prot · H909136 · 2022-06-22 00:00:00 — Vi ser den här snuttifieringen med ett kontrakt här och ett där när man i stället behöver ta ett helhetsgrepp och större stråk när vi pratar om egen regi. Det verkar inte finnas någon styrning över huvud taget från Socialdemokraternas sida och än mindre ett förslag. Vi har ett val om mindre än . Vi får väl se vad väljarna tycker – om de är nöjda med sänkta hastigheter, rekorddyr bensin och diesel, nedslitna vägar och en järnväg med ständiga stopp och förseningar. Någon som vi däremot vet är väldigt nöjd är , och det ligger väl i sakens natur. Jag kan i alla fall försäkra att jag kommer att jobba för att mer medel går till såväl underhåll av som investeringar i vår infrastruktur, och jag kommer att verka för att dessa pengar används effektivt så att vi bygger bort flaskhalsarna i väg- och järnvägsnätet, att vi stärker kapaciteten och att vi ser till att tågen kommer . För är infrastrukturen kärnan i vårt välfärdssamhälle, för pendlarna, för industrierna och för att vi över huvud taget ska ha mat i affärerna och mediciner på . Vi har facit av socialdemokratiskt styre. är det upp till väljarna att avgöra. 94 Infrastrukturminister (S): Tack, , för roliga och bra debatter under den här mandatperioden! Det har varit kul att debattera. konstaterar att han inte har förtroende för att jag skulle kunna lösa en del samhällsutmaningar. Det ligger så att säga i sakens natur att han tycker så, och jag är ganska övertygad om att det inte föresvävar att rösta på vare sig Socialdemokraterna eller mig. Likväl kan man ha en bra debatt, och det tycker jag att vi ofta har. Jag konstaterar att det är som vi har haft socialdemokratiskt ledda regeringar som vi har satsat på infrastruktur. Det gjorde vi inte när vi hade en moderatledd regering. Då prioriterades annat. Då tog man bort Norrbotniabanan ur nationell plan. Då minskade man satsningarna på ny infrastruktur. Framför allt innebar det att man prioriterade skattesänkningar i ett läge då vi borde ha rustat för framtiden. Då trodde man inte på att skulle kunna växa som industriland. Då var industrin ”basically gone”, för att citera statsministern . är det annorlunda. är det en grön industriell revolution. Jobben växer fram för att vi har haft en progressiv klimatpolitik – något som väldigt ofta har motarbetat. Vi rustar och upprustar den svenska infrastrukturen mer än någonsin, och vi har dessutom modet att investera i infrastruktur . Vi ger mer pengar till järnväg, vi stärker sjöfarten, vi utvecklar flyget och vi ser till att både bygga nya vägar och rusta de vägar vi har. Vi har helt olika syn på detta. Jag hoppas och tror att det för väljarna och många andra är ganska uppenbart att om man fortsatt vill ha en välfärdsstat som tar hand om klimatutmaningarna och som inte pekar ut syndabockar utan vill att hela landet ska vara med på resan – då är det Socialdemokraterna som gäller. Detta kommer jag fortsatt att jobba med. Vi ses på barrikaderna – tack för en bra debatt! Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 23 Svar på interpellation 2021/22:508 om dispenshantering för mobilkranar 95 Infrastrukturminister (S): har ställt frågor till mig om hur jag ser på förslagen i Riserapporten gällande dispenshantering för mobilkranar. Frågan om att underlätta dispenshanteringen för tunga transporter är viktig. Behovet av transporter av mobilkranar är stort eftersom de ofta behövs med kort varsel för arbete vid bland annat byggarbetsplatser och trafikolyckor. Därför måste dispenshanteringen gå snabbt och enkelt. har finansierat ett projekt som drivits av , of , i vilket bolaget har gjort en nulägesanalys av hur transportdispenser hanterats samt lämnat en rad förslag på förbättringsåtgärder. Därmed har regeringen nu fått ett viktigt underlag för att kunna gå vidare med frågan om enklare och snabbare dispenshantering. Rapporten analyseras nu inom . 96 (C): Tack för svaret, statsrådet ! En mycket kort bakgrund till det hela och till denna interpellationsdebatt är att mobila kranar är en allt vanligare företeelse i ett modernt samhälle. De har en helt avgörande betydelse för samhällsbygget oavsett om det handlar om bostäder, transportinfrastruktur, räddningstjänst eller någonting annat. Bekymret i sammanhanget är att de mobila kranarna blir alltmer effektiva och sofistikerade och dessutom allt tyngre. Det innebär att det i normalfallet fordras någon form av dispens för att de ska kunna användas på det allmänna vägnätet. Det är rimligt, för vi vill inte ha mobilkranar som störtar genom taket på tunnelbanetåg i eller kör sönder det allmänna vägnätet i eller inland för att det går en alltför tung transport på det. Det finns dock också en utmaning med dispenshanteringen. Den fungerar på papperet, och det finns ett system. Men det är ofta med väldigt kort varsel den här typen av åtgärder behöver vidtas. Uppdragen förändras, och räddningsuppdrag uppstår utan förvarning. Att då inte kunna komma fram innebär ett produktionsbortfall för ett sådant här företag och för dem som håller på att bygga någonting. Det är delvis en rätt komplicerad form av dispensförfarande som vi har, och det gör att dispenserna riskerar att dröja. Det är ett bekymmer i sig, men till yttermera visso, fru talman, är det så att om man är ett noggrant mobilkransföretag följer man regelverket och väntar med att rycka ut till dess att man har fått dispens eller godkännande. Om man är mindre seriös rullar man ut likväl och chansar. Det här kan leda till – men jag säger inte att det gör det – att den som inte är fullt så nogräknad och inte har tillstånd att gå fram kan konkurrera med den som följer ett regelverk. Det är inte bra att det är på det viset. Dessutom vet både statsrådet och jag att vi skulle önska mer tillsyn i den allmänna trafiken av yrkestrafiken men att resurserna inte räcker till det heller. Då vill det till att vi har ett regelverk och ett dispensförfarande som främjar den som följer regelverket och den som sköter sig och vill göra rätt för sig. Jag, och flera med mig, har frågat statsrådet om detta tidigare. Det har lett fram till att Riserapporten nu finns, vilket är väldigt bra. Statsrådet erkänner dessutom att den finns och är bra och väl underbyggd. Det tycker jag att vi ska konstatera. Därutöver hade jag en fråga till. Jag hade två ju delfrågor i min interpellation. Det var Riserapporten – check på den, statsrådet. Men det var också vilka processer statsrådet har initierat i syfte att gå från Riserapport och analys till konkret handling. Där är jag och omvärlden spända av förväntan på det svar som statsrådet förhoppningsvis strax kommer att ge. Vilka konkreta åtgärder har statsrådet vidtagit och vilka kommer han att vidta med anledning av den analys som faktiskt har pågått ett tag? 97 Infrastrukturminister (S): Tack, , för en viktig interpellation och inte minst för engagemanget i detta! Det är precis som sägs: Det är allt större och alltmer sofistikerade kranar. De är också relativt sett viktigare, skulle jag nog säga, i väldigt många sammanhang, inte minst byggprocesser. Det innebär både produktionsbortfall och en massa andra nackdelar om de inte kommer på plats. Det konstateras i Riserapporten, vilket jag tycker är intressant, att det skiljer sig åt mellan hur och kommunerna handlägger ärenden. har ändå en relativt snabb process. Men även hos kommunerna skiljer det sig. Framför allt är det väldigt stora skillnader mellan små och stora kommuner. Jag är helt övertygad om, fru talman, att både och jag som tidigare kommunpolitiker vet varför. Detta är ansökningar man får relativt sällan. Det inträffar inte ofta. I en liten kommun kanske det är någon handläggare som får hantera detta. Då är man ovan vid regelverket och vill dubbelkolla. Det tar tid. Det är ett av skälen till att och nu för en dialog – det är det jag försäkrar mig om. Är det en handbok som ska tas fram? Kan vi hitta beslutsstöd? Kan vi hitta andra sätt att underlätta hanteringen för exempelvis en liten kommun så att den i stället för att slå i lagböcker, författningar och förordningar snabbt kan hitta en vägledning för hur det ska gå till? Jag tror att detta är lite för sällan förekommande för att bygga ett stort nationellt system. Man kunde ju annars tänka sig att centralisera processen. Men lokalkännedomen är viktig, att man kan hitta vilken väg man ska gå. Jag konstaterar också att dispensansökningar för mobilkranar, vilket är intressant, i princip alltid beviljas. Det är effekten av en ordning där man ansöker, och är det sedan några problem har man en dialog och hittar en ny väg. Vad vi nu har att arbeta med är alltså ett dispensförfarande där en ansökan i princip alltid beviljas. Då är i alla fall min slutsats – jag tror också att det är helt rätt utifrån Riserapporten – att det inte handlar om att göra om hela systemet utan snarare om att säkerställa att kunskapen finns, att hanteringen finns och att man snabbt kan göra detta. Sedan kan det ske med gemensamma handböcker, beslutsstödssystem eller digitala plattformar. Det ankommer inte på mig som statsråd att ha den typen av detaljsynpunkter. Jag tror dock att det är där någonstans man behöver arbeta mellan SKR och . Regelverket som sådant är, vad jag förstår, inte jättekomplext. Det handlar om lokalkännedomen, kunskapen och förmågan att snabbt hantera detta. Alternativet är att titta på generella dispenser eller liknande, men det är ingenting man i någon större utsträckning lyfter i rapporten. Man tittar på handhavandet hos kommunerna och i , och de förslagen tycker jag att det är rimligt att nu arbeta vidare med tillsammans. 98 (C): Jag delar statsrådets analys att det som /har kommit fram till förmodligen är en klok lösning, som bygger på en samverkan mellan stat och 290 kommuner där SKR företräder dessa. Det är precis som statsrådet beskriver det. Väldigt många av landets kommuner har den här typen av ärenden med hög frekvens. Då har man avdelat kunskap och kompetens och får en snabb hantering. Men sedan ska det byggas någonting tungt och lite komplext någonstans där det sällan byggs på det viset. Det kan vara ett vindkraftverk, exempelvis – ledamoten som sitter här har ett stort engagemang för det i med flera ställen. Då kommer den här problematiken. Jag tror att det är precis som statsrådet säger, nämligen att dispenser i princip alltid beviljas. Men frågan är med vilken tidsutdräkt. Risken är, fru talman och statsrådet, att om det är en handläggare som efter bästa förstånd och förmåga men väldigt sällan handlägger sådant här tar det lite . Det är då den situation uppstår som jag inledde med att beskriva, där en mindre seriös aktör med lyftförmåga och mobilkran kan hitta en smitväg för att ta ett arbete för en som följer regelverket. Det är ur alla aspekter en dålig lösning. Jag är tacksam för svaret jag fått att statsrådet bejakar Riserapporten. Jag utgår från, fru talman, att statsrådet nu går från ett analytiskt läge till ett verkställande läge och ser till att detta kommer på plats, i samverkan mellan staten genom och Kommuner och Regioner. Jag vill avsluta med, fru talman och statsrådet, att är en i en rik flora av föreningar på vårt område. Varhelst någon och någon mer gör någonting i vårt land bildar man en förening. Det är väldigt bra. Den är kanske inte den största föreningen på kartan, men det är ingen slump att man gör detta i samverkan med . Dessa är ju rätt ofta i samma situation där det handlar om the last mile – fram till en terminal, fram till en lastageplats, fram till ett uppdrag. Det är där bärigheten och transporteffektiviteten brister. Vi är alltså i gott sällskap, statsrådet, när vi driver den här frågan. Men jag ser fram emot att få höra när, ungefär, vi går från analysskede till verkställighetsskede. 99 Infrastrukturminister (S): Jag delar helt och hållet resonemanget. Vi är redan i ett skede där det pågår en verkställighet. Jag redovisade att har dialoger med SKR, men det är också så att Transportstyrelsen just i denna stund bereder frågan inför sin översyn av de allmänna råden om undantag för färd med breda fordon och långa fordon. Det ligger på myndigheternas ansvarsområde, men både och Transportstyrelsen har processer på gång för att titta på såväl de allmänna som den grundfråga som jag ändå tycker att Riserapporten lyfter: Behövs det någon form av gemensam kunskapsbas, databas eller handbok som underlättar hanteringen? Den tredje frågan som berör, fru talman, tycker jag är viktig. Det får inte bli så att de som följer reglerna får en tuffare konkurrenssituation och passeras förbi av dem som struntar i dem. Det är ett av skälen till att jag har velat utöka kontrollerna av trafiken från polisens sida. Många här känner till att vi öronmärkte resurser för kontroll av yrkestrafik när det gällde den så kallade cabotagetrafiken, men i uppdraget för kontroll av yrkestrafiken vidgade vi detta till att se på hur vi kan få en effektivare kontroll av yrkestrafiken, inkluderande taxi, bussnäring och lastbilstrafik men också annan yrkestrafik. Jag tror att det är nödvändigt. Även om detta är sällan förekommande handlar det om tunga fordon som i värsta fall kan leda till risker för omgivande trafik. Då måste det finnas regelbundna polisiära kontroller, inte minst för att komma åt dem som agerar oseriöst i det här skedet. Min erfarenhet är ändå att – har alldeles rätt i sin notering om föreningar – har bra koll och tillhör den grupp av företag man vänder sig till. Man ser att det är certifierade företag med gedigen erfarenhet. Men det är helt rätt: Vi kan inte ha en ordning där brist på kontroll leder till att det uppstår en marknad för oseriösa aktörer. Därför är det otroligt viktigt att vi nu säkerställer att vi ökar kontrollerna på väg, inte minst i sådan här verksamhet. Men som sagt: Nyckeln handlar egentligen om att korta ned ledtiderna, att snabbare få dispensansökningar godkända och att hitta ett rätt och väl fungerande system mellan , kommunen och företaget som ska genomföra transporten. Då torde detta kunna vara enkelt att lösa, tänker jag. 100 (C): Detta blir kort. Det här var sannolikt min sista interpellationsdebatt i denna kammare eftersom jag nu slutar . Man kan tänka att mobilkranar i var en liten fnuttefråga att ta upp. Nej, den är måhända liten, men den är en del i ett mycket komplext samhällsbygge där vi har en gemensam vision att den som vill göra rätt för sig ska främjas av detta till skillnad från den som fuskar sig fram. Då måste regelverk, styrsystem och i någon mån tillsyn främja detta. Därför valde jag att lyfta den frågan, och jag har också, kopplat till trafikutskottet, hållit på med den tillsammans med statsrådet . Jag vill tacka för svaret och diskussionen, och jag ser fram emot att Transportstyrelsen levererar någonting som är möjligt för alla seriösa aktörer att efterfölja. För i den bästa av världar, statsrådet, är det ett regelverk som är transparent, begripligt och möjligt att använda för alla vettiga krafter och som gör behovet av att fuska mindre och därmed behovet av tillsyn så litet som möjligt. 101 Infrastrukturminister (S): Tack, , för frågan som sådan! Jag tar med mig kloka synpunkter och tänker föra dem vidare också i det fortsatta arbetet. Jag vill ändå säga vid det här tillfället att det må vara en fråga om mobilkranar som riksdagsledamoten lyfter fram i syfte att kunna hantera och möta ett vardagligt problem för företagare, byggentreprenörer och boende i regioner där man ser den här typen av transporter. Det kan också vara så att har en lång, djup analys om ”post ” och om hur transportsektorn kommer att utvecklas och då ge både mig och alla andra goda insikter och analyser av hur transportsystemet faktiskt kan förändras. Jag vill passa på att säga att jag verkligen har uppskattat ditt arbete i och din kunskap om transportsystemen. Jag har tagit den till mig vid väldigt många tillfällen. Jag tycker att det är synd att du lämnar , men jag hoppas att vi ska kunna fortsätta samarbeta. Jag ser fram emot att ses framöver inom politiken men också vid sidan av politiken. Tack för ett väldigt gott arbete! Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 24 Svar på interpellation 2021/22:534 om nya parkeringsregler för elsparkcyklar 102 Infrastrukturminister (S): har frågat mig mot vilken bakgrund jag och regeringen anser att det är motiverat att lägga fram förslag om en nationell reglering av hur elsparkcyklar får parkeras i stället för att låta kommunerna fatta beslut om lösningar i samråd med branschen. Kommunerna har haft verktyg för att reglera de slängda och slarvigt parkerade elsparkcyklarna, bland annat genom överenskommelser och ordningslagen. För att ge kommunerna ytterligare möjligheter har regeringen nu beslutat om ett förbud mot parkering på gång- och cykelbanor annat än vid särskilda uppställningsplatser eller cykelställ. Jag kan konstatera att de flesta kommuner som svarat på remissen ställt sig positiva till förslaget. Det förslag som regeringen beslutat om behövs för att skapa ordning och reda på våra gator. 103 (M): Jag får börja med att tacka ministern för svaret. presenterade en rapport där delad mikromobilitet, som elsparkcyklar, anses fundamental för att utveckla hållbara transportnätverk. Det sägs också vara av särskild vikt för att öka tillgängligheten till kollektivtrafiken. Elsparkcyklarna gör det möjligt att ta sig från dörr till dörr även om det inte finns en hållplats för kollektivtrafik i närheten eller om kollektivtrafikens rutt inte stämmer överens med ens behov. Elsparkcyklar är ett hållbart alternativ till bil och taxi och fungerar som ett komplement till kollektivtrafiken då de förbättrar tillgängligheten till hållbara transporter så att vi kan uppnå våra klimatmål. Men som med alla nya fordon finns det utmaningar i början. Vissa användare kör vårdslöst med elsparkcyklarna, men framför allt är det parkeringen av dem som har varit en utmaning för flera kommuner. Enligt det nya förslaget från regeringen ska nu elsparkcyklar endast få parkeras vid uppställningsplatser avsedda för cyklar. Detta har mötts av omfattande kritik. Förutom själva branschen lyfter Transportstyrelsen, myndigheten och fram brister i förslaget. Det verkar saknas en fullständig konsekvensanalys och analys av genomförbarheten i förslaget. Ingen dialog tycks heller har förts med de berörda parterna. Låt mig få lyfta några av de problem som finns med förslaget. Elsparkcyklar finns i få städer i landet. Trots det föreslås en förändring av trafikförordningen som ska vara samma för alla kommuner. Varje kommun har sina förutsättningar och behov, och därför är kommunerna själva bäst lämpade att hantera parkeringssituationen tillsammans med branschen och berörda aktörer. På många platser finns en brist på cykelställ, vilket är något som cykelorganisationer har påpekat och som flera kommuner nu jobbar för att kunna förbättra. Ett krav på att elsparkcyklar ska parkeras på samma plats skulle ytterligare stärka behovet av fler cykelparkeringar. Då de nya reglerna är tänkta att gälla ser jag inte hur alla kommuner ska hinna bygga tillräckligt många nya cykelparkeringar. Den stora nyttan med elsparkcyklar är möjligheten att ta sig hela vägen fram till sin destination, och det är något som kollektivtrafiken inte alltid kan erbjuda. Den nyttan försvagas avsevärt med detta förslag, vilket riskerar att leda till ett stort bakslag för mikromobiliteten i hela . Ministerns reglering är bakåtsträvande och stoppar tyvärr arbetet med grön omställning. Det visar på en oförståelse för industrin för mikromobiliteten och kommer inte att förbättra parkeringsutmaningarna i våra städer. Ministern skulle behöva titta på hur andra marknader har hanterat parkering på nivå snarare än att klumpa ihop allt och lyfta över det på ministernivå. 104 Infrastrukturminister (S): Tack, , för engagemanget! Låt mig börja med att jag också tror att elsparkcyklar kan vara en viktig del i mikromobiliteten. Jag tror att de kan vara viktiga för den sista delen av resan, och jag tror att vi håller på att förändra transportsektorn till att vara del av ett samhälle som handlar om att snarare hitta de bästa mobilitetslösningarna. Man märker det på erbjudanden från olika företag. säljer inte längre bilar – de säljer mobilitet. Det är den vägen vi går, och det ska vara hållbart och dessutom tillgängligt. Det är lite mot den bakgrunden som det har varit bekymmersamt att man inte minst i , i moderatledda kommuner, totalt har misslyckats med att implementera elsparkcyklarna och släppt lös väldigt många företag som har kunnat leverera elsparkcyklar som har skräpat ned, får man faktiskt säga, i hela . När man i många andra kommuner kanske kom överens och gjorde en försiktig etablering kunde vi inte minst i den här regionen återkommande, både , se betydande bekymmer med nedskräpning av elsparkcyklar. Jag har träffat branschföreträdare och sagt att jag vill värna utvecklingen för elsparkcyklar, men att de som bransch måste ta ett större ansvar. Jag kan bara konstatera att jag inte har sett att branschen har tagit ett större ansvar. Det finns några exempel där man har tagit ett större ansvar, men generellt är det dessvärre inte så. De kommun- och regionpolitiker jag träffar säger: Ge oss ytterligare verktyg! Vi använder de verktyg vi har men får gärna fler, till exempel när det gäller frågan om parkeringsförbud. Den frågan har fått ett mycket starkt stöd, och jag vågar också påstå att det finns ett starkt stöd från allmänheten. Jag tror att det är viktigt. Jag tror också att det kan vara nyttigt för en bransch som är relativt ny att inse att man inte bara aggressivt kan etablera sig, utan man måste också hitta fungerande samarbetsformer med kommuner, regioner och medborgare. Förhoppningsvis hittar vi ett läge där man ser en mognad, men uppenbarligen behövs det nationella regler för att få ordning och reda. Jag hoppas att detta kan innebära att vi slipper se en utveckling där funktionshindrade, gaturöjning, annan teknisk service eller ambulanser inte kommer fram på gatan för att elsparkcyklarna ligger slängda där. Jag hoppas att vi kan få ordning och reda och att man ser att det är på särskilda platser man parkerar. Jag hoppas och tror att det kan leda till en bättre ordning framöver och att elsparkcykelbranschen nu är beredd att ta sitt ansvar. Annars är jag beredd att gå vidare med ytterligare reglering. 105 (M): Med den här regleringen tror jag att konsekvensen främst blir att cyklar kommer att trängas undan från platserna där elsparkcyklarna nu ska komma fram. Låt mig få lyfta upp delar av den enorma kritik som ministerns förslag har fått. I lyfter en trafikingenjör fram att kommuner måste få mer att säga till om. Förslaget skulle innebära att man tränger bort alla cyklar, och det kommer att bli frustrerande för väldigt många kommuner. Om vi tittar på remissvaren från de tyngre insatserna, instanser som har ett bredare perspektiv på mikromobilitet, som Transportstyrelsen och Trafikanalys, kan vi se att båda är ganska kritiska till regeringens förslag. De menar att problematiken med felparkerade elsparkcyklar enbart finns på ett fåtal platser samt att förslaget bara skulle gälla vissa fordon och inte andra. Transportstyrelsen skriver bland annat att det huvudsakliga skälet ”är att förslaget inte framstår som proportionellt, dels då det avser endast vissa slag av cyklar men inte andra, dels att regeln ska gälla på alla gång- och cykelbanor i landet medan framkomlighetsproblem av betydelse i huvudsak endast finns i delar av vissa större städer och då främst med fordon som hyrs ut”. Trafikanalys skriver att ”risken med att införa ett nationellt förbud mot något som kanske i själva verket är ett problem som är begränsat till ett mindre antal kommuner, om än storstadskommuner, är att det skapas en överreglering som rimmar illa med statens ambitioner om regelförenkling”. har också sitt att säga om regleringen.