta en förenings verksamhet efter att den blivit förbjuden eller upplöst genom dom, är så effektivt som möjligt och att det säkerställs att den kriminella eller samhälls- farliga verksamheten upphör. När en förening har upplösts genom dom kan således, enligt § 75 stk. 5 straffeloven, dess förmögenhet och övriga egendom förverkas (”formue og øvrige ejendele konfiskeres”). Bestämmelsens använd- ningsområde preciserades i samband med de nu nämnda ändringarna. infördes en ny bestämmelse i retsplejeloven enligt vilken en förenings förmögenhet och övriga egendom kan beslagtas, om föreningen har förbjudits provisoriskt av regeringen. 3En sammanfattning av domen finns på byrettens webbplats, se Dom i grundlovssagen vedrørende opløsning af foreningen Loyal to , , Køpenhavns byrett och oploesning-af-foreningen-loyal-to-familia/ []. Förhållandena i andra länder I § 132 a stk. 1 straffeloven anges följande. Den, der deltager i videreførelsen af en forening, efter at den foreløbig er forbudt af regeringen eller opløst ved dom, straffes med bøde eller fængsel indtil . Den som deltar i fortsatt föreningsverksamhet (”deltager i videre- førelsen af en forening”) efter det att föreningen blivit förbjuden av regeringen eller upplöst genom dom kan alltså straffas. Bestämmel- sen hade vid tiden lagförslag inte tillämpats i praxis, men har tillämpas efter byrettens nämnda dom. Enligt förarbetena kan bestämmelsen tillämpas redan från den tid- punkt som en förening har blivit provisoriskt förbjuden. Ett sådant förbud skulle nämligen till stor del vara innehållslöst om det inte kan hanteras straffrättsligt. Bestämmelsen omfattar alla slags aktiviteter, som kan hänföras direkt eller indirekt till föreningen.