prot · H909130 · 2022-06-14 00:00:00 — Även bortom de bristärenden som vi mest har kretsat kring här i finns det ytterligare ärenden som jag varmt kan rekommendera er att läsa om och titta vidare på. Överläggningen var härmed avslutad. Utskottets anmälan lades till handlingarna. § 12 Behandlingen av skrivelser betänkande 2021/22:KU21 Behandlingen av skrivelser (skr. 2021/22:75 och redog. 2021/22:RS4) 43 (S): Det parlamentariska läget innebär en rad utmaningar för ansvarsfördelningen mellan riksdag och regering. Å ena sidan gäller det uppgift att stifta lagar, besluta om skatter till staten och bestämma hur statens medel ska användas, i enlighet med regeringsformens 1 kap. 4 §. Å andra sidan gäller det regeringens uppgift att styra riket, ständigt ansvarig inför , i enlighet med regeringsformens 1 kap. 6 §. Det handlar till syvende och sist vårt gemensamma ansvar att värna och ta hand om vårt land, , med allt vad det innebär. Detta ställer krav på samvaron, relationen mellan riksdag och regering, för att tillförsäkra en respekt för regeringsformens bestämmelser och ett fungerande styresskick. För det är just vad detta ärende till stor del handlar om. I regeringens skrivelse 75 redogör regeringen för vilka åtgärder den vidtagit med anledning av de tillkännagivanden har beslutat om. I vårt betänkande, KU21, behandlar vi hur ser på just regeringens hantering av våra tillkännagivanden. Kortfattat: Detta dokument handlar om huruvida är nöjd eller ej med vad regeringen gjort för att följa våra beslut här i kammaren. Också vill vi i upprepa vad vi har sagt tidigare, nämligen att vi konstaterar att regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser ger en mer utförlig redovisning av åtgärder vidtagna av regeringen och kan anses ge en korrekt bild av skrivelser till regeringen. Vi ser självklart positivt på denna utveckling. Utskottet har gjort en genomgång av skrivelser på område i redogörelsen, både slutbehandlade och inte slutbehandlade. När det gäller slutbehandlade riksdagsskrivelser noterar utskottet att tre av dem avser tillkännagivanden. Utskottet gör när det gäller dessa ingen annan bedömning än regeringen. Jag vill ta tillfället i akt och säga några ord om vad vi i utskottet uttalat kring när ett tillkännagivande kan anses vara slutbehandlat, detta eftersom frågan lyfts fram i några yttranden från andra utskott. uttalade i betänkande KU21 att vilka åtgärder som ska krävas för att ett tillkännagivande ska anses vara slutbehandlat av naturliga skäl varierar. Har endast begärt en utredning kan det räcka med att en utredning tillsätts. Men om har begärt förslag krävs normalt att förslag läggs fram av regeringen för att tillkännagivandet ska anses vara slutbehandlat. KU påminde om vikten av att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det som efterfrågas i tillkännagivandet. Men för att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt. Vad som begärs i ett tillkännagivande bör uttryckligen framgå av det aktuella utskottets ställningstagande. Även om utskottet föreslår att en motion helt ska bifallas bör det som utskottet vill ska framföras till regeringen framgå av utskottets ställningstagande. Därmed blir det tydligt för både och regeringen vad utskottet anser att regeringen bör göra. Jag vill gärna rekommendera såväl regering som kollegor i andra utskott att läsa vårt ställningstagande i sin helhet både i detta betänkande och de senaste årens vad gäller regeringens skrivelse 75, för att på så vis se vårt fulla resonemang och den konstitutionella karta vi har försökt framskapa för att tydliggöra vad som kan sägas gälla i denna terräng. I konstaterar vi att utskotten i sina yttranden i vissa fall har gjort en annan bedömning än regeringen av huruvida ett tillkännagivande är slutbehandlat eller inte. KU gör inte någon egen bedömning av de aktuella fallen utan hänvisar till vad som anförts av respektive utskott i deras yttranden. Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall till betänkande 21 Behandlingen av skrivelser. 44 (M): KU21 Behandlingen av skrivelser är en viktig del av kontrollmakt. Det belyser också en viktig del i den avgörande maktdelningen som vi har i mellan riksdag och regering. I den svenska politiken har vi talat och mer än tidigare relativt mycket fokuserat på så kallade tillkännagivanden. Det är uppdrag som ger till regeringen som regeringen bör men faktiskt inte måste verkställa. Om regeringen inte genomför det som har uppmanat till kommer ytterst bollen tillbaka till kammare och oss ledamöter här inne att fundera på huruvida vi har förtroende för regeringen eller inte. På så sätt blir det regeringen som styr vårt rike och som beslutar om lagarna. I detta betänkande redogör först regeringen för de åtgärder som den har vidtagit efter olika uppmaningar från oss i . Utskotten får chansen att kommentera dessa och bedöma om de strikt sett är nöjda med exempelvis hur det har tagit och hur det har skett. Vi överprövar i inte den bedömningen – ytterst för att det kräver väldigt mycket sakkunskap för att kunna avgöra frågan. Den sakkunskapen besitter våra kollegor i respektive utskott bäst. På område gör vi dock en egen bedömning i sak. Vi är överens om bedömningen även ; vi brukar vara det. Men vi kan också konstatera när det gäller helheten att det är fler tillkännagivanden som tar aningen för regeringen att verkställa. Vi kan även konstatera att den förbättring som vi har sett angående hur regeringen redovisar sitt arbete kritiseras på en punkt i ett av utskotten. Vi moderater har ett särskilt yttrande. Det är alltså ingen reservation, utan vi är överens med övriga i sak angående egna tillkännagivanden och regeringens behandling av dem. Det gäller både det som är slutfört och det som inte är slutfört. Men vi har funnit skäl att fylla ut orden lite grann kring processen och regeringens arbete med tillkännagivandet om tjänstemannaansvar. Ni kan läsa yttrandet på sidan ®®30 i betänkandet. Kortfattat handlar det om att vi anser att regeringen bör påminnas om att i de fall den inte avser att tillgodose ett tillkännagivande bör detta meddelas så att kan värdera om man vill rikta ett nytt tillkännagivande eller ändra ett tillkännagivande och om man har förtroende för regeringen eller inte. I detta fall har det gått , och det har kommit ett utredningsförslag som är under beredning. Frågan borde alltså kunna närma sig sitt slut nu när regeringen ges möjlighet att landa i en slutsats. Vi väntar på den. 45 (L): Ett enigt utskott står bakom betänkandet, och jag yrkar bifall till utskottets förslag. Ett tillkännagivande – vad är det? Jo, ett tillkännagivande i riksdag är ett beslut där meddelar regeringen sin åsikt. Det kan exempelvis vara att anser att en viss fråga bör utredas eller att regeringen bör återkomma med ett förslag. kan säga till regeringen att den inte vill ha en viss åtgärd vidtagen, att regeringen ska fortsätta att göra något som är bra och inte sluta med det eller att regeringen ska sluta att göra något som inte tycker om. En del i ansvarighetsförhållandet inför är den konstitutionella praxis som har utvecklats vad gäller tillkännagivanden. Utgångspunkten är att regeringen ska tillgodose tillkännagivanden. När och dess utskott agerar genom tillkännagivanden förväntas regeringen agera genom att agera i enlighet med tillkännagivandet eller återkomma till om man inte avser att göra detta. En utredning, till exempel, kan påverka om ett tillkännagivande är rimligt att genomföra. Uttalanden har gjorts, inte minst i anslutning till utskottets behandling av just skrivelse 75 om uppfattning om hur man ska se på tillkännagivanden. I betänkandet påminner om vad det har uttalat om vikten av att regeringen är utförlig i sina redogörelser för vidtagna, pågående och planerade åtgärder med anledning av tillkännagivanden. När det gäller riksdagsskrivelser på område redovisas tre tillkännagivanden som slutbehandlade. Utskottet gör när det gäller dessa ingen annan bedömning än regeringen. När det gäller inte slutbehandlade riksdagsskrivelser noterar utskottet att en av dem gäller tillkännagivandet om tjänstemannaansvar. Utskottet har ingen invändning mot regeringens redovisning av tillkännagivandet som inte slutbehandlat men avvaktar regeringens vidare beredning. Antalet beslutade tillkännagivanden ökade val. val ökade antalet ytterligare. Från och med föregående har en markant ökning skett. /18 riktades 153 tillkännagivanden, 2018/19 var det 100, 2019/20 var det 98, 2020/21 var det 245 och hitintills har under detta 214 tillkännagivanden riktats. Vad denna ökning beror på och konsekvenserna av detta lär säkerligen komma att diskuteras och analyseras . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 13 Ett modernt offentligt belöningssystem och de allmänna flaggdagarna betänkande 2021/22:KU39 Ett modernt offentligt belöningssystem och de allmänna flaggdagarna (prop. 2021/22:232) 46 (SD): De förslag vi nu debatterar bygger i allt väsentligt på det slutbetänkande som lämnade in 2021. Det är ett betänkande om ett modernt belöningssystem, de allmänna flaggdagarna och utformningen av anslag till hovet. Kommittén förordnades 2019 och påbörjade ett arbete som resulterade i ett betänkande som till stora delar bygger på en betydande parlamentarisk enighet. Denna enighet har lett till att vi i riksdag snart kommer att kunna fatta beslut om att godkänna de åtgärder och principer som regeringen föreslår för att i sin helhet kunna återuppväcka det offentliga belöningssystemet. Systemet med ordensförläningar som kunde delas ut infördes men lades vilande 1974, och tecknen kunde därefter endast delas ut till utländska medborgare. Skälet till detta var att systemet ansågs vara föråldrat. kunde i samråd med experter och sakkunniga, bland annat från Försvarsmakten och hovet, utföra det arbete som borde ha gjorts . Kommittén har haft som uppdrag att varsamt och med respekt för den gamla formen och traditionen ta det offentliga belöningssystemet in i samtiden. I de principer och riktlinjer som ligger som förslag fastslås att det centrala belöningssystemet med främsta utmärkelser ska användas för att belöna förtjänstfulla insatser som är av sådan betydelse att de bör uppmärksammas på nationell nivå. Detta innebär att det allmänna erkänner och synliggör insatser som bidrar till det svenska samhället. När viktiga samhällsinsatser belönas skapas incitament för andra att följa i samma fotspår, vilket kan leda till positiva effekter för samhället i stort. Systemet kommer att konstrueras på ett sådant sätt att det är ointressant vilken ställning i samhället mottagaren har, utan det är gärningen i sig själv som belönas. Det kan till exempel vara när en person, ibland med fara för sitt liv, gör en betydande insats för en medmänniska eller för samhället. Det är således en insats som går utöver det som kan förväntas av en person i en viss roll eller i ett visst sammanhang. Vidare kommer inte folkvalda eller politiskt anställda att belönas så länge deras uppdrag består – detta för att motverka att systemet ska bli eller kan uppfattas som politiskt färgat. Besluten om ordensutmärkelser kommer att meddelas av på förord av regeringen eller, när det gäller andra utmärkelser än för förtjänstfulla insatser, av . Systemet med delat ansvar mellan regeringen och kvarstår således. är ett konservativt parti. Vi lämnade tidigt efter vårt riksdagsinträde in motioner om att återuppta ordensväsendet. För mig som representant för här i kammaren är det därför synnerligen glädjande att det moderna, sammanhållna men ändå av tradition stöpta och formade offentliga belöningssystemet nu kommer återuppväckas. Jag ser fram emot att återigen kunna få se välförtjänta mottagare bära rikets förnämsta utmärkelser i form av , och Svärdsorden. Jag önskar med detta sagt yrka bifall till reservation nummer 2. 47 (V): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation 1. har jag funderat ganska mycket över vad som egentligen är modernt. Ordet ”modern” betyder nutidsenlig. Synonymer till ”modern” som jag har hittat är ord som ”nutida”, ”trendig” och ”populär” – alltså vad som är inne just . Kanske är det så att det är svunna tider som är det moderna just . Det verkar så, för nu står vi här med en majoritet i kammaren som vill återinföra det statliga ordensväsendet och återuppväcka vilande ordnar. delar inte majoritetens uppfattning om att detta är nödvändigt, fru talman. Men kanske är det så att medaljer är på modet numera. Vi hörde precis talmannen redogöra för medaljstorlekar, och har precis infört och fått en egen medalj som delades ut under avtackningen av avgångna ledamöter. Det kanske helt enkelt är så, fru talman, att det är som är lite ute – vem vet. Det svenska belöningssystemet reformerades 1975. Då ansåg man att ordensväsendet återspeglade en gången tids samhällssyn som gav uttryck för värderingar och samhällsinsatser enbart med hänsyn till tjänsteställning. Vidare motiverades reformen med att ordnarna inte kunde fylla sin uppgift när det gällde att belöna viktiga samhällsinsatser. 1969 gjorde utskottet följande uttalande: ”Ordensväsendet har sitt ursprung i äldre tiders samhällssystem, och principerna för utdelning av ordnar som belöning för samhällsinsatser kan svårligen förenas med nutida demokratiskt betraktelsesätt. Utskottet ser därför med tillfredsställelse att åtgärder företagits för att avveckla ordnar som en statlig belöning för offentlig tjänst.” Detta var 1969, men faktum är att det har väckts motioner sedan långt tillbaka om ordensväsendets avskaffande, faktiskt ända . Trots att har varit fantastiskt intressant och just förtjänstfull, och det har varit fint att få ingå i den, vidhåller åsikten att även om enligt sig själv föreslår ett belöningssystem som enligt utredningen är modernt anser att ett återinförande av de vilande ordnarna inte heller nu reflekterar dagens behov. Vi bedömer att det finns ett värde i att arbetsgivare och liknande kan dela ut olika former av minnesgåvor till anställda efter att de tjänstgjort ett visst antal år. Vi anser dock inte att det är statens uppgift att belöna insatser på central nivå, och därför anser vi också att bör avslå propositionen i de delar som handlar om riktlinjer för ett system för offentliga belöningar, detta enligt reservation 1. I övrigt står vi bakom utskottets förslag i betänkandet. 48 (M): I detta betänkandet som heter KU39 behandlar vi regeringens proposition om ett modernt offentligt belöningssystem och de allmänna flaggdagarna. Som har framgått av tidigare anföranden föreslår att ska säga ja till regeringens förslag. I betänkandet föreslås alltså ett nytt, eller kanske nygammalt, centralt system för offentlig belöning och riktlinjer för allmänna flaggdagar. Till grund för vad som debatteras och föreslås ligger ett arbete i en parlamentarisk sammansatt kommitté, , som haft i uppdrag att göra en översyn av det offentliga belöningssystemet och de allmänna flaggdagarna och att överväga utformningen av anslag till hovet. Utredningen har förtjänstfullt letts av vår tidigare talman , som också är närvarande i kammaren . I utredningen representerades vi moderater av och mig själv. Vi lämnade som sagt vårt betänkande . Jag vill också nämna att till grund för utredningen och förslaget ligger två tillkännagivanden från som lämnades , där vi uppmanade regeringen att se över bland annat systemet för offentliga belöningar. Jag tänkte kort gå in på vad som närmare tas upp i betänkandet. För det första föreslås just ett centralt system för offentlig belöning som ska omfatta statens främsta utmärkelser, det vill säga utmärkelser inom det statliga ordensväsendet och regeringens utmärkelser. Förslaget tar upp riktlinjer för ett modernt offentligt belöningssystem, principerna som ska gälla för belöning och hur nomineringen till en belöning ska gå till. Att det finns ett offentligt, sammanhållet belöningssystem är viktigt. Det är viktigt att kunna uppmärksamma och visa uppskattning för personer som gör extraordinära insatser i samhället. Om jag får göra en liten utvikning, fru talman, har vår kartläggning i utredningen visat att det finns en stor efterfrågan på och ett behov av att kunna belöna människor på olika nivåer. Vi har nämligen sett ett omfattande inrättande av medaljer på myndighetsnivå. När man inte kunde använda det sammanhållna system som fanns har alltså många myndigheter själva inrättat sina egna medaljer. Vi ser alltså ett behov av ett sammanhållet belöningssystem, och det är det som föreslås . Syftet med systemet ska vara att erkänna och synliggöra insatser som bidrar till det svenska samhället och är av stor betydelse. Insatserna ska vara av den digniteten att de bör belönas på nationell nivå med någon av främsta utmärkelser. Nomineringarna ska kunna göras från var och en av oss som sitter här men också av alla som bor i . Alla aktörer i samhället, vem som helst, ska kunna nominera en person till en utmärkelse och belöning. Man ska också kunna belöna en person oavsett dennes ställning i samhället. När viktiga samhällsinsatser premieras på det här sättet skapas drivkrafter för andra att också bidra med insatser. Det tror vi kan bli gynnsamt för samhället i stort. offentliga belöningssystem ändrades i grunden . Reformen sammanföll i tiden med ikraftträdandet av regeringsform. Förändringen av belöningssystemet innebar framför allt att utdelandet av utmärkelser inom det statliga ordensväsendet till svenska medborgare upphörde. , i och med förslaget om ett nytt belöningssystem, ska utmärkelser inom det statliga ordensväsendet återupptas, och både svenska och utländska medborgare ska kunna tilldelas ordnar inom det statliga ordensväsendet igen. Jag vill också passa på att nämna och understryka att politiker och politiska tjänstemän inte ska kunna belönas under pågående uppdrag eller anställning, vilket vi tror är väldigt viktigt för att systemet inte ska kunna användas i politiska syften och därmed riskera att förlora sin legitimitet. För det andra föreslås i betänkandet förändringar i regleringen av de allmänna flaggdagarna. Flaggdagarna har i princip varit oförändrade , förutom att flaggdagar har tillkommit för riksdagsval och veterandagen. Förslaget som vi nu har framför oss innebär bland annat att dagen för Europaparlamentsval blir ny allmän flaggdag. Jag menar att det framstår som berättigat att med koppling till vårt djupa EU-samarbete också är en av de allmänna flaggdagarna. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 49 HANS (S): Grunden till det förslag som debatteras ligger i ett tillkännagivande från . Och grunden för det tillkännagivandet kan jag väl våga avslöja för kammaren var en diskussion mellan , , och mig. Vi diskuterade behovet av ett sammanhållet modernt belöningssystem, flaggdagarna, insyn i hovet och begränsning av antalet tjänstgörande kungligheter. Det här samtalet resulterade i ett tillkännagivande i om ett modernt och sammanhållet belöningssystem. Precis som flera har varit inne på här finns nog ändå ett behov av att belöna förtjänstfulla insatser. Som påpekade har vi när vi har tittat på det här sett att det vuxit fram en hel – vad ska man kalla det – ogräsmatta av belöningssystem inom olika statliga organ i avsaknad av ett centralt belöningssystem. I andra länder råder ingen sådan avsaknad, och i de flesta av våra grannländer finns det ett centralt ordenssystem. Var det då fel att ta bort ordenssystemet –1975? Nej, jag menar att det nog var alldeles nödvändigt, för det hade kommit att stelna. Det hade kommit till en nivå där det var så att nådde man en viss tjänstegrad fick man en vasatrissa, och kom man lite högre upp fick man bli kommendör. Det gick alltså efter tjänstegrad: En överste skulle ha det, och en general skulle ha det. Det var en del av det gamla klassamhället. Vad vi är ute efter är att uppmärksamma mer exceptionella insatser. En person som till exempel har gjort en stor insats i en räddningsinsats, en person som har gjort någonting utöver det vanliga, ska kunna belönas på ett tydligt sätt. Jag skulle faktiskt vilja säga att ordensväsendets vila till har varit alldeles nödvändig. Jag ger rätt i hennes kritik av det som var bakgrunden till den vilan. Vi tror att det här, om det nu sköts med nomineringsförfarande där man tar fram beslut och att man inte gödslar med ordnar utan försöker ha en ganska sparsam utdelning, ska kunna fylla en viktig funktion i samhället. Vad gäller flaggdagarna är den förändring som föreslås att man efter nästa tronskifte begränsar antalet kungliga flaggdagar på det sättet att statschefens och den kommande efterträdarens, tronföljarens, födelsedagar framgent är flaggdagar. Namnsdagarna däremot och gemålens födelsedag och namnsdag tas bort som flaggdagar. I klartext betyder det att det alltså inte kommer att bli någon flaggdag för , om man ska prata klartext. Det är den stora förändringen. En flaggdag som vi diskuterade i utredningen, kan vi väl avslöja, var . Man kan ju fundera över varför vi ska ha en flaggdag för en krigisk kung som dog i gyttjan . Det kan man diskutera. Vi konstaterade att har en väldigt stark förankring i till exempel landets andra stad, , och firas som en egen födelsedag eller någonting sådant för staden – man äter till exempel – och då kan man verkligen säga att flaggdagen har folklig förankring. Dessutom är svenska dagen i och därigenom, kan man säga, en påminnelse om det historiska sambandet mellan och . Då fastnade vi för att skulle vara kvar som flaggdag. Jag ska också kort nämna den del av de här tillkännagivandena som handlar om insyn i Kungliga Hovstaterna, ekonomin och begränsning av antalet tjänstgörande kungligheter. Man kan säga att det här tillkännagivandet resulterade i att kungen själv och hans organisation tog tag i det. Det visade sig att det också inom hovet hade diskuterats om man behövde göra någonting åt de här sakerna. Det ledde till en begränsning av antalet tjänstgörande kungligheter och en ökad insyn i den kungliga ekonomin. Det välkomnar vi. Jag yrkar bifall till KU:s förslag. 50 SKÅNBERG (KD): Alldeles var vi samlade hela , och här framme på stolarna som står tomma satt avgångna riksdagsledamöter och tjänstemän som talmannen delade ut medalj till. Skulle man värdera medaljen i pengar, vilket jag inte vill göra då det är mycket lite, hade de inte märkt om det blivit en krona eller vad det nu är extra på pensionen. De hade inte brytt sig om det. Men att få komma hit och få ett tack, ett erkännande och ett synliggörande – du har gjort någonting viktigt för och svensk demokrati –, få alla ledamöternas applåder och ta emot utmärkelsen ur talmannens hand är värt någonting. Det går inte att skatta i pengar. Det handlar inte om huruvida det är modernt eller omodernt och det handlar inte om klass – de var förmodligen från alla möjliga olika bakgrunder – utan det handlar om att ha gjort någonting extraordinärt och få erkänsla för det. Det är precis detta som vi nu lyfter. Det är det moderna. Någon har, kanske med fara för sitt eget liv, stått upp, gått ut ur sin bekvämlighet och betytt någonting för en eller många, kanske för hela , och är värd vårt tack och att vi säger: Det gjorde du bra! Vi ser dig och vi hedrar dig. Det visar en väg till efterföljelse för andra. Till exempel: I stället för att vända bort blicken på tunnelbanan går man fram och hjälper den som råkat riktigt illa ut. För mig personligen har dagens beslut en lång historia. Jag ska inte ta alla delar av den, för det är en mycket lång historia. Jag vill gå när jag motionerade om ett modernt offentligt belöningssystem. Jag tyckte då att jantelagen utmärkte . Du ska inte tro att du är förmer; du ska inte tro att du är någonting särskilt. Men fantasistaden ligger i och inte i . Det är inget särskilt svenskt att vi måste hålla tillbaka varandra när någon gör något utöver det vanliga. Nej, det är en norsk bok , inte en svensk. Och jantelagen ska vi inte uppmuntra eller kalla för modern, utan tvärtom.