prot · H909132 · 2022-06-16 00:00:00 — av flera olika postdoktorsstipendier som i sin tur följdes av flera tidsbegränsade anställningar som staplades på varandra och som främst baserades på extern finansiering fick jag till slut, efter närmare , mitt livs första tillsvidareanställning – men då med villkoret att jag skulle dra in min egen lön genom externa forskningsanslag. Då var jag och hade varit docent . Mitt fall är inte på något sätt unikt. Men jag tror att det är få utanför den akademiska sfären som vet hur osäkra och otrygga anställningsvillkoren faktiskt är på lärosätena i vårt land. Det är uppenbart att det krävs mer förutsägbara karriärvägar för att minska stressen i forskarnas och lärarnas vardag och för att minska oron för om man ska lyckas dra in pengar till sin egen lön . Pressen och stressen som är kopplad till att dra in externa medel till doktorandernas löner och till de faktiska kostnaderna för forskningen är mer än tillräcklig. vill därför se en nationell karriärstege med tydliga steg där tillsättningen av tjänsterna baseras på vetenskaplig kvalitet och pedagogisk kompetens. Transparenta, kvalitetssäkrade och jämlika kriterier och att granskning av meriter görs av externa oberoende experter är en självklarhet. I sammanhanget är det också viktigt att nämna de hinder som finns när det gäller anställningsformen biträdande lektor. instämmer i likhet med regeringen i att fler lärosäten och fakulteter borde använda sig av biträdande lektorat i större utsträckning än vad som görs . Det är en viktig del i att skapa bättre arbetsvillkor inom akademin och för unga forskare. Vi anser dock inte att regeringens strategi att ge lärosätena specifika mål när det gäller antalet biträdande lektorer kommer att lösa problemet. I stället är det angeläget att undanröja två konkreta hinder i högskoleförordningen som begränsar möjligheten att anställas som biträdande lektor. får den sökandes doktorsexamen inte vara äldre än vid ansökningstidens utgång. Detta utgör ett stort problem för många fakulteter, som tycker att tidsgränsen är alldeles för kort. Enligt samstämmiga enkätsvar i en undersökning gjord av unga akademi försvårar det rekrytering av de bästa kandidaterna som det försämrar mobiliteten mellan länder, lärosäten och samhällssektorer. Det påverkar också jämställdhetsarbetet negativt. anser därför att den aktuella tidsgränsen bör utökas från fem till efter disputation. Ytterligare ett problem är att biträdande lektorat inte kan kombineras med en anställning inom klinisk verksamhet inom sjukvården, en möjlighet som finns för exempelvis lektorer och professorer. Men eftersom högskoleförordningen inte explicit nämner biträdande lektorer i detta avseende har många lärosäten bedömt att det inte går att kombinera biträdande lektorat med en klinisk tjänst i så kallade kombinationsanställningar. För att undanröja detta hinder är det angeläget att högskoleförordningen uppdateras för att tydligt ange att en kombinationsanställning är tillgänglig även för personer med anställning som biträdande lektor. Detta vore lätt för regeringen att fixa. Jag nämnde inledningsvis att högskolan har en avgörande roll i att säkerställa kompetensförsörjningen i landet. Vi kan ta hälso- och sjukvården som exempel. Där ser vi i att det behövs ett tydligare nationellt ansvar för planering och samordning av behovet av legitimerad vårdpersonal. har vi ingen nationell kunskap om hur många personer vi har inom de olika kompetenserna och heller inte om hur stort behovet faktiskt är och kommer att vara. Det handlar också om att identifiera nya kompetenser som behövs inom den moderna sjukvården, inte minst matematiker, som kommer att behövas för att hantera och analysera den stora mängd hälsodata som krävs för att vi ska kunna fortsätta utvecklingen av precisionsmedicin och precisionshälsa. Med en tydligare nationell samordning och planering av behovet av personal inom vården kan det sammantagna nationella behovet av antalet utbildningsplatser vid lärosätena förutses på ett mycket bättre sätt och därmed skapa förutsättningar för en långsiktig planering och fördelning av antalet platser mellan de olika lärosätena. Regeringen förespråkar lärosätesspecifika mål för examina för vissa yrkesexamensutbildningar inom hälso- och sjukvården. Vi menar att det finns en risk för att den bristande tillgången till platser för verksamhetsförlagd utbildning, så kallad VFU, som finns i vissa regioner, kommer att begränsa möjligheterna att utöka utbildningsplatserna på vissa lärosäten. är det stora skillnader i tillgången till mellan landets 21 regioner. har länge förespråkat ett samlat nationellt ansvar för hälso- och sjukvården. Detta tror vi skulle kunna bidra till en likvärdig tillgång till över landet. Sammantaget skulle ett nationellt ledarskap i dessa delar skapa bättre förutsättningar för att säkra kompetensförsörjningen i hela landet och skapa en mer jämlik vård. Det krävs också krafttag för att säkra kompetensförsörjningen inom skolan. Vi vill tillsätta en statlig utredning med syfte att reformera och kvalitetssäkra lärarutbildningarna. Vi tror att det krävs mer ledarskap och konflikthantering inom utbildningen, och vi behöver säkerställa likvärdiga lärarutbildningar i hela landet. Därför, fru talman, vill jag yrka bifall till vår reservation 14 under punkt 6, som berör just detta. Att sprida forskningsresultat inom forskningssfären är en väsentlig del i att upprätthålla som kunskapsnation. Inte minst coronapandemin har belyst vikten av att forskarsamhället bidrar till att vetenskapligt korrekt information sprids till allmänheten genom det som vi kallar den tredje uppgiften. Detta är viktigt både för att understryka allvaret i situationen, så som den var under pandemin, och för att minska risken för att spridning av felaktig information och konspirationsteorier skapar panik och obefogad rädsla hos befolkningen. Det vore därför önskvärt med en nationell strategi för spridning av vetenskapliga resultat och forskningskommunikation. Forskarens engagemang inom den tredje uppgiften bör också premieras inom meriteringssystem i högre utsträckning än vad som sker . Avslutningsvis, fru talman, är det ytterst angeläget att det tas fram en ny resursfördelningsmodell för basanslagen. Att regeringen har valt en modell som baseras på antalet helårsstudenter missgynnar de forskningstunga universiteten. Detta system urholkar de äldre universitetens möjlighet att bedriva världsledande forskning som är nödvändig för att lösa de stora samhällsutmaningar som finns . Jag menar att detta är ett hot mot som kunskapsnation. 33 (V) replik: talade väl om problemet med långa, osäkra anställningar. Jag skulle därför vilja veta hur ledamoten ser på Sulfs krav på att avskaffa den särskilda regel som gör att lärare inom konstnärlig utbildning kan ha tillfällig anställning utöver de osäkra och tillfälliga anställningar som finns inom akademin i stort. Vi pratar inte utan plus. 34 (KD) replik: Tack, , för frågan! Jag kan bara hålla med. Det finns olika kategorier inom akademin, och det handlar om hela formen för den anställningstrygghet som finns inom många andra delar av yrkesverksamhet. Det är en stor brist. Det är ett jätteproblematiskt system. Det finns inom många områden, och vi måste få bort det. Vi måste skapa ett system där vi har tryggare anställningsformer inom flera olika fakulteter. Som ledamoten lyfter fram skiljer det sig också mellan flera olika fakulteter och ämnesområden inom akademin, och detta måste vi se över. 35 (V) replik: Tack, , för svaret! Jag tror dock inte att jag riktigt fick svar på min fråga. Jag talar om 4 kap. 10 § högskolelagen, som säger att just inom konstnärlig utbildning kan en lärare först anställas och därefter och att man först därefter måste göra en fast anställning. Det blir provanställning. Jag tror att vi i alla partier är överens om att vi behöver jobba med att få ned de tillfälliga anställningarna inom akademin, just när det gäller de konstnärliga anställningarna. Det är enkelt. Det är bara att avskaffa en särskild paragraf i högskolelagen. Detta har motionerat om. har skrivit en debattartikel i som jag uppmanar alla partier och ledamöter att läsa. Det är enkelt för oss i att ta bort paragrafen. Det är svårare för lärarna inom de konstnärliga utbildningarna eller, för den delen, för fackföreningen att ta bort den. Det är bara vi som kan göra det. När vi röstar om detta räknar jag inte med att något parti kommer att trycka ja till reservation och se till att paragrafen plockas bort , för det är inte så vi brukar göra. Jag hoppas ändå att jag genom denna debatt kan så ett frö hos både och andra partier i kammaren för att ta bort paragrafen. Men jag hoppas naturligtvis på bifall till vår reservation . 36 (KD) replik: Ledamoten har sått ett frö hos mig. Jag tackar för att bli uppmärksammad på denna detalj. Jag kommer att ta med mig frågan framöver. 37 (S): Vi debatterar ju ett betänkande om motioner från den allmänna motionstiden som handlar om högskolan. Motionerna handlar om alltifrån akademisk frihet, dimensionering av högre utbildning och utbildningens innehåll till rekrytering, antagning, organisation och mycket annat. Det är så det brukar se ut när motioner skrivs. Förslaget från utskottet är att avslå samtliga yrkanden. Det beror inte på att man tycker att det är dumma förslag, utan det beror på att det oftast pågår arbete i den riktning som efterfrågas i motionerna. Härommånaden läste jag UKÄ:s rapport och kontinuitet – Reformer inom högre utbildning och forskning 1940–2020. Den handlar om högre utbildning och hur den har växt fram. Det är en oerhört intressant rapport om hur högre utbildning har gått från att vara någonting för smala elitinstitutioner till att vara någonting som omfattar väldigt många fler människor än vad det gjorde då. fanns det några tusen studenter och 200 professurer. , och ett fåtal till var de orter där man erbjöd högre utbildning. Det man utbildade då var präster, lärare och ämbetsmän. Det fanns också några fackhögskolor som knöts till det akademiska systemet. I takt med att detta växte fram tillkom den organisation som vi ser , med rektor, fakulteter, institutioner, forskningsråd och så vidare. Man konstaterar någonting viktigt i den här rapporten. De förändringar som har skett inom högre utbildning har i allra högsta grad skett genom politiska reformer. Det är ju bra för oss att veta att det faktiskt ser ut så – vad som kommer att ske när det handlar om ramen för högre utbildning hänger på oss. Några viktiga reformer listas i rapporten. Jag vill lyfta fram några av dem, framför allt studiefinansieringen, som har varit en viktig möjliggörare för framför allt dem som inte har med sig bakgrunden att studera hemifrån. Jämställdhetsfrågan är också någonting som lyfts fram; vi har ställt politiska krav på att det ska finnas jämställdhet. Vi är inte i mål än – långt därifrån – men vi har åtminstone pekat ut åt vilket håll politiken vill se utvecklingen gå. Även studentinflytande, som nämndes tidigare, är någonting som har reglerats politiskt. Jag vill också lyfta fram samverkan med det omgivande samhället. Man konstaterar i den här rapporten att införandet av enhetsskolan, som vi har diskuterat i andra debatter , har betytt oerhört mycket för den breddade rekryteringen eftersom fler fick möjlighet att plugga även i . Antalet studenter i högre utbildning är rekordstort – 450 000. Detta är, som vi precis har gått igenom, säkert lite grann påverkat av pandemin. Jag kan varmt rekommendera den här rapporten. Den är en jättefin historiebeskrivning av hur högre utbildning har växt fram. Många i den här kammaren har tagit upp vad vi behöver titta mer på nästa mandatperiod; det har jag hört ofta när jag har suttit här och lyssnat. Jag vill också lyfta fram detta lite grann. Vi behöver verkligen diskutera utbildningens betydelse mer. När vi pratar om högre utbildning fastnar vi ofta i forskning och forskningssatsningar, men just utbildningsbiten är viktig. Om vi inte har en kvalitativt bra utbildning lär vi heller inte se så värst mycket forskning. De hänger ihop. Vi har några utmaningar. Jag vill nämna några av dem som jag tycker är viktiga, fru talman. Några av dem har nämnts av andra ledamöter i utskottet. Vissa utbildningar har alldeles för lite lärarledd tid. Detta är ett uppenbart faktum som vi behöver prata mer om. Jag håller verkligen med i den frågan, liksom i frågan om anpassad högskola. Det är också någonting som flera partier behöver ta tag i gemensamt, tror jag. från talade om osäkra anställningar. Det är ju inte okej att det ska ta så innan man får en fast tjänst. Vi har gett direktiv, och vi har tryckt på det här. Uppenbarligen räcker det dock inte, utan det behöver göras mer. Den stora frågan som kommer framöver är frågan om omställningsstudiestödet och hur det kommer att påverka den högre utbildningen. Jag tror personligen att det kommer att ställas mycket högre krav på att förändra organisationen. Jag tror att lärcentrum kommer att vara en jätteviktig faktor för att lösa det stora behov som uppstår bland dem som redan är etablerade på arbetsmarknaden, som bor på sin ort och som inte tänker flytta till någon annan ort för att plugga. Lärcentrum är ett jätteviktigt hjälpmedel för att man ska kunna bo kvar där man bor. Avslutningsvis: Det finns jättemånga bra förslag i det här betänkandet, men jag yrkar ändå bifall till förslaget i betänkandet. 38 (V) replik: sa att samtliga motioner avslås, inte därför att de är dåliga utan därför att arbete redan pågår. Därför skulle jag vilja fråga ledamoten, tillika ordföranden i utbildningsutskottet, vilket arbete som pågår när det gäller 4 kap. 10 § tredje stycket högskoleförordningen, det vill säga att lärare inom konstnärlig utbildning kan anställas på tillfälliga anställningar – fem plus fem – utöver de tillfälliga anställningar som finns inom akademin i dess helhet och som naturligtvis finns även på konstnärliga högskolor. 39 (S) replik: Jag sa – om jag får rätta till – att arbete oftast pågår. När det gäller just den fråga som ledamoten ställde tror jag inte att det pågår något arbete; ledamoten har helt rätt i det. Detta är en fråga som vi såklart får ta med oss. Ledamoten har lyft en viktig fråga. Jag har inget svar på den , men jag tar den med mig. 40 (V) replik: Tack, , för svaret! Då hoppas jag att vi kommer att få ett förslag om att den här paragrafen i högskoleförordningen stryks. UKÄ har på sig att komma med en slutrapport, och sedan dröjer det innan regeringen har utrett färdigt och eventuellt kommer med ett förslag, så jag hoppas att just den här frågan kan få en snabb behandling. 41 (S) replik: Jag vill tacka för att ledamoten har tagit upp en fråga som vi kan grotta lite mer i. Det här är en fråga som uppenbarligen är av stort intresse för ledamoten men som jag inte har uppmärksammat tidigare, så det är jättebra att vi kan få titta på den. Sedan kan det ju vara så att det finns orsaker till att det ser ut som det gör, men man kan ändå få ett svar på varför det ser ut så här. Om det ska ändras får vi återkomma till det. 42 (C) replik: Jag blev informerad om att jag glömde att yrka i mitt anförande, så jag vill passa på att yrka bifall till reservation 3. Jag har noterat att detta nog är den sista debatt som jag har tillsammans med ; i utbildningsutskottets debatt är det andra företrädare för Socialdemokraterna som deltar. Jag vill därför ta tillfället i akt att tacka utskottsordföranden för ett gott arbete och för att hon har lett utbildningsutskottet till att ta många kloka beslut och ha ett gott samarbetsklimat. 43 (S) replik: Jag vill såklart återgälda detta med att tacka jättemycket. Vilken tur att begärde ordet! Vi satt just och pratade om det – är det sista debatten som är uppe i? Det var ju inte det. Jag vill verkligen också tacka för ett jättegott samarbete och önska lycka till fortsättningsvis. 44 (L): Det är svårt att komma efter den breda mitten. Först och främst yrkar jag bifall till motion 2021/22:3996, yrkande 22. Liberalerna vill införa ett nytt mål som ska vara övergripande men vägledande för högre utbildning i . Målet är att ska vara en framstående kunskapsnation där högre utbildning, forskning och innovation bedrivs med hög kvalitet och effektivitet och bidrar till samhällets utveckling och näringslivets konkurrenskraft. vill vi vara lika tydliga med att det finns ett värde i högre utbildning som inte endast omsätts till anställbarhet. Bildningsbegreppet, herr ålderspresident, behöver få en större plats i samhället och i samhällets diskussion. Därför är ett av de initiativ som Liberalerna har tagit den här mandatperioden, som vi drev inom ramen för forskningspropositionen och där de första stegen har tagits, ett initiativ för ett liberalt bildningslyft. Humanistisk forskning lär oss mer om vår historia, vår omvärld och oss själva. Humaniora är en viktig del av det akademiska uppdraget. Även om det finns en tydlig nyttoaspekt av humanioraämnen, som sällan kommer fram, är behovet av stark undervisning och forskning något som går utöver den omedelbara samhällsnyttan. Men de klassiska bildningsämnena på lärosätena har länge varit styvmoderligt behandlade. Anslagen har urholkats och så vidare. Det här behöver vi fortsätta att arbeta med. Som sagt har de första stegen tagits, men vi måste göra mer. Jag kommer själv ihåg mina år på i , där jag läste ryska. Det var en av de genuint mest värdefulla delarna i min utbildning med många lärarledda timmar, stor dedikation från lärarkåren men också väldigt styvmoderligt behandlad. Att läsa ett språk är som att öppna en dörr till en ny värld, oavsett om det är ryska, kinesiska eller något annat språk. Denna tradition, som urholkas i , måste vi utveckla och förbättra. För en högkvalitativ högskola menar att vi behöver tydligare fokus på och kontinuerlig utveckling av högskolepedagogiken. Det är också ett inte sällan bortglömt område. Någon här före mig här i talarstolen – jag tror att det var ordföranden i utbildningsutskottet – sa att vi inte bara ska fokusera på forskning. Nej, det ska vi verkligen inte. I och med att vi fokuserar på högskolepedagogiken inser vi också värdet av pedagogik inom högre utbildning. Det är inte bara en disputerad forskare som kan lära ut, utan en viktig del är att också kunna lära ut. Därför är högskolepedagogiken viktig. Vi har under den här mandatperioden också pratat, och inte bara pratat skulle jag vilja hävda, om den akademiska friheten. I forskningspropositionen finns nu skrivningar om att ytterligare stärka begreppet akademisk frihet och att skriva in det i grundlagen. Tyvärr är det inga skarpa skrivningar. För att detta ska vara möjligt krävs en parlamentarisk utredning. Och jag hoppas att de som kommer efter mig i utbildningsutskottet och och nästa regering, vilken jag hoppas är en liberal och borgerlig regering, verkligen tar det här på allvar. Men jag vill även skicka med till den andra sidan, om jag får uttrycka mig så, att vi inte får underskatta behovet av att tillsätta en parlamentarisk utredning för att utreda att akademisk frihet skrivs in i grundlagen. Den akademiska friheten är alltför viktig för att vi inte ska skriva in den i grundlagen. Den får inte bli ett slagträ i en politisk debatt, vilket den riskerar att bli . Avslutningsvis skulle jag också vilja fästa blicken på något som vi ganska sällan pratar om, men som jag hoppas också kommer upp på den politiska dagordningen alltmer, och det handlar om replikationskriser. har allt fler röster inom akademin höjts för att varna för en så kallad replikationskris. Det innebär att när man försökt upprepa resultaten av tidigare vetenskapliga studier har man misslyckats och inte fått samma resultat. Det pekar på att studiernas resultat inte är trovärdiga, och då är vi väldigt illa ute, för vad vet vi om vi inte vet? Det här är så pass allvarligt att det måste upp på den politiska dagordningen. Det kanske inte låter jätteallvarligt, och enskilda händelser är inte jätteallvarliga. Men att felaktiga forskningsrön sprids kan få direkta allvarliga konsekvenser för såväl individer som samhälle. Det riskerar att drabba allmänhetens förtroende för vetenskap och forskning. Låt oss ta tag i replikationskrisen, helst ! Jag uppmanar er att göra det under nästa mandatperiod, för, herr ålderspresident, vi måste veta att vi vet. 45 (S) replik: Eftersom det här är ledamotens sista debatt, i alla fall i utbildningsutskottet, vill jag i likhet med tacka jättemycket för . Vi har uppskattat dig, dina kunskaper och ditt engagemang i utskottet väldigt mycket. Lycka till fortsättningsvis! 46 (L) replik: Det var väldigt fint sagt, . Jag uppskattar det mycket och önskar dig detsamma. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 16.) § 9 Utvärdering av penningpolitiken 2019–2021 samt den senaste externa utvärderingen av penningpolitiken betänkande 2021/22:FiU24 Utvärdering av penningpolitiken 2019–2021 samt den senaste externa utvärderingen av penningpolitiken Åderpresidenten konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 10 Översyn av vissa bestämmelser om tullfrihet betänkande 2021/22:SkU31 Översyn av vissa bestämmelser om tullfrihet (prop. 2021/22:222) Ålderspresidenten konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 16.) § 11 Ordning och reda på avfallet Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2021/22:MJU26 Ordning och reda på avfallet (prop. 2021/22:219) 47 (M): Dagens ärende om ordning och reda på avfallet är stort och brett, från utvinning av gruvfall till avfallsbrottslighet och ansvar för insamling av förpackningar. Regeringens proposition innehåller en hel del bra förslag och andra mindre bra förslag. I vissa delar tycker vi att propositionen går i fel riktning och är bristfällig. Först några ord om avfallsbrottsligheten. har vi sett flera fall där oseriösa avfallsbolag hanterat stora mängder avfall felaktigt. Bolagen har hamnat på obestånd och lämnat efter sig omfattande miljöskulder och miljöfaror. När kraven på återvinning ökar, ökar också incitamenten för oseriösa aktörer, som organiserade brottslingar, att sko sig på återvinningen. I en myndighetsgemensam lägesbild över organiserad brottslighet återges situationen med illegal avfallshantering i . I rapporten dras slutsatsen att den kriminella avfallshanteringen har ökat i såväl som resten av . Det här riskerar att ytterligare eskalera om vi inte gör någonting. Vi måste också motverka att fler kommuner drabbas av den typ av kostsamma och skadliga skandaler som till exempel har råkat ut för . Regeringen presenterar som sagt en del bra förslag. Vi stöder flera av dem, såsom vissa förändringar i en tillsynsmyndighets skyldighet att anmäla misstanke om brott. Vi stöder också införandet av ett straffansvar för överlämning av avfall till någon som inte har gjort de anmälningar eller har de tillstånd som krävs för avfallshanteringen. Vi menar att förslaget om beställaransvar riskerar att leda till ytterligare administration för beställare. Det gäller inte minst mindre företag. Vi vill därför att regeringen återkommer med förslag på hur företag på ett icke betungande sätt ska kunna bekräfta att rätt behörighet för att hantera avfall finns hos mottagaren. Det kan till exempel ske genom vägledning i hur kontrollen ska ske eller verktyg för att kontrollera behörighet. Att kräva ekonomisk säkerhet för att avhjälpa en eventuell miljöskada är ett sätt att minska risken för att oseriösa aktörer etablerar sig. Vi ser dock en risk att regeringens förslag inte är tillräckligt träffsäkert utan kan föra med sig en rad oönskade konsekvenser. Bland dem finns risken att även mindre företag med begränsade ekonomiska resurser måste ställa ut säkerhet för förhållandevis små mängder avfall. Det finns också en risk att bedömning av säkerhetens omfattning sker på olika sätt på olika håll i landet, och vi måste säkerställa att det finns tillräcklig kompetens hos dem som ska bedöma det hela.