sou · H9B351 · 2022-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av att användningen av exemplaret är brottslig sedan staten sålt det, kan inte denna bestämmelse användas annat än om man karaktäriserar det som annars olämpligt. Frågan är dock hur man ”förstör” ett levande djur, om det är fråga om det, och hur lämpligt det är. Om egendom som sålts eller förstörts sedan inte förverkas har ägaren eller annan rättsinnehavare rätt till ersättning. Bestämmelsen i 24 § gäller endast om inget annat är föreskrivet i lag eller annan författning. Om någon påträffas på bar gärning när han eller hon begår brott enligt fiskelagen, får beslag göras av fisk, redskap, fiskefartyg eller andra föremål som 1.skäligen kan antas ha betydelse för utredning av brottet, eller 2.kan antas bli föremål för förverkande enligt denna lag. Befogenheter att göra sådant beslag har fisketillsynsmän och sådana befattningshavare hos , Havs- och vattenmyndig- heten eller som har uppgifter där det ingår att övervaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske.111 Om fisket kränker en- skild fiskerätt får även den som innehar fiskerätten eller den som företräder honom eller henne göra beslaget. Om egendom har tagits i beslag ska detta skyndsamt anmälas till eller åklagaren. Den polisman eller åklagare som 11147 § fiskelag. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund tar emot en sådan anmälan om beslag ska sedan vidta samma åtgärder som om han eller hon själv gjort beslaget. En kustbevakningstjänsteman som tagit egendom i beslag ska anmäla beslaget till undersökningsledaren eller åklagaren. Om innehavaren av enskild fiskerätt eller den som företräder honom eller henne har tagit fisk i beslag, får dock fiskerättshavaren behålla fisken utan att anmäla det, om beslaget bara grundar sig på denna lag. ges med stöd av 3 kap. 10 § kustbevakningslag (2019:32) samma rätt som att ta beslag med stöd av . 9.9.6Övrigt om beslag av skyddade arter När ett beslag utgörs av levande djur eller växter av skyddade arter är det viktigt att det hanteras på ett lämpligt sätt. I fråga om djur tillkommer också frågor om djurskydd. Dessutom kan främmande levande djur och växter som tas om hand utgöra ett hot mot den svenska och faunan genom att de kan föra med sig smitt- samma sjukdomar och parasiter. Om främmande arter rymmer eller släpps ut i naturen kan de bli så kallade invasiva arter som riskerar att konkurrera ut inhemska arter. I propositionen som reviderade den finska naturvårdslagstiftningen konstaterade regeringen att enligt strafflagens allmänna principer kan det som vunnits genom brott alltid dömas förverkat till staten. Enligt den finska regeringen gällde de allmänna principerna emeller- tid inte föremålets värde, utan enbart föremålet, och därför skulle det stadgas särskilt om värdekonfiskation. Regeringen påpekade här- vid att eftersom det kan vara svårt att fastställa värdet på fridlysta arter och då arternas kommersiella värde kan vara ringa, så behövs det, i överensstämmelse med den redan gällande lagen, stadgas om Förebygga artskyddsbrott, bakgrund att åtminstone det värde som en fridlyst växt eller ett fridlyst djur har som representant för sin art alltid ska dömas förverkat.112 Bestämmelsen infördes i 8 kap. 59 § naturvårdslag (1996/1096). Av denna följer dels att den som har gjort sig skyldig till vissa gär- ningar ska dömas att till staten förverka föremålet för brottet (brotts- föremålsförverkande), dels att det värde som ett fridlyst djur eller en fridlyst växt har som representant för sin art, dessutom ska dömas förverkat (värdeförverkande). Det är som fastställer de riktgivande värden för fridlysta djur och växter som ska dömas förverkade. Det framgår av bestämmelsen i naturvårdslagen att strafflagens 10 kap. 5 § om förverkande av föremålet för ett brott och en brotts- produkt inte ska tillämpas, eftersom särskilda bestämmelser om detta finns i naturvårdslagen. I övrigt ska i huvudsak reglerna om förverkande i strafflagen gälla i tillämpliga delar. Förverkandebestämmelsen i 59 § är lex specialis i relation till strafflagen såtillvida att de allmänna straffrättsliga förver- kandebestämmelserna i 10 kap. strafflagen också gäller förverkande enligt naturvårdslagen.113 Med detta avses att bestämmelserna om inskränkningar i förverkandet och konfiskation av värdet i 10 kap. 6och 8 § inte ska tillämpas på föremålet för brottet, dvs. det fridlysta djuret eller den fridlysta växten. I övrigt är alla bestämmelserna i 9.10.1Brott för vilka naturvårdslagens förverkandepåföljd kan utdömas (i ) Enligt 8 kap. 59 § naturvårdslag ska förverkandebestämmelsen till- lämpas på gärning som anges i 58 §. Alla de gärningar som avses i 58 § omfattas, det vill säga natur- skyddsbrott (48 kap. 5 § strafflagen), grovt naturskyddsbrott (48 kap. 5 a § strafflagen) samt naturskyddsföreseelse (8 kap. 58 § naturskydds- lagen). Enligt förarbetena till lagen beror bestämmelsens referens till strafflagen på att man vid den stora strafflagsrevideringen beslöt att flytta bestämmelserna om mer allvarliga miljöbrott till strafflagen, 112RP 79/1996 rd. Regeringens proposition med förslag till revidering av naturvårds- lagstiftningen, s. 45. 113RP 80/2000 rd, (). Regeringens proposition till med förslag till revidering av lagstiftningen om förverkandepåföljder, s. 43–44. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund medan de mindre allvarliga finns kvar som förseelse i naturvårds- lagen.114 I och med att 59 § naturvårdslagen också gäller de natur- skyddsbrott som anges i 58 § (och som regleras av strafflagen) regleras också redskaps- och värdeförverkande vid sådant brott enligt 59 §. Ett motsvarande förverkande finns i strafflagen beträffande jakt- brott. Det är alltså inte naturvårdslagens förverkandebestämmelser som tillämpas vid jaktbrott utan det finns särskilda bestämmelser i strafflagen. Nedan redogör vi först för dessa tre grader av naturskydds- brott, därefter för strafflagens konstruktion vad gäller jaktbrotten. 9.10.2Naturskyddsbrott (i ) Bestämmelser om naturskyddsbrott finns i 48 kap. 5 § i strafflagen. För brott döms bland annat den som obehörigen förstör eller skadar ett naturområde, ett djur, en växt eller något annat naturföremål som har skyddats, fredats eller belagts med åtgärdsbegränsning eller åt- gärdsförbud enligt naturvårdslagen eller i bestämmelser som utfär- dats med stöd av den. Det är också straffbart att föra in i landet, föra ut ur landet, sälja eller köpa ett sådant föremål. Inte heller får man agera i strid med CITES-förordningen på ett antal angivna sätt. Straffet för natur- skyddsbrott kan vara böter eller fängelse i högst . För naturskyddsbrott döms också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakar organismer som är naturligt förekommande i skada samt den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet använder ett finskt fartyg till valfångst eller bryter mot importför- budet rörande valar och arktiska sälar på olika sätt. Som naturskyddsbrott betraktas dock inte en gärning som med avseende på naturskyddet är av ringa betydelse. Försök till ett upp- såtligt brott är straffbart. Bestämmelser om en lindrig gärningsform av brottet (naturskydds- förseelse), som också delvis är en självständig gärningstyp, finns i 58 § i naturvårdslagen. Straffet för naturskyddsförseelse kan vara böter. Naturskyddsförseelse är subsidiär till naturskyddsbrottet; den aktua- liseras endast om gärningen inte ska bestraffas som naturskyddsbrott. Handlingar som kan utgöra naturskyddsförseelse är till exempel att 114RP 79/1996 rp, (). Regeringens proposition med förslag till revidering av natur- vårdslagstiftningen, under § 58. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund bryta mot stadganden eller bestämmelser som för att skydda naturen utfärdats i naturvårdslagen (det kan till exempel vara fridlysnings- bestämmelser) eller att köpa eller ta emot något som erhållits genom brott mot ett sådant stadgande eller en sådan bestämmelse. Vidare omfattas viss handel och saluhållande, import och export i strid med CITES-förordningen. Om inte gärningen ska bestraffas som naturskyddsbrott ska den dömas för naturskyddsförseelse som avsiktligt eller av oaktsamhet •bryter mot stadganden eller bestämmelser som för att skydda natu- ren utfärdats i denna lag eller med stöd av den, eller som köper eller tar emot något som erhållits genom brott mot ett sådant stad- gande eller en sådan bestämmelse, •tar i besittning, överlåter, i kommersiellt syfte offentligt förevisar, säljer, håller till salu, erbjuder eller transporterar för försäljning, importerar eller exporterar ett djur eller en växt eller en del eller avledning därav i strid med 40 eller 45 § eller 49 § 2 och 4 mom., eller som •importerar, exporterar eller genom finländskt område transiterar ett djur eller en växt eller en del eller avledning därav som avses i Europeiska gemenskapens i 44 § 1 mom. avsedda förordning, utan det tillstånd eller certifikat som krävs i nämnda förordning, eller som underlåter att uppfylla villkoren i detta tillstånd eller certi- fikat, eller •från tredje land importerar eller till tredje land exporterar ett djur eller en växt eller en del eller avledning därav som avses i Euro- peiska gemenskapens i 44 § 1 mom. avsedda förordning, över ett annat än ett enligt denna lag godkänt gränsövergångsställe, eller underlåter att göra den i nämnda förordning avsedda import- anmälan, eller •köper, erbjuder sig att köpa, förvärvar för kommersiella ändamål, offentligt förevisar i kommersiellt syfte, använder i vinstsyfte, säljer, innehar för försäljning, saluför eller transporterar för för- säljning ett sådant djur eller en sådan växt eller en del eller avled- ning därav som avses i bilaga A eller B till Europeiska gemenska- pens i 44 § 1 mom. avsedda förordning i strid med artikel 8 i förordningen. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund För naturskyddsförseelse döms också den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet utan laglig rätt förstör eller försämrar platser där individer av de djurarter som nämns i bilaga 4 a till habitatdirektivet förökar sig och rastar. Som naturskyddsförseelse betraktas dock inte att slå läger i ter- rängen eller att stanna eller parkera ett motordrivet fordon i terrängen i omedelbar närhet av en väg i strid med ett förbud eller en begräns- ning som meddelats med stöd av 18 eller 24 §, om förbudet eller be- gränsningen inte klart och tydligt har märkts ut i terrängen. har förundersökningsmyndigheterna fått kännedom om i genomsnitt cirka 40 naturskyddsbrott och 30 fall av naturskyddsförseelse. De inhemska brotten har gällt till exempel skogsavverkning på föröknings- och rastplatser för flygekorrar, mudd- ring på naturskyddsområden i strid med fridlysningsbestämmelserna, samlande av fridlysta växter och dödande av fredade djur (till exem- pel sångsvan, kungsörn, tornfalk, storskarv, vitkindad gås, skrattmås, silltrut) eller avlägsnande av bon. Av de naturskyddsbrott som kommit till Tullens kännedom under- sökte myndigheten –2013 i genomsnitt fem natur- skyddsbrott och åtta fall av naturskyddsförseelse . De fall som Tullen får kännedom om handlar i typiska fall om tillståndspliktiga produkter av animaliskt eller vegetabiliskt ursprung som förts in i landet som postförsändelser eller hemkomstgåvor. Exempelvis har lädervaror av krokodil- eller elefantskinn, fridlysta prydnadsväxter samt döda individer och delar av individer av fridlysta djurarter förts in i landet.115 Grovt naturskyddsbrott infördes i 5 a § strafflagen.116 Straff- skalan här är fängelse och högst . För att brottet ska anses grovt ska det genom brottet förorsakas allvarlig fara eller skada för bevarandet av en art, ett naturområde eller något annat naturföremål med beaktande av att den art som är föremål för brottet är synnerligen sällsynt eller hotad eller att den fara eller skada som vållas arten, naturområdet eller något annat naturföremål är lång- varig eller omfattande. Det kan också handla om att en avsevärd 115Regeringens proposition RP 55/2015 rd () Regeringens proposition till med förslag till lag om ändring av 48 kap. i strafflagen och till vissa lagar som har samband med den, som i sin tur hänvisar till Ympäristörikoskatsaus vuodelta (2013), Suomen kansallinen ympäristö- rikosseurantaryhmä . 116Se Regeringens proposition RP 55/2015 rd (). Regeringens proposition till med förslag till lag om ändring av 48 kap. i strafflagen och till vissa lagar som har samband med den. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund ekonomisk eftersträvas, eller att brottet begås särskilt plan- mässigt. För att betraktas som grovt ska brottet, bedömt som en helhet, vara grovt. Försök till uppsåtligt brott är straffbart. Finska regeringen poängterar i propositionen att det är bevaran- det av naturens mångfald som skyddas genom bestämmelsen och att allvarlig fara för bevarandet av en art, ett naturområde eller något annat naturföremål innebär skada för naturens mångfald. När det gäller vad som kan vara försvårande ansåg regeringen att vid bedömningen av faran eller skadan ska hänsyn kunna tas också till de riktgivande värden för fridlysta djur och växter som repre- sentanter för sin art som miljöministeriet fastställt med stöd av 59 § i naturvårdslagen. Om de organismer som är föremål för brottet har synnerligen stort värde som representanter för sin art indikerar detta vanligen att också den fara eller skada för överlevnad som avses i den föreslagna bestämmelsen ska betraktas som (synnerligen) allvarlig.117 Naturvårdslagens stadgande i 59 § innebär alltså att värdekon- fiskation alltid måste dömas ut vid sidan av förverkandet av brotts- objekten och brottsredskapen då någon har gjort sig skyldig till naturskyddsbrott eller naturskyddsförseelse. Den finska värdekon- fiskationsbestämmelsen bygger alltså på en speciell konstruktion, där såväl föremålet som värdet förverkas till staten. Invändningar har gjorts om att detta är en form av otillåten dubbelbestraffning. hovrätt resonerade kring invändningen enligt följande.118 Värdekonfiskationen har varit inskriven redan i den gamla natur- vårdslagen och den har ansetts vara lagenlig i samband med bered- ningen av den nuvarande naturvårdslagen. Bestämmelsen har inte heller påverkats av tillträde i Europeiska unionen. Det bör noteras att stadgandena angående konfiskation av brottsredskap och -före- mål är uppbyggda kring tanken att föremålet för brottet inte kan lämnas oförverkat, ifall man har i sin besittning något som enligt lagbestäm- melserna kräver ett undantagstillstånd. Konfiskationsbestämmelserna har också ett nära samband med förhindrande av nya brott. Naturvårdslagens bestämmelse om värdekonfiskation kan, menar hovrätten i , i stället likställas med en skadeståndsrättslig följd, fastän den till sin natur är straffrättslig. Svaranden är skyldig att er- 118Vasa hovrätts dom av (ärendenummer sekretessbelagt). Förebygga artskyddsbrott, bakgrund sätta staten och det allmänna den skada på naturen som hen har gjort. Syftet med värdekonfiskation är att effektivera följande av lagen och uppmärksamma de samhälleliga kostnaderna i samband med natur- skyddsbrott. Hovrätten konstaterar att värdekonfiskationen endast är tillämp- lig på brott som den tilltalade fälls för. Värdekonfiskationsbestäm- melsen är absolut och det finns inga undantag stipulerade angående exempelvis ägg, som har plockats i utlandet eller gamla äggsamlingar. Bestämmelsen gör inte heller någon skillnad mellan tomma ägg och ägg med embryo i.119 9.10.3Finska strafflagens möjlighet att jämka förverkandepåföljden Strafflagens möjlighet att jämka förverkandepåföljden gäller även för värdekonfiskation enligt naturvårdslagen. Hovrätten i beaktade vid bedömningen av huruvida det finns skäl att jämka förverkande- påföljden att det varit fråga om ett uppsåtligt brott som har varat och som allvarligt har kränkt naturskyddsvärden samt att verksamheten som en helhet har haft kommersiella drag. Vidare, menade , måste värdekonfiskationen till sin verkan också jämställas med straff och den skulle i detta fall ha en ruinerande verkan. Med hänsyn till dessa omständigheter samt att samlingen som en helhet har förverkats till staten samt att den förmodligen kan användas i vetenskapligt syfte föreligger det skäl att jämka det annars oskäliga slutresultatet (). Hovrätten jämkar därför värdekonfiskationen till , vilket belopp skulle åläg- gas att ersätta staten.120 9.10.4Riktgivande värden för djur och växter I finns tre förordningar med riktgivande värden på djur och växter. förordning om riktgivande värden på frid- lysta djur och växter (9/2002), Jord- och skogsbruksministeriets förordning om riktgivande värden för levande vilt (241/2010) och Jord- och skogsbruksministeriets förordning om värdena för hotade Förebygga artskyddsbrott, bakgrund fiskar och fiskar på tillbakagång (614/2019). Värdena återspeglar bland annat arternas reproduktionsförmåga och kräsenhet med av- seende på exempelvis livsmiljön, behov av skydd och stammens storlek. I det följande redogör vi för de riktgivande värdena för frid- lysta djur och växter. Det lägsta fastställda värdet är 17euro (till exempel mullvad, lövsångare och bofink) och det högsta är (saimensäl). Förutom för saimensäl har ett ganska högt värde fastställts för till exempel fjällräv och havsörn (), större skrikörn (), fjällgås och jaktfalk (), flod- iller () och kungsörn ().121 Riktgivande värde: fridlysta däggdjur och fåglar Fridlysta däggdjur regleras 1 § och som exempel kan nämnas mull- vad, Talpa europaea (), flodiller, Mustela lutreola () och brun långörad fladdermus (långörad fladdermus), Plecotus auritus (). I 2 § finns riktvärde för fridlysta fåglar, till exempel bofink, Fringilla coelebs (), brun glada, Milvus migrans, () och havs- örn, Haliaeetus albicilla (). Riktgivande värde: däggdjur och fåglar som inte är fridlysta Det riktgivande värdet på däggdjur och fåglar som inte räknas upp i 1 § och 2 § och på vilt som nämns i 5 § jaktlagen (615/93) eller som inte är fridlysta enligt 5 § jaktlagen (dvs djur som inte är formellt fridlysta) bestäms enligt 3 § på basis av högsta värdet för en be- släktad art i förteckningen. Ett utlåtande av den regionala miljöcen- tralen ska inhämtas om värdet. Riktgivande värde: fridlysta kräldjur och groddjur För fridlysta kräldjur regleras värdet i 4 §, det handlar om snok, Coronella austriaca, (), ormslå (kopparödla), Anguis fragilis , skogsödla, Lacerta vivipara () och vanlig snok, Natrix 121Regeringens proposition RP 55/2015 rd () Regeringens proposition till med förslag till lag om ändring av 48 kap. i strafflagen och till vissa lagar som har samband med den. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund natrix () och i 5 § regleras värdet för fridlysta groddjur; mindre vattenödla (m. vattensalamander) Triturus vulgaris (), padda, Bufo bufo (), större vattenödla (st. vattensalamander), Triturus cristatus () vanlig groda, temporaria () och åkergroda, arvalis (). Riktgivande värde: fridlysta blötdjur och fjärilar I 6 § återfinns fridlysta blötdjur; flodpärlmussla Margaritifera mar- garitifera () och tjockskalig målarmussla, Unio crassus () och i 7 § fjärilar, till exempel boknätfjäril (asknätfjäril), Hypo- dryas maturna (Euphydryas maturna)(), apollofjäril, Par- nassius () och blåvinge, Pseudophilotes baton (P. vicrama) (). Riktgivande värde: fridlysta skalbaggar och sländor Fridlysta skalbaggar finns i 8 §; bredkantad dykare, Dytiscus latissimus (), cinnoberbagge, Cucujus cinnaberinus (), eremit- bagge (läderbagge), Osmoderma eremita () samt smalbandad flatdykare (bred paljettdykare), Graphoderus bilineatus () och 9 § finns sedan fridlysa sländor; bred kärrtrollslända, Leucorr- hinia caudalis(), citronfläckad kärrtrollslända, Leucorrhinia pectoralis, (), grön mosaikslända, Aeshna viridis ()och pudrad kärrtrollslända, Leucorrhinia albifrons (). Riktgivande värde: värdet på en unge som lämnat boet I 10 § regleras att värdet på en unge som lämnat boet motsvarar det riktgivande värdet på en vuxen individ. Riktgivande värde: ungar, ägg, larver och puppor I övrigt motsvaras en vuxen individ hos däggdjuren av en eller flera ungar i boet, hos fåglarna av ägg i boet eller en eller flera ungar i boet och hos andra djur av ett eller flera ägg, en larv, en grupp larver eller en puppa. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund I fråga om fjällvråk och pilgrimsfalk, är värdet på ett enstaka ägg eller en enstaka unge detsamma som det riktgivande värdet på en vuxen individ. Riktgivande värde: växter I fråga om fridlysta växter och mossor har det inte fastställts något värde på förhand, utan enligt 11 § i förordningen ska man vid på- förande av förverkandepåföljd i fråga om dem inhämta utlåtande av närings-, trafik- och miljöcentralen. 9.10.5Straff för jaktbrott enligt strafflagen Enligt 48 a § kap. 1 § jaktlagen (615/1993) ska den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet obehörigen •jagar med sådana fångstredskap eller fångstmetoder som är för- bjudna enligt jaktlagen, eller i strid med den begränsning av an- vändningen av motordrivna fortskaffningsmedel som föreskrivs i jaktlagen, •jagar i strid med de bestämmelser om fredning av vilt, jaktförbud eller jaktbegränsning som gäller vilt eller kvot för vilt som finns i jaktlagen eller i strid med bestämmelser eller föreskrifter som har utfärdats med stöd av den, eller utan jaktlicens, jaktlicens för hjort- djur eller dispens, eller (/232), •bedriver jakt så att människor eller annans egendom utsätts för fara eller skadas eller bryter mot förbud eller begränsning som gäller jakt och som meddelats med hänsyn till allmän säkerhet, dömas för jaktbrott till böter eller fängelse i högst . 9.10.6Straff för grovt jaktbrott enligt strafflagen •brottet begås på ett synnerligen rått eller grymt sätt, •brottet riktar sig mot en stor mängd vilt, Förebygga artskyddsbrott, bakgrund •eftersträvas avsevärd ekonomisk , •brottet begås särskilt planmässigt, eller •en brunbjörn, en järv, ett lodjur, en skogsvildren, utter eller varg dödas eller skadas, och brottet även bedömt som en helhet är grovt, ska, enligt 48 a kap. 1a § strafflagen, gärningsmannen dömas för grovt jaktbrott till fäng- else och högst . 9.10.7Ersättning till jakträttshavaren enligt det riktgivande värdet Om vilt har jagats utan jakträttshavarens tillstånd eller annars med kränkning av någon annans jakträtt under sådana förhållanden att någon annan haft rätt att jaga eller tillägna sig viltet, är den vars rätt har kränkts berättigad att enligt eget val få viltet eller dess värde, obero- ende av om jakten även av någon annan orsak strider mot denna lag. Viltets värde bestäms på grundval av det riktgivande värde för levande vilt som jord- och skogsbruksministeriet fastställt. Det är alltså samma värden som används här som används vid värdeförver- kande enligt naturvårdslagen. I övrigt ska 10 kap. 1–4 och 6–11 § straff- lagen (39/1889) iakttas i tillämpliga delar. 9.10.8Jaktbrott när ingen har rätt att tillägna sig viltet Om vilt har jagats i strid med bestämmelserna i jaktlagen eller i någon av dess förordningar, utan att någon annan har haft rätt att jaga eller tillägna sig viltet, döms viltet eller dess värde förverkat till staten. Även i sådana fall ska viltets värde bestämmas på grundval av det riktgivande värde för levande vilt som jord- och skogsbruksministeriet fastställt. I övrigt ska 10 kap. 1–4 och 6–11 § strafflagen (39/1889) iakttas i tillämpliga delar. Förebygga artskyddsbrott, bakgrund 9.11Förbudet mot dubbelbestraffning eller dubbelprövning Frågan om dubbelbestraffning har diskuterats mycket i Sverige.122 I målet från hovrätten i Vasa123 invände försvaret, som nämnts ovan, att den finska värdekonfiskationen enligt naturvårdslagen var en form av otillåten dubbelbestraffning. Den finska hovrätten ansåg inte att så är fallet, men vi anser att det ändå lämpligt att i alla fall beröra innebörden av detta förbud. Principen, ne bis in idem, inte två gånger i samma sak, kommer till uttryck i artikel 4.1 i det sjunde tilläggsprotokollet i Europakon- ventionen: