prot · H90972 · 2022-02-24 00:00:00 — Då kartläggs språkutvecklingen, och för den som behöver det fastställs behovet av språkförskola. Språkförskolan ska vara obligatorisk och alltså gälla för varje barn som behöver det. Så lägger vi grunden till ett fritt liv i ett fritt land. Ska detta vara möjligt måste vi komma till rätta med den enorma brist på förskollärare som finns. vill att vi gör det mer attraktivt att arbeta inom förskola och att vi skapar fler vägar till möjlig anställning. Karriärstegsreformen måste därför gälla även förskolan, och vi behöver en kompletterande pedagogisk utbildning för akademiker och arbetsverksamma som vill ta anställning i vår förskola. Vad vi också behöver göra är att se till att barn som tidigt uppvisar behov av mer stöd faktiskt får det. Med förslag blir specialpedagoger och speciallärare en naturlig del av förskolors arbetslag. Det skulle gynna alla barn. Varje barn och alla föräldrar bör kunna förvänta sig en förskola eller pedagogisk omsorg i toppklass. Men det är tyvärr inget man kan ta för givet. Med ett system som är ojämlikt i tillståndsgivning och tillsyn blir det inte riktigt bra. Både kommuner och skolor menar att dagens system inte fungerar och att det dessutom är svårt att upprätthålla. Därför måste Skolinspektionen ta över all tillståndsgivning och all tillsyn. Bara så kan vi garantera en god pedagogisk kvalitet för varje barn. är det exakt den här röstade igenom vårt förslag om att genomföra en övergripande utredning av svensk förskola. Detta är något som har efterfrågats av facken, professionen och forskarna. Vi väntar dock fortfarande på att regeringen ska verkställa beslut. Helt ärligt kan inte Socialdemokraterna ducka det ansvar de har gentemot varje lärare och varje barn att skyndsamt påbörja detta arbete. Jag vill yrka bifall till reservation nummer 8. Avslutningsvis, fru talman, vill jag uttrycka mitt stöd för det ukrainska folket – vi sörjer deras förluster. behöver svara på Putins fullskaliga invasion med mer än fördömanden, och min förhoppning är att statsministern starkt står för en sådan ståndpunkt . 75 (SD): är det dagis blev förskola. Det är drev igenom folkbarnträdgården för alla, och det är den första barnkrubban öppnade på i . Faktum är att lokalerna på fortfarande finns kvar, och enligt uppgift bedrivs förskola där än . Men vi kan förhoppningsvis utgå från att det skett lite förändringar av såväl pedagogiken som de fysiska lokalerna . som det har skett enorma förändringar sedan den första barnkrubban finns det andra delar där det ibland känns som att det inte har hänt någonting alls. Än , 2022, finns det nämligen barn som far illa, av den enkla anledningen att lagen inte hänger med. Men vi som befinner oss i dessa lokaler har mandatet att förändra lagen och ta bort de hinder som riskerar att leda till att barn faller mellan stolarna. Ponera att en förälder är kraftigt alkoholiserad och att detta leder till allvarliga missförhållanden för den personens barn. Inga kläder tvättas, det finns inte mat, sömnen blir bristande på grund av fester och hög volym. Och när barnet inte gör som föräldern säger leder det till våld, ren barnmisshandel. Personalen på förskolan börjar se tecknen. Barnet i fråga verkar inte må speciellt bra utan är magert och blekt och drar sig undan. Kanske blir barnet utåtagerande mot andra barn. Man blir såklart orolig och tar en dialog med föräldern i fråga, som svarar att allt är bra hemma och inte alls förstår vad det kan bero på. Föräldern kanske snarare överför ansvaret på förskolan och menar att de inte har gjort sitt jobb med barnet. När frågorna återkommer gång på gång inser föräldern till slut att det nog bara är en tidsfråga innan sanningen kommer fram. Då byter man förskola – kanske byter man till och med till en annan huvudman. Cirkusen börjar om, och det dröjer ett tag innan frågorna börjar komma. När frågorna börjar bli besvärliga sker återigen ett byte av förskola. Den här gången flyttar man till grannkommunen. På det nu tredje varvet av frågor från förskolan hinner det hela ändå inte uppmärksammas tillräckligt innan det är dags för sommarlov, och är det för i stället – ny plats, ny personal – och allt börjar om igen. Det jag nu har berättat har skett i verkligheten. Det enda positiva i denna historia är att den slutar någorlunda lyckligt, för till slut lyckades en lärare knyta en så nära kontakt med eleven att denne till slut vågade berätta om sin kraftigt alkoholiserade mamma. Då var eleven . mår eleven enligt uppgift bra. För att information ska kunna delges mellan förskolor, huvudmän eller kommuner eller mellan för- och grundskola krävs samtycke. Ett barn kan inte ge sitt samtycke, så ansvaret hamnar därmed på vårdnadshavaren. Hur många vårdnadshavare kommer att ge sitt samtycke om informationen innehåller något som de vill gömma eller dölja? Vi är en lagstiftande församling. Vi kan ändra lagen. Vi kan åtgärda de brister som ledde till att det dröjde innan denna elev fick hjälp. Jag vill därför yrka bifall till reservation nummer 4 om informationsöverföring för att revidera regelverket för orosanmälningar för att möjliggöra informationsutbyte mellan förskola och grundskola eller vid byte av förskola eller huvudman. Vid sidan av våra reservationer i detta betänkande finns även ett särskilt yttrande från . Då vi har över 30 förslag på området går det inte att yrka bifall till alla. Dessutom bereds några förenklat – det vill säga vi har redan röstat om debatterat och hanterat dessa förslag tidigare. Med detta särskilda yttrande tydliggör vi ändå att vi står bakom alla våra förslag, såväl nya som gamla, även om jag inte tar upp dem här i talarstolen . Med dessa 30 förslag driver frågor som barngruppernas storlek, antal barn per pedagog, vikten av det svenska språket i läroplanen och hos personalen, att förhindra klädkontroller när vårdnadshavare ringer förskolan och ber personalen se efter ifall deras dotter har sin slöja på sig, slopande av karensavdraget för personalen, förbättrad vistelsemiljö och arbetsmiljö, att Skolinspektionen ska överta tillsynen även för de fristående förskolorna, den öppna förskolans uppdrag, fler män i förskolan och så vidare. Jag hade såklart gärna velat berätta mer om alla förslag om hur vi kan göra den svenska förskolan bättre, men jag är rädd att både talmannen och mina kollegor här hade gått hem för länge sedan innan jag blivit färdig. Men låt mig uppehålla mig vid ett förslag från , och låt mig berätta en liten historia till. , innan vi hade en pandemi som lamslog vårt land, genomförde jag en resa genom där jag besökte ganska många förskolor. På en av dessa förskolor nedåt i landet berättade en pedagog om en väldigt obehaglig upplevelse. Vid frukosten hade en pojke tagit en smörkniv, satt den mot sin hals, tittat ganska djupt i ögonen och sedan gjort en rörelse som för att skära av halsen med smörkniven. hade såklart frågat pojken varför han gjorde så. Pojken hade svarat: Min pappa säger att du är smutsig, för du har inte slöja. Och har man inte slöja, då ska man dö. Detta ledde såklart till konsekvenser eftersom tog det vidare till vårdnadshavare, till sin chef och till mig. Vad blev konsekvenserna? Jo, fick sig en utskällning och jobbar nu på en ny förskola i en annan kommun. När jag vid slutet av 2019 ställde en skriftlig fråga till dåvarande utbildningsministern om att förbjuda den värderingsstyrda slöjan i förskolan svarade ministern: ”Förskolans och skolans personal är enligt socialtjänstlagen skyldiga att genast anmäla till socialnämnden om de i sin verksamhet får kännedom om eller misstänker att barn far illa. I den sakpolitiska överenskommelse som slutits mellan Socialdemokraterna, de gröna, anges att arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck ska öka.” Notera att det nu ligger ett förslag på bordet från och Liberalerna om att i förskolan arbeta med att motverka hedersrelaterat förtryck. Det verkar, utifrån vad som har sagts under våra samtal i utskottet och hur det har yrkats, som att Socialdemokraterna, kommer att rösta nej till detta när vi voterar. Jag undrar: Vilka signaler sänder det till den lilla pojken och hans kompisar när det är som får en utskällning? Vilka signaler sänder det till pojkens familj när det är som får göra avbön och be om ursäkt för att ha lyft problematiken med pojkens agerande? Vilka signaler sänder det till familjer där hedersrelaterat våld och förtryck förekommer när en pedagog som uppmärksammar problematiken inte längre jobbar kvar utan får flytta till en annan kommun? Om man nu menar allvar med att arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck ska öka förväntar jag mig ett bifall till detta och andra viktiga förslag, och . Eller vilken signal vill ni skicka till de pedagoger som faktiskt vågar säga ifrån och följer socialtjänstlagen? 76 (V): Den svenska förskolan är fantastisk, och den är på många sätt unik om vi jämför med stora delar av världen. Den är något som vi ska värna, utveckla och utöka. Men har någonting förändrats, och det är inte till det positiva. började ta in berättelser från personal i förskolan under hashtaggen #pressatläge. Syftet med #pressatläge var att påvisa hur förskolechefer, förskollärare och barnskötare inte längre kunde upprätthålla kvaliteten enligt de lagar och riktlinjer som de är ålagda att följa. På hade antalet berättelser landat på närmare 1 000. En därefter hade tusentals fler kommit till. Genomgående vittnade de om en förskola som var på väg att falla sönder. Det blev en stor samling vittnesmål av förskollärare, förskolechefer och barnskötare, som berättade att de inte får en chans att arbeta utifrån de styrdokument som de är ålagda att följa. Många liknade förskolan vid ett sjunkande skepp. Trots detta, trots protester och trots konstruktiva samtal som ägt rum på initiativ av har inte mycket förändrats till det bättre. Andelen behöriga förskollärare och barnskötare inom förskolan blir allt lägre, och den största grupp som rekryterats till förskolan har helt saknat utbildning för att arbeta med barn. Bortsett från det faktum att privatägda marknadsförskolor sätter i system att anställa obehörig personal för att ge lägre lön och på så sätt kunna ta ut vinster har också kommunala förskolor, ofta i kommuner som styrs av borgerligheten, genomgått stora nedskärningar. Beräkningsmodellen för barngruppsstorlekar ändrades för . Den mäter barngruppernas storlek när de är som minst, men den verklighet som förskolans personal verkar inom är något annat än de siffror som vi får ta del av. För få behöriga och för lite personal samt stora barngrupper har lett till en arbetsmiljö som inte är hållbar. Denna verklighet rimmar illa med det som vi alla är överens om här, nämligen att vi måste göra de stora satsningarna . Aldrig har det varit så tydligt som 2020 hur beroende vi är av de samhällsbärande yrkesgrupperna – de som vårdar sjuka i vården, ger omsorg till de äldre, undervisar barn, kör bussarna eller jobbar inom livsmedelsindustrin och handeln för att vi ska kunna handla den mat vi behöver. Gemensamt för nästan alla dessa grupper, utöver att de inte kunnat jobba hemifrån, är att de också ofta arbetar på obekväm arbetstid. Kommunerna ska enligt skollagen sträva efter att erbjuda barnomsorg på obekväm arbetstid. Men vad detta innebär är det upp till kommunerna att tolka själva. Detta säger också Skolinspektionen i sin granskning. har länge drivit att barnomsorg på obekväm arbetstid ska vara en rättighet. Det ska inte spela någon roll vilken kommun man bor i. Alla föräldrar ska kunna ta ett arbete och veta att om det finns behov finns det någon som tar hand om deras barn. Så här i pandemitider, som vi nu förhoppningsvis är i slutet av, blir tillgången till barnomsorg ännu viktigare för att vårt samhälle ska fungera. Det är viktigt att barnomsorgen, oavsett när den behövs, är just omsorg och inte bara barnpassning. Verksamheten måste bedrivas på pedagogisk grund. Därför är det avgörande att den personal som arbetar inom barnomsorgen har rätt utbildning och att även de som arbetar utanför ordinarie arbetstid får möjlighet till fortbildning. Kommunerna måste därför bli bättre på att granska kvaliteten på verksamheten. Men huvudansvaret, menar vi, ligger ändå på staten. När kommunerna erbjuder barnomsorg på obekväm arbetstid är det oftast på kommunens villkor utan hänsyn till föräldrarna. I många av de kommuner som faktiskt erbjuder barnomsorg på obekväm arbetstid förväntas föräldrarna själva aktivt höra av sig och efterfråga den utan att ens ha informerats om huruvida den finns eller inte. Om information finns på kommunens hemsida är den ytterst sällan på andra språk än svenska. För att få rätt till omsorgen förväntas föräldrarna känna till sina scheman i förväg, något som inte alltid är möjligt, speciellt i pandemitider. Med nuvarande otydliga lagstiftning är det svårt att från nationellt håll ställa krav på en fungerande verksamhet med barnomsorg på obekväm arbetstid. Vi menar därför att det är hög tid att ändra lagen och lagstifta om rätt till barnomsorg på obekväm arbetstid. Jag vill yrka bifall till reservation 11 från . 77 (KD): är hjärtat tungt. Det är tungt av sorg och vrede över anfallskrig mot . Det är också fullt av solidaritet med och det ukrainska folket. Det finns inget viktigare för oss nu än att fullt ut stödja . Friheten och demokratin ska segra, så att våra barn och barn får möjlighet att växa upp med hopp och framtidstro. Vår uppgift här , inom ramen för vår självständiga demokrati, är att diskutera förskola och barnomsorg. Jag ska börja med att yrka bifall till reservation 3. främsta ambition när det gäller förskola och barnomsorg är att ge barnen en trygg start i livet. Föräldrar ska därför ha möjlighet att själva välja barnomsorgsform, oavsett om de väljer eller fristående förskola eller en dagmamma. Kommunerna har en skyldighet enligt skollagen att informera vårdnadshavare om utbildning i bland annat förskolor och pedagogisk verksamhet. Informationen ska vara saklig, relevant, jämförbar och lättillgänglig. Men tyvärr fungerar det inte alltid så i praktiken. Vi har många uppdrag i landets kommuner om att öka andelen barn i förskolan. På sina håll gör detta att de andra barnomsorgsformerna, exempelvis familjedaghem, i princip göms undan från den här informationen. Vi kristdemokrater vill därför införa ett aktivt barnomsorgsval i kommunerna, liknande de förslag om aktivt skolval som finns . Då skulle kommunen vara skyldig att likvärdigt och tydligt informera alla föräldrar om vilka barnomsorgsformer som faktiskt finns. På så vis får familjerna makten att göra ett informerat val av barnomsorgsform, och de kan bestämma själva vilken barnomsorg de vill ge sina barn. För att stärka valfriheten vill vi också införa vad vi skulle kunna kalla en dagmammegaranti. Familjedaghem hette det tidigare; nu kallas det pedagogisk omsorg. Vi vill alltså lagstifta om att kommuner ska vara skyldiga att erbjuda familjedaghem för de föräldrar som så önskar. För många barn, speciellt de yngsta, ger familjedaghem ett nära sammanhang, en trygghet och ett lugn som är svårt att få i många förskolor. Vidare föreslår vi att Skolinspektionen ska ta över tillståndsgivning och tillsyn över familjedaghem och förskolor, så att tillsynen faktiskt sker på objektiva grunder. Valfriheten är viktig. Man ska inte lämnas maktlös i välfärdsstaten. Men som förälder ska man också kunna känna sig trygg med att förskolan är stimulerande och utvecklande för barnen. Svenska förskolor ska därför hålla en hög pedagogisk nivå. De ska bedriva systematiskt kvalitetsarbete. Och självklart ska förskolan rymma mycket lek och rörelse. Fokus bör främst vara på barnets sociala utveckling. Jag vill betona att jag och tycker att det är helt rätt att förskolans läroplan nu har ändrats så att det tydligt framkommer att barnens utveckling när det gäller det svenska språket ska stärkas. Alla barn i förskolan behöver få lyssna på högläsning och prata om berättelserna som de har lyssnat till. Men det är klart att det är särskilt viktigt för de barn som inte kommer i kontakt med svenska språket hemma. Från sida har vi tagit initiativ till en utredning om språkförskola eller annan barnomsorg på deltid , just för att stärka barnens språkutveckling och kunskaper i svenska. Det viktigaste för oss kristdemokrater, oavsett barnomsorgsform, är att det finns tid för barnen. Vi behöver därför minska barngruppernas storlek i förskolan. Som riktmärke har man att det ska vara sex till tolv barn per småbarnsgrupp för barn i åldern . Men enligt arbetar av förskollärarna i en småbarnsgrupp som är större än det rekommenderade riktmärket. arbetar i en barngrupp med 16 barn eller fler. Så kan vi faktiskt inte ha det. De stora barngrupperna måste minska. Vi skulle vilja ha ett maxtak om tolv barn per småbarnsgrupp i förskolan. Avslutningsvis, fru talman, skulle jag vilja säga att jag är glad över att vi i tack vara vårt samarbete med och med har fått stöd för en budget som innebär mer pengar till att minska barngruppernas storlek. Den nystart för som vi står för innebär mindre barngrupper i förskolan och mer tid för barnen. Det är en politik som gör att fler barn blir sedda, bekräftade och kan känna sig trygga i förskolan. Och trygga barn är det som på allvar lägger grunden för ett tryggt samhälle, ett tryggare . 78 (L): Det är en väldigt dyster dag med tanke på det som händer i . Våra tankar går givetvis till det ukrainska folket, alla som lider och alla som kämpar för sitt lands existentiella överlevnad. Vi hade en frågestund. Det var en mycket speciell stund. På ett väldigt värdigt sätt var också ambassadör här. Vi känner alla av den djupa oron, inte bara för utan också för vad den ryska aggressionen i förlängningen kan leda till för länderna runt omkring. Jag vill säga några ord om förskolan, även om det känns lite speciellt som denna. Det är ju viktigt att det svenska demokratiska maskineriet på något sätt ändå rullar vidare. Det är det vi är stolta över. Det är det vi har. kanske vi likt tvingas att försvara och kämpa för den demokrati som vi har – ännu hårdare än tidigare generationer i har gjort. Faktum är att tidigare generationer inte bara har kämpat för den svenska demokratin, parlamentarismen, grundlagsskyddade fri- och rättigheter och så vidare. Parallellt med detta har de också kämpat för att bygga en välfärdsstat. Principen är att alla är med och betalar och att alla får ut något av välfärden. Idén i välfärden är också att vi, när vi är väldigt unga, ska kunna gå på dagis, eller det som heter förskola. Där läggs grunden för ett livslångt lärande. Vi växer som individer, växer socialt, får kunskap och så vidare. Vi vet hur viktigt detta är, och vi vet hur viktigt det är för sammanhållningen i att vi har någonting gemensamt. I vårt land är det väldigt viktigt att det finns gemensamma värderingar, som varje uppväxande generation får dela och får lära sig och som också kan prägla vårt samhälle framöver. Förskolan är en fantastisk uppfinning i den svenska välfärdsstaten. Den innebär inte bara att våra barn förbereds för skolan och att de kan växa socialt. I ett modernt samhälle och i ett samhälle som är pluralistiskt och mångfasetterat, som det svenska samhället är, fyller förskolan en väldigt viktig funktion för att barn ska kunna få se någonting annat än det som finns innanför de fyra väggarna hemma i lägenheten eller i huset där de bor. Detta innebär att de kan få andra perspektiv och andra kompisar. Det innebär ett miljöombyte, som man inte ska underskatta, för till exempel de barn som är nyanlända i och som lever i socialt väldigt tuffa områden. Det är kanske dessutom mycket trångboddhet. Inom sociologin talar man om group closure, om hur människor kan fastna och bli inlåsta och om att man måste kunna bända sig ur det sammanhang som man befinner sig i. Det betyder inte att man ska byta identitet på något sätt eller bli någon annan människa, utan det handlar om att man kan vidga sina vyer och få andra perspektiv. Förskolan är jätteviktig i sådana processer, särskilt för barn. De får fler kompisar och så vidare. De allra flesta barnen i går i förskolan . Men inom den grupp som inte gör det ser vi att det finns en kraftig överrepresentation av barn som är utrikes födda eller som har utrikes födda föräldrar, i kombination med att de lever i en väldigt stor utsatthet eller i ett utsatt område. Det kan vara en hög frekvens av arbetslöshet eller bidragsberoende. Det är en social situation där man ser en väldigt stor överrepresentation av barn som växer upp under tuffare omständigheter, tuffare förhållanden. Och de har ofta avsevärt mindre kunskap i svenska språket, till följd av att svenska inte är modersmålet hemma. Det är inget konstigt med det. Det är väldigt viktigt att vi når de barnen, så att fler barn som inte går i förskolan kan göra det, särskilt i de utsatta områdena. Detta berörs i en lagrådsremiss som regeringen har klubbat – detta kommer att komma till senare i vår. Den följer av en utredning som skrevs av en partikollega till mig, , som var skolborgarråd i . Jag tror att innehållet i denna lagrådsremiss är det mest väsentliga som kommer att tas upp på förskoleområdet framöver. Jag tycker att flera av regeringens förslag är bra när det gäller att man ska kunna nå fler barn i utsatta områden att de ska kunna gå i förskolan. Men jag tycker att förslagen inte är tillräckliga om vi på allvar vill bryta segregationen. När man är mellan tre och i har man rätt till en avgiftsfri allmän förskola . Vi från Liberalernas sida menar att den bör göras obligatorisk , delvis av de skäl jag nämnt, för att man ska kunna bryta segregationen. Vad regeringen föreslår är delvis en annan modell. Jag är i och för sig inte emot den, men jag menar att den är otillräcklig. Modellen innebär att alla barn automatiskt ska skrivas in i den allmänna förskolan. Sedan får föräldrarna aktivt välja att tacka nej till platsen. Det gör förmodligen att fler kommer att finnas i den allmänna förskolan framöver, och det är bra. Men från Liberalernas sida menar vi att förskolan bör göras obligatorisk. Jag nämner detta för att det delvis hänger ihop med de reservationer som Liberalerna står bakom. Liberalerna står bakom tre reservationer. För tids yrkar jag bifall endast till reservation nummer 8 om språkförskola. Två av våra reservationer handlar just om språket. Den tredje handlar om hedersproblematiken och om att det är viktigt att arbetet i förskolan genomsyras av att man bekämpar detta. Vi menar att det här hänger ihop med frågan om att fler barn, särskilt i de utsatta områdena, kan börja gå i förskolan. Avslutningsvis, fru talman, är det också väldigt viktigt att personalen har goda kunskaper i svenska språket. Jag slås av att regeringen inte har lagt fram några förslag om att göra som man gör i till exempel äldreomsorgen, där det finns allmänna råd som man har tagit fram om språkkompetens hos personal. Detta borde finnas även för förskolan. Vi ser hur viktig förskolan är för att bryta utanförskapet och hur viktig den är för barn och unga som kanske inte har varit i särskilt länge och som har det tufft hemmavid. Deras föräldrar kanske inte har integrerats själva och kanske är lite oroliga över den svenska barnomsorgen därför att man inte har något liknande i hamlandet och man inte riktigt vet vad den innebär och så vidare. Då är det viktigt för dessa barn att möta det svenska språket tydligt i förskolemiljön. Vi vet också att barn är väldigt receptiva, alltså mottagliga, för språkinlärning i de yngsta åldrarna och att de lär sig väldigt snabbt. Man kan få en jättehävstång om man får mycket kontakt med det svenska språket tidigt, vilket kommer att hjälpa nya generationer av barn i i resten av deras liv. Barndomen går, som ni vet, inte i repris, så vi har viktiga insatser att göra. 79 (SD) replik: Jag har tagit del av anförande och håller med om det mesta som ledamoten säger. Jag håller med om beskrivningen av hur det ser ut i förskolan.