prot · H909136 · 2022-06-22 00:00:00 — Detta tycker jag är en mycket märklig hållning, som jag har svårt att förstå varför en statlig myndighet ska behöva inta. Varför ska de behöva driva en sådan linje? Domstolen kom fram till att det är fastighetens användningssätt som ska vara avgörande vid prövning av frågan om pågående markanvändning. Domstolen konstaterade också att området utgjorde produktiv skogsmark enligt 2 § skogsvårdslagen och att markägarnas syfte med innehavet var att bedriva skogsbruk. Med den utgångspunkten bedömde domstolen att skogsbruk var den pågående markanvändningen på de aktuella fastigheterna. Domstolen uttalade vidare att föryngringsavverkning inte var att betrakta som någon markanvändningsform i sig utan som en av flera skötselåtgärder inom ramen för skogsbruk. Inte heller ansåg domstolen att den historiska användningen av skogen skulle tillmätas betydelse i frågan om huruvida skogsbruk är att anse som pågående markanvändning eller inte. Domstolen avfärdade statens inställning att ett avverkningstillstånd skulle vara att jämställa med ett grundläggande tillstånd enligt för att till exempel utvinna eller torv. Det konstaterades också att det visserligen föreskrivs en tillståndsplikt för avverkning i fjällnära skog men att detta inte innebär att det råder något förbud mot avverkning. Detta tydliga domstolsutslag mot staten och för skogsägarna är det som detta betänkande nu ska förtydliga i lag. Begreppet fjällnära skog kan ha olika innebörd för olika personer och organisationer och används därför i debatten med olika innebörd. Den ursprungliga gränsen för fjällnära skog utgjordes av skogsodlingsgränsen enligt riksskogstaxeringen 1969. I Norr- och , där statens skogsmarksinnehav var dominerande, var gränsen i någorlunda överensstämmelse med skogsbrukets dåvarande intresseavvägning. I däremot, där de statliga markerna var och är utspridda, lät riksskogstaxeringen göra gränsdragningen för skogsodlingsgränsen i det statliga innehavet med hjälp av linjal – man drog ett streck med linjal på en karta. Gränsen i kom därmed av förklarliga skäl att på sina håll få en besynnerlig och mycket svårförståelig dragning. fick i uppdrag att föreslå en ny gränsdragning anpassad till gränser eller objekt i terrängen som lätt kunde identifieras. Resultatet blev det geografiska område som anges i förordningen om gränserna för fjällnära skog. Särskilt för kvarstår även nu gränsdragningar i terrängen som kan vara svåra att motivera. Den fjällnära gränsen utreddes . Från markägarhåll hade det kommit kritik mot hur gränsen dragits, exempelvis att gränsen i ett större sammanhängande skogsområde som delas av en väg har dragits vid vägen, trots att förutsättningarna för skogsbruk ser likadana ut på båda sidorna av vägen. ansåg i sitt betänkande Skog utan gräns? att gränsen, trots att den vid tillblivelsen haft ett något oklart syfte, numera vunnit hög acceptans. Gränsen ansågs ha en idémässig och kommunikativ funktion för att markera att andra prioriteringsförhållanden mellan skogsbruk och allmänna intressen skulle råda inom fjällskogsområdet än i andra delar av landet. Skogsbrukets förutsättningar ur föryngringssynpunkt ansågs inte längre vara styrande för gränsdragningen. Gränsen ansågs vidare vara så pass etablerad att kostnaderna för en eventuell justering av denna knappast kunde anses vara motiverade. Detta innebär att staten är medveten om att gränsen för fjällnära skog är fel men att felet är etablerat och att kostnaderna för att rätta till felet inte skulle vara motiverade. När man uttrycker sig så är det förstås statens kostnad för att rätta till sitt fel man menar, inte den kostnad som drabbar skogsägarna. skriver: ”Det bör understrykas att den fjällnära gränsen har till syfte att ange inom vilket område naturvårdens, kulturmiljövårdens och rennäringens intressen ska ges större tyngd. Gränsen är inte utvecklad utifrån några strikta skogsbiologiska kriterier.” Detta är förstås en av orsakerna att sa nej till det fjällskogspaket som föreslog. Alla delar i den fjällnära skogen är inte skyddsvärda, och därför måste varje avverkning och varje skifte bedömas för sig. Detta är mitt sista framträdande i talarstolen eftersom jag inte kandiderar till i valet . Jag vill tacka hela talmanspresidiet, kammarkansliet och utskottskansliet för ett bra och väl utfört arbete. Trots vi haft en mycket svår och orolig mandatperiod har det alltid funnits en god och respektfull ton mellan ledamöterna och här i kammaren. Jag vill speciellt tacka talmannen för den virala succé jag fick när jag pratade älvdalska i kammaren. Det var som om det hade varit ett iscensatt manus, men det var det inte. Det bara blev så otroligt bra, och det vill jag särskilt tacka talmannen för. har vi ett val där vi i bästa demokratiska anda ska framföra våra politiska ståndpunkter. Kriget i visar hur skör demokratin är. Ett fritt demokratiskt land blir överfallet. överfaller och vill påtvinga sina åsikter. Ukrainarna ger sina liv för att försvara sig och kunna leva i ett fritt demokratiskt land. Det är uppenbart att demokratin måste försvaras, så även i . Jag säger tack till er alla och hoppas att ni ska få en välbehövlig vila och några fina sommardagar. 30 (MP): Det är inte första gången vi debatterar skog i denna kammaren, men kanske i den här konstellationen den sista för . Det är ganska frustrerande som miljöpartist att vara sist i debatten, för det betyder att man inte får ta några repliker. Därför ska jag ägna lite tid åt att reflektera över vad vi har hört. Och mycket ska man få höra innan öronen trillar av! Jag undrar om det beror på okunskap eller om det är medvetet, men vi har hört hur svårt det är att veta hur mycket som är skyddat i . Olika partier sitter på sina kammare och räknar ihop detta utifrån olika underlag. Vissa kommer fram till skyddat. Därför vill jag tipsa om att det finns en myndighet som heter , som samarbetar med och . Där finns det utmärkta underlag och siffror som pekar på att av produktiva skogsmark är formellt skyddad. Däremot skulle vara ett utmärkt mål. Det är också något som EU har satt som mål. Det tycker jag att vi alla ska sträva efter tillsammans. Från har vi hört att det skulle vara ett slag mot landsbygden att skydda skog och att närvaron av skogsindustri och entreprenörer är det som får landsbygden att leva. Jag vill då ta tillfället i akt och säga: Gör studiebesök i de här skogarna som vi pratar om, som det faktiskt handlar om! Det är alltså fjällskogen. Det är skogar som aldrig har avverkats. De har nyttjats på olika sätt men inte avverkats. Jag tycker till skillnad från inte att det är orimligt att man ska ha tillstånd för att avverka dessa unika skogar. Däremot tycker jag att det är orimligt att av de skogar som avverkas i inte granskas i fält. Där behöver man inget tillstånd. Man skickar in sin avverkningsanmälan, väntar och om ingen har hört av sig är det fritt fram att avverka. Så ska det inte funka i våra fjällnära skogar. Vi har också hört en del lite subtila klagomål om hur EU lägger sig i. Det här är ju nationell kompetens. Men när rapporterar till EU hur det funkar att nå våra miljömål och att implementera art- och habitatdirektivet menar verket, vår myndighet, att vi inte når målen. Det är inte tillfredsställande. Jag väljer att lita på de myndigheter som är expertmyndigheter i . Jag tycker att det är välkommet att EU nu satsar på en mer hållbar skogspolitik. Låt oss då ta tillfället i akt att ställa om skogsbruket i till ett hållbart skogsbruk. Det är inte hållbart att göra gigantiska kalhyggen i våra skogar. Den är unik i sin storlek och ett av mest intakta skogslandskap, intakt i just den meningen att destruktiva kalhyggen inte har brett ut sig på samma sätt som i resterande . Det vi debatterar nu är just ett tydliggörande av vad som gäller. beslutade att skogsbruket skulle vara mer återhållsamt med avverkning i den fjällnära trakten. konstaterade en föregångare till mig, från , i att det här i verkligheten blev ett fiasko och att mer än fjällnära skog avverkades . Den fjällnära skogen är unik, och om den avverkas kommer den nuvarande biologiska mångfalden aldrig mer tillbaka, menade hon. etablerades den fjällnära gränsen. Man skrev i skogsvårdslagen 15 § att aktivt måste tillåta avverkningar och i 18 § att de inte ska tillåtas om de påverkar värden som är viktiga för naturvård, kulturvård och rennäring. Som har nämnts tidigare ska enligt de miljödomar som har ägt rum skogsbruk nu klassas som pågående markanvändning även i den fjällnära skogen. Det betyder att staten måste betala ersättning när avverkning inte godkänns. Vi kan från tycka att det är märkligt att skogsbruk ska klassas som pågående markanvändning i skogar som aldrig har kalavverkats förut. Men det har också varit väldigt viktigt för oss att samma område inte kan ersättas om, vilket den här propositionen nu slår fast, och att rätten till ersättning tydliggörs. , anser att vi nu ska backa tillbaka bandet och att det ska räcka med att berätta för att man tänker avverka. skriver till och med att det bara avverkas med skonsamma metoder. Jag vill återigen rekommendera de här partierna att göra studiebesök i skogarna som vi pratar om och se de stora sår efter gamla kalhyggen som finns eftersom det växer så otroligt långsamt där. Den fjällnära skogen växer otroligt långsamt. Kalhyggenas sår kan komma att bestå . Trots att vi nu pratar om fjällskogarna som ett intakt område har de använts . Här har renskötsel, fjälljordbruk, jakt, fiske och skogsbruk förekommit i princip överallt. Den historiska användningen präglades av mångbruk och hållbarhet. Skogen har inte reducerats till att bli en råvaruindustri, och vi kämpar nu för att det ska förbli så. Vi behöver ta hänsyn till natur- och kulturvärden och ekonomiska värden, jakt, fiske, bär, svamp, turism, småskaligt fjälljordbruk och renskötsel. Om ni tänker er en fjällskog eller en kalhuggen yta, var ser ni potential för de här värdena att samsas? Det är de här skogarna som utredningen föreslog att vi skulle skydda en halv miljon hektar av. Det hade varit ett viktigt, stort och värdefullt bidrag till den globala kampen för att bevara biologisk mångfald. Det hade också varit väldigt kostnadseffektivt med tanke på den långsamma takt som fjällskogen växer i. Det ekonomiska värdet är lågt som det finns ett högt biologiskt värde. Det hade varit väldigt samhällsekonomiskt att skydda den. Det är också därför vi har en bra bevarandestatus i den fjällnära skogstypen, till skillnad från i andra skogstyper i . Med det vill jag säga att vi måste jobba med omställningen till ett hållbart och hyggesfritt skogsbruk i hela . Vi behöver skydda mer skog – både fjällskogen och skogen i hela . Det kommer att kosta pengar, och det kommer att krävas politisk vilja. Tyvärr saknas detta hos majoriteten i riksdag. För att skydda fjällskogen enligt utredningens förslag skulle vi behöva en satsning om . Det skulle ha varit en självklarhet för oss i , för vi har kämpat hårt, budget för budget, för att höja anslagen till att skydda värdefull natur och skog. Vi har slagit rekord efter rekord. Det gjorde vi ända tills bekände färg: hellre blåbrunt än grönt. På samma sätt som att skydda strand och skog har varit hjärtefrågor för har det visat sig vara en hjärtefråga för avverka så mycket skog som möjligt och sälja ut allemansrätten längs våra stränder. går ihop med i kampen om att montera ned Miljösverige, bland annat genom att försöka förbjuda miljöorganisationer att yttra sig enligt Århuskonventionen. Det är chockerande, och det är ledsamt. Men jag lovar att vi i kommer att kämpa för alla gröna röster i civilsamhället. Vi kommer att fortsätta kämpa för fjällskogen. Jag är själv talesperson för biologisk mångfald och vill nämna att många arter har sina utbredningsområden i den fjällnära skogen. För många av dem är det den sista kvarvarande livsmiljön. Det är det enda i området som är stort och sammanhängande nog för livskraftiga populationer . Det handlar om fåglar som lappmes, lavskrika, hökuggla och tretåig hackspett. Det handlar om växter som nordisk stormhatt och fjällkvanne och om djur som lodjur och ren och många fler. Vi lovar att vi kommer att fortsätta jobba för de här arterna som helt saknar röst i vår demokrati. Med det vill jag tacka fru talmannen och alla kollegor för den här mandatperioden. Trevlig sommar – passa på att besöka de här skogarna som vi pratar om! 31 (L): Det här är min sista debatt på mitt första mandatår. Jag vill börja med att tacka så att jag inte glömmer det. I miljö- och jordbruksutskottet har jag goa, härliga kollegor att stöta och blöta saker med och att debattera med, och kansliet gör ett enormt jobb och har tålamod med oss. Vi pratar om den fjällnära skogen, fru talman. Vi står bakom betänkandet som helhet och välkomnar det – det är ett bra steg framåt även om det finns mer att göra. Den fjällnära skogen är speciell, och det är den för att det finns många naturvärden i den skogen som inte kan återskapas särskilt enkelt, i alla fall inte . Värdena går då förlorade om kvarvarande skogar med höga naturvärden avverkas i alltför stor utsträckning. I det fjällnära området finns huvuddelen av större sammanhängande naturskogar, kulturmiljöer och fornlämningar, och det här området har en särskild betydelse för rennäringen. Även klimatförändringarna påverkar arterna och förändrar livsmiljöer i den fjällnära skogen. En stor andel av fjällens arter finns dessutom inte i någon annan naturtyp än just den här skogen. Fjällmiljön är oerhört viktig för den biologiska mångfalden. I den här debatten har jag försökt komma in, och kanske att man som ny ledamot är lite naiv och tänker: Varför är det så polariserat? Varför sitter vi i våra skyttegravar när det gäller det här med skogen? När det gäller det som jag just nämnde om våra fjällnära skogar som är fantastiska och fina är jag övertygad om att ingen här i anser att de här skogarna ska jämnas med marken och skövlas, som vi ser händer i , och jag ställer mig frågan vad den här polariseringen kommer sig av. Någonstans kokar det ned till dem som har styrt skogsutvecklingen under de senaste mandatperioderna. Där har haft en stor roll. Föregående talare var inne på att man borde besöka de här skogarna. Ja, det har många av oss gjort. Men man behöver också ställa sig frågan vilken del i polariseringen man själv har haft. Man behöver få med sig de här skogarnas ägare på banan. Som det har blivit nu menas det att det är de som sitter i den stora staden, på eller vilket skällsord man kan använda – det är vackert på , fru talman – som styr och ställer i våra skogar. Så är det inte. Det är skogsägarna, och dem behöver man hitta. Dem behöver man närma sig och få med sig. Men de senaste två mandatperioderna har polariseringen och konflikten om skogen ökat. Därför ser vi nu att lämnade in sin anmälan till . Hur nöjd känner man sig då över att ha styrt de senaste mandatperiodernas skogspolitik? Har man lyckats då? Det räcker inte att bara kliva av och tro att det inte har hänt. Det är jag väldigt kritisk till. Vi anser att bytesprogrammen är viktiga för att det ska bli möjligt med ersättningar när det gäller den fjällnära skogen. Markägare ska inte förlora på att skydda sin skog. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 16.) § 7 Stärkt sekretess i domstol för kontaktuppgifter till enskilda betänkande 2021/22:JuU46 Stärkt sekretess i domstol för kontaktuppgifter till enskilda (prop. 2021/22:186 delvis) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 8 En oberoende utredning av de s.k. påskupploppen betänkande 2021/22:JuU51 En oberoende utredning av de s.k. påskupploppen 32 (S): såg vi fruktansvärda scener utspela sig runt om i . Mirakulöst nog var det ingen som dog trots att det var mycket kraftigt våld som förekom i upploppen. Utöver att de enskilda poliserna har drabbats på ett fasansfullt sätt har även demokratin angripits. Den som med brutalt våld kapar en polisbil uppvisar samma typ av förakt mot demokratin som Trumps supportrar gjorde när de stormade . När det svenska rättsväsendets kvarnar nu maler är det med en rejäl tyngd. lagbok finns brottet grovt blåljussabotage med en straffskala från fängelse till livstid. Detta brott är ett exempel av många på nya verktyg som vi har gett rättsväsendet under vår nuvarande socialdemokratiske justitieminister. Åklagaren har i de första åtalen med anledning av påskupploppen yrkat på mellan åtta och fängelse för de tilltalade. Framtiden får utvisa hur många fängelseår som totalt kommer att utdömas med anledning av detta. Det är givetvis bra att ansvar nu utkrävs i våra domstolar. Men som samhälle kan vi inte nöja oss med att blicka bakåt för att straffa. Vi måste också blicka bakåt för att kunna se framåt med klar blick. Vi måste lära av det som har hänt för att det inte ska hända igen. Det är därför viktigt att polisens agerande före och under påskupploppen utreds. Det är välkommet att polisen har tillsatt externa utredare som ska utvärdera och analysera deras arbete i samband med upploppen. Viljan att noggrant analysera händelserna är något som rikspolischefen också gav uttryck för direkt efter händelserna. Vid en så här stor och allvarlig händelse behövs dock en fullständigt oberoende granskning som inte är tillsatt av själv. En sådan typ av utredning är ingenting unikt. Efter kravallerna under toppmötet i tillsattes av regeringen. Kommitténs arbete leddes av den före detta statsministern . granskning har varit värdefull. Viktiga slutsatser kunde dras för framtiden. Kommittén hade ett öppet mandat som möjliggjorde en mångsidig granskning. Även om händelserna skiljer sig från Göteborgskravallerna på flera punkter är behovet av en omfattande extern analys gemensamt. Det handlar om att noggrant och förbehållslöst utreda hur liknande händelser ska kunna förhindras och hur polisens arbetsmetoder kan utvecklas och förbättras. Om vi i utskottet begränsar utredningen med alltför specifika delfrågor riskerar det att skymma sikten för utredarna. Politisk vilja och ambition är ofta viktigt för att få saker gjorda. Men just vid objektiva utredningar kan det vara skadligt med alltför många direktiv från politiken. De politiska slutsatserna ska komma efter att en objektiv utredning har gjorts, inte manifesteras i dess direktiv. Med det sagt välkomnar vi initiativet om en extern utredning. Som så i det här utskottet under det här året är vi överens om huvuddragen. Och som så är vi oense om detaljerna. Jag vill avslutningsvis passa på att tacka mina utskottskollegor för det här riksdagsåret. Jag vill även tacka talmanspresidiet för ett väl utfört arbete. Även om sommaren kommer att bli kort för många av oss, på grund av valrörelsen, hoppas jag att den blir naggande god. Med det yrkar jag bifall till reservationen i betänkandet. 33 (M): fick vi i det här landet se scener som det var länge sedan vi behövt se. Frågan är om vi har sett något sådant utspela sig här. Det var väldigt obehagliga scener och inte bara på en utan flera orter i vårt land. Det var personer som tog lagen i egna händer på ett obehagligt sätt. De utsatte framför allt polisen men också allmänheten för väldigt stora risker och för ett oerhört grovt våld. Problemen gick dock längre än så. Det var inte bara enskilda personer som attackerades. I realiteten var det hela vårt rättsväsen, de fundament som vår parlamentariska demokrati bygger på – att man ska söka förändring genom att arbeta politiskt, genom det fria ordets mandat snarare än genom att kasta stenar eller våldföra sig på den som man inte håller med. De här personerna tog lagen i egna händer. Frågan är väl om de egentligen hade så mycket uppfattningar eller saker att föra fram och om det inte handlade mer om att just våldföra sig på våra poliser. Vi ska vara glada och tacksamma för att det inte var ännu fler som skadades och faktiskt för att ingen dog under upploppen. Påskupploppen satte fingret på ett antal stora brister i rättsväsendet och i polisens förmåga och ledning. Det är brister som tyvärr inte är unika för just de här händelserna. Samma typ av brister har vi kunnat se under inte bara det här året eller utan , kopplat till den kriminalitet, den brottslighet och den otrygghet som har spridit sig i det svenska samhället och som trots den socialdemokratiska regeringens löften bara har blivit värre som har gått. Vi har ett rättsväsen som inte har tillräckliga resurser, inte tillräckliga verktyg och inte tillräckliga straffrättsliga verktyg för att kunna hantera den typen av tungt kriminella individer. Det handlar om ett förebyggande arbete som, trots alla ord om förändringar, fortfarande går åt fel håll. Enligt rikspolischefen rekryteras tre personer in till de kriminella gängen året om. Det är inget vackert facit som den socialdemokratiska regeringen lämnar efter sig arbete. De uppenbara bristerna kopplat till påskupploppen var många. En sådan sak är varför svensk polis inte har tillgång till vattenkanoner, vilket polisen runt om i våra övriga europeiska grannländer har. Det är ett ganska naturligt verktyg att använda i sådana här situationer, för att kunna verka på lite medellånga avstånd. Gummikulor eller så kallade beanbags är ett annat exempel som det är alldeles uppenbart att svensk polis borde ha haft tillgång till och saknade den här gången. Det är även så att straffen för den här typen av aktiviteter historiskt sett har varit påfallande låga. Som jag tror att de flesta som följer diskussionen är medvetna om kan det låta handlingskraftigt av politiker att höja maximistraff, men vad hjälper det i realiteten när domstolarna väldigt ofta lägger sig på botten av straffskalan? Historiskt sett har det varit helt andra typer av brott som personerna blivit fällda för – i realiteten till exempel våldsamt upplopp. Det ska bli mycket intressant att följa fortsättningen på detta. En sak står dock redan klar, fru talman, och det är att det här inte får ske igen. Det är viktigt att nu dra rätt slutsatser så att polisen om detta sker vid fler tillfällen har betydligt bättre resurser och bättre förmåga att tidigt gå in, avbryta den här verksamheten, lagföra de kriminella och upprätthålla lag och ordning i . Här finns det uppenbara brister som måste hanteras. Polisen var tidigt ute och gav besked om att man skulle genomföra en granskning av sig själv. Det välkomnade vi med tanke på behovet av just granskning, för en förutsättning för att man ska kunna förändras och bli bättre är att man först får fakta på bordet. Från sida invände vi dock mot denna granskning av några olika skäl. Kanske det främsta var detta: Den myndighet som ska granskas bör inte själv utse vem som ska göra granskningen. Det är märkligt att man frångår den principen. Det frångår också det som hände efter Göteborgskravallerna , då det var en oberoende kommission som gjorde granskningen. Vi tog därför ett initiativ i justitieutskottet och lade fram ett förslag om att en oberoende kommission ska titta på de här frågorna, både för att värna den här principen och för att arbetet ska bli så bra som möjligt och ha ett fritt och öppet mandat. Jag är väldigt glad över att vi har fått en majoritet i utskottet för denna oberoende granskning, en majoritet bestående av , . Det är ett viktigt besked. Det blir ett tillkännagivande till regeringen att hantera. Frågan återstår dock hur regeringen kommer att hantera detta. Den socialdemokratiska regeringen har ju hoppat lite från tuva till tuva i den här frågan. Först räckte det tydligen att polisen skulle granska sig själv. Sedan gjorde man helt om och sa att man välkomnade en oberoende granskning – med ett undantag. Det ska göras en oberoende granskning av vad som hände, men den får inte granska regeringen. Det kunde man säga redan på förhand att så ska inte ske. Det är en märklig princip, måste jag säga. Jag tror att min kollega i utskottet alldeles sa ungefär så här: Slutsatserna måste komma sedan, inte före utredningen. Det tycker jag är en rimlig princip.