prot · H90967 · 2022-02-16 00:00:00 — Även lyfter vikten av en jämlik resursfördelning genom progressiv beskattning och ökade sociala utgifter. De flesta, olika civilsamhällesorganisationer och de stora biståndsorganisationerna, lyfter faktiskt skatteflykten som ett stort problem. Och genom att vi har bra offentlig verksamhet har människor bättre förutsättningar att leva sina liv. Då har de kvinnor som driver jordbruk och företag möjlighet att ta ut ett bättre pris för sina varor, och de slipper jobba dygnet runt. 184 (M) replik: Jag kan konstatera att vi inte ser olika på skatteflyktsfrågan, men vi ser olika på frågan om marknadsekonomi. Det handlar om möjligheten att starta och driva företag och att växa. Låt mig ge ett exempel, herr ålderspresident. I besökte jag en by där det fanns kvinnor som drev företag. En kvinna var jätteglad, för hon hade startat ett kafé. Hon hade i och med det kunnat investera i en tv och kunnat slänga ut maken, som drack och misshandlade henne. Är det detta som vill stoppa? Jag hör inte ett enda ord om hur kvinnor ska kunna växa och hur kvinnors företagande ska kunna växa. Det skulle jag vilja se mer av, för det är så kvinnor kan få egen makt. 185 (V) replik: Det är inte enbart genom företagande som kvinnor kan växa, och det har jag pratat ofantligt mycket om i mitt tidigare anförande. Det som omvärlden såg upp till byggdes inte bara av rika människor. Det byggdes heller inte enbart tack vare industrialiseringen och småföretagare. Du blundar helt för framväxten av arbetarrörelsen och kvinnorörelsen. De fick inte bara igenom allmän och lika rösträtt. De förbättrade arbetsvillkoren och lönerna på sina arbetsplatser, och politiskt skapade de en stark offentlig välfärd. De såg till att resurserna omfördelades mer rättvist. På så sätt växte hela och blev fantastiskt starkt. Att blunda för den delen och bara tro att småföretag – att kvinnor kan starta sina små företag – ska rädda hela världen är att vara naiv. 186 (KD): Vi befinner oss i allvarsamma och ödesmättade tider. Jag vill lyfta några aspekter som har koppling till säkerhetsläget ur ett biståndsperspektiv. Vi måste se helheten. Krig och konflikter medför civila offer. Sedan kriget i bröt ut har 14 000 personer dödats, inte av covid-19 utan av krigsskador. Det motsvarar befolkningen i en medelstor svensk landsortskommun. 2,4 miljoner människor har tvingats lämna sina hem. 800 000 människors liv runt Donetsk och Luhansk är i fara. Det är 200 000 fler än vad som bor i . Organisationer som UNHCR hjälper dem att hålla sig borta från de farligaste områdena. De ger kontantstöd och nödhjälp så att de kan överleva, och man hjälper till att bygga upp sönderbombade skolor och förstörda hem. Utifrån det här konkreta exemplet vill jag övergå till ett mer generellt plan. I krig och konfliktsituationer är kvinnor och barn de mest sårbara, och de drabbas hårdast. För barn som blir berövade sin skolgång står hela deras framtid på spel. Vi vet i att den starkaste skyddsfaktorn mot utanförskap är att gå ut skolan med godkända betyg. Men barn som växer upp i konflikter riskerar inte bara att få sin utbildning avbruten. I många länder riskerar pojkar att rekryteras som barnsoldater. Flickor riskerar i bästa fall att bli bortgifta för att avlasta familjen en mun att mätta eller så, än värre, rövas hon kanske bort som sexslav. I båda fallen objektifieras flickan och berövas egenvärde och självbestämmande. I värsta fall blir hon utstött av de sina och dömd till ett liv i förnedring. Detta har också drabbat hundratusentals flickor som en följd av pandemin. och omvärlden måste i högre grad bidra till att hjälpa människor på flykt. I många fall förvandlas de tillfälliga flyktinglägren till långsiktiga boenden med stora humanitära behov. måste bidra till nya sätt att möta människors nöd och utsatthet. Vatten, mat och utbildning får inte saknas när det internationella samfundet tar på sig ansvaret för utsatta människor. Människor ska inte bli fast i flyktingläger i generationer utan måste få en chans att integreras i lokalsamhället. betraktas som en humanitär stormakt, inte minst genom det generösa bistånd vi ger både till multilaterala organisationer som FN:s UNCHR och genom civilsamhällesorganisationer. Vi måste bli ännu bättre på att dra nytta av den positionen för att göra biståndet ännu mer effektivt och träffsäkert. Tryck på så att länder låter flyktingbarn gå i skola i lika stor omfattning som landets egna barn! Se till att man låter även unga flickor som har fött barn få komma tillbaka till skolan och slutföra sina studier! en flicka hinner gå i skolan förbättras hennes chanser att överleva och med tiden föda friska barn, både för att hennes kropp hinner utvecklas och mogna och för att den kunskap hon får i skolan hjälper henne att klara sig bättre i livet. Att kunna läsa, skriva och räkna ger förutsättningar att göra kloka val av livsmedel och andra inköp och kunskap att bedriva inkomstbringande verksamhet som hjälper henne och familjen ur fattigdomen. håller de mänskliga rättigheterna högt. En sådan är religionsfriheten: rätten att välja tro, att utöva den och rätten att avstå. Denna rättighet kränks i många länder där har intressen. har situationen varit värst i , men gick om. Det finns vittnesmål om hur talibaner har kommit över listor på kristna och dödat dem. är ett annat land där kristna utsätts för förföljelse, liksom uigurerna som av tradition är muslimer. Värst är kanske situationen för kristna uigurer som kläms från två håll. Det är anmärkningsvärt att inte regeringen tar upp situationen för förföljda kristna och andra religiösa minoriteter. Man nämner inte ens ordet religionsfrihet. har länge varit känt som världens största demokrati. Så är det inte längre. har situationen i försämrats radikalt genom den hindunationalistiska regimen och de likasinnade delstatsregeringarna. De ser muslimer och kristna som främmande element som bland annat beskylls för covid-19-pandemin. Nationalistiska mobbar kan bränna kyrkor och attackera och döda fredliga gudstjänstbesökare utan att polisen ingriper, vilket bland annat Act och Open Doors World Watch har visat. Jag hade hoppats att i den utrikespolitiska deklarationen skulle ha markerat det oacceptabla i att en framstående handelspartner på så sätt inte skyddar sina invånare. Sammantaget vill jag trycka på vikten av förebyggande arbete. Genom ett generöst, effektivt och väl riktat bistånd kan fattigdomen minska liksom konflikter och inrikes spänningar. Där demokrati och mänskliga rättigheter respekteras och människor har möjlighet att försörja sig själva och sina familjer befruktas och utvecklas landet, och driften att försöka komma någon annanstans för att söka sin lycka minskar. Det vill vi fortsätta med genom ett generöst bistånd. 187 (S): Jag är inte bara ledamot i utrikesutskottet för Socialdemokraterna; jag är också S-kvinna och ordförande i den tvärpolitiska gruppen för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter som finns här i . Mitt anförande kommer att fokusera på kvinnor och flickor i krig och konflikter och vad det får för efterverkningar runt om i världen. Deras situation berör mig djupt. Kvinnor och flickor drabbas hårdare av krig och konflikter än män eftersom deras rättigheter i stora delar av världen redan innan krigets fasor kränks systematiskt. Under väpnade konflikter ökar deras utsatthet, och just eftersom de har en lägre status och mindre makt över sina egna liv blir deras utsatthet större. I väpnade konflikter går män och pojkar ut i strid medan kvinnor och flickor ofta blir kvar hemma för att ta hand om familjen. Ofta utsätts de för våld och sexuellt våld som ett systematiskt redskap i konflikter för att sätta skräck i befolkningen, driva människor på flykt och skapa splittring och polarisering. Sexuellt våld används för att förnedra hela samhällen och försvaga fienden – som 25-åriga som överfölls och våldtogs så svårt att hela hennes underliv trasades sönder. Hon lämnades att dö. Det lokala sjukhuset har försökt att operera henne men misslyckats. är inte ensam. Miljontals är berättelserna om kvinnor och flickor över hela världen som överlevt detta och om dem som inte har överlevt – 17-åriga som inte klarar av att ta i sin son, eftersom det påminner henne om det hon utsattes för, Lokadiya som blev våldtagen av soldater på golvet bredvid kroppen av sin ihjälslagna man och som fortfarande känner lukten av hans blod. En annan röst är doktor på Panzisjukhuset i som vigt sitt liv åt att hjälpa de här kvinnorna och ofta ställer sig frågan hur han som läkare ska kunna förklara för en 13-åring att hon inte längre har en vagina och aldrig kan få fler barn. För kvinnor och barn som tvingas på flykt är situationen mycket svår. Flykten från hemmet leder till ännu sämre tillgång till sjukvård, rent vatten, tak över huvudet och mat. Inte heller flyktingläger eller anläggningar erbjuder tillräckligt skydd för kvinnor och barn, eftersom de ofta är överfyllda och bristen på hjälppersonal är omfattande. Bristen på sanitära inrättningar drabbar flickor extra hårt, och risken för sjukdomar och komplikationer ökar och därmed också problem med flickors och kvinnors reproduktiva hälsa och rättigheter. Inkontinens och sexuellt överförbara sjukdomar efter våldtäkter drabbar också dessa kvinnor svårt. Kvinnor och flickor riskerar också i högre grad än män att råka ut för trafficking, prostitution eller tvångsgifte under väpnade konflikter. Gravida kvinnor riskerar missfall och för tidigt födda barn på grund av upplevda trauman och undernäring och riskerar svåra komplikationer vid förlossningar under osäkra förhållanden utan möjlighet till läkarvård. Kvinnor är en viktig nyckel när det gäller att bidra till att lösa krig och konflikter och ska ha en självklar plats vid bordet när det till exempel gäller konfliktlösning, fredsförhandlingar och fredsavtal. Att ha med ett kvinnligt perspektiv och en kvinnlig förståelse för att lösa konflikter och i alla diplomatiska lösningar är extremt viktigt. Kvinnor vet hur kvinnor drabbas, och de kan därmed bidra med lösningar som män kanske inte alltid ser. Kvinnor utgör hälften av jordens befolkning och ska ha hälften av makten och inflytandet. Därför måste vi här i och i fortsätta att verka för jämställdhet och kvinnors rättigheter på alla nivåer, inte bara i utan i hela världen. Med tanke på hur kvinnor och flickor drabbas extra svårt i krig och konflikter är jag stolt över att vår socialdemokratiska regering för en feministisk utrikespolitik med tydliga mål. Det är mål som bland annat innebär att vi ska bidra till alla kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna, kvinnors och flickors frihet från fysiskt, psykiskt och sexuellt våld. Vidare ska flickors och kvinnors medverkan i att förebygga och lösa konflikter och att bygga fred efter konflikt främjas samt kvinnors och flickors politiska deltagande och inflytande inom alla samhällsområden. Förhållningssättet och kärnan i den feministiska utrikespolitiken kan sammanfattas i tre ”R”, nämligen rättigheter, representation och resurser. Kort sagt innebär detta att vi ska arbeta för att alla kvinnor och flickor fullt ut ska åtnjuta mänskliga rättigheter och motverka alla former av våld och diskriminering som begränsar deras handlingsutrymme. Kvinnor ska delta och utöva inflytande i beslutsprocesser inom alla områden, och vi ska verka för att resurser fördelas så att jämställdhet och kvinnors rättigheter kan uppnås. Arbetet med kvinnor, fred och säkerhet är en central del av den feministiska utrikespolitiken. För att säkerställa kvinnors och flickors inflytande måste arbetet för att uppnå målen i 1325 om kvinnor, fred och säkerhet och efterföljande resolutioner intensifieras. Kvinnors och ungas inflytande och meningsfulla deltagande i fredsprocesser samt freds- och statsbyggande är en rättighetsfråga och en förutsättning för hållbar fred och utveckling. 188 (M): Dagens debatt har till stor del präglats av det som utrikesministern sa i sitt inledningsanförande, nämligen att väpnat angrepp mot inte kan uteslutas. Jag kommer inte att fokusera på detta i mitt anförande, utan jag kommer att tala framför allt om mänskliga rättigheter. Mänskliga rättigheter är inget som kan tas för givet, vare sig i går, eller . Att utrymmet för mänskliga rättigheter är krympande, framför allt i vårt östra grannland , kan illustreras av hur Memorial, den civila organisationen, stängdes. Memorial grundades under perestrojkan för att bedriva forskning och publicera material om totalitära historia samt övervaka hur mänskliga rättigheter efterföljs . En viktig organisation för mänskliga rättigheter är nu stängd. Det finns något aktivt arbete med dokumentation, och det finns inget bibliotek att tillgå. Jag vill också nämna journalistikens betydelse. För oss i gäller det den fängslade journalisten . Men jag vill också nämna , som är fängslad i . Detta visar hur personer som arbetar för det fria ordet är fria, och detta har påverkan på andra journalister, på vem som vågar skriva, på vem som ger ut en tidning. Detta är någonting som vi alla måste motverka. Jag vill också nämna religionsfrihet som en viktig fråga för oss att kämpa för. Jag tänker här på den tibetanska buddismen, på judendomen och i vissa delar av världen där också kristendomen är utsatt för förtryck. Ingen religion ska utsättas för förtryck. Det måste vara upp till den enskilde att själv kunna utöva sin religion och inte riskera diskriminering för detta. Jag vill också nämna nationella minoriteter, som är utsatta för förtryck på många håll. Jag tänker på uigurer och kurder. Attacker mot många nationella minoriteter eskalerar i omfattning, och det måste vi naturligtvis motarbeta. Det kan inte vara så att en nationell minoritet ska vara ett samlingsbegrepp för terrorist, anses bedriva en felaktig livsstil eller utsättas för något annat, vad det än vara månde, som döljer ett övergrepp. Varje individ måste respekteras utifrån sin rätt som människa. Jag vill också nämna demokrati. Här kommer jag in på verksamhet. För att demokrati ska kunna bedrivas måste också grundläggande rättigheter beaktas – en röst, en individ. Det ska också vara möjligt att bedriva politik, att bedriva kampanj, att rösta eller kandidera. Detta är viktiga frågor för den europeiska säkerhetsordningen. Låt mig också nämna några begrepp som jag tycker förtjänar att nämnas i riksdag. Det handlar om att om ska fortsätta sin verksamhet behöver olika begrepp stärkas. Det behövs beslut; jag tänker här på ekonomin. budget är fortfarande inte beslutad, herr ålderspresident. Det finns inga tecken på att den kommer att beslutas , och detta är ett handikapp för organisationen. Jag har ytterligare en fråga. Den oberoende observatörsstyrkan, SMM, behöver också en budget. Om budgeten inte är beslutad till kommer observatörsstyrkan att få åka hem. Ett beslut behöver fattas. Här kan driva på, och här kan ha en viktig funktion att utföra. Frågan är viktig. Delar av den observatörsstyrka som fanns vid gränsen mellan och är avslutad. Det är enkelt att avsluta en observatörsstyrka, och då försvinner de ögon som är på plats som ser vad som händer och som kan rapportera till omvärlden. Jag vill också nämna några ytterligare kriterier som är viktiga inom , nämligen att fortsätta att bevaka att organisationen kan bedriva sina valobservationer, så som den har gjort . Vid höstens parlamentsval i var förhindrat att utföra observationer. fanns inte på plats, men det fanns inte heller förutsättningar eftersom ville diktera villkoren genom att begränsa antalet observatörer från parlamentariska församling till tio samt också begränsa hur ODIHR skulle placera ut sina observatörer. Det är helt oacceptabelt. Alla vi som befinner oss i internationella organisationer, men även här hemma i , inte bara parlamentariker utan också i civilsamhället, måste agera för mänskliga rättigheter till stöd för individens okränkbarhet och för att demokrati och fred ska respekteras. 189 AMINEH KAKABAVEH (-) replik: Jag tackar för hennes anförande, framför allt mycket av det hon har sagt om internationellt engagemang, och . representerar och i många internationella sammanhang. Skulle man inte kunna starta en kampanj för frigivningen av och ? Det handlar inte bara om utan också inom EU. Många länder skulle kunna gå ihop och kräva av till exempel att ska friges eller av att Ahmadreza Djalali och ska friges. Det gäller även och många andra med dubbelt medborgarskap som är fängslade i olika delar av världen. Det är bra att många pratar om dem, men att kräva deras frigivning är viktigt. 190 (M) replik: Tack, Amineh Kakabaveh, för bra förslag! Jag kan säga att detta redan görs på många håll. Jag har själv tagit upp frågan i FN. Jag har tagit upp frågan inom . Men det är inte bara jag, utan det har också gjorts av olika medlemmar i den svenska delegationen från flera olika partier. Jag vet att det görs inom . Men jag tror att mycket mer kan göras. Jag tror att om vi går samman över partigränser när vi kan och driver de här frågorna går det att nå framgång. Men vi måste göra det tillsammans med andra. Det tror jag också är viktigt, för vi som parlamentariker och vi som är valda i fria, demokratiska val ska naturligtvis använda de plattformar vi har. 191 AMINEH KAKABAVEH (-) replik: Tack, , för ditt svar! Det är ju flera partier som med samma årliga motion har tvingat fram en , vilket är väldigt bra och viktigt. Men det har blivit någon sorts tyst diplomati . Man får inte höra något om detta, om det är försiktighetsprincipen eller tystnadskultur. Det kanske är när andra länder hjälper till som det blir press på diktaturerna där man fängslar frihetskämpar eller journalister som , som är författare och Ahmadreza Djalali som är KI-forskare och läkare inom katastrofmedicin. Det skulle vara att kräva deras frigivning både i FN och i EU. Därför tänkte jag lyfta fram dem här som viktiga aspekter. 192 (M) replik: Tyst diplomati tror jag är nödvändig också. Jag vet att detta är något som många regeringar världen över ägnar sig åt. Men när det inte räcker tror jag att det är viktigt att höja rösten och att det inte bara är en röst utan flera röster. Att människor har varit fängslade eller visar att den tysta diplomatin inte är tillräcklig. Det behövs mer agerande, och jag är bestämt övertygad om att vi alla kan bidra och öka trycket. Det värsta som finns är tystnaden. Vi ska inte tystna. Tystnar inte vi som parlamentariker tystnar inte andra krafter heller, och då kan det börja hända saker. 193 (SD): Det börjar , av socialdemokratisk utrikespolitik, bli dags att göra bokslut på det utrikespolitiska området. Det är inte precis ett resultat som regeringen borde vara stolt över – tvärtom. De senaste två mandatperioderna av socialdemokratisk utrikespolitik har i stället präglats av ängslan, tafatthet och ett ständigt hukande bakom EU, till den grad att man med fog kan ifrågasätta om vi behöver en egen utrikesminister med ett eget departement när allt ändå tycks överlåtas till . Inte ens när mänskliga rättigheter, som regeringen annars säger sig värna och prioritera, kränks vågar man ta till några högre toner. Vi ser att kristna är världens mest utsatta grupp, men regeringen gör knappt någon markering mot detta. Vi ser att det auktoritära och kommunistiska utsätter bland annat den muslimska gruppen uigurer för övergrepp. Men i stället för att kraftfullt protestera gömmer sig regeringen bakom EU. Inte heller hur agerar i eller mot föranleder några starkare protester från utrikesministern eller något särskilt agerande från regeringen. Detta kan jämföras med till exempel , som agerat föredömligt i många utrikespolitiska sammanhang och stått upp för till exempel . ”Bakgrunden är att vi bestämde oss när regeringen tillträdde att vår utrikespolitik skulle vara värdebaserad”, sa vice utrikesminister. Det finns uppenbarligen litauiska värden, och så finns det den värden. För en regering som kallar sig världens första feministiska regering är det kanske direkt pinsamt hur man förhållit sig till ett land som . När utrikesministern, då som handelsminister, besökte 2017 kunde vi se de kvinnliga regeringsföreträdarna stå på rad iklädda slöjor. dödas iranska kvinnor i kampen för att slippa bära dessa plagg för att behaga männen. Man ville ta seden dit man kom, hette det. Men när utrikesminister besökte tillät man honom att ta sin sed hit genom att inte ta kvinnor i hand. dåvarande utrikesminister protesterade inte heller mot detta kvinnofientliga sätt. Så mycket för att vara en feministisk regering och stå upp för sina värderingar. Inte ens när det gäller symbolfrågor – om än viktiga – vågar man stå upp för sin så kallade feministiska politik. ”En feministisk utrikespolitik behövs mer än någonsin”, hävdade utrikesministern i sin deklaration. Utrikesministern använde ordet hyckleri i ett annat sammanhang. Vad är detta om inte just hyckleri? Det säkerhetspolitiska läget i vår omedelbara närhet är mycket allvarligt. Utvecklingen som vi sett var något vi i varnade för redan när vi steg in i den här kammaren . Då möttes vi av övriga partiers bristande förmåga till insikt. skrev Försvarsberedningen i sin rapport att ”i utrikespolitiskt hänseende kommer det ryska agerandet mot länder som tidigare ingick i att vara ett lackmustest på vilken väg väljer”. Trots det reagerade man inte när angrep och ockuperade 2008. Redan då borde man ha vaknat. Men man verkade ha glömt vad man själv skrivit i rapporten . Först efter den ryska annekteringen av 2014 vaknade man upp. För nuvarande regering tycks dock situationen i vara något bortglömd. Endast har man i sina utrikespolitiska deklarationer nämnt , och då bara hastigt i förbifarten. Detta trots att aggression mot var det som var startskottet för angreppen mot den europeiska säkerhetsordningen och i linje med det kaukasiska lackmustestet. Det är också i enlighet med detta nu agerar med full kraft, vilket givetvis ska fördömas å det skarpaste av hela världen. En annan konflikt som är värd att lyfta fram i sammanhanget och där regeringens agerande lämnar mycket övrigt att önska är konflikten mellan och . När , uppbackat av , gick till våldsamt anfall mot var det förvånansvärt tyst från utrikesministern. Till en början hade jag viss förståelse för denna tystnad eftersom det svenska ordförandeskapet i stod för dörren och man kanske inte ville bränna några diplomatiska broar som kommande OSSE-ordförande. Men det borde givetvis finnas en gräns för hur länge man kan ducka och vara tyst. När halshögg tillfångatagna armeniska soldater, rev tusenåriga kyrkor och förstörde kristna kulturskatter fortsatte dock utrikesministern att vara tyst. som ordförande i kan man undra vad regeringen egentligen åstadkom. Om något var det inget av större betydelse som jag noterade. Utrikesministern hävdar i sin deklaration att ”satt avtryck som kommer att bestå”. Vilka avtryck det är ställer jag mig frågande till. Det jag däremot noterade var den irritation som ett femtontal ambassadörer vittnade om efter utrikesministermötet i , som markerade kulmen på OSSE-ordförandeskapet. Det var inte ett gott betyg. När jag tagit upp detta med utrikesministern har hon likt ett barn hållit för sina öron och skrikit om hur fel jag har. Men det är ju faktiskt inte jag som hittat på hur illa det var. Och den bristande förmåga att organisera stora möten som finns på bådar ju inte gott inför ordförandeskap i EU . kommer det tack och lov ett val så att detta kan åtgärdas. Det enda jag kan se att man har åstadkommit i någon form av positiv riktning är att relationen med tycks ha förbättrats något efter att den tidigare socialdemokratiska utrikesministern var förklarad persona non grata. Att relationen nu tycks ha förbättrats något kan ju ha sin förklaring i att för tillfället har en brokig regeringskoalition som bland annat innehåller islamister. Sådana tycks ju det svenska socialdemokratiska partiet ha en särskild svaghet för. går vi mot ett nytt val i .