prot · H90973 · 2022-02-25 00:00:00 — Jag kunde också notera att svaret från statsrådet är ungefär likalydande som för exakt . Man nämner ett antal saker som regeringen tog initiativ till och sedan också har genomfört, bland annat skärpta straff för människoexploatering och andra saker som regeringen har annonserat, inte minst i svaret här och tidigare. Detta är inget som har varit emot. Det har tvärtom funnits ett ganska stort stöd för alla straffskärpningar som regeringen har kommit med. Vi har dessutom varit kritiska till att de straffskärpningar som regeringen har gått fram med allt som oftast har varit i underkant. Jag tar upp den här debatten igen, inte minst på grund av att vi numera tycks dela stora delar av den problembild som det utländska tiggeriet på och torg innebär, nämligen att utsatta EU-medborgare i varierande grad utnyttjas för kriminella syften. Så har det inte alltid sett ut. När började uppmärksamma hur den fria rörligheten i utnyttjades och vilken situation som låg bakom – att det ofta var organiserat och att kriminella syften låg bakom – fick vi utstå en hel del kritik, inte minst från Socialdemokraterna och den rödgröna regeringen, om att vi skulle ha illasinnade syften. Men tycks vi alltså dela problembilden och uppfattningen att detta inte bör förekomma i och att vi bör vidta åtgärder för att stävja det utländska tiggeriet på våra gator. Det är inte på detta sätt den fria rörligheten är tänkt att fungera i – att man ska kunna uppehålla sig i genom tiggeri. Vi kan bara konstatera att trots alla de åtgärder som man nu har vidtagit under de här fyra åren och under alla de som man suttit i regeringsställning är det utländska tiggeriet fortsatte utbrett på . Trots att man säger att det är en polisiär sak att upprätthålla ordning och att det finns en viss möjlighet för kommunerna att ställa vissa krav kan vi se att tiggeri förekommer även i de kommuner där man har infört olika åtgärder via den lokala ordningsstadgan. Resultatet är klent eller obefintligt. Situationen är precis likadan som den var för fyra eller i , trots regeringens ansträngningar. Därmed kvarstår min fråga till regeringen som jag inte fick svar på i det skriftliga interpellationssvaret: Är regeringen beredd att vidta någon åtgärd som faktiskt gör skillnad? Oppositionen har exempelvis föreslagit ett nationellt tiggeriförbud, vilket skulle sända en tydlig signal om att den fria rörligheten inte kan utnyttjas av utländska medborgare för att tigga på . Den möjligheten skulle per automatik upphöra. En sådan signal skulle, tror jag, leda till att vi på väldigt skulle åstadkomma resultat som regeringen inte har kunnat åstadkomma under de gångna åtta åren. Är regeringen beredd att ompröva sitt motstånd mot ett nationellt tiggeriförbud? 10 Justitie- och inrikesminister (S): Min bild är precis tvärtom, faktiskt. Här säger att resultaten är klena eller obefintliga. Men det är precis tvärtom. Det som skiljer situationen nu från hur det var är att problemet har minskat kraftigt. Det har skett bland annat till följd av de åtgärder som vi har vidtagit. Först och främst sa vi att ingen ska tvingas till tiggeri. Vi sa att vi måste skärpa lagstiftningen i det avseendet, så att vi får bättre straffrättsliga verktyg för att komma åt detta. Därför straffbelade vi det, och vi har ny lagstiftning på plats . Det finns ett antal fällande domar just för detta. Så sent som kom ytterligare en dom. Då var det två föräldrar som dömdes för att ha tvingat sina barn att tigga. Det är en mycket tydlig praxisbildning från domstolarnas sida, där man använder lagstiftningen på ett aktivt sätt. kom också lagstiftning för att ge en markägare ökade möjligheter att få tillbaka besittningen till sin mark, alltså i praktiken att kunna vräka människor som bosatt sig där utan att ha rätt till det. Detta var tidigare en mycket byråkratisk och omständlig process. Den drog ofta ut länge , och markägarna fick betala en avgift för varje person som de ville ha avhyst. De var tvungna att identifiera varje person och så vidare. Det var massor av byråkratiska hinder. Vi införde ny lagstiftning som gjorde det lättare att avhysa personer som befann sig på mark där de inte hade rätt att vara. Också denna lagstiftning ser ut att ha fungerat på ett bra sätt. Sedan den trädde i kraft har antalet ärenden som kommer till och för avhysning minskat . Det är en kraftig nedgång i den delen. Dessutom talar allting för att tiggeriet generellt sett har minskat kraftigt i . Antalet anmälda brott när det gäller tiggeriändamål har minskat . Polisen är i sin rapport ganska tydlig om vad detta kan bero på. Man skriver: Minskningen av antalet anmälda brott om tiggeri kan ha flera förklaringar. En förklaring kan vara att det lagfördes fler personer för människohandel för tiggeri än något annat år. Den ökande lagföringen av människohandel för tiggeri kan ha avskräckt förövare. Från sida noterar man att de ökade straffrättsliga möjligheterna har haft effekt, liksom den förändrade lagstiftningen när det gällde markägares rätt att få tillbaka sin mark. Med detta sagt påstår jag att situationen nu är helt annorlunda än och att de åtgärder som vi har vidtagit har haft effekt. 11 (SD): Min fråga var ju inte huruvida de vidtagna åtgärderna har haft effekt eller inte utan om regeringen är beredd att vidta ytterligare åtgärder för att åstadkomma en större skillnad än man åstadkommit . Det är ju detta som debatten handlar om, med slutklämmen om ett förslag om ett nationellt tiggeriförbud, som flera partier i den här kammaren instämmer i. Justitieministern säger att man generellt sett kan göra ett antagande om att tiggeriet har minskat. Men man kan ändå ha öppna ögon när man går ute i samhället och se att tiggeriet är fortsatt utbrett. Även om det nu skulle ha halverats, vilket inte finns några siffror på, finns det fortfarande tusentals migranter eller utländska medborgare som tigger på . Detta utgör fortfarande en plattform för människor som kan ha dåliga avsikter och utnyttjar utsatta människor. Den fråga man kan ställa sig är: Är man nöjd med att det bara förekommer lite grann? Ja, det kanske är det besked vi får av regeringen. Regeringen är nöjd med att man eventuellt har lyckats få ned tiggeriet lite grann, men det kan fortfarande förekomma. Jag tycker inte att det är ett tillfredsställande svar, utan jag skulle vilja ha klara besked om faktiska effekter som ger hundraprocentiga resultat. Ska det vara möjligt att komma till och försörja sig genom tiggeri? Det är ju en principiell fråga, inte minst med tanke på hur vi vill se den fria rörligheten inom EU. Där tycks ju svaret från regeringen vara att det ska vara fullt möjligt för andra EU-medborgare att komma till och tigga på . Det är ju det som förekommer, trots de vidtagna åtgärderna från regeringen. Ett nationellt tiggeriförbud skulle ge helt andra utfall, givetvis, men också helt andra signaler till de EU-medborgare som tar sig till för att tigga och de som ligger bakom det hela och eventuellt organiserar det för att tjäna pengar på människors utsatthet. Vi har sett hur andra länder har hanterat just tiggeriförbudsfrågan på olika sätt. I regioner, kommuner eller delar av kommuner där man har infört ett totalt tiggeriförbud har tiggeriet upphört. Inte minst kan man se den effekten i , där man har gett stora befogenheter till kommunerna att införa ett totalt tiggeriförbud. Där förekommer inget tiggeri på gatorna i de kommuner som har infört ett sådant förbud. En sådan effekt skulle givetvis vara önskvärd även i , men givetvis med ett nationellt ansvarstagande, så att inte tiggeri uppstår i någon kommun, utan att de utsatta EU-medborgarna får en möjlighet att integreras i sina hemländer. Den typen av integrering blir helt omöjlig så länge de sitter på och tjänar sitt uppehälle genom tiggeri. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på åtminstone någon av frågorna här. Ska tillåta att mark används av andra EU-länders medborgare som kommer hit och tjänar sitt uppehälle genom tiggeri – är det på detta sätt som regeringen ser på den fria rörlighetens möjligheter i ? Och utesluter regeringen förslaget om ett nationellt tiggeriförbud, som skulle ge omedelbar effekt mot den här typen av tiggeri? 12 Justitie- och inrikesminister (S): säger att det kanske har minskat lite grann. Sedan säger han: Det kanske har halverats. ((SD): Vi vet ju inte.) Det jag redovisade var ju siffror som var mycket större än så. Om vi tittar på just brott som gäller människohandel för tiggeri kan vi se att det har minskat . Och antalet ärenden med avhysning av folk som bor på platser där de inte har rätt att bo har minskat till följd av den nya lagstiftningen. Jag skulle tro att även allmänhetens bild är att detta har minskat kraftigt . Detta var precis det jag sa i den debatt som vi hade : De åtgärder som vi vidtar nu kommer att ha effekt. Det är inte tillåtet att exploatera folk för tiggeri. Det var därför vi införde den här lagstiftningen, och har vi domstolsdomar som visar att lagstiftningen faktiskt fungerar. Sedan säger : Ja, men vi kan väl ha lokala förbud? Ja, men det har vi ju redan. Det finns en dom i där man godkänt de lokala förbuden, så den möjligheten finns faktiskt . Min uppfattning är ändå att vi, med de möjligheter vi har och med de nya lagar vi har när det gäller avhysning och exploatering, har nått väldigt långt i denna del. Sedan handlar detta kanske om vad man betraktar som stora samhällsproblem. Hur ser man på de här människorna? är ett parti som nästan aldrig visar någon som helst empati med fattiga människor, särskilt inte människor med utländsk härkomst, tvärtom. Man ser på dem med förakt. Man vill naturligtvis inte ha dem här. Man vill bara att de ska ut. Det är liksom grundläggande hållning. Därför lyfter man fram detta som ett stort samhällsproblem. Problemet är i grunden fattigdomen i och de stora klyftorna i . Det handlar om att se till att vi kan ha en ekonomisk utveckling i hela som gör att ingen någonsin ska behöva hamna i den här situationen. Det är kanske där vi skiljer oss åt i grunden. Det handlar om på vilket sätt man ser på de människor som tvingas in i denna situation. Jag tycker att de lagstiftningar som vi har genomfört är välbalanserade, och jag är inte just nu beredd att ta några ytterligare initiativ i detta avseende. Men jag tror verkligen att vi skiljer oss åt när det gäller hur vi ser på de människor som tvingas till detta. Jag vill försöka se till att vi kan hjälpa dem ur fattigdomen, medan linje i grunden tycks vara att de bara ska ut. Ni vill inte ha med dem att göra. Ni ser på dem med förakt. Det tycker jag faktiskt väldigt illa om. 13 (SD): Bortsett från de halmgubbar och hjärnspöken som tycks omfamna justitieministerns anförande kan vi konstatera att vi är överens om att så länge människor tigger på blir en integrering i hemländerna helt omöjlig. Det är det som är utgångspunkten och problemet i denna diskussion. Den fria rörligheten utnyttjas i , och tiggeriet på våra gator hjälper inte till att integrera utsatta EU-medborgare i deras hemländer. Det hänvisas här till de lokala möjligheterna till tiggeriförbud. I , som är min hemkommun, har vi infört den typ av tiggeriförbud som ordningslagen medger, det vill säga passiv penninginsamling är tillåten. Tiggeriet finns kvar. Jag ser det när jag är i . Jag är faktiskt där rätt ofta, och jag ser det . Detta finns överallt i samhället. Det finns kvar. Oavsett om det skulle ha halverats, vilket jag betvivlar, rör det sig om tusentals utsatta EU-medborgare som vistas i och som tjänar sitt uppehälle genom tiggeri i en utsatt situation, där integreringen i deras hemländer helt omöjliggörs. Därför blir frågan: Är regeringen nöjd med den situationen? Våra gator kan utnyttjas för tiggeri av utsatta EU-medborgare. Kriminella syften kan ligga bakom detta. Så har det bevisligen ofta varit – jag tänker inte minst på den redogörelse som justitieministern har gjort när det gäller de brott som upp. Svaret från regeringen är att man inte är beredd att vidta några nya åtgärder. Denna möjlighet kommer att fortsätta att finnas. kommer att vara ett land där man kan utnyttja människor och där tiggeriet får förekomma och vara en del av vår stadsbild. Jag är nöjd med dessa svar, för de klargör att det finns en viss skillnad i vilken typ av handlingskraft vi har från oppositionens sida och från regeringens sida. 14 Justitie- och inrikesminister (S): Återigen: Allt tyder på att detta har minskat kraftigt . Antalet ärenden som kommer in som handlar om att man måste få tillbaka sin mark eftersom folk har bosatt sig där har minskat kraftigt. Jag minns hur det var när jag tillträdde 2014. Då hade vi ett stort läger i Sorgenfri, mitt i . Det var hundratals människor som hade bosatt sig där. De hade bott där i många, , och ingen hade gjort någonting åt det, vilket naturligtvis var helt orimligt. Detta klarades upp efter det att vi hade tillträtt som regering. Det var kommun och polisen som tillsammans, så att säga, gjorde den insatsen. Det var nödvändigt, för man kan inte ha det på det sättet. Sedan kom våra lagstiftningar när det gäller människoexploatering och när det gäller möjlighet att avhysa människor från privat mark. Det har gjort att detta problem har minskat kraftigt. Men det är en fråga som undviker, som han inte vill prata om: Varför är de över huvud taget här? säger: Ja, men om de tillåts att tigga i blir de inte integrerade i sina hemländer. Jag påstår att det finns ett skäl till att de inte är integrerade i sina hemländer från första början. Många av dessa människor är inte bara fattiga. De är också jagade och utsatta för en fruktansvärd rasism. Framför allt pratar vi om romer från . Det är en fruktansvärd rasism i de centraleuropeiska länderna som har gjort att de aldrig någonsin har kunnat komma in i de samhällena. De har helt enkelt förvägrats det. Då måste vi sätta tryck på de länderna för att se till att de faktiskt tar hand om sina egna medborgare. Den dialogen måste föras. Men jag ser också att det finns en del, inte minst högerregeringar, som absolut inte vill höra talas om detta och som inte vill ge dem möjligheten att komma in. Återigen: Detta har minskat väldigt kraftigt, men det är roten till problemet som vi måste komma åt. Vi måste alltså försöka se till att dessa människor kan komma in i sina respektive samhällen och få en bra ekonomisk utveckling och integreras. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 9 Svar på interpellation 2021/22:288 om beroendevården inom kriminalvården 15 Justitie- och inrikesminister (S): har frågat mig om jag och regeringen är beredda att se över hur samverkan mellan kriminalvården och beroendevården kan utvecklas, liksom att utreda om det vore ändamålsenligt att ge Kriminalvården i uppdrag att också själv bedriva beroendevård. Vidare har frågat om jag är beredd att ge Kriminalvården möjlighet att initiera samordnad individuell plan, SIP. har även frågat om jag är beredd att ge Kriminalvården i uppdrag att ta fram och implementera ett program för att förebygga överdoser efter frigivning. Varje människa som dör till följd av läkemedels- och narkotikaförgiftning är ett misslyckande för samhället. Att minska antalet dödsfall är högt prioriterat för regeringen. Regeringen avser därför att tillsätta en utredning med syfte att utvärdera den svenska narkotikapolitiken. Utgångspunkten för en utredning är att en fortsatt restriktiv narkotikapolitik måste kombineras med en god missbruks- och beroendevård som innehåller insatser för skadereducering. Precis som frågor ger uttryck för har kriminalvården en central roll för arbetet med att minska risken för återfall i brott och missbruk. Verkställigheten ger en unik möjlighet att samordna och fokusera insatser kring individen. Det är viktigt att den som avtjänar ett fängelsestraff ges ett starkt incitament att delta i sådana återfallsförebyggande åtgärder som kriminalvården kan erbjuda inom ramen för verkställigheten av ett fängelsestraff. trädde därför en lagändring i kraft som syftar till att åstadkomma en tydligare koppling mellan tidpunkten för villkorlig frigivning och deltagande i återfallsförebyggande åtgärder. De nya bestämmelserna innebär att den villkorliga frigivningen ska kunna skjutas upp i större utsträckning än tidigare för den som inte deltar i eller missköter återfallsförebyggande åtgärder eller andra åtgärder som kan hjälpa den dömde att anpassa sig i samhället. Vidare har Kriminalvården fått i uppdrag att säkerställa att varje klient får en sammanhållen och ändamålsenlig verkställighet utan avbrott i de återfallsförebyggande insatserna genom att upprätta individanpassade verkställighetsplaner. För att få till en stegvis övergång mellan fängelse och frihet kan kriminalvården besluta om utslussningsåtgärder. Personer med ett skadligt bruk av exempelvis narkotika eller alkohol kan få möjligheten att avsluta sin fängelsevistelse på ett behandlingshem, en så kallad vårdvistelse, för behandling av de missbruksproblem som ligger bakom kriminaliteten. En insats i den individuella verkställighetsplanen kan även vara att delta i ett behandlingsprogram. Det är glädjande att läsa i Kriminalvårdens årsredovisning att andelen dömda som genomfört ett behandlingsprogram har ökat . genomförde och avslutade drygt 700 intagna ett behandlingsprogram mot missbruk. Kriminalvårdens behandlingsprogram är ackrediterade. Myndigheten följer forskningsläget kontinuerligt och arbetar för att fortsatt utveckla sina behandlingsmetoder. Att lämna ett missbruk och ett kriminellt liv bakom sig är en lång process som kräver insatser från flera aktörer. En utvecklad samverkan mellan relevanta aktörer är en nyckel till att återfallsförebyggande insatser får betydelse i ett längre perspektiv. Av den anledningen har Kriminalvården tidigare haft regeringens uppdrag att utveckla och pröva en modell för samverkan på individnivå, så kallad inslussning. Kriminalvården har i uppdrag att fortsätta utveckla denna modell, som syftar till att genom väl fungerande samverkan minska risken för återfall. I detta sammanhang är det även viktigt att lyfta upp att någon måste ta vid där Kriminalvårdens ansvar slutar. har därför Kriminalvården fått i uppdrag att vidareutveckla det återfallsförebyggande arbetet, bland annat genom att fortsätta arbetet med att stärka samverkan mellan berörda myndigheter och civilsamhället för att få till stånd en adekvat utslussning utan återfall i brottslighet och missbruk. 16 (M): Tack, ministern, för svaret på min interpellation! Jag måste erkänna att det är svårt att ha ordentligt fokus på inrikespolitiska frågor när vi befinner oss i den situation som vi gör just nu i . Alldeles kom rapporter om att det pågår intensiva strider utanför huvudstad . Men på samma sätt som kriget i nu skördar liv skördar narkotikan i oerhört många liv. Faktum är att har den högsta narkotikarelaterade dödligheten i . Det är förvisso vanskligt att jämföra olika länders narkotikadödlighet, herr talman, eftersom tillförlitligheten i rapporteringen varierar mycket, men faktum är att har en oerhört hög narkotikadödlighet. Som regeringen själv konstaterade när förslaget till ny ANDTS-strategi lades fram är dödsfall på grund av olika akuta skador och förgiftningar, där dödsfall relaterade till läkemedel och narkotikaförgiftningar ingår, den vanligaste dödsorsaken i åldersgruppen 15–. Utifrån denna bakgrund är det för mig och alldeles självklart att vi måste dra slutsatsen att svensk beroendevård behöver utvecklas och förstärkas och att vi behöver se över och utvärdera den svenska narkotikapolitiken för att se hur vi kan bli bättre på att förebygga att personer över huvud taget utvecklar ett beroende men också hur vi kan bli bättre på att ge människor vägar ut ur ett beroende och ge dem möjlighet att återanpassas till ett normalt liv. Vi vill krossa de kriminella gängen, men vi vill rädda livet på dem som har fastnat i ett beroende. En stor andel av dem som har ett missbruk träffar förr eller senare på kriminalvården. En majoritet av de intagna inom kriminalvården har ett missbruk. av dem som avtjänar fängelsestraff beräknas ha ett narkotikamissbruk. Det finns en möjlighet att göra viktiga insatser här, men tyvärr ser vi att beroendevården för personer som vistas inom kriminalvården inte fungerar . Detta beror på att Kriminalvården i grunden inte har ansvaret för att bedriva beroendevård, utan det ligger enligt normaliseringsprincipen på regionerna. Då krävs att det finns ett fungerande samarbete mellan och 21 regioner, men där ser det väldigt olika ut . Därför tycker jag och att det finns all anledning att utvärdera hur samarbetet mellan regionerna och Kriminalvården kan förbättras. Vi skulle vilja se en sådan utvärdering och att den leder fram till en överenskommelse mellan SKR, Kommuner och Regioner, och Kriminalvården. Vi vill också titta på om inte Kriminalvården själv skulle få rätten och möjligheten att bedriva beroendevård. Det är en av frågorna i min interpellation, alltså att personal inom skulle få rätt att ta initiativ till exempelvis så kallad LARO-behandling, alltså läkemedelsassisterad behandling mot opioidberoende. Det får de inte , men jag tror att det är en viktig åtgärd framöver. Ministern sa i sin inledning att det är högt prioriterat av regeringen att minska antalet dödsfall, men under regeringens har det hänt väldigt lite. Tvärtom har vi från sida fått driva på regeringen för att det över huvud taget ska hända något. Den utredning som regeringen avser att tillsätta började också med ett tillkännagivande från en enig riksdag, och ändå har den inte ens tillsatts, vilket jag tycker är ett uttryck för att det händer för lite. Varför vill regeringen inte ta till sig konkreta åtgärder för hur man kan rädda livet på personer som är intagna inom och hur man där kan utveckla beroendevården? 17 Justitie- och inrikesminister (S): Jag tackar för interpellationen. Det är ett viktigt ämne som det känns tillfredsställande att få återvända till. Jag var folkhälsominister och hade då ansvar för missbruksvården och beroendevården och all lagstiftning som har med det att göra. Det var då vi bland annat lagreglerade sprututbytesprogrammet, men vi gick också in med stora och riktade pengar till beroendevården, både när det gäller LVM-lagstiftningen, alltså tvångsvården av missbrukare, och den öppna vården. Tyvärr försvann alla sådana pengar när alliansregeringen tog över 2006. Då var det skattesänkningar som gällde, och man ville inte satsa på denna del av vården. Det var synd, för då hade vi byggt upp ett system som fungerade och som skulle kunna ha verkat . tog upp narkotikadödligheten. Det är riktigt att vi ligger på en väldigt hög nivå där. har rätt i att det inte alltid är så lätt att jämföra olika länder med varandra. Vi har ibland en tendens att ha mycket breda definitioner i , vilket innebär att våra siffror blir högre. Vi ligger generellt sett högt i statistiken, men siffrorna har sjunkit . Vi hade en topp när vi fick in en väldigt farlig drog i , fentanyl, som skördade många liv . Sedan gick polisen och de brottsbekämpande myndigheterna på detta och lyckades med ren brottsbekämpning få undan en del av tillgången till fentanyl, och det har haft betydelse för dödligheten. Man ska inte glömma bort att brottsbekämpningen i sig kan ha stor betydelse för att minska dödlighet. Vi kommer att se över beroendevården, och vi kommer att tillsätta en utredning som ska utvärdera narkotikapolitiken och också peka framåt mot hur vi ska kunna stärka missbruksvården och beroendevården. Denna utredning ligger på , och vi samverkar naturligtvis med departementet om den. Vi kommer i närtid att kunna gå ut med detta, för direktiven är så gott som färdiga . Jag tycker att det är viktigt att vi inte gör saker och ting som förvärrar situationen. Det har till exempel förekommit en diskussion om att avkriminalisera eget bruk, och det finns en oklarhet kring var olika partier står.