prot · H909126 · 2022-06-08 00:00:00 — Man får helt enkelt lösa ut . Man får köpa ut de kinesiska pensionsfonder och andra som är ägare av det här så att vi kan integrera trafiken i resten av kollektivtrafiken. Det är ju inte bara det att det är världens högsta avgift för att resa till en flygplats – det är också helt icke-integrerat med resten av kollektivtrafiken. Om du reser med tåg och kommer till måste du betala en stationsavgift bara för att kliva av på perrongen. Det är rätt bisarrt. Är beredda att lösa ut så att vi kan integrera den i resten av kollektivtrafiken? Jag tycker också att tar upp något väldigt viktigt om upphandlingen och de snabbt ökande priserna. Det är inte alls okej att det är på det viset. har tagit upp bland annat med oss i trafikutskottet att vi behöver ändra lagen om offentlig upphandling så att det blir lättare för dem att ställa tydliga krav så att de inte behöver gå på lägsta pris. Det är problem med obalanserad budgivning, och ibland får de till och med nollbud som de måste ta fast det vet att det är helt orealistiskt. Är beredda att ändra lagen om offentlig upphandling så att det blir lättare att ställa kvalitetskrav? Vi behöver komma bort från avarter med till exempel obalanserad budgivning som vi ser . 183 (M) replik: Tack för frågorna, ! När det gäller och vill vi se en utveckling av till ledande flygplats med en utbyggnad av själva flygplatsen för fler direktlinjer ut i världen och in till . En viktig del i att göra riktigt attraktivt är att ha bättre kommunikationer och en högre andel av trafikanter som åker kollektivt till flygplatsen på ett eller annat sätt. Vi har inte tagit ställning till om ett utköp av är rätt väg att gå, men vi har kommit så långt att vi behöver göra någonting åt det faktum att det är för få människor som använder . Vi är därför beredda att i en förhandling med A-Train, som driver , titta på vilka lösningar som finns för att åstadkomma detta. Jag kan tycka att det finns mycket som behöver göra på hemmaplan innan man börjar diskutera . I de nio rapporterna från är man väldigt tydlig med att om inte har koll på anläggningarna och deras status är det väldigt svårt att göra en bra upphandling av underhåll. Dessutom följer man inte upp de avtal man tecknar med olika leverantörer av underhåll. Jag kan tycka att man behöver börja där. Att ge sig på lagen om offentlig upphandling är som att börja dra i en pinne i plockepinn – det är inte så enkelt utan har stora konsekvenser. Vi vill värna en sund konkurrens också. Absolut kan man tänka sig det i en förlängning, men jag tror att det första som behöver ske är att får koll på sina egna upphandlingar. 184 (V) replik: Vad gäller lagen om offentlig upphandling som ju ändrades här i vill jag minnas att det var just som ihärdigast ville vidmakthålla lägsta pris och att ekonomiska parametrar ska överordnas allt annat. Då får vi en lag därefter. Jag tycker att det är lite intressant att så länge har pratat om och kollektivtrafiken dit men liksom inte kan säga någonting om vad ni vill med . Det är väl bara att lösa ut det. Det är klart att det kostar pengar, men det får vi ta och göra! Det hade blivit billigare om inte regeringen hade förlängt för A-Train att köra till, till 2050. Men det går ju faktiskt att lösa ut dem. Avslutningsvis skulle jag vilja fråga om lånefinansiering av infrastruktur. Vi i tycker att förslag om att lånefinansiera upprustningen av är intressant. Om är beredda att lånefinansiera den satsningen undrar man ju om det finns andra objekt som ni är beredda att lånefinansiera. Det här handlar inte om en så stor summa, . Tänk om vi kunde lånefinansiera sträckan –eller de nya stambanorna för höghastighetståg! Jag kan låta bli att kalla det för höghastighetståg, men jag tror att även förstår att det är fullt på Västra stambanan och och att vi behöver bygga ut kapaciteten. Men finansieringen är ett problem. Kan vi lånefinansiera? Räntan är ju rekordlåg. Kort och gott: Finns det fler objekt som är beredda att lånefinansiera så är vi i beredda att titta noggrannare på det. Vi kanske kan komma överens. 185 (M) replik: Det är oroväckande att vi är så överens med . Men just när det gäller infrastruktur hade en poäng i att det är långsiktigt, och det kan ju vara bra att ge infrastrukturen långsiktiga förutsättningar. Med tanke på vad vi vet om har även vi undrat väldigt mycket över varför man valde att förlänga A-Trains avtal utan att ta chansen till en omförhandling. Om man ska köpa ut dem har jag förstått att vi pratar om 4–5 miljarder. För går det säkert att lösa med höga skatter, men det är inte riktigt där vi är. Vi tycker att det är viktigt att man värnar skattebetalarnas pengar och inte höjer skatterna i onödan. Då är det bättre att vi ser vad det finns för andra möjligheter att komma överens och hitta lösningar när det gäller A-Train. När det gäller finns möjlighet till innovationsupphandling och funktionsupphandling, men det används inte i tillräckligt stor utsträckning. Ska man göra förändringar i ska man nog vara väldigt försiktig och göra en ordentlig utvärdering och se var problemen finns innan man börjar rucka på lagen. Däremot tycker jag fortfarande att det är viktigt att får koll på sina anläggningar. De kan inte göra bra upphandlingar om de inte har koll på anläggningarnas status och inte följer upp avtalen. Det måste vi få ordning på ganska snabbt. När det gäller lånefinansiering gjorde man det med . Förutsättningarna för att vi ska tycka att det är en bra idé för infrastrukturprojekt är att man kan betala tillbaka det via brukaravgifter på ett eller annat sätt. Det gör man på , och den kommer att vara avbetald snabbare än vad man hade beräknat. Det var tanken också med . Man har haft samtal med företag som har etablerat sig och expanderar i norra , och de är villiga att betala högre banavgifter. Om det går att lösa på det sättet är vi absolut intresserade av att titta på det även för andra projekt. 186 (S) replik: Först vill jag ge en eloge till som så förnämligt tackade för de spänstiga debatter vi har haft i kammaren. Jag vill naturligtvis göra det detsamma. Ett stort tack till , som också har varit utskottets ordförande. Jag kunde inte låta bli, fru talman, att fascineras av diskussionen om A-Train och . Man blir lite förundrad. Den förlängning av koncessionsavtalet som kom upp var inte föremål för beslut i . Beslutet att bygga fattades i , och förslaget lades fram av regeringen . I reserverade sig dels , dels vi socialdemokrater kring finansieringsmodellen. I avtalet med det dåvarande bolaget – det var inte A-Train, utan de har kommit in senare – fanns en utträdesklausul för svenska staten med när det kom upp för prövning i riksdag. Man kunde ha gått in och köpt ut . Prövningen skedde under regeringen . Då valde Socialdemokraterna och att reservera sig mot det förslag till beslut som den dåvarande moderatledda regeringen lade fram om att fortsätta avtalet och inte använda sig av möjligheten att kliva av avtalet eller återta banan i egen regi. Jag känner en viss frustration över hur sanningen förvanskas. Det beslut som har fattats av regeringen under nuvarande mandatperiod har inte alls varit så. Jag vill ändå förtydliga att det har förekommit vissa osanningar i det här inlägget. 187 (M) replik: Det är de facto så att inte hade funnits där om man inte hade fattat de besluten. Jag kan nog tycka att besluten i sig var bra. Om vi vill att fler människor ska åka kollektivt och att fler människor ska använda var förlängningstillfället ett bra tillfälle att starta en förhandling med A-Train för att diskutera hur vi ska gå vidare för att få fler resenärer och hur stationsavgiften som betalas när man kliver av pendeltåget ska hanteras. Inget av detta har skett. Regeringen har inte tagit några sådana kontakter, och man har inte gjort något för att säkerställa att fler får möjlighet att åka . Jag kan tycka att vi ska vara tacksamma för att banan finns. Jag tycker också att det är viktigt att man tar en förhandling med A-Train för att se hur det går att få fler människor att åka . Om reservationerna hade motsvarat en majoritet hade inte funnits där till att börja med, och det hade varit olyckligt eftersom det ändå är ett stort antal människor som använder sig av banan för att ta sig till och från i stället för att åka taxi. 188 (S) replik: Vi socialdemokrater har aldrig varit emot , utan vi har varit emot konstruktionen. Resultatet ser vi. Den är alldeles för dyr för att vanligt folk ska ha råd att åka den. Det är de facto problemet. Men det var inte för denna sak jag begärde replik, utan jag gick igång på det tidigare replikskiftet. Jag begärde replik för att jag just hörde företrädare prata om än det ena än det andra projektet som man vill se i nyinvesteringar. Då kan vi konstatera att när behandlade infrastrukturpropositionen valde att reservera sig och lägga 33 miljarder mindre för utvecklingen av transportsystemet. Pengarna skulle tas från utvecklingen av järnvägssystemet. I den allmänna debatten sa man att det handlade om höghastighetstågen. I verkligheten kan vi se att det som återfinns och nämndes i infrastrukturpropositionen och i den nuvarande investeringsplanen är nya stambanor mellan och , och samt och . Det är lätt att nämna en mängd objekt och säga att man vill så mycket, men i verkligheten krävs en finansiering för det man föreslår. Här saknas i reservation 33 miljarder för utveckling av järnvägssystemet. Jag skulle verkligen vilja fråga vad som ska bort. Vilka stambanesatsningar är det som inte vill se? Man kan stå här och prata om höghastighetståg, men vill ni att vi ska sänka hastigheten och på det sättet göra en billigare lösning av nybyggnation av järnväg? Ska de gå i lägre hastighet än ? Det är vad som återstår om ni inte vill ta bort ett objekt. Ska vi bygga omodern järnväg när vi bygger ny järnväg? 189 (M) replik: Vi lyfte bort 33 miljarder från nyinvesteringar. av dem var järnväg. hade varit med i förhandlingarna, och det blev väldigt lite väg. De 33 miljarderna lades på underhåll. Detta gjorde vi därför att självt säger att det behövs mer pengar till underhåll. När verket visar i sitt förslag till plan att både järnväg och väg kommer att förfalla på grund av brist på pengar tar vi detta på allvar. Det mest samhällsekonomiska vi kan göra är att satsa på den infrastruktur som faktiskt finns. Jag förstår inte att kan försvara att det som redan finns på plats ska förfalla . Vad är svaret på det? Hur kan man säga att det är bättre att slänga ut en mängd nya investeringar i stället för att fokusera på att det som redan finns faktiskt fungerar? Det är billigare, samhällsekonomiskt lönsamt och går fortare. 107 miljarder har avsatts till nya stambanor, höghastighetsjärnväg eller vad man vill kalla dem i planen. Av de pengarna finns alla möjligheter att ta 33 miljarder för att satsa på underhåll. Det kan man göra genom att ge i uppdrag att se på hur räls mellan och samt och kan kompletteras för att öka pendlingen. Det som händer nu är att raka spår läggs ut där tågen inte stannar. Då tjänas in mellan och samt mellan och , i stället för att man gör det samhällsekonomiskt lönsamma att satsa på att människor kan ta sig till och från jobbet. Dessa tåg kommer inte att lösa den uppgiften. Detta blir definitivt 33 miljarder billigare, och pengarna kan läggas på att slippa behöva sänka hastigheten på vägar ute på landsbygden, så att människor inte ska få det svårare att ta sig till jobbet där alternativ inte finns – där det är bilen eller inget annat. Det gäller att se till att dessa människor kan ladda sina elbilar och att vägarna inte har potthål. 190 (SD): Rubriken på betänkande TU16 är Infrastrukturfrågor. står bakom alla våra reservationer i betänkandet, men för att spara tid vid voteringen yrkar jag bifall till reservation 2. En väl fungerande infrastruktur är nödvändig i vårt moderna samhälle. Både gods och persontransporter är beroende av att vägar, järnvägar, flyg och sjöfart fungerar väl. är ett avlångt land, och det innebär naturligtvis att gods transporteras långa vägar för att exporteras ut i övriga världen. Det finns inget motsatsförhållande mellan de olika transportslagen utan snarare är de beroende av varandra. Lastbilen är ofta en förutsättning för att godset ska nå en järnväg eller en hamn. Samma förhållande gäller när godset kommer med båt eller tåg. Då tar lastbilen över godset för att slutligen leverera till kund. Den svenska väginfrastrukturen är livsnödvändig för boende utanför tätorterna, för företagare och för servicetransporter, exempelvis blåljusutryckningar och resor. Ett kontinuerligt och nödvändigt underhåll måste göras för att landsbygden ska fungera. I det förslag till nationell transportinfrastrukturplan som ska gälla avsätts inte mindre än 107 miljarder till höghastighetståg. Det framgår av regeringens direktiv. Det är pengar som skulle göra betydligt större nytta i att säkra redan befintlig infrastruktur. Obalansen framgår tydligt när man ser att befintliga vägar och järnvägar tillåts förfalla , eftersom pengar till nödvändigt underhåll uteblir när de i stället läggs på ett system med höghastighetståg. Konsekvensen blir att vägar och järnvägar kommer att vara i sämre skick 2033 än de är , vilket även står i plan. För människor boende på landsbygden fungerar alltså vägarna sämre och sämre, och pengarna läggs inte på att reparera de skador som uppstår. försöker skylla på när kritiken mot de fundamentala felsatsningar som ligger i planen kommer som ett brev på posten. Projektet med höghastighetståg ska förpassas till den plats där det bäst hör hemma, nämligen i papperskorgen. För oss sverigedemokrater är det viktigt att utveckla den livsviktiga infrastrukturen i hela landet. Vi vill öka underhållet av både väg och järnväg. Vi vill också bygga ut vägar och järnvägar där det uppstår flaskhalsar som innebär att effektiviteten i transportsystemet påverkas negativt. För järnvägens del är de ständiga förseningarna mycket allvarliga, och de påverkar givetvis människors tilltro till järnvägssystemet som transportslag. Resurser för att få befintlig järnväg att fungera tillfredsställande måste gå före investeringar i ett projekt med höghastighetståg. kväll var det stopp i tågtrafiken mellan och . Enligt uppgift var det ett strömavbrott som orsakade den driftsstörningen. På tåget fanns det flera riksdagsledamöter, som fick tillbringa natten i tåget. Den händelsen borde rimligen ge landets beslutsfattare en insikt i hur skör landets järnvägstrafik är. Kan vi hoppas på att fler riksdagsledamöter inser att man ska säkerställa driften på det vi har innan man planerar för höghastighetståg? Ska man skapa en miljövänlig, effektiv och väl fungerande transportmarknad där vägtransporter, järnväg, flyg och sjöfart kan utveckla en sund och hållbar transportnäring måste man också se styrkan och effektiviteten i varje transportslag. För oss sverigedemokrater är det därför viktigt att vi gör nödvändiga satsningar på väg, järnväg, flyg och sjöfart för att vi ska få ett väl fungerande transportsystem, oavsett om man talar om stad eller landsbygd. Att kunna leva och verka i hela landet förutsätter en väl fungerande infrastruktur. blev genom sammanslagningen av en alldeles för stor byråkratisk koloss. Dessutom har kompetens urvattnats genom att man övergick från att utföra arbete i spår och på väg i egen regi, som på och tid, till att bli en beställarorganisation där allt arbete i spår och på väg upphandlas, såväl underhåll som investeringar. Därmed förlorar man givna karriärvägar där kompetensen kunnat hade behållas internt. Med hänsyn till det ansvar som har för landets infrastruktur och de summor verket omsätter krävs därför en utredning gällande organisation med inriktningen att få bättre kostnadskontroll i infrastrukturinvesteringar. några ord om underhållet av vintervägar. Även om vi just nu är på väg in i sommarperioden blir det vinter också – var så säkra! Och vägunderhåll är viktigt oavsett om det är fråga om sommarväg eller vinterväg. Trafikanterna har rätt att förvänta sig att vägarna håller en god standard oavsett årstid. Jag har fått bilder tillsända mig där stora Europavägar knappt är farbara på grund av uteblivna insatser för halkbekämpning och människor åker på sina skor på isbelagda vägar. Så ska det naturligtvis inte vara. har ett stort ansvar att säkerställa en godtagbar standard på vintervägar. För oss sverigedemokrater är det viktigt att vi gör nödvändiga satsningar på väg, järnväg, flyg och sjöfart för att vi ska få ett väl fungerande transportsystem oavsett årstid. Vi måste se vår infrastruktur som en samverkande enhet. Varje trafikslag kompletterar de andra. 191 (C): Det är ett mycket omfattande betänkande från trafikutskott som vi diskuterar . Var och en av oss berör i sina inlägg bara brottstycken av det. Själv och för räkning tänker jag uppehålla mig kring fyra teman. Det är jämställdhet mellan kvinnor och män och mellan människor med olika förutsättningar. Det är hållbarhet. Det är det livsviktiga finmaskiga vägnät som byråkratiskt kallas enskilda vägar. Sist men inte minst är det den ständiga frågan hur vi ska ha råd med allt detta. Som många har sagt, fru talman, är en väl fungerande transportinfrastruktur en förutsättning för att det ska gå att bo och leva och arbeta i hela landet. Det är en fullständig självklarhet. Likt i ett tidigare inlägg kan man som lite av en nörd förvånas över att inte vägar, järnvägar, busshållplatser, it och flygplatser kommer högre upp när människor värderar viktiga saker. Men det är kanske det som är transportinfrastrukturens öde. Den ger förutsättningar för människor att bo och arbeta, tjäna pengar och leva ett gott liv. Man ser den som en hygienfaktor. Det är själva livet, själva utbildningen, själva arbetet, som är det primära, och det är kanske rätt viktigt. För att ta jämställdhetstemat driver linjen att samhällets transportinfrastruktur – vägar, järnvägar, sjöfart, flyg och it – måste vara likvärdig i att kunna nyttjas lika för kvinnors och mäns faktiskt rätt olika behov. Transporter är helt grundläggande för vår vardag. Ska vi dessutom få dem jämställda handlar det om att ge kvinnor och män, människor med olika förutsättningar, lika förutsättningar att ta sig till arbete, utbildning eller möten med andra människor. Det handlar också om att kvinnor och män ska ges lika förutsättningar att påverka de beslut som ligger till grund för de som riksdag och regering genom använder för att satsa på detta. Både kvinnor och män måste kunna delta i samtal och beslut som rör transportsystemet. Vi vet, och det finns svart på vitt, att kvinnor har mindre arbetsmarknadsregioner än män. Män, eller människor som har bättre utbildning och högre lön, har större arbetsmarknadsregioner jämfört med dem som har lägre utbildning och lägre lön. Men det finns en substantiell skillnad mellan könen. Att förstora arbetsmarknadens regioner och få kollektivtrafik, vägar, järnvägar, flyg, sjöfart etcetera att fungera bättre blir alltså en jämställdhetsinsats. Det blir en insats för kvinnor och män – eller för människor med olika förutsättningar, för jämställdhetsfrågan är större än jämställdhet mellan könen. Det innebär att människor får bättre tillgång till samhället, livet och helheten. Den aspekten, fru talman, skulle vi oftare behöva lägga på transportinfrastrukturen. Hållbarhet, fru talman, det är klimat och miljö. jag varit verksam i har trafikutskottets arbete kommit att domineras alltmer av frågan hur vi vidmakthåller mobiliteten och möjligheten att flytta människor och gods inom landet och globalt, kombinerat med mycket högt satta klimatmål och miljöambitioner. Det är en utmaning, men vi måste uppnå högre mobilitet och större möjligheter för människor att röra sig och näringslivet att flytta gods och kunna kombinera det med högt ställda ambitioner. Jag vill påstå att det är möjligt och att det till och med är lite dumt att ställa höga klimatambitioner mot höga mobilitetsambitioner för människor och varor. Jag och vill påstå att det är högst förenliga ambitioner. Låt oss arbeta och angripa frågan från det hållet! Då kommer vi att klara såväl klimatmål som behovet att flytta människor och gods. När det gäller det enskilda vägnätet handlar det om en av vårt lands största folkrörelser: alla vägföreningar och vägsamfälligheter. Det är i kilometer räknat det längsta och mest vittförgrenade vägnätet i landet, som möjliggör för mer än en miljon människor att påbörja och avsluta sin resa till arbete eller utbildning. De enskilda vägarna är också väldigt viktiga ur ett godstransportperspektiv. Här finns en del av den svenska basnäringen – jag tänker företrädesvis på skogen men också på annat – som delvis använder det enskilda vägnätet för att nå sin marknad. Om dessa vägföreningar i sina samfälligheter ska orka bära det ansvar de bär för människors samfärdsel och möjligheter att utbilda sig och bo kvar och för näringslivets behov måste vi ge dem rätt förutsättningar genom statsbidrag och regelverk så att de klarar att hålla sina väg i ett bra skick. fattade, fru talman, beslut om ett förenklat regelverk för samfälligheter, inte enbart vägsamfälligheter. Det var, skulle jag vilja påstå, en stor liberal frihetsreform för de tusentals vägföreningar som finns runt om i vårt land, och också för andra samfälligheter, i deras verksamhet, som innebär en daglig kamp och ett dagligt arbete. Utöver rätt resurser i den nationella plan som delvis redan har börjat presenteras måste vi alltså se till att inte snärja dem i ett regelverk utan i stället göra deras viktiga arbete möjligt. Avslutningsvis, fru talman, detta med pengar. var jag i . Jag liksom ni andra far runt – det ingår i uppdraget att resa runt i landet och träffa olika miljöer och företrädare för samhället. I detta fall var det en halvhöjdare på som vi förde samtal med. Det handlade om ett tunnelbygge på Västra stambanan, som hade blivit 1 miljard dyrare på grund av klimatomställningen. Havsnivån hade stigit så mycket att man fick projektera om tunneln. Detta pågår här och ; det vet vi. Någon i auditoriet sa: Men det är ju bara 1 miljard mer. Då fick trotjänaren vid nästan stroke av ilska, fru talman. Han sa: Vet du hur mycket 1 miljard är? Ja, det vet vi ju. Vi rör oss med miljarders miljarder . Han gav en väldigt bra bild. Om du får i tusenlappar väger de , och 1 miljard är 1 000 gånger mer, . Det vi just nu diskuterar, fru talman, är , som de kommande tolv åren ska fördelas på ett så klokt vis som möjligt på framför allt landets vägar och järnvägar. Det är ungefär tusenlappar. Den totala vikten motsvarar, om vi räknar om det i något som vi som är lite nördiga begriper väldigt lätt, 17 maxlastade långtradare i BK4-klass med släp. Ställer man upp dem i en lång rad och använder den nya längdnormen upptar de en vägsträcka på . Så mycket pengar handlar det om, och ändå är det inte tillräckligt. Den dagen går nämligen inte solen upp när någon i det här landet säger att vi satsar tillräckligt med pengar på vägar och järnvägar. Dessutom släpar vi på en skuld, som en del uppskattar till 300 miljarder, för dåligt underhåll. och jag anser därför att det är helt nödvändigt att hitta nya finansieringsvägar för infrastrukturen för att kunna genomföra det som är nödvändigt när det gäller både den infrastruktur som finns och den nya som behövs. Egentligen saknas det inte resurser. Både svenska och utländska investerare – det kan vara pensionsfonder och annat – visar intresse för just långsiktiga investeringar i samhällsinfrastruktur i vårt land. I många andra länder som är i hög grad jämförbara med finansieras också viktiga samhälleliga infrastrukturprojekt i samverkan mellan samhälle – stat – och finansiärer. Detta benämns med lite olika bokstavskombinationer, men låt oss konstatera att det fungerar alldeles utmärkt. Denna typ av finansiering vid sidan av statsbudgeten leder till att investeringar kommer till stånd. Den hade sannolikt ännu inte varit byggd om den inte kommit till stånd med den typen av finansiering.