prot · H909122 · 2022-06-01 00:00:00 — Men när jag läser programmet kan jag, trots detta, konstatera att det i princip inte innehåller något som fokuserar på varifrån de kriminella nätverken får sina inkomster och hur detta pengaflöde till grovt kriminella ska stoppas. Jag vill faktiskt passa på att lyfta fram den vinkeln här, även om den möjligen är lite vid sidan om betänkandet. Jag har arbetat med ekonomisk brottslighet och bedrägerier och är väl förtrogen med hur ofta det finns nära kopplingar mellan den typen av brottslighet och kriminella nätverk med våldskapital. Det gäller alltifrån brott inom ramen för avancerade skattefiffelupplägg till systematiska och omfattande välfärdsbedrägerier. I samma artikel som jag nämnde intervjuades även . Han är en välrenommerad säkerhetsanalytiker, just nu vid nationella bedrägericentrum. Han uttrycker att bedrägeripengarna är bränslet i den kriminella ekonomin och att det här är systemhotande. Vi har ett allvarligt problem i med grov brottslighet, och det är oerhört viktigt att trycka tillbaka den brottsligheten. De lagförslag som antas här är absolut steg på vägen för att lyckas, men för att på allvar få bukt med den grova kriminaliteten i vårt land krävs mer – på många olika områden. Flera frågor avhandlas och debatteras i andra utskott än i justitieutskottet. Jag hoppas att vi framöver med gemensamma krafttag, beslutsamhet och fokus på det som verkligen har effekt kan genomföra det som behövs på ett genomtänkt sätt. 5 (V): Vi diskuterar en väldigt viktig proposition. Jag kommer att fokusera på att gå emot någonting som väldigt många andra partier önskar genomföra. yrkar bifall till reservation 1, där vi argumenterar emot regeringens förslag om kronvittnen. Bakgrunden till propositionen är ju, som alla har nämnt, en mycket allvarlig brottsutveckling med grov och organiserad brottslighet som vi naturligtvis måste hantera seriöst. Men vi får inte bidra till impulser som riskerar att leda till ytterligare brott; det vore kontraproduktivt. Det är en intressant proposition med delvis motsägelsefulla reformförslag – å ena sidan viktiga förslag om ökad trygghet för bevispersoner, vittnen och målsägande, bland annat via ökat sekretesskydd och andra insatser, å andra sidan ett riskabelt förslag om kronvittnen. Dessutom innehåller propositionen förslag på en serie straffskärpningar som kan gagna rättssäkerheten men som aldrig får ses som en seriös lösning på problematiken i stort. Förslaget om kronvittnen syftar inte till straffskärpning utan till strafflindring i utbyte mot uppgifter om andras brottslighet. Vi har andra regler om strafflindring i vår brottsbalk . Det anges att domstolen i skälig omfattning ska beakta om en tilltalad har angett sig frivilligt eller lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för att utreda brottet. Här premieras alltså den som aktivt visar att den ångrar brottet och så att säga vill lägga korten på bordet. Det går inte att ifrågasätta som något problematiskt. Kronvittnessystemet är både likt och mycket olikt den strafflindring som vi sett . Kronvittnessystemet går ut på strafflindring om den misstänkte lämnar uppgifter om andras brottslighet. Lagrådet har kallat den situation som uppstår för en moment 22-problematik. För att uppgifterna ska kunna anses tillförlitliga fordras att personen utlovas en ganska stor belöning för att leverera dem. Om man avstår från att ge positiva incitament att lämna uppgifterna blir systemet i stället ineffektivt. Det här blir en balansgång. Det som är önskvärt ur effektivitetssynpunkt får oönskade effekter ur rättssäkerhetssynpunkt. Risken finns att uppgifter kommer att lämnas i större utsträckning än . Det påverkar bevisvärderingen, som blir mer problematisk, och riskerar att få dåliga effekter. Det innebär också en risk för felaktiga domar. Justitiekanslern är också tveksam till förslaget, framför allt därför att det inte blir förutsägbart. vid både och , liksom , avstyrker förslaget. Deras skäl till det är framför allt att det kan ifrågasättas om detta kommer att uppnå avsedd effekt och att förslaget är förenat med risker, till exempel, som jag nämnde, risken för oriktiga uppgifter och risken att de som lämnar uppgifter utsätts för repressalier, vilket ju utgör en ny risk för brott. I remissvaren lyfts också fram att resursstarka brottslingar kan komma att utnyttja systemet så att det innebär att de som står längre ned i rang i hierarkin får ta konsekvenserna av andras brottslighet. Detta kan alltså öka riskerna för att särskilt unga medhjälpare drabbas hårt av beskyllningar. Om utpekandet skulle avse en mer jämbördig i den kriminella hierarkin är det befogat att ifrågasätta om den misstänkte kan känna tillit till att staten tar ansvar för uppgiftslämnarens och hans närståendes säkerhet. Det är uppenbart att risken för repressalier är hög för den som samarbetar med de brottsbekämpande myndigheterna. Lagrådet menar att det framstår som ytterst tveksamt att införa ett system med kronvittnen, och fördelarna överväger inte nackdelarna. Lagrådet avråder från att genomföra förslaget. Det gör också. Vi vill verkligen bekämpa den grova kriminaliteten och kriminalitet generellt. Men vi vill inte ge avkall på rättssäkerheten. Då går vi fel väg, som jag hoppas att jag har kunnat argumentera för. Det är förstås flera andra saker som vi skulle behöva hantera i relation till den grova kriminaliteten. Jag ska avsluta att instämma med det som tog upp om att vi behöver följa pengarna på olika sätt och att vi behöver följa orsakerna till kriminaliteten. Vi behöver arbeta väldigt starkt med att ha sociala åtgärder och välfärdsåtgärder som gör att det inte triggande och positivt att lockas in i kriminella gäng. Så kan vi i varje fall kupera nyrekryteringen. Det måste också prioriteras mycket starkt. 6 (KD): ”Man reagerar inte längre i någon större grad när man hör eller läser om en ny skjutning med dödlig utgång.” Det är ett tragiskt citat som jag möter när jag är ute och träffar människor och diskussionen kommer in på det grova gängvåld som visar sig på många platser i vårt land. Det visar på en tragisk avtrubbning mot dessa hemska händelser. Trots att regeringen säger sig ha genomfört massiva åtgärder och ändrat och skärpt ett stort antal lagar uteblir det synliga resultatet. Inledningen av detta år har rekordnivåer på antal skjutningar med dödlig utgång. Det är 31 personer som har skjutits ihjäl . inträffade två dödsskjutningar i . Det är tydligt att det är svårt för polisen att reda ut dessa brott. Ansvarig polischef uttalade i en tv-intervju en förhoppning om att de senaste skjutningarna, som troligtvis hade ett stort antal vittnen, skulle kunna utgöra en vändpunkt som bryter den tystnadskultur som försvårat tidigare utredningar. Faktum är att tre av fyra gängmord förblir ouppklarade. Det är dags att samhällets rättsvårdande myndigheter får ytterligare möjligheter att bekämpa brottsligheten. Det visar sig inte minst i de listor på förändringar som rikspolischefen lämnat om nödvändiga lagändringar. Dock har detta inte alltid mötts upp med aktivitet i tillräckligt hög grad från regeringens sida. Det är dags att någon annan tar över ansvaret. behöver en ny regering som visar större lyhördhet mot polisens och rättsväsendets behov och efterfrågade förändringar. Regeringen har överlämnat en proposition med flera angelägna förslag, såsom höjt straff för övergrepp i rättssak och mened och införandet av ett kronvittnessystem. Det är särskilt välkommet att propositionen kommer , eftersom det är förändringar som regeringen länge motsatt sig och som man röstat ned i . Exempelvis ansåg Socialdemokraterna att nackdelarna övervägde fördelarna med ett system med kronvittnen när röstade om frågan för bara . Emellertid vann yrkande om att införa ett sådant system gillande. Det är bra att regeringen nu tillgodoser det tillkännagivandet och att det sker relativt snabbt. Det är inte alla tillkännagivanden som regeringen lyckas tillgodose på dryga . Emellertid är regeringens proposition inte tillräckligt omfattande för att på allvar komma till rätta med de allvarliga problem med tystnadskultur och skrämda vittnen som präglar , detta trots att har enorma problem med skjutvapenvåld som kan fortsätta att eskalera eftersom få vågar prata med polisen. Utredningen kom fram till att ett system med anonyma vittnen inte bör införas. delar inte den uppfattningen. Det gör inte heller , och , som alla förespråkar att ett system med anonyma vittnen införs. Ett av skälen till att regeringen säger nej är att systemet skulle användas sällan. Men det är ju själva poängen. Systemet ska användas endast i undantagsfall likt det görs i de länder i vår närhet som har detta system. I de fall där det finns goda skäl att tro att ett vittne eller dennes familj riskerar allvarliga repressalier från organiserade kriminella ska han eller hon kunna vittna anonymt. Att det inte är en vanlig företeelse är något positivt. Men det hindrar inte att det ändå skulle skydda just i de fall där det bör och kan användas. Vidare konstaterar regeringen att den som har skyddad identitet och är tjänsteman kan vittna anonymt. Således faller rättssäkerhetsargumentet, vilket även faller på att flera andra europeiska länder har system med anonyma vittnen som prövats av och godkänts i . Att systemet använts sparsamt i våra grannländer är naturligtvis bra. Men är relativt ensamt bland jämförbara länder med den problembild vi har med veckovisa gängrelaterade mord och en omfattande tystnadskultur som enligt polisens egna rapporter gör det svårt för myndigheten att utföra sitt arbete. Ett system med anonyma vittnen bör införas. Systemet med kronvittnen som regeringen föreslår är otillräckligt. Precis som skriver i sitt remissvar kommer systemet inte att vara tillförlitligt för den som medverkar i en utredning om annans brottslighet. Det går att ifrågasätta hur attraktivt systemet över huvud taget kommer att vara och om det alls kommer att gå att övertyga brottslingar att vittna när åklagare inte kan lämna strafflindringsgarantier till en gärningsman som vittnar om andras brottslighet. Ett kronvittnessystem kräver ett stort mått av förutsägbarhet och avsevärd strafflindring för att fungera. Om man ska våga vittna mot andra med koppling till grov brottslighet måste förutsättningarna vara klara. Det kan inte bara vara en förhoppning om strafflindring. Då riskerar systemet med kronvittnen att inte ge det utfall som man kan förvänta och inte heller bryta tystnadskulturens grepp. Det tycker inte bara vi utan också en majoritet i utskottet, och vi föreslår därför ett tillkännagivande till regeringen. välkomnar att regeringen vill höja straffen för övergrepp i rättssak och konstaterar att det är något som riktat ett tillkännagivande om. Vi är dock inte nöjda med straffskalan som regeringen föreslår. Om man försöker påverka en rättegång för att minska eller undvika straff måste samhället tydligt markera mot det. Straffet behöver vara högre än vad propositionen föreslår. Därför yrkar jag bifall till reservation 5. Vidare nämner behovet av resning till nackdel för den tilltalade ifall denne beviljats strafflindring på felaktiga grunder. En sådan förändring behöver genomföras. Den otrygghet som råder i vårt samhälle på grund av gängkriminellas våldsamma uppgörelser behöver stoppas. Det är flera talare och jag tror alla här i salen eniga om. För att det ska bli möjligt måste tystnadskulturen brytas genom att människor vågar vittna. Denna proposition är ett steg i rätt riktning. Men den borde, likt många andra propositioner från dagens regering, innehålla fler förslag på åtgärder. Det visar denna debatt och reservationerna på. Vi kristdemokrater och övriga oppositionspartier lyssnar till de rättsvårdande myndigheterna och rikspolischefens önskemål. Vi vill göra mer, mer än regeringen nu föreslår. Jag ställer mig därför bakom yrkanden och reservationer samt de tillkännagivanden som föreslås riktas till regeringen. Men i denna debatt yrkar jag som sagt bara bifall till reservation 5. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 17.) § 6 Nya regler om informationsutbyte om brottmålsdomar i EU betänkande 2021/22:JuU37 Nya regler om informationsutbyte om brottmålsdomar i EU (prop. 2021/22:172) 7 (SD): Vi avser att debattera justitieutskottets betänkande Nya regler om informationsutbyte om brottmålsdomar i EU. Det handlar om ett system som är till för att underlätta för just informationsutbyte mellan våra respektive EU-länder om brottmålsdomar gällande tredjelandsmedborgare. Regeringen har valt att implementera förslaget i enlighet med de förutsättningar som stipuleras. Men har noterat att man gör en alldeles för snäv implementering utifrån vad som faktiskt är möjligt. har i betänkandet en reservation där vi menar att det möjliggörs för att ta med uppgifter om brott som når upp till ett maxstraff om tolv månaders fängelse. Det skulle innebära att fler brottmålsdomar skulle registreras i det här systemet, Ecris-TCN. Vi tycker inte att det skulle vara en nackdel utan snarare en fördel för det brottsbekämpande samarbetet mellan EU:s medlemsländer om just information om brottmålsdomar kan vara till nytta för respektive lands brottsbekämpande myndigheter eller för den delen migrationsmyndighet. Vidare anser vi att det ska vara en tydligare ordning för hur uppgifter ska lagras och förstöras, så att den mänskliga faktorn i de här fallen inte föranleder att uppgifter destrueras på ett sådant sätt att de inte kommer till användning och kan nyttjas på rätt sätt. Det är den korta beskrivningen av det här ärendet som kanske inte är särskilt upphetsande i sig. Men vi har en lite delad mening om att det ska lagra fler uppgifter i systemet och att vi ska ha en säkrare ordning för just lagringen av uppgifterna. I övrigt tycker vi att systemet kan vara till nytta för och gagna det europeiska samarbetet om brottmålsdomar och tredjelandsmedborgare. Jag yrkar bifall till reservationen. 8 (S): Syftet med förslagen vi debatterar är att förbättra EU:s medlemsstaters informationsutbyte om brottmålsdomar och göra det möjligt för EU-länder att få reda på vilka andra stater inom unionen som har uppgifter i sina kriminalregister om en tredjelandsmedborgare. måste göra sitt så att EU kan använda sin fulla kraft i kampen mot brottsligheten, och övriga EU-länder måste göra sitt för att vi ska vara lyckosamma med brottsbekämpningen i . Samarbetets geniala logik är att ett plus ett blir mer än två. Vi vinner på detta EU-samarbete. Det är därför glädjande att justitieutskottet står bakom regeringens förslag om att göra en rad ändringar i olika lagar i linje med den aktuella EU-förordningen. När det gäller det som ledamoten var inne på vill jag anföra följande: Vad gäller uppgifter om fingeravtryck gör vi socialdemokrater i utskottet ingen annan bedömning än regeringen, det vill säga att fingeravtryck bör tas under verkställigheten av den som har dömts till fängelse . På så vis kommer utvidgningen av möjligheten att ta fingeravtryck, som utgör intrång i den enskildes fri- och rättigheter, inte att gå längre än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med utvidgningen. Vidare anser utskottet, i likhet med regeringen, att Kriminalvården inte bör behandla fingeravtrycken i större utsträckning än vad som är absolut nödvändigt för ändamålet med behandlingen. Efter att fingeravtrycken har tagits emot av bör Kriminalvården därefter förstöra eventuella kopior som myndigheten innehar, liksom de biometriska data som tas fram ur dessa. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 17.) § 7 Mer tid till lärande, extra studietid och utökad lovskola betänkande 2021/22:UbU30 Mer tid till lärande, extra studietid och utökad lovskola (prop. 2021/22:111) 9 NORIA MANOUCHI (M): Få politiska uppgifter är så grundläggande för framtid som att säkra en välfungerande skola. Den ska vara välfungerande inte enbart för dem som kommer från studievana hem, som är vana vid att läsa böcker och som kan få hjälp av föräldrarna med läxorna. Vi behöver skapa en skola som är välfungerande för varje elev, även för dem som har det svårare, även för dem som inte har föräldrar med högre utbildning och även för de elever som inte har en plats i hemmet där de i lugn och ro kan göra sin läxa. En bra skolgång är den viktigaste språngbrädan för social rörlighet och den bästa garantin för att barn som har fått en tuffare start i livet ska få det bättre än sina föräldrar. Det ska gälla i hela landet, i storstädernas utanförskapsområden och på landsbygden. går av niondeklassarna ut utan gymnasiebehörighet. Signalen till oss – den kom tidigt, men vi agerade tyvärr för sent – kan inte vara tydligare. Vi beslutsfattare behöver göra det som krävs: ge skolan de verktyg som behövs. Vi behöver framför allt se till att det kommer en lagstiftning på plats som gör det möjligt att agera i stället för . Det är inte rimligt att det, trots att skolan har ett lagstadgat kompensatoriskt ansvar, blir sämre. Det blir sämre stöd till elever som behöver mer undervisning och hjälp för att kara sina studier. Det är inte heller rimligt att regeringens försök att komma till rätta med problematiken är att erbjuda lite mer av samma. I stället för att för en gångs skull ta ett helhetsgrepp och åstadkomma ordentlig förändring föredrar den socialdemokratiska regeringen att dutta lite. Regeringen föreslår alltså extra studietid från årskurs 4 till årskurs 9. Det får vara max , och det ska vara frivilligt att delta. Jag kan verkligen inte förstå hur regeringen kan tro att detta är nog, att detta ska räcka och att detta ska ge alla elever en rimlig chans. Ska inte barn i årskurs 1–3 ha rätt att få stöd? Ska inte barn som halkar efter tidigt få en chans att komma i kapp? Och ska en förälder till en elev i till exempel årskurs 6 eller 7 kunna vägra att barnet får tillgång till extra studietid? Regeringen behöver svara på om det är barnets behov och lärarprofessionens bedömning som ska vara det som faktiskt gäller i svensk skola. Eller ska detta bli ytterligare en proposition som inte är tillräcklig? Vi moderater menar att det är barnets behov av stöd som ska styra från dag ett i svensk skola. Extra studietid ska vara obligatoriskt när det behovet finns. Fler elever måste få en ärlig chans att lyckas. Vi vet att barn som inte uppnår behörighet till gymnasieskolan har sämre förutsättningar till etablering på arbetsmarknaden, har begränsade yrkesval och löper större risk för psykisk ohälsa och kriminalitet. Vi ser detta i vårt samhälle , och det står i regeringens egen text. Det finns något i svensk skola som kallas lovskola. När en elev inte har klarat att ta till sig undervisningen under ordinarie termin ska de ha möjlighet att tillgodogöra sig den kunskapen . Det är en chans för att varje barn ska klara av att ta sig från till gymnasiet, men den ges bara i åttan och nian. Jag tycker att det är något skevt i svensk skolpolitik och i svensk skolreglering när man väljer att agera för sent i stället för så fort behovet existerar. I jobbar man på motsatt sätt. Där agerar man direkt när behovet uppstår. Man ser till att en elev får stödinsatser, specialpedagoger, extra studietid och lovskola, om detta är vad som krävs. Men här låter vi det gå för långt. Vi tror att en elev som halkar efter på lågstadiet, mellanstadiet eller tidigt på högstadiet nog kan ta igen allt detta . Men sedan står eleven där och väntar på slutbetyget och får höra : Du har en sista chans. Det är nu eller aldrig. Detta är vad vi har att erbjuda dessa elever, och det är inte nog. föreslår att lovskolan ska uppstå från den årskurs då en elev har behov av den. Och vi menar att den ska vara obligatorisk. Det är inte rimligt att vi har en skolplikt i som tvingar eleverna att gå men att vi i övrigt är rätt ointresserade av om eleverna klarar skolan eller inte. Vi måste vara villiga att göra det där lilla extra som ser till att varje barn får en värdig chans. Med anledning av detta vill jag yrka bifall till reservation nummer 1. 10 (SD): yrkar bifall till reservation nummer 2, som handlar om läxhjälp. Betänkandet handlar om extra studietid för lärande och läxhjälp, och där vill jag betona läxans betydelse för en lyckad utbildning, som jag kommer att ägna en del av min anförandetid åt. Läxor utgör ett naturligt inslag i lärandet och är ett viktigt komplement till den schemalagda undervisningen. Framför allt ska det handla om att repetera de kunskaper som eleverna börjat tillägna sig under den schemalagda undervisningen. Det finns läxor som inte kräver några större förkunskaper eller hjälp av förälder, såsom stavning, glosor, utantillinlärning, läsning, välskrivning med mera. Men det finns även läxor av mer abstrakt karaktär, där inte alla föräldrar har samma möjlighet att hjälpa till. Jag pekar då på de olika former av analyser som elever börjar arbeta med redan så tidigt som i årkurs 4 i skolan. Vi sverigedemokrater menar att man ska vänta med dessa analyser till de högre årskurserna och framför allt gymnasiet, för att eleverna i stället i ska ägna sig åt inlärning av fakta som de sedan kan använda i sina analyser. Tyvärr ser vi stora skillnader mellan elevers möjligheter att få tid, ro och stöd för sitt arbete med läxor. Förutsättningarna är alltså olika. Därför anser vi att det finns ett behov av att skolan anordnar läxhjälp i skolans lokaler. Här vill vi särskilt betona den möjlighet som finns att nyttja skolans välutbildade fritidspersonal för att hjälpa elever i de yngre åldrarna med deras läxor. Denna personal finns redan på plats . Detta är jättebra, och här ser vi en potential där eleverna, när de själva önskar, kan få hjälp med sitt läxarbete. finns det även olika föreningar som med stöd av statliga, regionala eller kommunala bidrag ger läxhjälp åt elever. De får alltså stöd för att hjälpa eleverna med deras läxor. Här är det viktigt att verksamheten fortsättningsvis sker i skolans lokaler och under skolans överinseende. Tyvärr har det uppdagats att flertalet av de föreningar som sagt sig ge läxhjälp och fått pengar för detta inte har gett någon läxhjälp. Här har alltså skattebetalarnas pengar försvunnit rakt ned i föreningarnas fickor, utan att de har utfört det som de har fått betalt för. Så här kan vi inte ha det. Därför är vi tydliga med att all läxhjälp som bekostas med offentliga medel ska ges i skolans lokaler och under rektorns ansvar. Vi står bakom förslaget i betänkandet att erbjuda en utökad lovskola för elever i årskurs 9 som riskerar att inte uppfylla kriterierna för betyget E i ett eller flera ämnen och därmed riskerar att inte bli behöriga till ett nationellt program i gymnasieskolan. Det är viktigt att lovskolan är frivillig för eleverna, men dessa ska delta om de har anmält sig till den. finns tyvärr många skolor, som jag har pratat med, där elever anmäler sig till lovskolan och sedan inte deltar. Det är frivilligt att anmäla sig till lovskolan, men jag tycker att det ska vara obligatorisk närvaro när man väl har anmält sig. Annars går mycket pengar och ansträngningar till spillo. Jag vill avsluta med att betona den viktiga roll som elevers läxarbete har i vår skola, även framöver. Det ger en utmärkt möjlighet att repetera den kunskap som våra lärare har förmedlat under den schemalagda skoltiden. Repetition är, som ni säkert vet, kunskapens moder. 11 (C): har av de elever som avslutat årskurs 9 lämnat utan behörighet till ett nationellt program i gymnasieskolan. Den bristande behörigheten har olika underliggande faktorer. Det kan till exempel handla om otillräckligt stöd till eleverna. Statistik från visar bland annat att det är långt ifrån alla elever som saknar behörighet till gymnasiet som får åtgärdsprogram och särskilt stöd. Totalt hade av eleverna i årskurs 9 ett åtgärdsprogram /20. Det syns också statistiskt sett att antalet åtgärdsprogram ökar med stigande ålder, som forskningen är tydlig med att det är tidiga insatser som krävs för att undvika misslyckade studieresultat.