prot · H909136 · 2022-06-22 00:00:00 — ”Med den föreslagna regleringen skulle en elsparkcykel som rätteligen är en moped klass II få lov att parkeras på gång- och cykelbanor medan en elsparkcykel som är en cykel inte får det … Det kan i sammanhanget också ifrågasättas varför självbalanserande fordon är undantagna från det föreslagna parkeringsförbudet.” Svensk Kollektivtrafik ser också en ”risk med förslaget på det sättet att elsparkcyklar potentiellt kan konkurrera ut platserna för standardcyklar” om de ska börja ställas på samma platser. ”Region ser en risk att elsparkcyklar tappar sin attraktivitet om de inte har någon plats att parkera på eller om det behövs en lång omväg för att parkera.” Låt oss också prata om branscherna som faktiskt desperat har försökt bjuda in ministern till möten och dialog för att lösa parkeringssituationerna. Jag har förstått från branschen och bolagen att ministern har ignorerat förfrågningarna om möten. Jag tror att ministerns frånvaro behöver belysas. Branschen har ändå försökt hitta åtgärder. Branschen har tillsammans med kommuner försökt vidta åtgärder genom olika metoder. Olika metoder kanske passar olika bra på olika platser och i olika situationer. Exempel på det är parkeringsfria zoner eller att förare måste fota när de parkerat fordonet vid avslutad rutt. Geofencing gör det även möjligt att styra parkeringen, till exempel genom att operatörer ger rabatterat pris för användare som parkerar på en angiven plats. En annan åtgärd är att stänga av användare som upprepade gånger brutit mot användarvillkor. Innan ministern väljer att gå vidare med det här aggressiva förslaget tycker jag att han i alla fall borde lyssna in ansvariga trafikexperter, branschorganisationer och kommuner. För att visa att vi bryr oss om mikromobilitetsbranschen tror jag att det är av särskild vikt att vi också för in synpunkterna från ganska värdefulla remissinstanser. 106 Infrastrukturminister (S): Jag känner igen argumentationen från Voi och några andra. Jag förstår att det finns starka ekonomiska intressen bakom viljan att etablera elsparkcykelbranschen. Det finns starka intressen bakom att den ska kunna fortsätta växa. Jag är lite nyfiken på om detta är uppfattning som parti eller om det är ledamotens uppfattning. Det vore intressant att veta om nu går till val på att inte ha parkeringsförbud för elsparkcyklar. Jag tycker att det är nödvändigt att ha det. Trots det som ledamoten läser upp här noterar jag att majoriteten av remissinstanserna var positiva till förslaget. Endast elva remissinstanser avstyrkte förslaget. Av dem var sju stycken elsparkcykelföretag. Det är en ganska bra beskrivning av var motståndet framför allt finns. Jag har all respekt för en bransch som har kommit och vuxit snabbt och som vill etablera sig. Jag tror att det då är viktigt att skapa bra förutsättningar för kommuner att hantera detta. Några kommuner, inte minst ett par kommuner här i , har uppenbarligen haft betydande bekymmer med att tillgodose det som jag tycker är grundläggande: ordning och reda på våra gator. Därför har jag gett kommunerna det som flera stycken har efterlyst, det vill säga ytterligare ett nationellt verktyg: nya parkeringsregler för elsparkcyklar. Jag tror att det är nödvändigt för att vi inte ska få en sådan samhällsopinion som man dessvärre har sett i en del andra europeiska länder. Där vill man gå fram med att helt och hållet förbjuda elsparkcyklar inom stora delar av stadsområdena. Det är krav som vi nu hör. Jag tror inte att det vore en positiv utveckling. Låt oss se till att vi får regler som är användbara för kommuner och för branschen. Vi ska se till att man kan använda elsparkcykeln tillsammans med andra transportmedel utan att för den skull förändra eller kraftigt försämra förutsättningarna för fotgängare, cyklister eller för den delen funktionshindrade. Den utveckling vi har sett har varit bedrövlig, inte minst här i . Med ett lite tydligare kommunalt ansvarstagande från inte minst moderatledda kommuner och ett tydligare ansvarstagande från branschen hoppas jag att vi i ska få en mognare utveckling när det gäller elsparkcyklarna. Det här är inget förslag. Det är något vi har beslutat om. blir det ett parkeringsförbud för elsparkcyklar. 107 (M): Jag måste bemöta kommentarerna om remissinstanserna. Jag tror att det är viktigt att vi inte ignorerar att de tyngre remissinstanserna har kritiserat ministern ganska kraftfullt när det gäller den här regleringen. Ministern säger att det handlar om starka ekonomiska intressen för bolagen. Det uppfattar jag som en väldigt företagsfientlig kommentar. En problematik som ministern har förbisett är att det i flera kommuner finns brister när det gäller uppställningsplatser för cyklar. Om även elsparkcyklar ska tvingas parkera vid cykelställstationer kommer det att tränga undan cyklar och försämra för både cyklister och användare av elsparkcyklar. Jag vet inte heller hur alla kommuner ska ha möjlighet att ordna det här till nu . Hur ska de se till att det finns plats för alla fordon? Vi vet också att sådan parkering av elsparkcyklar som beskrivs som problematisk i promemorian redan är förbjuden, eftersom parkering inte får ske på en sådan plats eller på ett sådant sätt att fara skulle uppstå eller trafiken onödigtvis skulle hindras eller störas. Det talas om en aggressiv etablering av bolagen. Jag har även hört ministern uttrycka det på det sättet i medierna. Men i kommuner som vill man ha kvar elsparkcyklarna om man kan styra dem. Man ser inte att det finns något fel med dem. Det är beklagligt att regeringen inte har justerat förslaget för att undvika de problem som remissinstanserna har belyst. Det har påpekats att förslaget saknar fullständiga konsekvensanalys och analys av genomförbarheten. Dessutom tycks inte heller någon dialog ha förts med berörda parter. Jag undrar därför hur klokt det är att gå vidare med den här hanteringen. Jag vet att alla parter – regering, kommuner, branschorganisation och invånare – är ute efter att hitta hållbara lösningar för att få ordning och reda i städerna. Men det här är ingen lösning för parkeringsutmaningarna i . 108 Infrastrukturminister (S): Tack, , för engagemanget! Det finns till och med moderatledda kommuner i min egen närhet som har önskat detta, som tycker att det vore rimligt och som har beklagat att bland annat elsparkcykelföretag utan kommunens vetskap har etablerat sig och på det sättet skapat utmaningar. Jag tycker att det är sorgligt att se hur en bransch som skulle kunna tillföra väldigt mycket i form av mikromobilitet inte klarar av att tillsammans med en del kommuner och regioner hitta gemensamma förhållningssätt. I det sista har jag ändå velat avstå från att gå in och reglera nationellt, för kommuner brukar kunna hantera detta med de regelverk som faktiskt finns – allt från lokala ordningsföreskrifter till andra typer av överenskommelser. Men väldigt många kommuner har sagt att de måste ha fler verktyg, inte minst många moderatledda kommuner ute i landet. Mot den bakgrunden tyckte jag att det var ganska rimligt att efter utredning gå fram med det här förslaget. Jag noterar att det har mottagits väldigt positivt – inte av branschen, och det kan jag ha respekt för, men av väldigt många andra. Jag hoppas att detta ska vara något som skapar bra förutsättningar. Om det inte gör det, om vi fortfarande ser en utveckling där elsparkcyklar ligger slängda överallt och förhindrar framkomligheten och om ökningen av antalet olyckor fortsätter, är det klart att regeringen – som ju ansvarar för trafiksäkerheten och det nationella regelverket – måste överväga att gå fram med ytterligare regleringar. Det finns länder som har infört hjälmtvång eller andra typer av kontroll för att begränsa utvecklingen för elsparkcyklar. Jag tycker att vi ska vara försiktiga med detta, men vi kan inte ha en ordning där de ligger slängda överallt. Jag tror att jag sa i någon mediekommentar att det är ingen mänsklig rättighet att skräpa ned. Det är faktiskt inte det. Därför sätter vi sådana regler, och de gäller . Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 25 Svar på interpellation 2021/22:513 Talmannen meddelade att interpellation 2021/22:513 av (SD) om behov av kraftfulla åtgärder för att stoppa välfärdsbrottslighet hade återtagits och därför inte skulle besvaras. § 26 Svar på interpellation 2021/22:511 om avräkning på demokratibiståndet för flyktingar från 109 Statsrådet (S): har frågat mig om och hur organisationer och projekt som verkar inom demokratibiståndet påverkas av avräkningarna på biståndet. har även frågat mig hur avräkningarna bör fördelas mellan olika projekt och organisationer och då specifikt inom ramen för demokratibiståndet. Främjande av demokrati och hållbar fred och motverkande av auktoritära krafter är av central vikt, särskilt givet den omvärldsutveckling som vi nu ser. är mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer ett av de största fokusområdena inom svenskt bistånd. Detta arbete sker till stor del i landbiståndet, vilket till betydande del finansieras via de regionala och bilaterala anslagsposterna. När de så kallade limiterna infördes prioriterades så långt möjligt dessa anslagsposter, i synnerhet anslagsposterna för och för reformsamarbete i , västra och . invasion i gav upphov till en ny flyktingsituation. För att ha beredskap för ökade kostnader för flyktingmottagning som avräknas biståndet satte regeringen limiter, tak på utbetalningar, på vissa av anslagsposterna i biståndsbudgeten. Begränsningen som infördes bedömdes vara nödvändig för att säkerställa att det finns ett utrymme för de avräkningsbara kostnaderna för skyddsbehövande från . beslutade regeringen att revidera ned limiterna med . Limiterna har justerats ned med anledning av den senaste prognosen från . Den slutliga nivån på avräkningar 2022 kommer att utgå från prognoser . Justeringen av utbetalningstaken rör i första hand stöden till civilsamhällesorganisationer samt anslagsposten för mänskliga rättigheter och demokrati. Efter justeringen kan av dessa anslagsposter användas. Sida hanterar en stor del av biståndet och gör som myndighet avvägningar om hur de ändrade budgetförutsättningarna ska hanteras på insatsnivå. Exempelvis ger limiten som lagts på anslagsposten för reformsamarbete med , västra och fortsatt utrymme för satsningar i . När det gäller de stöd som hanterar har de begränsats utifrån vad som är praktiskt möjligt givet de utbetalningar som gjordes innan vi visste omfattningen av den ryska aggressionen mot . har omfördelning skett för att stödja aktörer som arbetar i och regionen. har till exempel ökat bidraget till Civil Rights Defenders akutfond för MR-försvarare samt Pragcentret för att stödja MR-försvarare och oberoende medier och journalister. Genom sänkningen av limiterna på anslagsposterna för civilsamhällesorganisationerna och för demokrati och mänskliga rättigheter underlättar vi för inte minst små och sårbara civilsamhällesorganisationer att fortsätta sitt arbete för bland annat demokrati. Mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer är även fortsättningsvis ett område som regeringen prioriterar, och demokratisatsningen som lanserades 2019 ligger fast. 110 (L): Tack för svaret, statsrådet! Förra gången vi skulle ha en debatt, jag och statsrådet , kom jag . Jag hoppades att statsrådet skulle komma för sent , men får jag leva med min pinsamhet även framöver. Jag vill börja med att understryka hur viktigt Liberalerna tycker att det är med demokratibistånd. Den här interpellationen handlar ju framför allt om demokratibistånd. Man delar upp biståndet i flera olika påsar, och den påse som Liberalerna tycker bör växa mest är den för demokratibiståndet. Det handlar i grunden om fria människor som lever i fria samhällen där man har val, grundläggande demokratiska institutioner som fungerar, valförfaranden som fungerar och en rättsstat som fungerar och där man kan beivra brott, bekämpa korruption och så vidare. De sakerna är liksom kärnan i en fungerande demokrati. Om man har de sakerna på plats är det mycket enklare att bygga välstånd, lyfta människor ur fattigdom och lösa många av de andra problem som de andra typerna av bistånd ska försöka hantera. Det är av det skälet som Liberalerna driver rätt hårt att just demokratibiståndet i reella tal men också relativt till andra typer av bistånd ska öka. Liberalerna har också förslag på hur man vid olika kriser kan öka biståndet på andra sätt, additionellt, utöver enprocentsmålet som vi står bakom. Till exempel behövs det klimatbistånd. Det var vi som först föreslog att man skulle kunna ta av EU-pengarna till det som kallas klimattullar och använda som klimatbistånd. Man kan ju öka den andelen. Ett annat exempel är , där vi har föreslagit 10 miljarder ur beredskapskrediten bland annat i form av additionellt bistånd. Jag vill också säga, herr talman, att just är ett väldigt tydligt exempel på att demokratibistånd är en viktig del av biståndet. I kan det handla om att bygga upp den relativt unga demokratin och se till att bekämpa problem som kan finnas inom den. Men det handlar också om domstolar och förmågan att följa upp brott i och då bland annat om förmågan att följa upp och beivra krigsbrott och brott mot mänskligheten. Den typen av verksamhet har man behövt stöd och hjälp från svensk sida för att bygga upp. Det är ju ett talande exempel på hur viktigt det är med demokratibistånd. Men det är precis som statsrådet beskriver, herr talman. Statsrådet ger ju egentligen en beskrivning av vad regeringen har gjort snarare än att förklara vad regeringen vill göra framåt. Om man ska försöka landa i en fråga kring det är det korrekt att när det gäller OECD-Dac-reglerna, som reglerar vad som är bistånd, vad vi får räkna av och så vidare, har regeringen samma hållning som Liberalerna – att man ska hålla sig till OECD-Dac-reglerna. Sedan kan man ha olika ståndpunkter i fråga om hur mycket och hur offensivt man ska räkna av och om man ska räkna av i lite lägre takt som vi har tyckt. Men OECD-Dac-reglerna är inte heller oproblematiska, så jag skulle för att följa upp svaret på min interpellation vilja fråga statsrådet vad regeringen skulle vilja se för förändringar i givet de bekymmer som vi har sett med hur och andra länder har gjort avräkningar inom ramen för det regelverket. 111 Statsrådet (S): Vi får ändå påminna oss, tycker jag, om det som vi inte visste om när det här året började, nämligen det fruktansvärda kriget i till följd av invasion av ett annat, demokratiskt suveränt land. Det här kriget har pågått i hundra dagar. Den akuta humanitära situationen i är oerhört svår, och vi behöver hjälpa drabbade människor på alla sätt vi kan. har det här gett upphov till att människor flyr och kommer till . Det behöver vi också ta om hand i . Jag tycker att det är viktigt att understryka att vårt biståndsarbete är en kombination av att vi behöver göra humanitära insatser i akutläget för att rädda liv, men vi behöver också biståndet för att stärka långsiktiga utvecklingstrender för en bättre värld. Inte minst vet vi detta eftersom vi lever i en värld som också redan innan kriget i var präglad av konsekvenserna av covid-19, en demokrati på tillbakagång, klimatförändringar som slår hårt mot redan utsatta och sårbara människor. Till detta lägger vi nu den svåra situationen när det gäller livsmedelsförsörjning som en direkt konsekvens av invasion i . Regeringen kommer att fortsätta att stödja det civila samhället och det arbete som olika organisationer utför för att bidra till en mer hållbar global utveckling. Det var också av den anledningen som regeringen beslutade om att revidera ned limiterna med 1,3 miljarder och där rikta detta till att öppna för ytterligare insatser på det biståndspolitiska området. Hur den slutliga nivån kommer att se ut får vi återkomma till. Men justeringen av utbetalningstaken rörde framför allt stöden till civilsamhällesorganisationer och anslagsposten för just mänskliga rättigheter och demokrati. Efter justeringen kan av anslagsposterna faktiskt användas. för mänskliga rättigheter och demokrati omfattar 1 miljard. Så nu har den en limit på 100 miljoner, men det är alltså som kan användas. Om man gör en uppskattning utifrån utfallet , och om man tar hänsyn till de kvarvarande limiterna, kan vi ändå konstatera att vi i vårt biståndsarbete kommer att kunna använda 17–19 miljarder av biståndet till mänskliga rättigheter eller demokrati som huvudsyfte eller delsyfte. Mycket av arbetet sker i det geografiskt inriktade biståndet. Att införa limiter får effekter på organisationer och projekt. Men vi har också särskilt prioriterat det humanitära biståndet, som går helt opåverkat. Att lindra nöd i till exempel är viktigt, men det gäller också för andra humanitära kriser, som i , , och , som jag själv besökte . Det gäller länder där det finns en akut otrygg livsmedelsförsörjning. Regeringen har också prioriterat stödet till de multilaterala organisationerna, och vi står kvar med vårt löfte om ett fördubblat klimatbistånd till 2025. Regeringen är också tydlig med att vi tänker fortsätta att stå upp för av bruttonationalinkomsten till biståndet. Vi ska följa OECD-Dac-regler, och vi ska vara restriktiva med flyktingavräkningarna. 112 (L): Jag konstaterar att statsrådet fortsätter att beskriva vad regeringen har gjort. Det är bra, och det är en av statsrådets uppgifter. Den debatten har vi haft tidigare på debattsidor, i kammaren och så vidare. Men min fråga handlade om vilken politik regeringen vill föra framåt på området. Jag väntar fortfarande på svar vad gäller detta. Jag kan också konstatera att vi delar uppfattningen att ska leva upp till enprocentsmålet, det vill säga att av vår ekonomi ska gå till bistånd. Men sedan menar vi att det också därutöver kan krävas additionella bistånd, till exempel i fallet där vi har föreslagit 10 miljarder ur beredskapskrediten i stöd till i form av bistånd. Vi har också föreslagit penningsummor i våra budgetar, och där har regeringen plockat upp våra förslag – och det är jag glad över. Men det är viktigt att komma ihåg att dessa saker kan göras additionellt utöver det reguljära biståndet. Det är ”för att”. Vi vet att det kommer att uppstå andra nya kriser. Om historien lär oss någonting är det att vi ställs inför oväntade kriser. Detsamma gäller på klimatområdet. Det är kanske inte så oväntat att det är klimatförändringar som vi har framför oss, men exakt hur de kommer att slå, på vilka platser och tider, känner vi inte till. Då behöver man vara beredd att addera bistånd utöver . Några av de saker som statsrådet lyfte upp i sitt anförande är helt korrekta. Vi vet att det är en pågående livsmedelskris, och den kommer att bli värre. Vi vet att klimatkrisen kommer att bli värre. Vi vet att vi förmodligen kommer att få se fler väpnade konflikter där människor tvingas på flykt. Det vi vet från när regeringen föreslog en avräkning och från tidigare gånger när det har gjorts avräkningar är att det blir tufft för de organisationer, projekt och enskilda personer som jobbar längst ut i kapillärerna och gör bistånd på riktigt – hands-on. För dem blir det tufft när avräkningarna görs med snabb hastighet och ofta på ett chockerande sätt. Det är svårt att anpassa sin verksamhet, och ofta är de i en utsatt situation. Vi ser att OECD-Dac-reglerna och det regelverk som vi följer, hur vi gör avräkningar inom ramen för dem, innebär problem. Vissa saker som borde få räknas som bistånd får inte räknas som bistånd, och andra saker som får räknas som bistånd kanske inte borde få göra det – åtminstone inte i lika hög grad eller inte alls. Mot bakgrund av att vi ser att det kommer att finnas ett större behov i världen framöver, det finns många exempel där det behövs additionellt bistånd utöver , och dagens system med avräkningar lämnar en hel del att önska. Organisationer, projekt och enskilda hamnar lätt i kläm, och det är svårt att bedriva ett långsiktigt arbete för en hållbar utveckling med mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstaten i fokus. Vad vill regeringen och Socialdemokraterna göra? Vill de ändra någonting i reglerna, ta bort eller lägga till? 113 Statsrådet (S): Konflikt och klimatförändringar är de frågor i världen som driver ökade humanitära behov. Vi ska självklart ha fokus på fredsbyggande och att hantera klimatförändringarna för att lyfta människor ur fattigdom. Jag tycker att jag ger viktiga besked från den socialdemokratiska regeringen genom att berätta vilken biståndspolitik vi står upp för, inte minst när vi går mot ett val . Det är verkligen inte självklart att stå upp för av bruttonationalinkomsten till internationellt solidaritetsarbete. Liberalerna har valt att liera sig med två partier. Det är två största oppositionspartier som har en helt annan syn. vill permanent sänka vårt bistånd till , och vill halvera biståndsbudgeten. Dessutom är dessa två partier överens om att prioritera humanitärt, vilket är lovvärt. Men om man ska prioritera humanitärt i en halverad biståndsbudget kommer det som vi arbetar med för demokrati, för mänskliga rättigheter, för att hantera klimatförändringarnas effekter och för jämställdhet att få stryka på foten. Liberalerna och Socialdemokraterna har en lång tradition av gott samarbete och att här i stå upp för allmän och lika rösträtt, för jämställdhet och för att bygga reformer i vårt land för kvinnor och flickor. Jag hoppas att Liberalerna kommer att stå upp för detta i det internationella solidaritetsarbetet också efter valet. Socialdemokraterna är till skillnad från de två största oppositionspartierna som Liberalerna har allierat sig med tydliga med att vi står upp för att av vår bruttonationalinkomst ska gå till internationellt bistånd. Vi tror nämligen att om vi bidrar till att bygga en bättre värld är det också någonting som bygger tryggare. Vår ambition kvarstår att vara en av de absolut största och mest effektiva biståndsgivarna i världen. Det är vi även om vi bortser från kostnaderna för flyktingmottagning. Vi ska känna oss stolta över och fortsätta vara ledande i genomförandet av Agenda 2030. Med hjälp av biståndet gör vi också mycket betydande insatser för att motverka och hantera klimatkrisen. Fler givarländer borde följa åtagandet att ge av bruttonationalinkomsten till bistånd, för det är viktigt att fler länder och människor visar solidaritet i den oroliga omvärld vi nu befinner oss i. partivänner i går dock åt ett helt annat håll; jag hade ett samtal med en partivän från , och de är djupt oroliga över att de konservativa i har sänkt biståndet till och inte längre stöder exempelvis SRHR på den afrikanska kontinenten. Det är dock inte mitt bekymmer, utan det är snarare Liberalerna som behöver ta den kampen. Jag ser det vällovliga i att fundera kring OECD-Dac-reglerna. När det gäller flyktingavräkning tycker vi att det ska användas så restriktivt som möjligt, men jag är inte helt säker på att det är med fördel man öppnar upp till stora nya förhandlingar om OECD-Dac-reglerna. När man tittar ut över världen ser man nämligen att de goda krafterna tyvärr inte alltid går vinnande ur en sådan förhandling. Det borde vara fler snarare än färre länder som står upp för mer internationell solidaritet, och är det färre snarare än fler. 114 (L): Det var mycket i anförandet som inte handlade om Liberalernas politik – eller Socialdemokraternas, för den delen. För den som har lyssnat på biståndsdebatterna här i kammaren är det väl känt att liberaler tar replik på både sverigedemokrater och moderater i dessa debatter. Det är inte en hemlighet att vi sticker ut bland de borgerliga partierna och skiljer oss från i det att vi står upp för ett generöst bistånd. Jag menar ändå att jag inte riktigt fått svar på mina frågor, herr talman. Det är klart att det går att säga att man står upp för enprocentsmålet. Det går att säga att man var restriktiv med avräkningarna.