prot · H909127 · 2022-06-09 00:00:00 — Det är såklart bra att regeringen har insett att det förslag den lade fram till inte var tillräckligt, men det hade varit ännu bättre om regeringen hade tänkt efter innan den lade sina förslag på bord. har vi i skatteutskottet kunnat enas bland annat om att den övre gränsen för pendlingsavstånd ska höjas och att skattereduktionen per kilometer ska höjas. Det här är bra. Det är helt nödvändigt för dem som bor och arbetar på landsbygden. Vi kristdemokrater kommer att bevaka att regeringen verkligen genomför detta och att de nya gränser och belopp som sätts inte blir för låga. Blir de det kommer vi självklart att agera på nytt. De förändringar som föreslås i propositionen berör enbart arbetsresor, men vi kristdemokrater ser att det krävs ytterligare förändringar i beskattningen av trafiken. Många resor är inte arbetsresor, men de är fortfarande mycket viktiga för såväl den enskilde som samhället i stort. Det handlar om resor till och från aktiviteter i föreningslivet eller besök hos familj och vänner. Dessa resor berörs inte av förändringarna i propositionen, men de är fortsatt högt beskattade om de sker med bil. Vi kristdemokrater förordar därför en helt ny beskattningsmodell för vägtrafiken som kan ersätta befintliga skatter. Den nya modellen måste ta hänsyn till stad och landsbygd, trängsel, tid och inte minst fordonets miljöpåverkan. Med dagens teknik kan vi skapa en modell som är avsevärt mer rättvis än dagens bilbeskattning. Om varje fordon har en uppkoppling till ett digitalt trafikövervakningssystem kan man betala skatt utifrån vilken zon man har befunnit sig i. Då kan vi komma bort från dagens överbeskattning av landsbygden. Vi vill att det här nya systemet för vägbeskattning utreds – det är något vi har fört fram och yrkat på i många olika sammanhang – men eftersom det formellt sett ligger utanför det ärende som vi beslutar om har vi inget skarpt yrkande kring just detta. I stället yrkar jag bifall till reservation 3. 11 (L): debatterar vi ett nytt regelverk för ersättning för arbetsresor. Förslaget är uppbyggt runt en skattereduktion där reduktionens storlek beror på var man bor och på avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen. Reduktionen ska också vara oberoende av vilket transportmedel man använder sig av. Detta ska ersätta det nuvarande reseavdraget, som baseras på vilka kostnader man som arbetstagare har för resor mellan bostaden och arbetsplatsen. Skattelättnaden utgår från avståndet mellan bostad och arbetsplats i stället för kostnaden för resan. Skattelättnaden är oberoende av vilket färdmedel som använts för arbetsresan; man får lika mycket oavsett om man tagit bilen, åkt kollektivt eller tagit cykeln. Den geografiska differentieringen av skattereduktionen innebär att villkoren för att kunna få en skattelättnad knyts till var i landet arbetstagaren bor och arbetar. Bor man i en namngiven storstadskommun i , eller län får man betalt , och bor man utanför får man börja räkna sträckan . I båda fallen är det som är den övre avståndsgränsen. Enligt förslaget ska man få per kilometer för den ersättningsbara sträckan, och lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget är kostnadsneutralt jämfört med dagens system och kostar 5 ½ miljard. Detta tycker vi är positivt. En förväntan på det nya systemet är att det ska leda till att människor väljer kollektivtrafik i större utsträckning och därmed minskar sina klimatutsläpp. Systemet drabbar dock många människor negativt jämfört med dagens system. Det förändrade regelverket drabbar dem som har lång väg till arbetet, och då speciellt i delar av landet där kollektivtrafiken inte är särskilt utbyggd. Det drabbar alltså dem som är beroende av bilen och inte har något alternativ. Ersättningen på per kilometer innebär en betydligt lägre ersättning än den tidigare avdragsmöjligheten på per mil, och detta i då bränslepriserna har ökat väsentligt. Utskottet föreslår därför tre tillkännagivanden till regeringen: en höjning av den övre avståndsgränsen, höjd kilometersats och höjd milersättning. Samtliga tillkännagivanden grundar sig på följdmotioner till propositionen. Dessa effekter borde ju regeringen ha insett redan när systemet föreslogs. Det var ju uppenbart att det skulle få de här konsekvenserna. har regeringen i stället i efterhand kommit med en promemoria där man föreslår en höjning av ersättningen från till per kilometer, en höjning av den övre avståndsgränsen och en höjd milersättning per mil. Detta ligger dock inte till grund för dagens system. En svaghet med de kommande förslagen är att det nya förslaget beräknas kosta 4,5 miljarder mer än dagens system. Det är en kostnadsökning på . Dessutom riskerar systemet att skapa marginaleffekter där skattelättnaden för arbetsresorna blir större än den faktiska kostnaden för resorna. Det är inte rimligt. Man ska inte få betalt av staten, eller med andra ord av andra skattebetalare, för att åka till arbetet. Liberalerna anser därför att regeringen bör ge lämplig myndighet i uppgift att efter systemets införande utreda marginaleffekterna för att motverka det jag nämnde, som ger över 100 procents kompensation för utgifter. sker stora förändringar av vägtransporterna. Totalkostnaden för att köra en elbil beräknas framöver bli betydligt lägre än för att köra en fossildriven bil. Elbilarnas inköpspris minskar, och de låga kostnaderna för drift och underhåll av bilarna gör sammantaget att kostnaderna för en bilägare sjunker. Därför bör nivåerna för skattelättnaden följas upp , för att se till att de speglar utvecklingen av kostnaden för arbetsresor. Mot denna bakgrund, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 4. 12 (S): När vi debatterar skatteförslag tenderar det att handla om väldigt tekniska frågor. Jag tror att vi behöver ta något kliv tillbaka och förstå skattepolitikens generella principer för att sedan ta ställning i de specifika skatteförslag som läggs fram. Socialdemokratins grundprincip är tydlig: Skatt ska betalas efter bärkraft och välfärd fördelas efter behov. Somliga ser skatter som ett straff och något som ska sänkas till varje pris. Andra tror att allt i samhället kan lösas genom oändliga skattehöjningar. Arbetarrörelsen kan inte förespråka något av detta, för båda förhållningssätten vore skadliga för vanligt folk som arbetar hårt för sina pengar och för att bidra till samhällsbygget. Den stora skattereformen 1990–91 som genomfördes av liberaler och socialdemokrater tillsammans byggde på denna vishet. Låga skattesatser på breda skattebaser var en viktig utgångspunkt. Skattereformen ville både underlätta arbetskraftsdeltagande och tillväxt. Folkets vilja till arbete är nationens viktigaste tillgång. Det är ett partiprogramscitat som har tillskrivits finansminister , som också var mannen som tyckte att även rika skulle vara solidariska och bidra mer till välfärden. Och det visade sig att de kunde det utan att vare sig bli utblottade eller fly landet. Vi ska givetvis vara aktsamma när vi planerar skattepolitiken som vi behöver använda de skattepolitiska verktyg vi har för att möjliggöra alla andra politikområden, för utan intäkter blir det mycket svårt att klara våra utgifter. Skatter ska finansiera allt som vi gemensamt har nytta av, både de utgifter vi har och de investeringar som krävs för att lösa våra samhällsproblem och bygga starkare. Det handlar om fler poliser och effektivare brottsbekämpning, förstärkning av försvaret, sjukvården, äldreomsorgen, socialförsäkringen och skolan. Vi ska inte nöja oss, för vi vet att vi både kan och förtjänar bättre. Målet ska vara både jämlikhet och utveckling. I vanliga fall när vi står här och debatterar skatteutskottets betänkanden brukar vi diskutera skatter som ska tas in just för att finansiera våra offentliga utgifter, men inte . De skattepolitiska verktygen kan också användas i andra syften. Reseavdraget, som vi debatterar , kostar i stället 6 miljarder. Här är tanken att de som har väldigt långt till jobbet inte ska missgynnas av avståndet, för att människor ska kunna leva och arbeta i hela landet och för att öka rörligheten, så att fler vågar söka intressanta jobb på lite längre avstånd från den plats där de bor. Det gamla systemet, reseavdraget, har brister. Olikformighet är den första bristen och innebär att man får olika avdrag beroende på om man tar bilen eller åker kollektivt. En annan brist är att avdrag är bättre för höginkomsttagare än skatteavdrag. Dessutom bedömer att det finns ett stort skattefel, som innebär att vissa gör avdrag som de helt enkelt inte har rätt till. lägger regeringen fram ett förslag om ett enklare skattesystem för arbetsresor, som är modernt färdmedelsneutralt och avståndsbaserat. Förslaget innebär att skattelättnaden föreslås vara olika beroende på var i landet man bor och jobbar. Eftersom ett av de främsta syftena med förslaget är att gynna landsbygden är avståndsgränsen högre i storstadsområdena. Nytt i förslaget är också att färdmedel inte ska spela någon roll. Skattelättnaden ska gälla oavsett om man tar bilen eller åker kollektivt. De nya reglerna förväntas därför omfatta 260 000 fler personer än det gamla reseavdraget. Den nya skattereduktionen ska ge lika stor skattelättnad för alla skattebetalare, oberoende av vad de har för inkomster eller marginalskatt. kan samma resa innebära en större skattelättnad för en höginkomsttagare än för en låginkomsttagare. Det är helt enkelt inte rimligt. Vi i skatteutskottet är överens om att reseavdraget behöver reformeras. Det finns dock tillkännagivanden om nivåerna. Regeringen skickade därför ut en remiss för att undersöka förslagen om högre avståndsgräns och höjd kilometersats samt om de schablonbelopp som får dras av för kostnader för resor med egen bil i tjänsten och i näringsverksamhet ska höjas. Den här propositionen är inte sista ordet, utan den är det första steget i övergången från det gamla reseavdraget till den nya skattelättnaden för arbetsresor. Det är främst den tekniska konstruktionen vi tar ställning till . Sedan får regeringen i budgetpropositionen hantera de tillkännagivanden som finns i betänkandet och som vi socialdemokrater i står bakom. Vilken regering det blir får väljarna avgöra vid höstens val, men det är bra att det finns en bred partipolitisk enighet om grundvalarna för det nya systemet. Man kunde önska att vi var lika brett överens om hela skattesystemet och om finansieringen av välfärden. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till propositionen. 13 (M) replik: sa – nu citerar jag inte ordagrant – att man ibland behöver ta ett steg tillbaka och fundera på principerna och att det i skatteutskottets frågor kan vara lite väl mycket teknik. Ja, det kan man givetvis hålla med om till vissa delar, men vi är ändå ansvariga för den teknik vi lagstiftar om. Därför är det viktigt att vi som ledamöter i skatteutskottet funderar igenom de tekniska aspekterna på frågorna. Det är lite därför skatteutskottet finns. Annars kunde man bara ha finansutskottet, så kunde det fatta beslut om egentligen all ekonomisk politik. Men vi här tycker ju att skatteutskottet förtjänar lite extra uppmärksamhet. Jag skulle vilja resonera om en av de tekniska aspekterna av det här förslaget och om hur rättvist det egentligen är. Förslaget är dåligt för landsbygd. Det är otvivelaktigt så. Det gynnar de personer som har möjlighet att åka kollektivt eller att cykla. Det står väldigt tydligt i förslaget att det är så. Själva syftet med att göra om systemet är att människor ska åka mindre bil och åka mer kollektivt. Tekniken man använder för det, fru talman, är att straffa bilisterna och gynna cyklisterna och dem som kan åka kollektivt. Det är inget konstigt i att det blir så. Däremot är det lika uppenbart att det drabbar landsbygden, eftersom det är där man är allra mest beroende av bilen, även om bilen behövs i hela landet. Jag vill ta upp en sak apropå rättvisa. En person med rätt hög månadslön, låt oss säga , och en resekostnad på kommer att kunna göra avdrag och få en beskattningsbar inkomst på 45 000. Man får samma skatt oavsett var man bor i . Man får helt enkelt betala sin kommunalskatt. Men med det här förslaget ska man inte längre få göra avdrag. Den person som bor på landsbygden och inte kan göra avdraget i det här fallet kommer då att få en mycket högre beskattning och få betala statlig inkomstskatt, vilket den som bor i storstaden slipper. Hur är den här tekniken rättvis? Det undrar jag över. Den slår ju så hårt mot landsbygden. 14 (S) replik: Det finns olika delar av det här. För det första tycker jag mig inte ha läst i betänkandet att vi skulle önska straffa människor som åker bil. Jag tror inte att det står någonstans att det skulle vara syftet med det nya systemet. Som det står i betänkandet och som flera av oss har sagt i våra anföranden är syftet att ta bort det skattefel som finns, göra systemet enklare och göra det mer enhetligt utifrån vissa perspektiv. Till exempel ska man inte gynnas eller missgynnas beroende på vilket färdsätt man använder. Vi har ju i grunden ofta synen att vi i skattesystem ska eftersträva enhetlighet. Det ska inte vara olika. För det andra verkar vi vara väldigt överens om att vi ska ha ett system som gynnar människor som bor på landsbygden. Har man långa avstånd till jobbet ska man inte missgynnas, utan då ska man få en typ av avdrag som gör det lättare. Det jag hör från är att vi är överens i den frågan. De förslag som han har tillkännagett här ingår inte. Men det finns ett pm som regeringen har skickat ut på remiss. Där finns förslag på högre nivåer. De förslag till tillkännagivanden som finns i betänkandet kommer väl också att beaktas i samband med detta. uträkningar har jag lite svårare att ta ställning till, för de är väldigt specifika. Jag har inte kunnat räkna ut detta i förväg. Men jag skulle återigen vilja framhålla att det med det här förslaget faktiskt är 260 000 fler som skulle kunna omfattas av avdrag. Jag kan inte se hur det skulle vara orättvist. 15 (M) replik: säger att hon inte kan se hur det blir orättvist att 260 000 fler kan få ta del av avdrag. Vi är ju för att människor får sänkt skatt, och de här 260 000 personerna kan för vår del också väldigt gärna få sänkt skatt. Men det är inte så konstigt att fler omfattas av avdraget, eftersom det nu kommer att ges även till cyklister och pendlare som åker kollektivt i storstadsregioner. De pengarna kommer att tas från dem som använder bil på landsbygden. Det är detta jag tycker är orättvist. Man låter dem som bor på landsbygden och som arbetar och sliter få betala för en skattesänkning för dem som har goda möjligheter att cykla eller åka kollektivt. Det tycker jag är orättvist, särskilt mot bakgrund av att kollektivtrafiken redan är så pass skattefinansierad som den är och bilisterna är så hårt beskattade som de är. tar man pengar från bilisterna på landsbygden och ger ännu mer i skattesubvention till kollektivtrafiken. Som sagt motsätter vi oss inte att de som åker kollektivt och cyklar får den här skattesänkningen. Men vi motsätter oss att bilisten på landsbygden får betala. Det finns en väldigt konstig teknisk aspekt av detta som jag undrar om man fullt ut har tänkt igenom. Låt oss jämföra två personer som båda har i beskattningsbar inkomst. Den ena personen bor på landsbygden och den andra i storstad. säger att vi är överens om avdragen. Nej, vi är inte överens, eftersom ni tar bort avdragsmöjligheten. Resultatet av de här förändringarna är att den som bor på landsbygden kommer att få betala statlig inkomstskatt och få högre skatt än vad den som bor i storstaden kommer att få göra. Det blir alltså en progressiv beskattning av landsbygdsborna vilken storstadsborna slipper. Det är en väldigt märklig ordning. Ni säger att man ska skatta efter bärkraft. Här blir det kanske så att den som i grunden har minst får betala mest. 16 (S) replik: Jag kan inte riktigt förstå varför vi ska behöva ställa bil, cykel och kollektivtrafik mot varandra. Jag och regeringen håller med om att nivåerna behöver ses över. Det är också därför det finns ett pm ute på remiss. Jag gissar att man därefter också kommer att ta ställning till nivåerna, så att man återigen förstärker möjligheterna för människor som bor på landsbygden till de skattelättnader som krävs för att de inte ska missgynnas av att ha långa avstånd till sitt arbete. Återigen tycker jag att vi låter överens där. Ett perspektiv som jag har med mig men som inte har debatterats är att kvinnor har missgynnats av det gamla reseavdraget. Kvinnor åker i större omfattning kollektivt. Om vi då gynnar människor som åker bil mycket kraftigare, så att det blir en otrolig ojämvikt, missgynnar vi aktivt kvinnor. Det kan inte jag tycka är bra eller rättvist. Vi måste ha en neutralitet. Om vi ska kunna stå inför våra väljare och inför våra medborgare och säga att vi har ett skattesystem som är jämställt måste vi också ha ett skattesystem som inte missgynnar efter kön. Det perspektivet tycker jag att vi kan fortsätta ha med oss när vi i nästa steg förhoppningsvis gör ytterligare förbättringar av det här systemet. 17 PER ÅSLING (C): har arbetat för en förändring av reseavdraget och därmed aktivt drivit på för en reformering. Det är angeläget att underlätta för människor att bo, leva och verka i hela landet. Det förslag som ligger på bord gäller ett skattesystem som är avståndsbaserat och färdmedelsneutralt genom reduktion. Det nuvarande systemet måste reformeras och förändras. är positivt till att det blir ett avståndsbaserat avdrag i enlighet med förslag. Noterbart, fru talman, är att den parlamentariska landsbygdskommittén var enhällig i sitt förslag om ett reformerat reseavdragssystem. Vi konstaterar att de aviserade höjningarna av belopp är positiva, särskilt för bilburna människor. Vi är dock kritiska till och ser ett problem med den övre gräns som föreslås av regeringen. I propositionen var den först satt , men i ett pm höjde man sedan gränsen enkel väg. Om det införs skulle det givetvis drabba glest befolkade områden, vilket inte är rimligt. För oss är det viktigt att skattelättnader för arbetsresor bidrar till att det blir enklare att bo och leva på landsbygden. Höjningen av avståndsgränsen är därför nödvändig för att systemreformen inte ska innebära mindre pengar i plånboken. Utskottet har haft en konstruktiv behandling av propositionen som när det gäller bland annat behovet av att höja den övre gränsen präglats av samsyn. Det är ett enigt utskott som föreslår att ska tillkännage för regeringen att den ska återkomma till med ett förslag om en höjning av den övre avståndsgränsen för arbetsresor. anser också att den skattefria milersättningen, som legat oförändrad , måste höjas till och per kilometer. Det är mycket olyckligt att regeringen inte presenterar en lösning för de enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag som drabbas negativt av skattelättnaden. Det hade varit både lätt och rimligt och att låta avdraget få vara kvar. Följden blir nu att näringsidkare som går med underskott inte kan ta med sig avdragseffekten till ett senare år. uppmanar regeringen att analysera frågan och återkomma till med en lösning. Eftersom ett viktigt syfte med skattelättnader för arbetsresor är att kompensera dem som bor i mindre tätbefolkade områden med sämre infrastruktur och färre allmänna kommunikationer anser också att det behöver tas fram mer träffsäkra definitioner av geografiska kategorier för att kunna öka differentieringen av systemet. I dagens modell, som utgår från landsbygdskommun, tät kommun och storstadskommun bedöms exempelvis och i vara täta kommuner eftersom en stor andel av befolkningen bor i centralorterna. Ingen hänsyn tas till kommunernas geografiska storlek i förhållande till befolkningen. Regeringen måste därför få i uppdrag att ta fram en ny definitionsmodell för att ytterligare differentiera systemet och därmed skapa större nytta för hela landet. sätts ett nytt system, och det är viktigt att det blir rätt och verkligen tar hänsyn till stora variationer såväl inom regioner som mellan glesa områden i de nordliga delarna och mer tätbefolkade områden i de mellersta och södra delarna av landet. Avslutningsvis: jobbar för en skatteväxling inom transportsektorn. Skatter och avgifter i transportsektorn behöver ses över brett för att möjliggöra omställning till hållbara transporter och bättre möjligheter att leva och verka i hela landet. Utgångspunkten i denna översyn bör vara att skattesystemet differentieras utifrån klimatnytta och olika geografiska områden i för att ytterligare förbättra möjligheterna att leva och verka i glesbefolkade delar. arbetar ständigt med att driva en politik som möjliggör detta. 18 (MP): Äntligen står vi inför att ändra det gamla reseavdraget, ett system som framför allt har subventionerat bilpendlande i storstadsregioner. Enligt har det varit en av mest klimatskadliga subventioner, och föreningen har jobbat för att förändra detta system. Även har jobbat för att reformera reseavdraget. Ungefär 1,8 miljarder har betalats ut felaktigt , och detta slöseri med skattemedel har också lett till ökade utsläpp av växthusgaser. I stället för ett avdrag införs nu en skattelättnad som är avståndsbaserad och färdmedelsneutral. kan även den som cyklar till hållplatsen och sedan reser vidare kollektivt till sitt arbete eller samåker med grannen få del av skattelättnaden. Skattelättnaden blir också mer rättvis då det för den som bor i en storstadsregion, där det finns bättre möjligheter att välja andra färdsätt än bil, kommer att ha en högre avståndsgräns, , än den som bor på landsbygden, där avståndsgränsen är . vill att det ska vara lätt att göra klimatsmarta och hållbara val. kommer det att vara avståndet mellan bostad och arbetsplats som avgör vilken skattelättnad man ska få. slipper vi ett krångligt system där man kan fuska sig till ersättning. vill att det ska vara lätt att göra rätt. Skattereduktion ska göras med per kilometer på den del av arbetsresan som överstiger den nedre avståndsgränsen men inte den övre avståndsgränsen. Som har diskuterats tittar man på att justera både ersättningen och avståndsgränserna, och är berett att titta på en justering om en sådan behövs för att anpassa systemet till dagens kostnadsutveckling. Justeringen bör dock vara begränsad till att gynna dem som bor i glesbygd och har långt till sina arbeten. Regeringen har i en promemoria lagt fram ett förslag på en höjning. Den exakta utformningen bör dock avgöras i en samlad översyn som bör genomföras inom ramen för arbetet med budgetpropositionen. I en sådan översyn bör hänsyn tas till fördelningspolitiska effekter av olika justeringar. Dagens pendlingskostnader ger anledning att diskutera justeringar av kilometersatsen för arbetspendling. Den föreslagna nivån i propositionen stämmer inte överens med de kostnader som just nu finns för pendling. En höjning bör dock inte bli permanent. I takt med effektivisering och elektrifiering av transporter minskar kostnaderna, och därför bör systemet med skattereduktion för arbetsresor kontinuerligt ses över och uppdateras. En höjning bör som sagt rikta in sig på att gynna de som bor i glesbygd, har långt till sina arbeten och är beroende av bilen, och frågan bör avgöras i en samlad översyn. Det har varit en lång process för att få fram detta förslag. Sedan jag kom in i 2018 har jag följt först , som kom med sitt betänkande 2019, därefter den fördjupade analys som Trafikanalys gjorde och sedan arbete med förslaget. Under denna process har man tagit in synpunkter och remitterat i vanlig ordning. Därmed anser jag att vi har ett väl genomarbetat förslag, och jag är väldigt glad över att det kommer på plats, även om kommer att behöva göras justeringar. Vi behöver få ett mer rättvist, jämställt och klimatsmart system för skattelättnad för arbetsresor. Jag vill egentligen använda mig av en slogan som jag hittade i en av gamla motioner: Gör reseavdraget avståndsberoende, inte bilberoende!