prot · H909100 · 2022-04-21 00:00:00 — Jag har tagit en del druvsocker, så jag hoppas att jag ska kunna vara vass mot ledamoten trots detta. Det här blir ett replikskifte på samma tema som replikskiftet alldeles mellan ledamoten och ledamoten , nämligen om abortfrågan. Jag är jätteglad att jag tidigare fått ett så starkt stöd från ledamoten för förslag om att vi behöver modernisera den svenska abortlagstiftningen så att det på riktigt blir lagligt med medicinsk abort. Det kanske kan tyckas som om debatten går lite på tomgång och att argument kommer åter. På en punkt är jag ändå väldigt glad att vi kan fortsätta den här debatten, för det är uppenbarligen så att ledamoten inte är uppdaterad om vad lagen faktiskt säger. Ledamoten påstod att det görs hemaborter och att detta är någonting som regionerna välsignar. Så är det inte alls. Den medicinska aborten som görs i av fallen består av att man tar två piller. Det första pillret måste tas på sjukhus under uppsikt av hälso- och sjukvårdspersonal. På den punkten är den svenska abortlagen glasklar. Det är det som vi vill förändra, och det är det som har sagt att också hon och vill men som hon nu inte står upp för. Jag upprepar gärna frågan från tidigare replikskifte. Varför stöder inte och förslag om att påbörja en förändring av det som har blivit en förlegad svensk abortlagstiftning? 89 (V) replik: Abort hemma kan man fundera på. Man får tabletterna av en barnmorska, och man går hem. Jo, jag kan läsa om vill höra: Du får en tablett. ”Fortsatt behandling hemma 24–tar du själv resterande behandling.” Det står här att du gör det hemma. Vi ska titta vidare på det här. Vi kan ha missuppfattat reservationen. Vi kan ha missuppfattat någonting annat. Självklart ska kvinnor kunna göra sina aborter hemma. Grejen är bara den att man då måste göra ett slags medicinsk bedömning av kvinnan. Kan hon bli sjuk av detta, få andra blödningar och så vidare? Hon måste också ha en person med sig hemma. Det tycker jag inte är konstigt. Vi har inte röstat om det här . Det var kanske bra. Vi hade kanske turen med oss, eller oturen – whatever! Vi kommer att titta vidare på det här och läsa hela er motion för att kolla vad det innebär. Men vi menar fortfarande att de kvinnor som väljer att göra abort hemma måste ha något slags medicinsk övervakning från en person som är hemma med dem. Det är viktigt. Man kanske behöver utreda detta, eller kanske kan praxis funka så i regionerna. Man kanske kan skriva om riktlinjerna exempelvis och göra en del förbättringar i dem. Det borde man kunna göra. 90 (M) replik: I sitt anförande tidigare framförde ledamoten att det är regionerna som utformar svensk hälso- och sjukvård och styr den. Det är sant i stora delar. Men regionerna måste förhålla sig till svensk lagstiftning, och den svenska abortlagstiftningen är . Den trädde i kraft , och den har blivit förlegad. Den säger nämligen explicit att ”abort eller avbrytande av havandeskap … ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Inspektionen för vård och omsorg har godkänt”. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Det innebär att hemabort fullt ut inte är möjlig att utföra enligt lagen. Det är det som vi vill förändra. Och det är inte bara som vill göra det. Alla partier i riksdag förutom har sagt att man stöder detta. Därför är jag så förvånad . Vi står med ett betänkande där vi har en reservation. Jag trodde att vi skulle föreslå ett tillkännagivande. Det är självklart att de här frågorna behöver utredas, ledamoten . Vi kan inte ändra lagstiftningen här. Det handlar som sagt om ett tillkännagivande till regeringen om att man bör se över frågan. Det är vad reservationen handlar om. Det är jättebra att vi inte har röstat . Jag hoppas att ledamoten kommer att ompröva sitt ställningstagande och att vi får stöd i omröstningen . Det här är nämligen en förändring som jag tycker att vi borde kunna vara överens om. Den efterfrågas av kvinnor, och många med gedigen medicinsk kunskap i ämnet har argumenterat för den. Det handlar om , om och om . De kräver alla den här lagstiftningsändringen. Vi moderater tycker också att man borde ge barnmorskor delegation att förskriva abortpillren. Det har de inte . Det är bara läkare som har den förskrivningsrätten. 91 (V) replik: Jag blir lite tråkig här; jag ska läsa vad det står. ”Fortsatt behandling hemma … Du har fått med dig 6 livmodersammandragande tabletter.” Jag läser inte vad tabletterna heter. ”Du börjar med att föra in” och så vidare. Det här är taget från regionen. Vi kommer såklart att titta på det här. Sedan kanske vi omprövar. Jag säger varken bu eller bä. Jag tror att man också ska titta på kontexten kring abortlagstiftningen, så att man inte öppnar upp för ständiga förändringar. Vi ska ha en modern abortlagstiftning, men vi ska inte ha en abortlagstiftning som på något sätt öppnar upp för något annat än modernt. Om vi ändrar det här är det kanske bra. Det finns också en praxis. Det måste undersökas hur den praxisen fungerar . Att säga att hemaborter inte pågår tycker jag är lite märkligt, eftersom det redan pågår. Men det är kanske bra om det blir en utredning, att det blir riktlinjer och att detta sätts i verket i 21 regioner. Vi ska titta på det en vända till. 92 (L): Egentligen är det vi behöver av sjukvården ganska grundläggande. Vi måste få vård när vi behöver den. Vi behöver möta människor som har kunskap om oss, om vår sjukdomshistoria och om vad det är vi kan tänkas lida av. Det handlar alltså om personer som har tid för oss. fallerar mycket av detta. Kunskapen finns inte. Vi får inte vården och så vidare. Det beror inte på att någon vill att det ska vara på det sättet. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Många av sjukvårdens problem kokar ned till arbetsvillkoren. Inte ett enda av våra beslut här i eller ett enda beslut i regionerna går att genomföra utan kunniga och engagerade anställda som trivs och vill stanna kvar. Så enkelt är det. Därför står vi här och ser att även om svensk vård på många sätt är i världsklass har vi också en situation där patienter har svårt att få tid på sina vårdcentraler som engagerade yrkespersoner hindras från att starta småskalig vård. Vi har sjukhus som vill öppna fler vårdplatser som det vi kallar sjuksköterskebristen, det vill säga att det finns sjuksköterskor men inte på sjukhusen, håller vårdplatser stängda. Sjuksköterskorna som faktiskt jobbar där får nämligen inte jobba med det de är utbildade för, och många har ledsnat och börjat jobba med annat. Människor behöver vård, och för få finns på plats för att hjälpa. Det är det problemet som vi behöver lösa . Ministrar pekar ofta på att det är regionerna som är ansvariga för det här problemet, men vill man gärna pilla och hjälpa, ge tillfälliga medel och göra kortsiktiga satsningar för att lösa allt detta. Tillfälliga medel för bättre vård kan ju låta kraftfullt, herr talman. Men inte en enda människa går att anställa på tillfälliga medel, och inte en enda lön går att höja långsiktigt på tillfälliga medel. Det fungerar inte. De här statliga kortsiktigheterna, den tunga uppföljningen och återrapporteringen och medlen som försvinner leder snarare till fler toppadministratörer än fler sjukvårdsutbildade. Det är helt fel väg att gå. Så enkelt är det. Statlig styrning behövs i sjukvården. Det är det ingen tvekan om. Men fokus ska inte vara på fördyrande detaljer och kortsiktighet utan på strategi och långsiktighet. Regeringen behöver till exempel kartlägga vårdens kompetensförsörjning. Det är en nationell, strategisk fråga. Jag är väldigt glad över att utskottet föreslår ett tillkännagivande om detta. Fortbildning under yrkeslivet är en fråga som vi liberaler har drivit . Det måste bli en rättighet i sjukvården. Också det är en avgörande strategisk fråga. Jag är väldigt glad över att det blir ett riksdagsbeslut även om det. Kunskapen måste såklart hänga med, bland annat när det kommer till nya behandlingar som dyker upp under en människas hela yrkesliv, under de kanske som man är yrkesaktiv. Det behövs också förhöjd kompetensnivå när det handlar om könsstympning, sällsynta sjukdomar och människor med funktionsvariation generellt, i bred bemärkelse. Det är mycket man behöver kontinuerlig fortbildning om under ett yrkesliv. Jag är glad över att vi kommer att fatta beslut om detta i och med det här betänkandet. I slutändan är det arbetsvillkoren i sjukvården som avgör vilket stöd vi alla får när vi blir sjuka. Det handlar om att man har tillräckligt många kollegor, att man själv och kollegorna är kunniga, att man trivs och vill stanna kvar och att tillräckligt många andra på arbetsplatsen också trivs och vill stanna kvar. Alla politiska beslut är meningslösa utan engagerade yrkespersoner. Jag anser att regionerna i behöver långsiktigt stöd. De behöver inte baksäteskörning, detaljstyrning, överadministration eller tung byråkrati. Därför ställer jag mig bakom reservation 5 under punkt 1. Den handlar om att regeringen behöver se över frågan om nationellt beslutade karriärvägar och nationella kompetensstegar och sätta ett nationellt långsiktigt mål om att den mest erfarna i sjukvården ska tjäna åtminstone det dubbla jämfört med en nyutbildad. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Detta är styrning som fungerar. är både de sjukvårdsanställda och ibland deras kunskap lite för sällsynt. Apropå sällsynt vill jag också framhålla att det verkligen skulle behövas en särskild strategi för sällsynta sjukdomar. Den borde heller inte begränsas till utan borde, vilket vi i Liberalerna kräver i betänkandet, vara en huvudfråga internationellt, inte minst under ordförandeskap i EU. Det finns mycket att göra, men sammanfattningsvis säger vi nej till kortsiktig detaljstyrning, baksäteskörning och överbyråkratisering. Vi säger ja till en långsiktig strategi, herr talman. Ett vallöfte från en L-styrd stat är att ta ansvar både för vad staten inte ska göra och för vad den faktiskt ska, behöver och måste göra för att lösa sjukvårdens problem. Staten måste göra vården till en arbetsplats där man trivs så bra att alla patienter i landet vet att man får hjälp när man behöver den. sitter i detaljstyrningen, och den har ingen plats i sjukvården. 93 (MP): Jag står självklart bakom alla våra reservationer, men för att spara tid yrkar jag bifall endast till reservation 48. Den handlar om vikten av att följa upp kunskapsstöd, som är utformat till stöd för intersexpersoner i deras möte med vården. fick jag ett brev från . Kommunerna skrev att de behöver mig. De behöver mig som sjuksköterska och de behöver barnmorskor, fysioterapeuter, arbetsterapeuter och biomedicinska analytiker –augusti. Man erbjuds goda anställningsvillkor, fritt boende och resa för sig och sin familj. Jag tyckte att det här lät väldigt spännande. Tänk bara att få tillbringa i norra som är en fantastisk del av vårt underbara land! En del av mig lockades att tacka ja som en del av mig blev lite ledsen. Att ta hand om människor är ju det absolut finaste man kan göra. är detta ett tecken på stängda vårdplatser på grund av att det saknas sjuksköterskor. Önskemålen är så enkla som att få äta sin lunch i lugn och ro. Många går ned för att orka arbeta. Extrapassen är många. Just nu finns väldigt många där ute som har en klump i magen och funderar på vem man kommer att få jobba med . Kommer man över huvud taget att få semester? Kommer den person som man ska jobba med att ha kompetens så att man kan dela på arbetet? Eller kommer man att behöva dra ett stort lass själv? Tid att lära genom reflektion eller att bara få tid att lämna jobbet där det hör hemma saknas . Omvärldsbevakning och vidareutveckling tas ofta bort när pass behöver fyllas. Karriärmöjligheterna inom yrket ses mer som något som man själv får ansvara för genom att byta avdelning för att öka sin egen kunskap. Ständigt pågår rekryteringar och introduktion av nya medarbetare. Detta sker som det saknas exempelvis forskningssjuksköterskor, något som verkligen behövs för att patienter ska kunna få del av nya och innovativa behandlingar. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Vad är det vi lockar blivande sköterskor till? Vad är det vi lockar sköterskor som gör något annat tillbaka till? Vad är det vi lockar sköterskor med för att de ska stanna kvar? Var finns alla dessa arbetslösa sjuksköterskor som vi vill anställa? Hur ska vi egentligen ta oss ur den onda cirkel som vi länge befunnit oss i inom hälso- och sjukvården? Jag funderar även på en annan sak. Vilka behov är det vi behöver lösa genom kompetensförsörjning? Det pågår nu en omställning till nära vård. Men hur får vi fart på omställningen och hur fyller vi omställningen med rätt sorts kompetens? Är det en omställning som bygger på en personcentrerad vård med hög grad av involvering av patient och närstående? Det är ett förhållningssätt som bör finnas inom alla delar av hälso- och sjukvården. Det behövs helt klart bättre arbetsmiljö och arbetsvillkor. förslag om återhämtningsbonus, som kommer från golvet och som är något vi har drivit igenom, är en början, men det behövs självfallet fler åtgärder. Jag vill även ta upp det kloka beslutet att inrätta Nationella vårdkompetensrådet, som fungerar som en spindel i nätet. Jag tror att rådet har väldigt många bra saker på gång. presenterade Nationella vårdkompetensrådet fem åtgärdsområden med rekommendationer för en bättre kompetensförsörjning utifrån lärdomar från coronapandemin. Ett av områdena handlar om att ge förutsättningar för ett stärkt ledarskap inom hälso- och sjukvården med en rekommendation om att huvudmännen i högre utsträckning bör sträva efter att begränsa antalet medarbetare som den verksamhetsnära chefen ansvarar för. Jag tycker det är en mycket viktig rekommendation. Ett starkt och nära ledarskap är en viktig nyckel för en förbättrad arbetsmiljö. Självfallet är även de andra rekommendationerna viktiga; jag har bara tagit upp ett exempel. I uppdraget finns också uppgiften att samverka med sex regionala vårdkompetensråd. Avslutningsvis vill jag ta upp det som står om kompetensförsörjning på hemsida. Där kan vi läsa att kompetensförsörjning innehåller flera delar där analys av kompetensbehovet är en del. Men en analys allena kommer inte att kunna besvara mina frågor eller lösa kompetensförsörjningsfrågan. Andra delar är utbildning, rekrytering, att behålla medarbetare med rätt kompetens och hur medarbetarnas tid och kompetens används. Jag tror att betydligt mer resurser behöver gå till vår välfärd än för att vi ska klara kompetensförsörjning, tillgänglighet och framtidens utmaningar. Vi behöver ge Nationella vårdkompetensrådet rätt resurser och muskler för att klara det uppdrag man har och också för att stötta de sex regionala vårdkompetensrådena. Jag tror också att vi alla måste bidra till att undanröja hinder som finns mellan stat, region, kommun och lärosäten så att vi inte fastnar i gamla samverkansmönster och så att vi genom samhandling kan nå mål om en förbättrad arbetsmiljö och goda förutsättningar för kompetensförsörjningens alla delar. 94 (C) replik: En grupp i samhället som är oerhört hårt drabbad är de som har behov av ett könsbyte. Det finns en lagstiftning färdig på vad gäller den juridiska delen av könsbyte, men regeringen väljer att inte lägga fram den. Det är därför vi i hade önskat ett tillkännagivande från kammaren om att regeringen skulle lägga fram det förslaget. Jag har uppfattat att är drivande i den frågan också av olika anledningar. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Min fråga till företrädare är: Varför stöder man inte förslag om ett tillkännagivande med ett krav på att regeringen faktiskt ska leverera? Det finns en sådan reservation, och möjligheten finns att rösta för den. Den andra frågan jag vill ställa till är på samma tema och handlar om det här med hemaborter. I ett läge där alla partier utom och möjligtvis har sagt att regeringen måste göra ändringar så att man kan möjliggöra hemaborter, varför stöder då inte förslaget om ett tillkännagivande från , ? Vi har hört att öppnar för att sätta sig in noggrant i frågan och fundera till voteringen . Min fråga till är: Kommer även att använda de här dagarna till att ta kontakt med förlossningsläkarna, barnmorskorna och inte minst för att kunna landa rätt i den här frågan och vara med på att rikta ett krav till regeringen att faktiskt göra någonting? 95 (MP) replik: Om ledamoten tillåter börjar jag bakifrån. Jag tycker att det är en viktig och intressant fråga kring detta med hemabort. Jag tror också att man alltid ska vara öppen för att ändra ståndpunkt, för jag tror att det är så man också vinner ett stort förtroende. Skillnaden mellan mig och ledamoten tror jag är, fru talman, ett beslut från en partikongress. Jag har inte ett sådant i ryggen. Ledamoten uppmanar mig att ta kontakt med till exempel och alla förlossningsläkare. Men jag skulle också vilja ta kontakt med de 500–600 företrädare, som jag tror att det var, i , eller som det heter, som säger att man inte ska fortsätta med hemaborter för att det har gett en del negativa resultat. En del har ringt och behövt akut vård. Den här frågan kräver nog att man funderar lite mer fram och tillbaka och faktiskt tänker efter. Vad är det vi säger ja till? Och hur kan vi få till det här på ett bra sätt så att vi lär oss av till exempel – vad funkar bra och vad funkar mindre bra? 96 (C) replik: Det var delvis ett nytt besked som kom nu från . Jag har tidigare uppfattat att står bakom att göra moderniseringar av abortlagen för att, i enlighet med det man ändå tycker från förlossningsläkarna, barnmorskorna, och även andra, möjliggöra hemabort även i . Men är det ett nytt besked som jag förstår det, och då kan jag ha respekt för att man inte ställer upp på den här reservationen. Den andra frågan hänger lite grann i luften. har drivit frågan hårt om att ändra lagstiftningen vad gäller könstillhörighet och juridiskt kön, och finns det på bord ett förslag, som vi kommer att votera om , på ett tillkännagivande till regeringen. Då blir jag förvånad över att i vissa lägen säger att det är viktigt att vi får fram den nya lagstiftningen, men när det sedan handlar om vilken knapp man ska trycka på i väljer man att inte ställa krav på regeringen i form av ett tillkännagivande. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Då är min fråga också där: Finns det möjlighet att tänker om? 97 (MP) replik: Jag ber om ursäkt att jag missade att svara på den första frågan i mitt förra svar. Jag vidhåller att det för oss finns alla möjligheter att ändra oss efter läge, för det ska man göra. Det hedrar en att man faktiskt kan ändra ståndpunkt. Det finns också egna vägar som man ibland väljer framför andra vägar, och det här är en sådan situation. 98 (M) replik: I replikskiftena är det väl i mångt och mycket tänkt att man ska få klargöranden och bättre kunna förstå ett annat partis ståndpunkter och positioner. Jag blir dock bara mer förvirrad efter att ha lyssnat på replikskiftet mellan ledamöterna . Vad är det MP tycker i abortfrågan? Tycker att kvinnor i större utsträckning ska få bestämma över sina egna kroppar och att kvinnor är kapabla att fatta beslutet huruvida man ska utföra en abort i hemmet eller på ett sjukhus? Vilket besked är det som gäller? Det vore bra om ledamoten kunde förtydliga det. Detta med hemabort är ingen helt ny företeelse. Många länder har redan förändrat lagstiftningen för att möjliggöra och öppna upp för detta. Vi ser det i , i , i och i , och statistik och vetenskap visar att det fungerar väl. Som sagt är det en väldigt bred yrkeskår i som efterlyser den här lagstiftningsförändringen. Det handlar om att den svenska abortlagstiftningen är . Den medicinska utvecklingen har gått framåt. När lagen trädde i kraft var alla aborter kirurgiska. Därför behövs den här förändringen. Jag hoppas att jag kan få ett förtydligande i den här frågan. 99 (MP) replik: Jag känner att jag på mitt sätt ändå försökte förklara att det som skiljer mig och ledamoten är ett kongressbeslut i den här frågan. Frågan ställdes också, vad jag har förstått, tidigare till en ledamot i socialutskottet. Det har också kommit ny information som jag själv lyfte fram utifrån händelser i som jag tror att man måste ta hänsyn till. Jag tycker personligen att man ska ha respekt för kvinnans kropp, men man ska också ha respekt för att det faktiskt kan tillstöta komplikationer, och situationer kan uppstå då du behöver den akuta vården. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Vi vet från forskning som har gjorts här i att man inte riktigt har upplevt att man har fått den information om blödningar och smärta som man borde ha fått när man var där hemma och började fundera. Vi vet också att svårigheten har varit att ta den första tabletten. Den situationen har varit värre än själva fördrivandet av fostret. Allt det här sammantaget tycker jag är viktigt att man beaktar innan man gör ett ställningstagande och bestämmer sig för vad som är det bästa att göra. 100 (M) replik: Vi är helt överens om att man noggrant måste säkerställa att kvinnor som gör abort i hemmet får erforderligt stöd och att man säkerställer att de har fått bra information inför aborten. Vi är väldigt tydliga i vårt ställningstagande om att det självklart ska vara en efterkonsultation. Jag tycker dock att det är en viktig principiell fråga huruvida man tycker att beslutet ska vara kvinnans eller inte. Sedan behöver naturligtvis vi i detalj fundera över den exakta utformningen på ett så bra och säkert sätt som möjligt. De problem som ledamoten beskriver är inte enkom förknippade med hemabort utan i stor utsträckning med hur abort sker i . Låt mig passa på att ägna den åt att vidga diskussionen till hälso- och sjukvårdspolitiken mer i stort. Jag har under hela mandatperioden försökt att förstå vad den miljöpartistiska hälso- och sjukvårdspolitiken går ut på, vad det är man vill, vilka förslag man har. Jag förstår att så länge har varit i regeringsställning, inte har varit tilldelad ansvarig minister, har man kommit i skuggan av det stora socialdemokratiska partiet. Men är fritt från regeringens bojor, kan uttala sig fritt och driva sin egen politik. Men det kommer inga egna förslag. Det är helt tomt från om hur man vill korta köerna, förbättra tillgängligheten och utveckla hälso- och sjukvården. Det kom betydligt fler frågor från ledamoten i talarstolen än vad det kom svar från om vad man vill göra med de problem och utmaningar som svensk hälso- och sjukvård har. Jag ger ledamoten till att ge svar på vad vill med svensk hälso- och sjukvård. Hur ska de stora problemen med till exempel bristande tillgänglighet åtgärdas? 101 (MP) replik: Jag är tacksam för att ändå få . Jag vill också passa på att säga att samarbetet med Socialdemokraterna har fungerat väl. Låt oss titta på tillgängligheten. Vi har i vårt valmanifest förslag på att det för vissa sjukdomar ska finnas en nationell kö. Exakt hur det ska gå till har jag inte svar på här och , men det kan vara ett exempel. Bristerna i tillgängligheten , exempelvis kopplat till den uppskjutna vården, beror på att det saknas medarbetare på plats. Det gör att vi behöver jobba mycket med kompetensförsörjning, det vill säga locka sjuksköterskor – för att nämna en yrkeskategori – att vara kvar och vilja jobba. Kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården m.m. Jag tog upp tre exempel som vi ändå tror är bra och skulle kunna driva utvecklingen för svensk hälso- och sjukvård. En är ökade resurser. När jag får frågan om vad man egentligen får för sina skattepengar ska jag kunna säga att jag får en bra hälso- och sjukvård, men jag får också medarbetare som tycker att jobb inom hälso- och sjukvården är det bästa som finns, att det är ett drömyrke. Jag sa att det är bra att vi satsar på kompetens nationellt på vårdområdet. Men jag är övertygad om att de behöver än mer resurser för att klara det uppdrag de har samt det uppdrag de eventuellt kommer att få via tillkännagivanden från .