prot · H90963 · 2022-02-02 00:00:00 — Olika kontrollverktyg och framåtsyftande åtgärder är enligt utskottet jätteviktiga verktyg för att främja regelefterlevnaden. Jag skulle nog säga att vi här lyfter de brott som på olika sätt begås och att vi vill beivra dem, men vi vet också att det finns otroligt mycket god djurhållning. Frågan är hur man främjar detta och gör det mer rättssäkert att kunna följa det som gäller på ett tydligare sätt framöver. Därmed tänker jag att jag inte behöver förlänga debatten ytterligare när det gäller den här frågan, utan jag yrkar bifall till propositionen. 63 (L): debatterar vi brott mot djur, skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem. Därmed tar vi ett viktigt steg när det gäller de brott som begås mot djur. Liberalerna välkomnar förslaget i utskottets betänkande och ställer sig bakom det, och det gör vi för djurens skull. I ett samhälle där laglösheten ökar och hjärtan alltmer kallnar drabbas även våra djur. Vi har här fått höra om olaglig import av hundar, vilket har ökat under pandemin. Risken är stor för att även våldet mot våra djur ökar. Liberalerna anser att skyddet för djur ska vara tydligt. Den som bryter mot lagarna ska straffas. ska ha EU:s bästa djurskydd, och det ska vara kännbart att begå brott mot djur. är det faktiskt hårdare straff för grovt jaktbrott mot vilda djur än för grova brott mot våra husdjur. I detta betänkande föreslås en skärpning av den nuvarande lagstiftningen gällande djurplågeri, som innebär att ett nytt brott, grovt djurplågeri, ska föras in i , för djurens skull. Varför behöver då dessa straff skärpas? Jo, det är för att vi som samhälle behöver visa i handling att brott mot djur tas på allvar och prioriteras av rättsväsendet. Brott mor djur ska omfatta uppsåtliga och grovt oaktsamma gärningar. Det är det som är grovt djurplågeri. Straffskalan för djurplågeri sträcker sig från böter till fängelse i högst . Det förslag som vi nu debatterar innebär att straffskalan för grovt djurplågeri ska vara fängelse i lägst och högst . Därmed hamnar det på samma straffskala som grovt jaktbrott. Att man riskerar upp till fängelse visar på allvaret i att skada eller döda ett djur. Detta är bra, för djurens skull. Förslaget innebär också ett förtydligande av den anmälningsplikt som kontrollmyndigheterna har, liksom en så kallad sanktionsväxling. Förtydligandet om anmälningsplikt innebär att kontrollmyndigheterna alltid ska anmäla överträdelser till eller när de har lett till djurs lidande eller inneburit en konkret risk för djurs lidande, liksom när det annars finns särskilda skäl för en anmälan. Detta kommer att ge mer tyngd till kontrollmyndigheterna, så att de inte behöver tveka. De får mer auktoritet att göra en anmälan. Framför allt tror jag att det kan leda till att djurägare som tar hand om sina djur på felaktigt sätt kommer att tänka både en och två gånger på hur de behandlar sina djur. Detta är bra, för djurens skull. Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem En sanktionsavgift är en avgift, inte ett straff som utdöms i domstol. Syftet med sanktionsväxlingen är att mindre överträdelser ska mötas av en snabbare och mer kännbar reaktion direkt från kontrollmyndigheterna. Sanktionsavgifterna ska enligt förslaget uppgå till och högst . Detta införs för att fler överträdelser ska få konsekvenser. Vägen till kännbara konsekvenser blir kortare om kontrollmyndigheterna själva kan besluta om sanktioner, vilket leder till att mindre överträdelser i större utsträckning kommer att upphöra. Detta är också bra, för djurens skull. Det är kanske ändå detta som kommer att ha störst inverkan. Brott börjar alltid i det lilla, till exempel genom att man inte tänker på hur man transporterar djur i djurtransporter. Det är vid de små aktionerna som det kommer att börja. Klarar vi där och då att vara snabbt på plats och från samhället markera att det inte är okej att behandla djur på detta sätt höjer vi djurens status i vårt samhälle. Om vi klarar att stoppa ett brottsligt beteende har vi även sparat många djurs lidande. Det är som med all annan brottslighet: Det är alltid bäst om brottet aldrig sker, men när det sker ska rättvisa gälla, för djurens skull. 64 (MP): Det här lagförslaget är välkommet och till allra största delen en mycket bra proposition. Det är efterlängtat med en lag som tydligare differentierar mellan exempelvis underlåtelse att föra olika journaler, vilket i och för sig är viktigt men oftast inte utsätter något djur för direkt lidande, och de händelser där människan utsätter djur för lidande. Det är viktigt att vi markerar mot alla som medvetet utsätter djur för lidande men också mot dem som låter bli att sköta sina djur, vilket leder till att djuren blir vanvårdade och kanske dör av svält i sin egen avföring. sker det, som vi vet, inte avsiktligt, men för djuret gör det ingen skillnad. De dör av svält ändå. Och om en lagskärpning kan göra att detta inte händer är det enbart av godo. Det är som sagt mycket glädjande och verkligen att det blir en förändring när det gäller hur vi ser på våld mot djur och vanvård av djur. Straffskalan speglar inte alls den syn som de flesta av oss som bor i har på djur, och den speglar inte heller den kunskap vi har om djuren . Med denna förändring blir det betydligt bättre. Mycket ny forskning om djur har kommit , och fler lagtexter kommer att behöva förändras om vi ska svara upp mot den nya kunskap som vi har om djur. Vi välkomnar alltså denna proposition, men vi ser också att framför allt två viktiga delar saknas. I betänkandet Ny djurskyddslag föreslogs att det i djurskyddslagen skulle införas ett grovt brott med en straffskala på fängelse i högst . Enligt utredarens mening borde det i straffbestämmelsen för grovt brott ges exempel på vad som särskilt bör beaktas för att ett brott ska anses vara grovt. Utredaren ansåg att brott som hade medfört eller kunnat medföra betydande ekonomisk för gärningsmannen också skulle kunna hänföras till den kategorin. Verksamhet som bedrivs med vinstsyfte kan motivera ett ökat risktagande. Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem Utredningen var mycket utförlig om denna grund i betänkandet, eftersom vissa fall av allvarlig vanvård blir svåra att förstå om man saknar insikt om varför den uppstår och att, vilket utredningen också underströk, den dessutom riskerar att förvärras . Utredningen uttalade: ”Det finns också en överhängande risk för att djur utsätts för långvarigt eller annars allvarligt lidande i dessa fall eftersom gärningsmannen kan göra större kostnadsbesparingar ju längre missförhållandena pågår eller ju mer han eller hon frångår en god djurhållning.” I lagrådsremissen fanns det, enligt ovanstående resonemang, med en punkt som löd: ”Vid bedömning av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas … om gärningen har begåtts i syfte att nå ekonomiska fördelar.” Den punkten är borttagen i den proposition som vi nu har att ta ställning till. Den skulle absolut ha kunnat omformuleras till ”om gärningen inneburit betydande ekonomiska fördelar för gärningspersonen” som Hovrätten för föreslog men att i stället ta bort den helt gör ju att domstolarna inte kan använda sig av denna grund alls i bedömningen av brottet, vilket vi ser som mycket olyckligt. Den borde ha funnits kvar. Det är också mycket olyckligt att man inte har inkluderat systematiskt våld mot familjedjur, som ofta är en del i våld i nära relation. Många har påtalat behovet av detta genom hela processen av framtagandet av lagförslaget, helt enkelt eftersom forskning länge har påvisat att det finns en stark koppling mellan våld mot djur och våld mot kvinnor och barn i nära relationer. I relationer kan djuren hållas som gisslan och bli utsatta för såväl fysiskt som psykiskt lidande i syfte att skada, skrämma eller hota den person mot vilken våldet är riktat. Det händer oftare än vi ser. Men om det blir en rättsprocess på grund av fridsbrott bedöms inte djurens lidande alls i själva rättsprocessen. Det är självklart ett problem. I har vi inte tagit detta på tillräckligt stort allvar. Flera andra länder agerar på denna fråga i mycket större utsträckning, men här finns den inte riktigt med i den allmänna debatten. Om den utsatta väljer att stanna hos den våldsverkande utifrån att skydda djuret, som många de facto gör, får det följder för alla inblandade. Det finns fall där det de facto lett till döden för kvinnan. Vissa länsstyrelser arbetar med frågan eftersom de ser problemet, och de hade fått ett verktyg till i det arbetet om våld mot djur som utförs i syfte att skada, skrämma eller hota någon annan hade inkluderats som kvalifikationsgrund. i är ett mycket bra exempel. Den har arbetat mycket aktivt med frågan och visat att om man kombinerar arbetet mot våld mot djur och mot våld i nära relation kan man skydda och rädda människoliv. Vi måste börja se det sambandet helt enkelt. I propositionen om förstärkt straffrättsligt skydd vid grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning skriver man att arbetet med att förebygga och bekämpa brott i nära relationer har mycket hög prioritet och måste bedrivas på bred front. Man poängterade: ”Som ett led i arbetet med att förebygga och bekämpa brott i nära relationer är det nödvändigt att säkerställa att det straffrättsliga skyddet är starkt”. Därför anser vi att propositionen också skulle ha innehållit en kvalifikationsgrund för grovt djurplågeri där man beaktat vad syftet med gärningen varit. Vid bedömning av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om syftet med gärningen är att skada, skrämma eller hota någon annan. Med det sagt vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2021/22:MJU14 65 (M): Vi ska nu debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 14 Livsmedelspolitik. Först av allt vill jag yrka bifall till reservation nummer 10. Det finns en hel del att tala om när det kommer till livsmedelspolitiken i . Det handlar inte bara om hur vi jobbar med livsmedelskontroll på våra myndigheter och våra företag utan även om livsmedelsberedskap i ett alltmer ansträngt världsläge. Jag tänker i princip låta hela mitt anförande gälla just frågan om livmedelsberedskap och livsmedelsförsörjning. Vi ser just nu ett ganska ansträngt länge runt om i världen. Vi ser hur länder har börjat att sluta sig när det handlar om livsmedel och insatsvaror till livsmedel. Det handlar om att förse sig själva med för att producera livsmedel till sin egen befolkning. Vi såg hur drog ned på exporten av till exempel gödselmedel. Vi har sett hur gastransporter från till för framställning av mineralgödsel har varit bristfälliga. Det har senare lett till en mindre tillverkning av mineralgödsel i med kraftigt ökade priser som följd. Intresset för att köpa mineralgödsel har minskat i takt med att priserna har gått upp. Vi ser hur , och EU är beroende av växtskyddsmedel från den aktiva substansen vi får från . Det är världsledande när det kommer till det aktiva substanserna i växtskyddsmedel som vi använder i . Vad händer vid ett mer ostabilt världsläge med den produkten? Vi ser hur och dammsuger marknaden när det kommer till mineralgödsel och försöker att skaffa så mycket som möjligt för sin egen skull, såklart. Vi ser helt enkelt hur land efter land ser till att stärka sin egen livsmedelsproduktion och vara först på bollen. Ett rike ska värna sina gränser och förse sina medborgare med mat. Det är de jätteviktiga delarna i ett fungerande land. Det gäller särskilt i ett världsläge som blir alltmer instabilt. Hur ser det då ut i ? Fortsatt är ungefär varannan tugga som vi äter importerad. Beredskapslagren när det kommer till utsäde, mineralgödsel, växtnäring och drivmedel finns inte. Dem har vi avskaffat. Jag menar inte att det är den här regeringens fel att de lagren inte längre finns. Det är många regeringars ansvar tillbaka att inte de lagren finns. Men den här regeringen har varit väldigt duktig på att slå sig för bröstet med att de har infört livsmedelsstrategin och tre handlingsplaner till livsmedelsstrategin. Ändå står vi nu här när världsläget är mer instabilt än vad det har varit på väldigt . Vi såg redan vid torkan 2018 hur länder runt om i slöt sig alltmer. Vi ser det tydligt nu också i ett försämrat världsläge. Jag är uppriktigt sagt orolig. Det är inte nog med att vi nu har brist på insatsmedel för den svenska primärproduktionen när det kommer till livsmedel. De otroligt höga kostnadshöjningar som vi just nu ser bidrar också till att den positiva anda som har funnits hos svenskt jordbruk verkligen är på väg nedåt. Det är väldigt olyckligt. Vi har våra slättjordbruk i , och . De jordbruken kommer att köra på som vanligt och producera livsmedel. Men vad händer med allt jordbruk ute i de lite mindre gynnsamma områdena där man inte tar samma skördar, som redan från början har en sämre förutsättning beroende på jordmån och odlingsbetingelser för att ta lika höga skördar? Vad händer i de områdena? Kostnadsläget är så extremt högt för de bönderna, och de väljer att stå över med sin livsmedelsproduktion det här året. Jag tror tyvärr, herr talman, att de aldrig mer börjar igen. Då har vi förlorat det jordbruket ute i de lite mindre gynnsamma områdena. Det är då det börjar bli riktigt allvarligt. Det är jordbruk som till stor del är otroligt viktiga för den biologiska mångfalden. Det är här vi ser mycket av våra naturbetesmarker. Det är här vi har våra brytningsbygder mellan jord, skog och betesmarker. De är otroligt viktiga. Det är också de sista procenten. Merparten av livsmedlen produceras i de stora jordbruksområdena. Men det är de sista procenten som vi producerar ute i kantområdena. De är så viktiga. Därför får vi inte förlora dem. Det är inte så att det är något nytt att det börjar att knaka med livsmedelsproduktionen i de här områdena. Det beror också på en ganska dåligt förd rovdjurspolitik . Det är de här områdena som är hårdast drabbade av den politiken. Men de har såklart också haft en bristfällig lönsamhet . Här har vi verkliga problem när det kommer till livsmedelsförsörjning och livsmedelsberedskap. Ska lyckas med att öka produktionen är den trend vi har väldigt dålig. Det är regeringen som är svaret skyldig: Hur ska vi stärka svenskt jordbruk i den otroliga likviditetskris som vi just nu befinner oss i? Det är den stora frågan. Den faller tillbaka på regeringen. Jag hoppas att regeringens representant här , som vi ändå får kalla den socialdemokratiska ledamoten, har svaren på det. Det går inte att som landsbygdsministern säga: Jag följer utvecklingen och har nära kontakt med näringen. ska vi ju så det som vi ska skörda . Har det då inte funnits likviditet nog att köpa insatsmedel kommer man inte att så det här årets livsmedelsproduktion. Det finns en stor risk att vi då sänker livsmedelsproduktionen i . Det är jag orolig för på riktigt, herr talman. Vi ser, precis som jag började att tala om, att vi har ett alltmer osäkert läge. Vi riskerar att flera länder kommer att sluta sig och först och främst se till sig själva. Här har vi att jobba med, herr talman. Jag tycker att jag har fått möjlighet att säga några väl valda och allvarliga ord om livsmedelsberedskap och livsmedelsförsörjning, och jag ser fram emot fortsatt debatt. 66 (C): är det för en debatt om ett av de allra viktigaste områden som över huvud taget finns. Det handlar om det som gör att vi kan leva – att det finns mat som gör att vi kan äta oss mätta och överleva. Det här är inte en bransch som vilken som helst, för den är förknippad med så många andra delar av vårt samhälle. Det handlar om klimatomställning och om biologisk mångfald. Det är ett stort område. Det kallas för livsmedelspolitik i just det här betänkandet, men det handlar om en stor och otroligt viktig fråga. Från jord till bord, säger vi . Låt oss tänka på det där lilla fröet. Jag ska inte komma med någon sexualundervisning i djurens värld, men det är ju ett litet frö oavsett om vi pratar om den animaliska eller den växtliga världen. Det är ett litet frö som ger så otroligt mycket avkastning. Det är ett under! Man blir på något sätt besjälad av frågan när man tänker på den på det sättet. Därför instämmer jag i det som har sagt: Det vi ser nu när vi tittar på hur det ser ut för lantbruket, till exempel, i är att många av de människor som verkligen brinner för att förse oss andra med mat lever i en oerhört tuff ekonomisk situation. Den senaste rapporten från visar att en fjärdedel av alla lantbrukare redan har bestämt sig för att dra ned något på sin produktion. Så många som säger att man förmodligen kommer att minska sin produktion. Då är vi långt ifrån att nå målet i vår livsmedelsstrategi om en ökad svensk matproduktion. Eftersom vi vet att den svenska matproduktionen håller så hög kvalitet blir det extra bedrövligt att vi inte får tillgång till högvärdiga livsmedel på det sättet. Det är en hållbar matproduktion det handlar om, och som en ledamot tidigare sa är det även en försäkring mot kriser. Men då måste det också finnas förutsättningar att stärka vår försörjningsförmåga både när det gäller mat och när det gäller energi. Det är alltså många olika delar som ryms i det som vi kallar för livsmedelspolitik. , som jag nämnde i början, är vår hållbara matproduktion också en färdväg mot minskad klimatpåverkan och en investering i jobb och grön tillväxt. Senaste gången, som jag minns det, som jag deltog i en livsmedelspolitisk debatt här i kammaren hade vi lämnat . Det är klart att det innebar stora påfrestningar. Vi vet att lantbruket i har haft kriser med jämna mellanrum. När jag var ganska ny i 2008 och 2009 hade vi något som vi kallade för griskrisen. Vi mötte många lantbrukare som då var i en väldigt svår situation. Så här kan det inte fortsätta. Detta kan inte vara en bransch där man inte är tillräckligt konkurrenskraftig och inte har den lönsamhet som man behöver för att inom sitt företag kunna ha en viss flexibilitet, en styrka och en grundförutsättning. Kostnadsökningen är en siffra som vi alla i miljö- och jordbruksutskottet är väl medvetna om. Man pekar på en kostnadsökning på . Det finns också en del ökade intäkter kopplade till det. Men icke förty är, precis som man har sagt, drivmedelsfrågan, insatsvaror som gödselmedel med mera, foder och energi fyra olika delar som starkt begränsar jordbrukets möjligheter att ta sig igenom året framöver. Jag hoppas att många av mina kollegor känner att de får gehör från partiledningen i sina politiska partier för att prioritera de här frågorna framåt. Den nödmiljard som föreslog i finansutskottet mottogs väldigt positivt av de andra partierna, som ställde sig bakom detta. Men det räcker inte. Därför presenterade vi från i går fem förslag för en kraftfull grön omställning i hela landet. Det är en satsning på . Jag ser den som oerhört viktig, och jag hoppas att det finns en positiv inställning till detta också från andra partier. Vi vill se en ökad svensk matproduktion både på land och i vattnet. Då behöver vi ha politiska förutsättningar för vad vi kan göra. Vi är stolta över produktionen. Livsmedelsstrategin nämndes här tidigare, och den är ett viktigt steg. Vi hade en enig riksdag som ställde sig bakom strategin. Men det vill till att det också blir betydligt mycket mer verkstad. Det krävs konkreta satsningar. För att vi ska nå den fulla potentialen är det som sagt inte bara en åtgärd som krävs, utan det är ett antal olika åtgärder som behövs för att ska bli ett mat- och dryckesland framöver. Låt mig i det här sammanhanget bara i en bisats nämna att jag är glad för att frågan om gårdsförsäljningen och utredningen om den sändes ut på remiss. Jag tror att gårdsförsäljningen av många olika anledningar är en viktig förutsättning för landsbygden att kunna fortsätta att utvecklas. hinner man inte ge en bred bild av det här, utan det blir några nedslag. Det är fortsatt så att regler och rådgivning behöver utvecklas. Alla myndigheter måste få i sitt uppdrag att främja en ökad livsmedelsproduktion. Då måste handläggningstider kortas, och så vidare. är det en annan faktor som också är problematisk: att lantbruket klassas som miljöfarlig verksamhet. Det är klart att om en kogård med drygt 400 djur betraktas som lika problematisk som en miljöfarlig industri hämmar det utvecklingen på olika sätt. Här behöver utformningen i ändras så att det inte klassas som miljöfarlig verksamhet. En annan fråga som vi är många som har varit engagerade i handlar om svenska köttföretag som har fått ökade kontrollkostnader. Också här behöver regeringen återkomma och se hur man kan jobba för att detta ska kunna bli mer flexibelt. Det finns flera lösningar framåt. En annan fråga jag vill lyfta handlar om livsmedelsfusket. När man säger ”fusk” kan det låta som att det är just lite fusk, men det är faktiskt en brottslighet som är relativt omfattande. sa man att det är kanske av produktionen som omfattas, men det handlar om nästan . Här måste mycket kraftfullare åtgärder till. , och visar ett mycket mer kraftfullt arbetssätt för att beivra denna brottslighet. Det är klart att våra kommuner står för tillsyn och så vidare, men man behöver jobba mer utifrån att beivra brottsligheten. Därför förvånar det mig att inte fler politiska partier ställer sig bakom vårt förslag att ge ett uppdrag till regeringen att tillsätta en utredning av hur en sådan kontrollstyrka skulle kunna organiseras så att man skulle förmå att möta brottsligheten. Vi hade i utskottet ett besök från , och man berättade hur man jobbar där. Jag blev imponerad. Men hör vi att så fort man är någon på spåren byter de kommun med sin verksamhet, och då tappar man spåret igen. De här delarna blir alltså oerhört viktiga att lyfta fram framöver. Jag tänkte avsluta, herr talman, med att säga att jag ser fram emot att vi kommer att lyfta den viktiga matfrågan i många olika riksdagsdebatter framöver. Det är en livsnödvändig verksamhet, och konkurrenskraften och lönsamheten i jordbruket behöver verkligen öka. Jag yrkar bifall till reservation 3. 67 (KD): Jag vill först yrka bifall till reservation 12. debatterar vi livsmedelspolitik här i kammaren. Jag vill börja med att tacka mina duktiga kollegor som har lyft fram den politiken på ett väldigt bra sätt. Jag vill fortsätta brandtalet om hur det faktiskt ser ut för många svenska bönder. Ledamoten och jag hade en debatt för någon vecka sedan, vi fortsatte debatten i går och har vi en debatt just om hur det ser ut. Det är väldigt tufft och väldigt allvarligt. Vi är faktiskt mitt inne i en kris för många bönder. Kostnaderna har fullständigt skenat. El, diesel, foder, handelsgödsel – i princip allt som jordbrukarna använder för att producera mat har kostnadsexploderat. Jag vill läsa ett mejl som jag har fått. Det börjar: Finns det en framtid? Vad kommer att hända med svenskt lantbruk? Vi har ingen likviditet kvar i animalieproduktionen och lever i bästa fall på rost och röta. Det pratas om krisstöd men känns som ingenting händer. Vi har ingen ”” som kan nå ut medialt och få folk att förstå allvaret. Energipriset knäcker oss fort. Det finns inga reserver kvar, och framför allt svensk mjölkproduktion har inte tjänat pengar och därmed inte konsoliderat. Tror riksdag biter sig i svansen om man inte gör någonting nu! Här måste regeringen – jag tittar på företrädarna för regeringspartiet – göra någonting snabbt. Vi kristdemokrater lade fram ett förslag i miljö- och jordbruksutskottet i går, som vi då också diskuterade, om att minska reduktionsplikten till . Det skulle innebära att dieselpriset skulle minska med vid pump. Tyvärr var det bara SD som ville samma sak. Vi pratar om en nödmiljard, och det är viktigt. Från kristdemokratisk sida har vi sagt att vi stöttar det förslaget. Men en bonde sa så här till mig: , ni pratar om nödmiljard när ni själva faktiskt har sett till att det blivit nöd med era beslut i .