sou · H9B335 · 2022-01-01 00:00:00 — Vid rättegången hördes ett antal per- soner, bl.a. en annan målsägande och två av den avlidna målsägan- dens vänner till vilka hon hade lämnat uppgifter om händelsen. 14“absent witnesses”. svaret hade fått tillfälle att korsförhöra dessa personer, och domaren hade i sin sammanfattning till juryn framhållit att den måste ta hän- syn till att målsäganden själv inte hade kunnat höras. Europadom- stolen ansåg att förfarandet hade varit förenligt med artikel 6 i kon- ventionen. Tahery hade dömts för grov misshandel. Ett vittne hade berättat om händelsen under förundersökningen men inte vågat inställa sig till rättegången. Domaren hade då tillåtit att vittnets utsaga till polisen åberopades som bevis men framhållit för juryn att vittnet inte hade kunnat korsförhöras under rättegången. konstaterade att vittnesmålet hade varit av avgörande betydelse som bevisning i målet. Domarens varning till juryn ansågs inte ha varit tillräcklig för att motverka den brist i förfarandet som uppkommit genom vittnets utevaro i rättegången. Sammantaget ansåg Europa- domstolen att förfarandet inte hade varit förenligt med artikel 6. I målet framhöll tre faktorer som är av bety- delse när ett vittne som åberopas som bevisning mot den tilltalade är frånvarande vid rättegångsförhandlingen. 1.Det måste finnas ett starkt skäl för vittnets frånvaro. Om skälet är att vittnet har utsatts för hot eller annan påverkan från den tilltalade eller någon som handlar på den tilltalades vägnar, är det rimligt att hans eller hennes utsaga får föras in i processen på annat sätt än genom vittnets personliga närvaro. En tilltalad som har handlat på sådant sätt måste anses ha avstått från sin rätt att ställa frågor till vittnet. Om vittnet inte utsatts för hot eller annan påverkan men ändå fruktar repressalier från den tilltalade, måste domstolen pröva om det finns en objektiv grund för sådana far- hågor och om det finns fakta som utgör stöd för farhågorna. Om vittnet inte har förhörts på ett tidigare stadium av förfarandet, måste en skriftlig förklaring i stället för ett muntligt vittnesförhör ses som en sista utväg som inte får tillgripas förrän det visat sig att andra speciella arrangemang vid vittnesförhöret skulle vara oläm- pliga eller opraktiska. Om skälet till att ett vittne inte kan höras muntligt är att vittnet har försvunnit, måste myndigheterna vidta rimliga åtgärder för att lokalisera vittnet och försäkra sig om vitt- nets närvaro. 2.Det är av betydelse om en utsaga av ett frånvarande vittne, som den tilltalade inte haft möjlighet att direkt eller indirekt ställa frågor till under förundersökningen eller inför domstolen, är den enda eller den avgörande bevisningen mot den tilltalade. 3.Domstolen måste, om den finner att utsagan är den enda eller den avgörande bevisningen mot den tilltalade, med största möjliga om- sorg försäkra sig om att det finns ett starkt processuellt eller annat skydd för den tilltalade som medför att förfarandet ändå kan an- ses rättvist.15 Ett sådant skydd kan bestå av regler som ger möjlig- het att grundligt granska bevisningens tillförlitlighet.16 konstaterade att även om de problem som följer av att använda anonyma vittnen respektive uppgifter från vittnen som inte är närvarande vid rättegången inte är identiska, så är de två situationerna principiellt lika på så sätt att användandet av sådan bevisning utgör en potentiell nackdel för den tilltalades försvar. I Sarkizov m.fl. mot (avgörande ) hade klagandena dömts för koppleriverksamhet med internationella för- ankringar. Bevisningen bestod bl.a. av vittnesmål från två anonyma kvinnor vilka hade förhörts av en undersökningsdomare under för- undersökningen. De tilltalade och deras försvarare hade då också haft möjlighet att ställa frågor till vittnena men avstått från det. konstaterade bl.a. följande. Tillräckliga skäl hade funnits för att hålla vittnenas identiteter dolda. De fällande domarna hade inte enbart, eller ens på ett avgörande sätt, grundat sig på de anonyma vittnesmålen. Försvaret borde, när de erbjöds möjlighet att ställa frågor till vittnena under förundersökningen, ha förstått att vittnesuppgifterna skulle komma att användas som bevisning i målet. Sammantaget ansåg att förfarandet inte stod i strid med artikel 6. I , och mot (avgörande den ) hade klagandena dömts för mord. Till grund för domen låg uppgifter från ett vittne som hade hörts anonymt vid rättegången eftersom han ansågs haft anledning att frukta repressalier från ett kriminellt gäng. Vittnet hade också en bakgrund i gängmiljön och 15“The question in each case is whether there are sufficient counterbalancing factors in place, including measures that permit a fair and proper assessment of the reliability of that evidence to take place”. (Se p. 16“… the Court must subject the proceedings to the most searching scrutiny”. (Se p. han var ovän med de några av de tilltalade.17 Försvaret hade getts möjlighet att förhöra vittnet och viss information om vittnets bak- grund hade lämnats till försvaret. konstaterade bl.a. följande. Med hänsyn till brottens karaktär ansågs det ha funnits tillräckliga skäl för att hålla vittnets identitet dold. Vittnets uppgifter var också avgörande bevis- ning mot i alla fall en av de tilltalade. Den nationella domstolen hade dock vidtagit tillräckliga åtgärder för att säkerställa den tilltalades rätt till en rättvis rättegång. framhöll bl.a. följande. 1.Domstolen (juristdomaren och juryn), åklagaren och försvars- advokaterna hade fått se och höra vittnesmålet i domstol. 2.Frågan om vittnets identitet skulle hållas dold hade prövats i ett flertal beslut, vilka också hade överklagats. 3.Domstolen som prövade skuldfrågan framhöll i avgörandet att vitt- nets uppgifter endast kunde beaktas om dessa fick stöd av annan bevisning. 4.Domstolens ordförande hade informerat juryn bl.a. om att domen inte enbart fick grunda sig på uppgifter från vittnet. 5.Eftersom viss information om vittnet, bl.a. om dennes bakgrund, hade lämnats till försvaret hade försvaret kunnat ifrågasätta vitt- nets trovärdighet. Försvaret hade också kunnat utföra ett menings- fullt korsförhör med vittnet. Sammantaget ansåg att förfarandet inte stod i strid med artikel 6. I Pesukic mot (avgörande ) hade Pesukic dömts bl.a. för dråp. Till grund för domen låg uppgifter från ett vittne som hade hörts anonymt vid rättegången eftersom vittnet ansågs ha anledning att frukta repressalier. Vid förhöret befann sig den tilltalade och hans försvarare i ett separat rum där de kunde lyssna på förhöret och själva ställa frågor till vittnet. konstaterade bl.a. följande. Det hade funnits tillräckliga skäl att hålla vittnets identitet dold. Det framhölls bl.a. att målet avsåg ett s.k. hämndmord som begåtts inom ramen för gängkriminalitet. Vittnets uppgifter hade varit av avgörande betydelse 17“He had expressly admitted that he held a grudge against some of the defendants in the case”. för den fällande domen. Den nationella domstolen hade dock vid- tagit tillräckliga åtgärder för att säkerställa den tilltalades rätt till en rättvis rättegång. framhöll bl.a. följande. 1.Vittnet hade inte förhörts av åklagaren, utan av domstolens ord- förande18. 2.Vittnets identitet hade bekräftats av undersökningsledaren i den aktuella förundersökningen19. Domstolens ordförande fick också vetskap om vittnets identitet. 3.Undersökningsledaren och (den regionala) åklagaren vittnade om vittnets person, bl.a. om dennes tidigare brottslighet och allmänna trovärdighet. 4.Vittnet hade förhörts av hela domstolen, och alla som deltog i bedömningen av skuldfrågan (dvs. både juryn och juristdomaren) kunde därmed bilda sig en egen uppfattning om vittnet. 5.Juryn hade blivit informerad om att – i enlighet med då gällande praxis från – domen inte enbart fick grunda sig på uppgifter från vittnet. Sammantaget ansåg att förfarandet inte stod i strid med artikel 6. I Scholer mot (avgörande ) dömdes Scholer bl.a. för narkotikabrott. Det hade framkommit uppgift om att Scholer, som var medlem i motorcykelklubben , sålde narkotika. En informatör och en polisinfiltratör köpte amfetamin av honom. Informatören och infiltratören förhördes under förunder- sökningen, utan att Scholer eller hans försvarare fick vetskap om dessas identitet. Dessa fick heller inte, med hänvisning den risk för liv och säkerhet som det skulle innebära för informatören och in- filtratören, möjlighet att ställa direkta frågor till dem. Scholer fick däremot möjlighet att framställa skriftliga frågor. Informatören och infiltratören förhördes inte i domstol, utan deras uppgifter från för- hören under förundersökningen lades till grund för den fällande domen. Den polis som förhörde informatören förhördes dock av domstolen om uppgifterna som informatören hade lämnat. Som skäl för förfarandet framhölls bl.a. att det fanns en risk att identiteten på 18“the president of the court”. 19“the officer in charge of the investigation”. vittnena skulle avslöjas bl.a. genom kroppsspråk och röst – vilka den tilltalade, men inte andra personer i hans eller hennes närhet kände till. Det ansågs också finnas en risk för att uppgifter i förhör kunde avslöja deras identitet. konstaterade bl.a. följande. Det fanns, med hän- visning till de omständigheter som de nationella myndigheterna an- gett, tillräckliga skäl att vidta de aktuella åtgärderna för att skydda informatören och infiltratören.20 Uppgifterna från informatören var, när det gäller några åtalspunkter, avgörande som bevisning mot Scholer. Tillräckliga skyddsåtgärder hade dock vidtagits för att säkerställa rätten till en rättvis rättegång. Det framhölls att Scholer hade kunnat ställa skriftliga frågor till informatören, vilka denne också hade besva- rat. fäste också vikt vid att den nationella domstolen hade bedömt uppgifterna från polisen som hade lämnat uppgifter om informatören med särskild försiktighet. Sammantaget ansåg Europa- domstolen att förfarandet inte stod i strid med artikel 6. Det vägledande avgörandet Schatschaschwili mot (avgö- rande , stor kammare) handlade inte om anonyma vittnen, utan om möjligheten att använda uppgifter från vittnen vilka inte hade hörts under rättegången21. I målet hade Schatschaschwili dömts bl.a. för grovt rån mot två lettiska kvinnor vilka tillfälligt bodde i . Kvinnorna förhördes av en undersökningsdomare under förundersökningen. för huvudförhandlingen ville kvinnorna, som hade flyttat tillbaka till , inte delta i rättegången i på grund av hälsoskäl. En domstol i hade också fattat beslut om att kvinnorna inte kunde höras via videolänk. Uppgifterna som kvinnorna hade lämnat i förhöret under förundersökningen lades till grund för den fällande domen. I sina domskäl utvecklade – med utgångspunkt i de tre kriterier som formulerats i Al-Khawaja och Tahery mot – hur bedömningen ska göras i fall då bevisning inte har lagts fram direkt i domstol. När det gäller den tredje punkten – vikten av ett starkt proces- suellt skydd för den tilltalade i fall då den vittnesmålet utgör det enda eller det avgörande beviset – pekade på vissa om- ständigheter som kan ge ett sådant skydd. 20I sammanhanget framhöll också, med hänvisning till Donohoe mot (avgörande ), bl.a. att möjligheten att låta informatörer avge informa- tion anonymt är ett väsentligt verktyg för att bekämpa framför allt organiserad brottslighet. 21”non-attendance of wittness”. 1.Den nationella domstolen är medveten om att sådan bevisning måste bedömas med försiktighet och tillmätas ett lägre bevisvärde. Av vikt är också om den nationella domstolen utförligt redogjort, mot bakgrund av bevisningen i övrigt i målet, för varför ett icke- närvarande vittne är trovärdigt. 2.Det har funnits möjlighet att under huvudförhandlingen titta på videoförhör med vittnet, vilket ger domstolen, åklagaren och för- svaret möjlighet att bedöma vittnets uppträdande under förhöret. Detta ger i sin tur möjlighet att bedöma vittnets trovärdighet. 3.Det finns bevisning, som läggs fram under huvudförhandlingen, som stödjer vittnets uppgifter. 4.En viktig skyddsåtgärd, i fall då vittnet inte kan förhöras i dom- stol, är om försvaret under förundersökningen haft möjlighet att förhöra vittnet, eller i vart fall indirekt, t.ex. skriftligen, kunnat ställa frågor. 5.Den tilltalade har haft möjlighet att ge sin egen version av hän- delseförloppet och kunnat ifrågasätta vittnets trovärdighet. Även om vittnesmålet inte utgör den enda eller den avgörande bevis- ningen måste det säkerställas att tillräckliga åtgärder vidtas, som kom- penserar den försämring som ett icke-närvarande vittne innebär för försvaret. Ju viktigare ett sådant vittnes uppgifter är desto högre krav ställs på de åtgärder som säkerställer att den tilltalade får en rättvis rätte- gång (se även mot , avgöranden , och Batek m.fl. mot , avgörande ). ansåg att det hade funnits tillräckliga skäl att använda vittnenas uppgifter från förundersökningen. Vittnenas upp- gifter hade dock varit av avgörande betydelse och tillräckliga åtgär- der ansågs inte ha vidtagits för att kompensera för den rättsförlust som det medförde för den dömde. Domstolen bedömde därför att förfarandet stod i strid med artikel 6. I Boshoski mot Nord (avgörande ) dömdes Boshoski, som tidigare hade varit parlamentsledamot och som försökte att ta sig in i parlamentet med ett nystartat parti, bl.a. 22I det senare fallet tillämpade kriterierna som angetts i Schatschaschwili mot , trots att det anonyma vittnesmålet inte hade utgjort den enda eller den avgörande bevisningen mot de tilltalade. för att ha brutit mot straffbestämmelser om maktmissbruk23. Till grund för domen låg vittnesuppgifter från en person som påstod att han vid olika tillfällen hade gett Boshoski pengar för att stötta dennes kampanj. Vittnets identitet hölls dold på grund av risken för dennes säkerhet med hänvisning till Boshiskis rykte24. Vittnet var bekant med Boshoski. konstaterade bl.a. följande. Vittnets uppgifter var varken det enda eller det avgörande beviset mot Boshoski. Den nationella domstolen hade dock inte tillräckligt väl prövat om det fanns skäl att hålla vittnets identitet dold. Även om en tilltalads rykte kan utgöra tillräckliga skäl för att hålla ett vittnes identitet dold måste domstolen noggrant bedöma om det finns grund för vittnet att känna rädsla. konstaterade också att med hän- syn till att Boshoski, och möjligtvis också andra personer i dennes närhet, redan kände till vittnets identitet framstod det som oklart hur beslutet om anonymitet kunde bidra till att minska vittnets eventuella rädsla. Ett beslut om att hålla ett vittnes identitet dold som inte har goda skäl för sig, talar starkt mot att en rättegång har varit rättvis. Sammantaget ansåg att förfarandet stod i strid med artikel 6. Frågan om en ordning med anonyma vittnen är förenlig med arti- kel 6 måste bedömas utifrån flera olika faktorer. En grundförutsätt- ning är att det måste finnas starka skäl för att hålla vittnets identitet dold. Som regel krävs det att det finns en risk för vittnets eller någon närståendes liv eller hälsa. Det uppställs inget krav på en konkret hot- bild, på så sätt att den tilltalade eller någon annan har framställt ett hot. Att brottet har begåtts inom ramen för vissa typer av kriminella miljöer, t.ex. där hämndvåld är vanligt förekommande, kan räcka för att anse att sådan fara föreligger. Det måste dock i varje enskilt fall göras en prövning av om det finns en objektiv grund för fara, och om det finns bevisning som stödjer det. 23“abuse of official authority and power and breach of the rules on the funding electoral campaigns”, gärningsbeskrivningen tycks motsvara bl.a. de svenska straffbestämmelserna om tagande och givande av muta. 24“the applicants notority”. Kravet på starka skäl innebär också, som regel, att vittnet inte kan vara någon som den tilltalade är bekant med. Att hålla vittnets iden- titet dold i sådana fall kan nämligen inte bidra till att faran för att vittnet ska utsättas för brott minskar. Det är däremot inte uteslutet att vittnet är en person som har kopplingar till den kriminella miljö som den tilltalade befinner sig i. I viss mån är det dock oklart hur denna gränsdragning ska göras. När det gäller polisvittnen har framhållit att dessa har särskilda skyldigheter att bekämpa brott och i det ingår ofta att vittna vid domstol. Att lägga uppgifter från infiltratörer, vars identitet hålls dold och inte hörs i domstol, till grund för en fällande dom kan dock vara förenligt med konventionen. Genom avgörandet Al-Khawaja och Tahery mot Förenade kunga- riket 2011 slopade den s.k. sole or decisive-regeln. Att ett anonymt vittne utgör den enda eller den avgörande bevis- ningen utesluter numera inte att förfarandet är förenligt med artikel 6. Om ett anonymt vittnesmål utgör den enda eller den avgörande bevis- ningen måste dock domstolen med största möjliga omsorg försäkra sig om att det finns ett starkt processuellt eller annat skydd för den tilltalade som medför att förfarandet ändå kan anses rättvist. Ju vik- tigare ett anonymt vittnesmål är som bevis desto högre krav ställs på de åtgärder som säkerställer att den tilltalade får en rättvis rättegång. När det närmare gäller vilka åtgärder som i sådana fall krävs för att förfarandet ska vara förenligt med artikel 6 har bl.a. framhållit följande faktorer. 1.Den tilltalade har fått möjlighet att ge sin egen version av hän- delseförloppet och har kunnat ifrågasätta vittnets trovärdighet. 2.Rätten har kunnat se och höra vittnet i domstol – rätten har där- igenom kunnat bilda sig en uppfattning bl.a. om vittnets trovärdighet. 3.Försvaret har getts möjlighet att ställa frågor och ifrågasätta vitt- nets trovärdighet eller i vart fall indirekt, t.ex. skriftligen, kunnat ställa frågor till vittnet. Detta är särskilt viktigt i fall då vittnet inte hörs i domstol. 4.Rättens ordförande har informerat juryn som bedömer skuldfrågan om vikten av att bedöma vittnets trovärdighet och hans eller hennes uppgifter med särskild försiktighet. 5.Andra personer (åklagare eller polis) har lämnat uppgifter i dom- stol angående vittnets trovärdighet. 6.Vittnet har förhörts av en undersökningsdomare under förunder- sökningen och denne har uttalat sig om vittnets trovärdighet. Det framstår emellertid som oklart vad som egentligen krävs för att kompensera den tilltalades rättsförlust i situationer då ett anonymt vittne utgör det enda eller det avgörande beviset. Eftersom Europa- domstolen gör en bedömning av förfarandet i sin helhet är det svårt att utläsa vilken vikt som enskilda åtgärder bör tillmätas. Flera av de angivna kriterierna är dessutom vaga. Till detta kommer att många av de situationer som har prövats av har avsett län- der vars processrättsliga system i olika avseenden skiljer sig från det svenska. Något avgörande från där ett anonymt vittne utgör det enda beviset för en fällande dom har heller inte på- träffats. Vilken ”nivå” på skyddsåtgärderna som krävs i sådana fall är också oklart. Information om processrättsliga regleringar om anonyma vittnen har hämtats in via . Förfrågan om aktuell lagstift- ning och dess tillämpning har ställts till samtliga EU-länder.25 Svar har inkommit från , , , , , , , och . Med hänsyn till de likheter som finns mellan det svenska och de övriga nordiska ländernas rättssystem är regelverken i de nordiska länderna av särskilt intresse. Särskilda förfrågningar om förekomsten och tillämpningen av bestämmelser om anonyma vittnen har därför ställts till justitiedepartementen i , och . Som framgår nedan har dessa tre länder regelverk som ger möjlighet att vittna anonymt. För att få en fördjupad bild av regelverken i och har vi haft möten med företrädare för det norska respektive det danska rättsväsendet.26 I har regleringen om 25Se bilaga 3. 26Vid respektive möte har (minst) en företrädare för , en domare, en för- svarsadvokat och en åklagare deltagit. anonyma vittnen endast tillämpats i ett fall (ett tingsrättsavgörande). Vi har därför inte haft något motsvarande möte med företrädare för det finska rättsväsendet. Redovisningen grundar sig i huvudsak på de svar som kommit in från respektive land. Studien är endast översiktlig och det görs inga anspråk på att den ska vara heltäckande. I det följande redovisas först vad som kommit fram om regelverken i de nordiska länderna. Där- efter redovisas mer översiktligt för regelverken i de övriga EU-län- derna. Avslutningsvis följer vissa sammanfattande slutsatser. I finns möjlighet för domstol att besluta om att ett vittnes identitet ska hållas dold för den tilltalade. Enligt 856 § andra stycket 2 retsplejeloven kan domstolen bestämma att den tilltalade inte ska få information om vittnets namn, var vittnet befinner sig eller om vitt- nets adress (”og bopæl”), om det kan antas vara utan betydelse för den tilltalades försvar, och avgörande hänsyn med beaktande av vittnets säkerhet kräver det (anonymt vittnesmål). Enligt tredje stycket ska ett beslut om att hålla ett vittnes identitet dold grunda sig på en samlad bedömning av omständigheterna i målet, baserat på eventuella upplysningar om vittnets relation (”tilknytning”) till den tilltalade och upplysningar om sakens karaktär. Om beslut fattas om att hålla ett vittnes identitet dold kan rätten, enligt fjärde stycket, besluta att den tilltalade ska lämna rättssalen när vittnet hörs. Domstolen kan fatta beslut om anonymt vittnesmål både före och under huvudförhandlingen (845 § första stycket 7 retsplejeloven). Om frågan väcks före huvudförhandlingen kan, om det finns behov av det, frågan behandlas vid ett sammanträde och vittnet kan då, under straff- ansvar, höras bl.a. om hans eller hennes relation till den tilltalade. I förarbetena framgår att den tilltalades rätt tillvaratas genom att hans eller hennes försvarare alltid har möjlighet att närvara vid för- höret med vittnet. Försvararen har då också rätt att ställa frågor till vittnet. Såväl domstolen som försvararen har dessutom kännedom om vittnets identitet. (Se Folketingstidende –11, tillæg A, lov- forslag L 124, s. Domstolen kan, enligt 729 a § fjärde stycket retsplejeloven, ålägga försvararen att inte föra vidare information om vittnets identitet till den tilltalade. Ett sådant beslut kan gälla fram till dess att den till- talade har lämnat sina uppgifter i förhöret, men kan också förlängas till att gälla utan begränsning (845 § första stycket 6 och 7). Domstolens beslut om anonymt vittnesmål kan överklagas (986 § retsplejeloven). Regleringen anonyma vittnen ger inte möjlighet att använda tek- niska hjälpmedel (t.ex. röstförvrängning). Det finns inte någon formell begränsning när det gäller i vilka typer av mål som bestämmelsen om anonyma vittnen kan tillämpas. Regleringen är dock avsedd att tillämpas i undantagsfall, när det är av avgörande betydelse för vittnets säkerhet, framför allt i mål om allvarliga brott som begåtts inom ramen för kriminella nätverk/gäng. När det gäller tillämpningen av bestämmelsen har företrädare för det danska rättsväsendet bl.a. hänvisat till Højesterets dom . I målet, som handlade om grovt vapenbrott som begåtts inom ramen för ett kriminellt nätverk, beslutades att ett vittne skulle vara anonymt. Domstolen konstaterade att det var av avgörande betydelse för vittnets säkerhet att hans identitet hölls dold för de tilltalade. Det antogs också vara utan betydelse för försvaret att de tilltalade inte fick upplysningar om vittnets identitet. Domstolen framhöll bl.a. att det inte hade framkommit något som indikerade att vittnet hade en rela- tion till de tilltalade, som var av sådan karaktär att vittnet hade dolda personliga motiv för att avge belastande uppgifter mot de tilltalade. Bestämmelsen om anonyma vittnen tillämpas mycket sällan. Någon statistik angående hur många fall finns inte. Vid möte med före- trädare för det danska rättsväsendet har dessa uppgett att det heller inte kan uppskattas hur ofta bestämmelsen tillämpas. Som skäl till att bestämmelsen tillämpas så sällan har följande angetts.