prot · H909116 · 2022-05-18 00:00:00 — Vi behöver en ökad statlig styrning och statlig samordning för att fler ska kunna gå över till hållbara bränslen och att elektrifiera sin fordonsflotta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 22.) § 12 En utvidgad rätt till återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar betänkande 2021/22:FiU36 En utvidgad rätt till återköp och flytt av fond- och depåförsäkringar (prop. 2021/22:74) 60 MUBARIK (S): debatterar vi åtgärder för att stärka människors rätt och möjlighet att byta försäkringsgivare av sina privata pensionsförsäkringar och individuella tjänstepensionsförsäkringar. Förslaget handlar i grund och botten om att se till att konsumenterna får större inflytande över sitt sparande. Betänkandet innehåller till att börja med regeringens förslag till ändringar av lagstiftningen för att möjliggöra återköp och flytt av individuella livförsäkringar där försäkringstagare eller andra ersättningsberättigade bär placeringsrisken, så kallade fond- och depåförsäkringar. Det finns en avgörande skillnad mellan traditionella försäkringar och fond- och depåförsäkringar. En traditionell försäkring kännetecknas av att försäkringstagaren har liten eller ingen möjlighet att påverka förvaltningen av de inbetalda premierna och att försäkringsgivaren bär placeringsrisken. Men i en fond- eller depåförsäkring är det försäkringstagaren som väljer var premierna ska placeras samt i huvudsak bär risken. finns det 1,4 miljoner individuella fond- och depåförsäkringar tecknade före , varav en halv miljon saknar rätt till återköp eller flytt. De uppgår till ett värde av . Att möjliggöra återköp och flytt är viktigt för att skydda konsumentens rätt till inflytande över sitt sparande och att inte bli inlåst i avtal som tecknas över flera decennier. En stärkt rätt till återköp och flytt är också viktigt för att skapa en mer välfungerande marknad. är rätten till återköp begränsad till försäkringar som ingåtts och flytträtten begränsad till försäkringar som ingåtts . Regeringens förslag innebär att det ska vara möjligt med återköp eller flytt oavsett när försäkringsavtalen har ingåtts. Regeringen föreslår också ändringar i lagen om årsredovisning i försäkringsföretag som endast avser rättelser av felaktiga hänvisningar. Betänkandet innehåller också två förslag till tillkännagivanden som syftar till att underlätta för människor att i praktiken flytta sina tjänstepensioner och tillgodogöra sig sina rättigheter som konsumenter. Vi välkomnar de här initiativen och ser positivt på att fortsätta att utveckla politiken på de här områdena. Marknaden för privata liv- och pensionsförsäkringar omsätter enorma värden och är central för individens ekonomiska trygghet. Det är angeläget att både stärka konsumenternas rättigheter och se till att vi får en välfungerande marknad. är det viktigt att poängtera att vi även måste säkra en god trygghet för alla som väljer att inte ha en lika aktiv roll i placeringarna av sina försäkringspremier. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Med tanke på att detta är min sista debatt vill jag också passa på att tacka finansutskottet. 61 (SD): har drivit frågan om en fri flytträtt på pensionsförsäkringsmarknaden. Därför var det ett mycket angeläget besked när regeringen förra mandatperioden aviserade att den skulle gå fram med ett förslag som skulle förbättra den lagstadgade flytträtten i enlighet med de synpunkter som , och fört fram. Sedan gick detta ut på remissrunda och kom tillbaka i form av ett mer eller mindre urvattnat förslag . Regeringen föreslog bland annat en modell där försäkringsföretagen fortsättningsvis skulle ha rätt att ta ut en avgift för oamorterade anskaffningskostnader. På ren svenska betydde det här att flyttavgifterna alltså skulle ligga kvar på samma höga nivåer om regeringen hade fått sin vilja igenom. Initialt ville finansmarkandsministern dessutom att rätten till avgiftsuttag skulle begränsas till , men i propositionen föreslog man i stället , tvärtemot egen rekommendation. I detta skede ville regeringen heller inte att flytträtten skulle omfatta alla pensionssparare. Därför rättade finansutskottet till det här i ett tillkännagivande till regeringen som innebar att regeringen skulle återkomma skyndsamt till med ett lagförslag där försäkringar tecknade före omfattades ett fribelopp infördes. Sedan kom pandemin. Därför lämnade regeringen först ett förslag där den levererade på tre av fyra punkter av utskottets tillkännagivande. I det här skedet var det ett alltjämt ett nederlag för regeringen att med partier drev igenom bättre villkor för de framtida pensionärerna. Därför är det först arbete som vi har ett förslag på bord som kommer att sänka flyttavgifterna kraftigt och varaktigt för en halv miljon svenskar som suttit inlåsta i dyra försäkringar tecknade före . Vad kan man då säga om denna process? Som med mycket annat i jobbade oppositionen i uppförsbacke men lyckades till slut övertyga regeringen om att alla pensionärer bör omfattas av sjysta flyttregler. Jag tycker att det är bra att regeringen har en förmåga att säga en sak först för att sedan ändra sig, men det vore naturligtvis smidigare om man skulle stå på pensionsspararnas, och inte på försäkringsjättarnas, sida från första början. Då hade det beslut som kommer att fattas i stället kunnat fattas . Med det sagt tycker jag att det är positivt att man har kunnat dra lärdom av den process som har varit så att vi slipper göra samma övning igen i detta ärende. finns det ett bra förslag från där man vill utreda om det också går att ta bort kravet på firmatecknares underskrift vid flytt av tjänstepension. I motionstexten kan vi läsa att försäkringstagaren, som vanligtvis är en före detta arbetsgivare, måste godkänna att byte av försäkringsbolag sker. Detta innebär i praktiken att en privatperson behöver få kontakt med firmatecknaren hos sin tidigare arbetsgivare, processa påskrifter och övrig administration och få godkänt för att kunna genomföra bytet. Det här låter ju jättekrångligt – enkelt uttryckt – och därför tycker vi att det är rimligt att vi föreslår detta tillkännagivande till regeringen. Jag är också glad över att vi har ett enigt utskott där alla partier från början, , ser samma problem och vill se samma lösning. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 22.) § 13 Effektivare bevisupptagning inom EU betänkande 2021/22:JuU36 Effektivare bevisupptagning inom EU (prop. 2021/22:142) Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 22.) § 14 Skärpta straff för knivbrott betänkande 2021/22:JuU38 Skärpta straff för knivbrott (prop. 2021/22:192) 62 (M): Jag vill börja med att säga att jag kanske kommer att dra över lite . När vi har den här kammardebatten kan vi konstatera att inte mår bra. Visst bor vi i ett land som på många sätt är fantastiskt. Men när det handlar om de frågor som vi ska diskutera , nämligen rättsfrågorna och otryggheten, mår tyvärr allt annat än just bra. Vi har en regering som inte har legat på latsidan med att ställa ut olika löften till allt och alla om att det ska bli förändring. Vi har gång på gång kunnat höra att skjutningarna ska gå ned, att tryggheten ska öka, att polisrekryteringen ska ta fart – ja, allting ska bli bra igen. Så har det låtit. är vi , och vi är i position att kunna utvärdera hur det egentligen har blivit. Och det är så här, fru talman: har bitit sig fast i vårt land. Vi ser skjutningar som ligger kvar på en väldigt hög nivå. Vi ser dödsskjutningar som slår rekord. har så många människor skjutits ihjäl i de gängkriminella miljöerna som i . Vi ser dessutom en nyrekrytering till de kriminella gängen som även den slår rekord. Det är tusen personer , tre och flera tiotusentals personer i som befinner sig i de gängkriminella miljöerna. Bara för att ha det sagt på en gång: Det här handlar inte om att regeringen inte skulle ha gjort någonting. Där kan vi vara helt överens: Visst har man gjort någonting! Det har varit en massa propositioner och framför allt en väldig massa pressträffar. Jag har tappat räkningen på hur regeringen har hållit pressträffar. Men vi kan konstatera någonting annat: Det handlar inte främst om vad man gör, utan det handlar om de resultat som man uppnår – eller kanske i det här fallet, som man inte uppnår. Vi är vid en punkt där vi inte måste göra flest saker utan rätt saker. Vi måste göra det som verkligen skulle göra det riktigt, riktigt jobbigt att vara kriminell i och det som är mönsterbrytande. har det inträffat en mycket kraftig ökning av antalet skjutningar och sprängningar. Problemen är på många sätt allra störst i i hela – i det land vi lever i, i . Hur man än vrider och vänder på detta och hur mycket vackert-väder-politik man än vill använda för att beskriva detta går det inte att komma ifrån att det är ett omfattande politiskt misslyckande att det ser ut på detta bedrövliga sätt i det land som på många andra sätt är så oerhört bra och fantastiskt. Ansvaret faller på regeringen i allmänhet och på justitieminister i synnerhet. De har konsekvent förminskat problemen och gett sken av att utvecklingen går åt rätt håll. Men det räcker med att öppna en tidning eller att läsa en lång rad undersökningar från till exempel eller polisens egen statistik för att se att så inte är fallet. Regeringen har vägrat att agera och gjort det först när har tvingat den framåt genom en lång rad olika tillkännagivanden. Det gäller även i detta ärende om skärpta straff för knivbrott. har länge drivit frågan om skärpta straff för knivbrott. Det finns ett tillkännagivande från på området. Därför är det välkommet att straffskalan skärps för uppsåtliga knivbrott och för grova knivbrott. Varför är det då viktigt att skärpa straffen för knivbrotten? Jo, vid jämförelser ser man att det som närmast kan liknas vid den svenska trenden när det kommer till dödligt våld är en uppgång i dödligt våld med kniv i och . Trots skillnaden i våldsmetod skedde dessa händelser i kontexter som liknar de ökande dödsskjutningarna i , nämligen bland unga män i kriminella miljöer inom utsatta områden med kopplingar till den illegala drogmarknaden. har en del synpunkter på regeringens förslag. Bland annat lämnas straffskalan oförändrad för oaktsamma knivbrott. En gärning som begås av oaktsamhet föreslås inte heller kunna utgöra grovt brott. En sådan åtskillnad är inte motiverad och finns inte heller i nuvarande lagstiftning. Det är omotiverat att införa denna skillnad i kommande lagstiftning, så som föreslås i regeringens proposition. Regeringen bör därför återkomma till med förslag om att maximistraffet för brott som begås av oaktsamhet också ska vara fängelse i högst och att även en gärning som begås av oaktsamhet ska kunna bedömas som grovt brott. En moderatledd regering kommer efter höstens val att genomföra den största offensiv mot de kriminella gängen som någonsin har skådats i svensk historia. Vi kommer att vända på stenar om det är vad som behövs, och vi kommer att välta berg om det är vad som behövs. Vi kommer att göra det som krävs. ska inte få ytterligare åtta förlorade år, utan vi ska se till att hantera problemen. Vi ska trycka tillbaka gängen, ge brottsoffer upprättelse och göra tryggt och säkert för medborgarna igen. Jag yrkar bifall till reservation 3. 63 (SD): Brottsligheten sprider sig i , och gängvåldet kommer allt närmare allt fler. I absolut närtid har det bland annat kommit larm om en misstänkt bomb på , bara 10 minuters promenad härifrån, och om en gängskjutning i ett köpcentrum på , ungefär 20 minuters promenad härifrån. Båda händelserna ägde rum mitt , bland oskyldiga som vid tillfället råkade befinna sig på de berörda brottsdrabbade platserna. Den utveckling som har lett fram till dagens splittrade och brottstyngda har pågått länge, mitt framför ögonen på styrande politiker. Tyvärr dröjde det dock för länge innan riktiga åtgärder började komma på plats, trots alla försök och förslag på området. händer det som tur är lite : har bland annat säkerställt ett tillkännagivande om hårdare straff för vapenbrott, vilket sedan blev regeringens politik, och debatterar vi alltså skärpt straff för knivbrott efter tillkännagivande på detta tema. Dessa båda brottstyper bör ses som en del av samma helhet. I stor utsträckning är det samma klientel som illegalt beväpnar sig med knivar som beväpnar sig med skjutvapen – åtminstone när detta sker i kriminella miljöer. Naturligtvis kan det finnas allt från hantverkare till jägare som i sin profession eller i utövandet av sin hobby är i behov av att bära eller bruka kniv. Som jägare vet jag själv vilken ofantlig framgång man kan ha om man tar med sig en kniv ut; det är naturligtvis en direkt förutsättning för en framgångsrik jakt. Det är därför viktigt att regeringens proposition tydliggör att dessa och andra i liknande situationer inte ska träffas av lagen. Detta riktas mot dem som brukar kniv för kriminella syften, inte mot dem som brukar kniv som en del av sin arbetsutövning eller dylikt. Det finns därutöver specifika bestämmelser gällande oaktsamhet i detta. Om vi återgår till de kriminella som ska straffas av lagen är det som sagt viktigt att straffskärpningar träffar både knivbrott och vapenbrott när vi tar oss an det kriminella och den gängkriminalitet som har tillåtits växa fram. Om man ensidigt fokuserar på vapenbrott finns nämligen risken att kriminella helt enkelt övergår till att bruka kniv som vapen. Exempelvis i , som berörde, har skjutningarna helt bytts ut mot knivdåd. Korrelationen mellan framgångar i bekämpandet av skjutvapenvåldet – vilket denna regering förvisso har misslyckats med – och ett ökat användande av kniv torde vara ganska ostridig. Därför, fru talman, är det positivt att regeringen genom denna proposition går uttalade tillkännagivande till mötes och verkar för att skärpa straffen för knivbrott. I regeringens förslag finns det dock vissa saker att lyfta ut och beröra, både i denna debatt och i följdmotionsprocessen tidigare. Gällande kvalifikationsgrunderna inskränks möjligheten att döma för grovt brott om föremålet har innehafts i ett sammanhang där det kan befaras komma till användning vid vissa brottsliga angrepp. Ska det anses grovt ska föremålet alltså ha brukats i ett sammanhang där det kan misstänkas användas för annan kriminell handling. Regeringen exemplifierar detta med att medhavd kniv vid exempelvis inbrott inte ska tala för att brottet bör ses som grovt. är dock av uppfattningen att en medhavd kniv i sådana situationer talar för att knivbrottet ska anses grovt, inte minst eftersom det riskerar att snabbt eskalera situationen om inbrottstjuven exempelvis blir påkommen. Även om inbrottstjuven inte brukat kniven som en del i sitt brott riskerar det att leda till värre brott om han blir påkommen när han har kniven på sig, och därför bör detta anses vara en kvalifikationsgrund även för grovt brott. Mot den bakgrunden önskar jag yrka bifall till vår reservation 4 om kvalifikationsgrunder för grovt brott. Utöver detta finns det skäl att bemöta vad remissinstanserna har anfört gällande den föreslagna straffskalan för knivbrott i relation till andra brott. har tidigare förespråkat en övergripande översyn av just denna anledning. Att höja straffen för ett brott i ett ärende leder antingen till att det inte höjs tillräckligt för att straffen ska harmonisera eller till att ett straff höjs så mycket att straffskalan blir högre än för ett brott som anses vara mildare. Detta är något som har noterats av flera remissinstanser, däribland , och något ganska symtomatiskt för politiken på justitieområdet under dessa mandatperioder: Man ger sig på enskilda straffskalor utan att få med det övergripande perspektivet för att de ska harmonisera med varandra utifrån graden av och det allmännas rättsmedvetande. Därför kommer att fortsätta ligga på regeringen om att tillsätta en utredning som kollar brett och ser över samtliga straffskalor. 64 (KD): I dagens råder det tyvärr stor otrygghet. Tidningarnas rubriker, men också de rättsvårdande myndigheternas redovisning, visar att det begås många och grova brott i vårt land. Gängkriminaliteten har fortfarande inte stoppats på ett effektivt sätt. Visserligen har gjort en del, men det är inte tillräckligt. Det dödliga våldet måste bemötas hårdare. har kniv varit det vapen som oftast används vid dödligt våld, och därtill har antalet knivbrott ökat. Det är också vanligt att kniv används vid rån, och där har vi även sett exempel på grymma och förnedrande rån mot barn och ungdomar. är tyvärr ett lättanvänt vapen som innebär stor risk för livshotande skador för den som utsätts för ett angrepp. Det är också så att har efterfrågat skärpta straff för knivbrott genom tillkännagivanden. Det är därför hög tid att straffen för knivbrott skärps. är påföljden för brott mot knivlagen böter eller fängelse . Det är inte rimligt i ljuset av att knivar är ett lättanvänt och dödligt vapen som inte minst används i rån mot unga brottsoffer. Det är därför uppfattning att det är hög tid för en förändring av knivlagen så att straffen skärps. Förslaget vi nu debatterar innebär att maximistraffet för uppsåtliga knivbrott höjs till fängelse . Vidare ändras straffskalan för grovt knivbrott från fängelse i högst till fängelse i lägst och högst . Trots straffskärpningarna anser vi att regeringens förslag till straffskärpning för grovt brott är för liten. Knivlagen träffar även så kallade gatustridsvapen och mycket grova stickvapen. I de fall då kriminella och andra våldsbejakande grupper i stor skala och samordnat begår brott mot knivlagen eller har en synnerligen stor mängd vapen på sig som faller inom knivlagen torde straffvärdet vara högre än fängelse, och det borde återspeglas i lagen. Vi vill därför att straffet för grovt knivbrott skärps ytterligare. Utifrån det resonemanget yrkar jag bifall till reservation 1. Straffskärpningarna gällande vapenbrott är bakgrunden till att straffen bör skärpas för knivbrott. anser emellertid att straffen för vapenbrott är för låga och behöver skärpas ytterligare. Det grova vapenbrottet bör enligt oss ha ett minimistraff fängelse, och om det höjs till den nivån kommer samma problem att inträffa, nämligen att brott mot knivlagen inte är i paritet med brott mot vapenlagen. Om grovt kriminella i så fall övergår från vapenvåld till knivvåld kommer lagen att behöva skärpas igen. Därför anser vi att en större översyn bör göras i närtid. problem med grov brottslighet måste bemötas på ett mer aktivt och mer målmedvetet sätt än vad dagens regering lyckats göra. behöver en ny regering som tar på sig det uppdraget. Vi kristdemokrater är beredda att ta initiativet för att trycka tillbaka den grova brottslighet som har ett grepp om vårt land. Med detta vill jag avsluta med att säga att jag stöder lagändringen i propositionen men att det borde ha gjorts större förändringar och straffskärpningar än vad som blev resultatet av regeringens beredning. Jag ger naturligtvis stöd till de reservationer som har i detta betänkande men väljer alltså att yrka bifall endast till reservation 1. 65 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till propositionen. har ju, som vi hört här tidigare, tillkännagett för regeringen att straffen för brott mot knivlagen ska skärpas. Och kan vi väl säga: Här kommer leveransen! Knivlagen infördes efter en enmansutredning av . Den innebar att den som bär kniv eller har en kniv tillgänglig, till exempel i bilen, utan att ha användning för den i exempelvis yrket kan dömas till böter. Lagen har tjänat oss väl. Tiotusentals vapen har tagits från personer som av olika anledningar inte ska gå omkring med dessa föremål på gator och torg. Människoliv har räddats. Akutmottagningar har kunnat ägna sig åt hjärtinfarkter i stället för knivstick. anser dock , regeringen och justitieutskottet att lagen åter behöver ses över. ser vi att skjutvapen står för en allt större andel av det dödliga våldet, men antalet knivdåd och hot med kniv inblandat är på oacceptabelt hög nivå. har kniv använts i av samtliga fall av dödligt våld. Vi vill därför skärpa straffen för att höja trösklarna för att kriminella eller personer i missbrukskretsar tar med sig kniv när de går hemifrån. De flesta som bär kniv bär vapen i syfte att skydda sig från angrepp av andra människor med vapen. Rädslan är alltid en närvarande faktor i en kriminell människas liv. Otaliga är de brott som skett i vredesmod och på fyllan, där den omedelbara tillgången till kniv fått förödande konsekvenser. I propositionen föreslår regeringen att maximistraffet för uppsåtliga knivbrott höjs från fängelse till fängelse . föreslås bland annat att en särskild straffskala för oaktsamma knivbrott ska införas. Straffskalan för grovt knivbrott föreslås ändras från fängelse i högst till fängelse i lägst och högst . Att vi har detta minimistraff kommer att få påtagliga konsekvenser för de kriminella. Det finns naturligtvis ett antal reservationer i ärendet. Oppositionen landar ofta, helt logiskt, i att vi inte gör tillräckligt eller att vi gör saker . I det här läget anser vi dock att förslaget är väl avvägt. Om det inte räcker kommer vi naturligtvis att återkomma, men ibland måste politiken ta steg för steg. Domstolarna behöver få rimliga förutsättningar för att mejsla ut praxis. När det gäller kvalifikationsgrund för grovt brott är ett innehav av kniv på allmän plats i princip en förutsättning för straffansvar. Därmed är det inte lämpligt att låta det vara en egen kvalifikationsgrund för grovt brott. Men i denna del ligger kanske det viktigaste i den föreliggande propositionen, nämligen att vi inför tydliga riktlinjer när det gäller vad som ska betraktas som grovt brott. Det handlar om fyra kvalifikationsgrunder. Jag ska kort beskriva dem. Den första är om att kniven finns i det som lite slarvigt kallas kriminella miljöer kan man anta att det är en del av den problematik som finns med hot och våld i dessa miljöer, och ska brottet betraktas som grovt. Den andra handlar om huruvida vapnet är av särskild farlig typ. Det är alltså allvarligare att ha till exempel en stor kniv med hullingar vars huvudsakliga syfte är att injaga fruktan eller skada maximalt, och ska det också få direkt genomslag för påföljden. Den tredje handlar om huruvida det är flera vapen som anträffas. Det är också en kvalifikationsgrund. Den fjärde är att gärningspersonens bakgrund och övriga omständigheter kan göra att gärningen ska ses som grövre. För att vara tydlig: Om du är gängkriminell, tidigare dömd för våldsbrott eller hög som ett hus kommer ditt innehav av kniv att innebära att du låses in minst , oavsett om vapnet har använts eller inte. Det finns även en oaktsamhetsdel i detta, men den kommer nog inte träffa dessa individer speciellt ofta. 66 (C): har vi tyvärr sett ett alltmer utbrett skjutvapenvåld i vårt samhälle – ett hänsynslöst våld, framför allt utövat av unga män. Den utvecklingen har lett till reaktioner här i . Det har blivit höjda straff, så den som går runt på stan med ett skarpladdat vapen i fickan riskerar ett flerårigt fängelsestraff. Men är det nästintill riskfritt för samma person att vandra runt på stan med ett annat livsfarligt vapen i fickan, nämligen en kniv. Det gängse straffet för den som ertappas med kniv på sig är böter. anmäldes 8 500 brott mot vapenlagen. Det kan jämföras med drygt 13 000 brott mot knivlagen. Både vad gäller skjutvapen och knivar ökade antalet anmälda brott jämfört med året innan med 13–. Bland dem som misstänktes för brott mot knivlagen så var nästan var femte person ung, . Det här pekar på att det finns ett utbrett bruk bland våra ungdomar att bära kniv, och återigen är det främst unga män det handlar om. I den gruppen har vi tyvärr även sett en kraftig ökning av rån, de så kallade ungdomsrånen, där kniv är det som oftast används för att hota och tilltvinga sig sånt som mobiltelefoner, jackor och pengar.