prot · H909127 · 2022-06-09 00:00:00 — Vi anser att vårt förslag stärker köparen i förhållande till bostadsutvecklaren och den förening som bildats vid byggnation. Den ekonomiska planen med sin underhållsplan på 30 eller ska godkännas av intygsgivare som är oberoende av varandra, föreslår regeringen. Att personer är utbildade, certifierade och kunniga i fastighetsekonomi och teknik är ett viktigt konsumentskydd. Det är bra att det kommer att införas krav på oberoende intygsgivare, men vi anser att regeringen återigen ställer kraven för högt. Det är en åsikt som delar med många av remissinstanserna. Vi bedömer också att det kan vara svårt att hitta så pass många intygsgivare att deras oberoende av varandra kan garanteras. Det torde vara omöjligt att bevisa i vilken grad och på vilket sätt de annars kan vara oberoende. Med de krav som ställs kommer man att få ett skrå av experter som möts och samarbetar i olika konstellationer, speciellt på mindre orter och i regioner där avstånden är stora och antalet bostadsprojekt är litet, liksom tillgången på intygsgivare. Kravet på oberoende riskerar att bli ett slag i luften som i praktiken kommer att visa sig vara svårt att upprätthålla. yrkar bifall till vår reservation nummer 2. Jag instämmer i anförande vad gäller bostadsbedrägerierna i bostadsrättsföreningarna och i , vilka har uppmärksammats i denna kammare . Det ska inte tillåtas att människor utnyttjas och luras på så basala behov som en bostad, något man sparat till och betalat för. I fallet blev det så att ägarna till dessa bostäder fick behålla besittningsskyddet och sin lägenhet men förlorade sina pengar. fattar vi i det självklara beslutet att principen en medlem en röst, som gäller i de flesta andra föreningar, även ska gälla för medlemmar i en bostadsrättsförening. När det gäller en så viktig sak som samägande av bostäder och därtill hörande gemensamma utrymmen och utemiljöer kan ingen annan princip få lov att råda. har inget mer att tillägga om detta, förutom att vi tycker att förslaget borde ha genomförts för länge sedan. Vi vill också påminna om att vi driver förslag gällande behovet av ett bostadsrättsregister. Vi menar att pantsättning av en bostadsrätt ska kunna redovisas i ett sådant register. Det skulle även kunna bidra till att motverka missbruk av tillgångar inom bostadsrättsföreningar och bidra till ökad transparens. Tryggare bostadsrätt är ett dubbelriktat svärd. Tryggheten ska omfatta dem som bygger, bildar föreningar eller säljer likaväl som dem som köper och äger en befintlig bostadsrätt. 89 (M): För de allra flesta människor är köpet av en egen bostad den största investering de gör i livet, i vart fall ditintills – boendekarriärer förekommer ju som bekant. Likväl är det ofta oerhört stora summor pengar och stora lån som förekommer vid köp av exempelvis en bostadsrätt. Stor glädje och en smula ångest i en omväxlande kombination – igenkänning för många som gått igenom processen att köpa sig ett hem. Därför är det viktigt med ett starkt konsumentskydd vid köp av nyproducerade bostadsrätter. Våren och riktade därför , i många delar på moderat initiativ, tillkännagivanden till regeringen om att återkomma med förslag på åtgärder som stärker konsumentskyddet på bostadsrättsmarknaden. Vi moderater välkomnar därför regeringens proposition, vars ambition bland annat är att stärka konsumentskyddet i samband med köp av nyproducerade bostadsrätter. Vi anser dock att regeringens förslag i ett par avseenden är för långtgående och därmed riskerar att vara kontraproduktivt för bostadsmarknaden och bostadsbyggandet, vilket är särskilt oklokt när i stället fler bostäder behöver komma på plats. finns det andra förslag och delar där regeringen inte stärker konsumentskyddet tillräckligt mycket. Därför är det glädjande att utskottets majoritet har tillstyrkt och Liberalernas samt alla yrkanden med förslag på förbättringar av propositionens innehåll. Den mest förekommande affärsmodellen för företag som bygger bostadsrätter går ut på att det är bostadsrättsföreningen som bär finansieringen med byggherren som säkerhet. Bankerna beviljar bostadsrättsföreningen byggkreditiv när byggherren fått en viss andel av lägenheterna bokade eller sålda. Det förutsätter alltså att byggherren tidigt i processen kan knyta kunder till byggprojektet. Att ändra den ordningen och i stället kräva att byggherren ska bära lånen själv skulle ge omfattande konsekvenser. Dagens modell har brister, men det är viktigt att ha den gängse affärsmodellen i åtanke när förändringar av villkoren föreslås, så att bostadsbyggandet inte påverkas negativt på ett sätt som inte står i proportion till ett ökat konsumentskydd. Den modell där endast skärpta förhandsavtal skulle vara tillåtna, vilket regeringen föreslår, skulle påtagligt öka de finansiella riskerna för byggherren. Dessa risker skulle naturligtvis vältras över och resultera i högre priser för den framtida bostadsrättsföreningen och -innehavaren. Förslaget skulle också påverka antalet projekt som en byggherre kan ha igång och dessutom påverka konkurrensen negativt, då nya och mindre aktörer skulle ha svårt att få finansiering. Sammantaget skulle det leda till ett minskat byggande. Regeringen föreslår flera tydliggöranden av vad ett förhandsavtal ska innehålla, och det tycker vi i grunden är bra. Det föreslås dock att förhandsavtalet ska innehålla uppgifter om bygglov, vilket tillsammans med förslaget om att alla föravtal förutom förhandsavtal ska vara ogiltiga riskerar att få olyckliga konsekvenser. Bygglov ges generellt sett sent i processen, och de nuvarande förslagen i kombination skulle innebära att kunder kan knytas till projektet först än , med stora konsekvenser för projektets finansiering som följd. Vi i utskottsmajoriteten – , – vill att förslaget om att andra föravtal än förhandsavtal ska vara ogiltiga ska avslås och att regeringen i stället ska återkomma med förslag på hur villkoren för andra föravtal än förhandsavtal kan skärpas. Till exempel bör sådana avtal endast få vara giltiga , såsom , och den möjliga ekonomiska konsekvensen för en konsument som frånträder ett sådant avtal bör kraftigt begränsas. Utgångspunkten är att bostadsrättsinnehavaren ska få tillträde till lägenheten i samband med eller i nära anslutning till upplåtelsen. I praktiken har dock tiden mellan upplåtelse och tillträde blivit allt längre, inte sällan . Regeringen föreslår i sin proposition att tiden för upplåtelse ska framgå av förhandsavtalet, men de nämner inget om tiden för tillträde inom ramen för förhandsavtalet. Vi menar att det konsumenten egentligen vill och behöver veta i samband med att förhandsavtalet skrivs är när man får tillträde, när man får nycklarna, till bostadsrätten. Därför föreslår vi i utskottsmajoriteten även här att det av förhandsavtalet inte bara ska framgå beräknad tid för upplåtelse, som regeringen föreslår, utan också beräknad tid för tillträde, i ett intervall om upp . I de fall kunden inte får tillträde inom det angivna intervallet ska kunden som huvudregel ha rätt att frånträda avtalet. Konsumentskyddet vid köp av nyproducerade bostadsrätter behöver stärkas, men det måste ske i proportion till inverkningarna på bostadsmarknadens funktionssätt. Vi moderater har tillsammans med utskottsmajoritetens partier tillsäkrat att så nu också sker. Det är inte ofta man som ledamot i opposition har förmånen att säga följande ord: Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 90 (KD): Jag börjar där slutade. Det är ganska udda att som opposition vara nöjd med de beslut som utskottet tagit. Men utskottet tyckte att våra förslag var bra, och finns de med i propositionen. Vi står därför bakom utskottets förslag i sin helhet. Att köpa en bostad, oavsett om det är en bostadsrätt eller ett småhus, kostar för de flesta väldigt mycket pengar, och det kan vara den största affären man gör. Att konsumenten ska veta en massa och kunna ställa alla de rätta frågorna är att kräva för mycket, så givetvis måste vi ha en konsumenträtt som ger möjlighet att skydda konsumenten. Man tar en risk när man köper en bostadsrätt, och det många inte tänker på är att man tar en risk tillsammans med andra. Det är ju en bostadsrättsförening som gemensamt tar risken. Därför är det bra att ha insyn i hur bostadsrättsföreningens ekonomi ser ut, hur planerna ser ut framåt och vilken belåningsgrad med mera som finns. Då kan man som konsument göra kloka överväganden av riskerna vid köp av en bostadsrätt. Det är också viktigt att bostadsrättsföreningar liksom övriga föreningar bygger på demokratisk grund. Detta föreslås i propositionen, och det tycker vi är väldigt bra. Det är viktigt med konsumentskydd vid köp av bostadsrätt, men konsumentperspektivet får inte bli enkelriktat och försvåra bostadsbyggandet så att företagen väljer att bygga annat än det som faktiskt behövs där och då i kommunen. är glada att regeringen har återkommit till med lagförslag efter tillkännagivandena från bland annat . Vi skäller ofta på regeringen för att man inte tar hand om oppositionens tillkännagivanden. Här har man kanske inte gjort exakt som vi önskar, men man har återkommit och gjort ett gediget och bra arbete som vi tror stärker konsumentskyddet på flera olika sätt. I likhet med regeringen anser att det är viktigt att konsumentskyddet stärks för dem som köper en nyproducerad bostadsrätt. Vi tycker dock att regeringen har gått lite för långt. Bankerna kräver ju att en viss andel av lägenheterna ska vara bokade eller sålda innan man får finansiering. Vi menar att med den modell som finns i propositionen får byggherrar och bostadsföreningar ta en så stor risk att byggandet kanske inte blir av. Då kommer det att byggas färre bostadsrätter i , och kanske slås också små byggherrar som bygger med stor risk på mindre orter ut, vilket vi tycker är fel. Vi tycker också att det är lite jobbigt att förhandsavtalen inte ska omfatta som sträcker sig . Vi tror att det kommer att innebära att fastigheterna i det närmaste måste vara klara innan avtalen skrivs, vilket innebär en stor risk för dem som bygger fastigheterna. De kommer alltså inte att kunna säkra upp med lån . Regeringen föreslår dock en viktig sak: att avtalet ska innehålla en specifik dag då man ska få tillträde till lägenheten. Det har funnits situationer med förhandsavtal där man inte vetat vad som händer om man inte får tillträde till lägenheten under det tidsspann som stipulerats från början. Vi menar att detta måste regleras på ett eller annat sätt. Precis om en majoritet i utskottet vill vi att regeringen utreder hur reglerna om andra avtal än förhandsavtal, vars syfte är framtida upplåtelse av en viss lägenhet med bostadsrätt, skulle kunna tydliggöras och skärpas för att åstadkomma ett stärkt konsumentskydd – med möjlighet också för byggherrar att kunna finansiera byggandet utan att löpa alltför stor risk. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 91 (L): Bostadsrätt är en mycket svensk boendeform som bygger på föreningstanken, alltså på att den enskilde engagerar sig och går ihop med andra för att tillsammans driva denna boendeform. Den är ett bevis på vad vi människor kan skapa tillsammans, men den bygger på att den enskilde har ett engagemang och inte bara överlåter till någon annan att lösa allt. Hur bra en bostadsrättsförening fungerar är upp till medlemmarna i föreningen, och det är precis så vårt lands civilsamhälle är uppbyggt. En viktig förutsättning för att en bostadsrättsförening ska kunna fungera är förtroende. Utan det blir det en dåligt fungerande förening. Det finns olika medel för att upprätthålla detta förtroende i bostadsrättsföreningen, och debatterar vi just sådant som kan säkerställa en fungerande bostadsrättsförening, speciellt i byggfasen. Det handlar både om att skapa ett skydd för den konsument som ska köpa sig en bostadsrätt och påbörja sin bostadsresa i ett ägt boende och om att ge föreningen en bra start på sin verksamhet. Det är kanske inte så konstigt att vi i vårt land är ensamma om boendeformen bostadsrättsförening. Den är omständlig. Men det är också så demokratin fungerar: omständlig, lite bökig, dyr ibland men har till syfte att det ska fungera för medborgarnas bästa. I byggfasen finns en byggherre. Det är oftast en byggaktör som har förvärvat en tomt att skapa bostäder på. Denna styrs av efterfrågan på bostäder och ska kombinera detta med att få lönsamhet. När byggaktören har gjort sin marknadsanalys och investerat stora pengar i markinköp och projektering vet den fortfarande inte om affären kommer att lyckas och om några bostäder kommer att säljas. Men i detta läge är den så pass övertygad att den lägger ut bostäderna till försäljning för att hitta bostadsrättsköpare. Byggherren kan nämligen inte börja bygga förrän den fått lån från banken. Man behöver ett byggkreditiv för att få en byggstart. För att få detta lån måste hos de flesta banker en viss andel av lägenheterna knytas till ett bindande förhandsavtal. Bokningsavtal syftar till att komma fram till ett förhandsavtal och knyta till sig intressenter så att byggaktören vågar ta steget och investera, projektera och marknadsföra sig. Ett bokningsavtal är både för den som letar bostad och för aktören något väldigt positivt. Det här är något bra och ingenting som vi ska ta bort. Det syftar till att i ett tidigt skede hitta potentiella köpare för att kunna få ett byggkreditiv av banken. Regeringen vill med sitt förslag förbjuda dessa bokningsavtal. Jo, man såg att det i vissa fall fanns brister avseende hur avtalen tecknades och sköttes. Men i stället borde man ha fokuserat på att förbättra dem så att de fungerar. Att avskaffa dem, så som regeringen vill, utgör den breda vägen, en lätt lösning, för ett stort problem. Byggherren ska på något magiskt sätt själv kunna skapa en god ekonomi och ha pengar på banken. Detta drabbar framför allt de små byggaktörerna, eftersom de inte vet om de kan sälja några lägenheter. Att regeringen föreslår flera förbättringar med förhandsavtal är bra, och vi välkomnar detta. Ett exempel är att förhandsavtal ska innehålla uppgifter om bygglov. Det är oerhört viktigt för konsumenten. Men med dagens handläggningstider, när det dröjer innan man får bygglov, riskerar detta att bli kontraproduktivt. Detta skulle fördröja processen ännu längre, och byggaktören kanske inte vågar gå in i affären om man inte vet om man har några intressenter. Det här skulle resultera i ett dyrare boende. Vem får betala det? Jo, kunden. Av detta skäl ska, så som föreslås i betänkandet, andra avtal förbättras och skärpas. För många byggaktörer i vårt land fungerar det här bra . Det finns goda exempel att utgå från. Man kan utreda dem för att sedan göra dem till standard för exempelvis bokningsavtal. De ska vara tidsbegränsade, och de ekonomiska förbindelserna ska anges i bokningsavtalen. Vi brukar säga: Gör om och gör rätt! Det gör vi också i och med detta betänkande. När det gäller förhandsavtalet – det bindande avtalet – innehåller regeringens förslag flera förtydliganden för att göra dessa bättre. Det välkomnar vi. För den oinvigde kan bokningsavtal, förhandsavtal och upplåtelseavtal te sig komplicerat, men de finns för allas bästa. När någon köper en bostad på papper är information och dokumentation i ett förhandsavtal mycket bra. Man har kanske sett bostaden genom modern men inte på riktigt utan bara på papper. Bostaden är ännu inte byggd. Ett avtal är bra för att undvika framtida tvister. Det inskärper även ansvaret för den byggande styrelsen. Den byggande styrelsen har ännu inte nämnts i debatten. Den består inte av dem som ska bo i föreningen utan av byggaktören och andra som man har plockat in för att skapa en fungerande förening. Dokumentationen behövs för att den byggande styrelsen inte ska kunna göra frånsteg från det som kunden har köpt eller bokat. Det är otroligt viktigt. Det finns, återigen, byggherrar i vårt land som sköter detta exemplariskt. De ansluter sig till exempel till Trygg BRF. Genom det är man mycket transparent. Man visar för konsumenten hur byggande och köp fungerar. Men för tillfällen när det inte fungerar eller när det slarvas och utnyttjas behöver förhandsavtalen skärpas, och det är bra. Något som totalt missas i förslaget är att kunden behöver veta när den ska få flytta in. Det är det man tänker på när man köper en bostad. När får jag nycklarna? När får jag bära in mina möbler och får jag sova där den ? Detta är viktigt för en kund att veta. Det är mycket rimligt att få veta detta. Det här ska kunna fungera med ett tidsspann , vilket många byggaktörer har. Det finns som sagt goda exempel och lösningar. Man måste gå hela vägen och låta utreda det här. Det finns nämligen byggaktörer som skjuter på inflyttningsdatumet lite i taget. Den enskilde står kanske där med en annan bostad som man sålt och behöver flytta ifrån men sitter fast i ett bindande förhandsavtal. Man behöver veta när man får sina nycklar och när man får flytta in i sin bostad. Så här får det inte gå till, utan det här behöver utredas. Regeringen behöver komma med förslag för att lösa detta som är ett reellt problem . Även möjligheten att kunna frånträda sitt avtal, om kunden inte får tillträde till sin lägenhet, ska vara bestämt. Det ska också kunna finnas förslag på viten om detta inte följs. har mycket byggt på förtroendet för bostadsrätten som boendeform. Detta förtroende är hotat på olika sätt. De åtgärder som föreslås i betänkandet och som Liberalerna står bakom syftar till att bostadsrätten ska vara en attraktiv, bra svensk boendeform också . Där ska de boende själva kunna engagera sig i sitt eget ägda boende eller, som man säger på bostadsrättsspråk, det upplåtna boendet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 17 Regional fysisk planering i betänkande 2021/22:CU25 Regional fysisk planering i (prop. 2021/22:184) 92 (V): Redan när 2015 överlämnade betänkandet En ny regional planering – ökad samordning och bättre bostadsförsörjning föreslogs att regional planering skulle införas i samtliga län. Detta var flera remissinstanser positiva till detta, däribland och . Redan då konstaterade i likhet med kommittén och nämnda remissinstanser att regional fysisk planering borde ske i alla län. Utredningen låg sedan till grund för regeringens proposition En ny regional planering, och den gällde planering i och . När 2018 biföll detta förslag tillkännagav att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att regional fysisk planering ska omfatta fler län än bara och . har gått, men mycket lite har hänt. I den proposition som vi debatterar , Regional fysisk planering i , skriver regeringen att man anser att man gjort det som bad om i sitt tillkännagivande, trots att förslaget bara rör . Regeringen konstaterar vidare att detta ”inte utesluter att regional fysisk planering framöver införs i fler län när det finns behov av och förutsättningar för sådan planering”. håller inte med regeringen. Det finns ett uppenbart behov av mellankommunal och regional samverkan som inte tycks komma till stånd på frivillig väg. Det räcker därför inte att länen själva, som i fallet med , tar initiativ till ny lagstiftning. Behovet av samordning mellan olika planeringsslag gäller oavsett var i landet planeringen sker. Det finns därmed ingen anledning att begränsa uppdraget till att endast omfatta vissa delar av landet, vilket regeringen nu än en gång föreslår. anser fortfarande att regional fysisk planering ska vara obligatorisk i alla län. Vi delar inte regeringens bedömning att tillkännagivande är tillgodosett och slutbehandlat genom lagförslaget i propositionen och i de övriga initiativ som regeringen har tagit. Det ska understrykas att regeringens förslag i propositionen bygger på att Region och kommunerna i själva har bett om att få omfattas av bestämmelserna om regional fysisk planering. Jag menar alltså att tillkännagivandet borde ha föranlett regeringen att se till att fler än tre län ska omfattas av bestämmelserna. En regions näringslivsutveckling och infrastruktur hänger ofta ihop, och arbetsmarknadsregionerna är ofta större än den egna kommunen. Hela samhället står vidare inför enorma utmaningar när det gäller att skapa förutsättningar för att nå klimatmålen och genomföra klimatanpassningar. Det finns alltså flera fördelar med att diskutera markanvändning över kommungränserna, och det gäller även i kommuner med vikande befolkningsunderlag. Mot den bakgrunden anser jag att det är uppenbart att behovet av att ta hänsyn till ett regionalt perspektiv i planeringsfrågorna inte bara rör , och utan hela . Det finns sammanfattningsvis ett uppenbart behov av mellankommunal och regional samverkan, och det tycks inte komma till stånd på frivillig väg. Det finns därmed ingen anledning att begränsa den regionala fysiska planeringen till vissa delar av landet. Vi i menar i stället att regeringen ska återkomma med förslag som rör obligatorisk fysisk planering i alla län. Jag yrkar därför bifall till reservation nummer 1. 93 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande CU25. Enligt propositionen från regeringen ska nu även , precis som och län, omfattas av regional fysisk planering enligt PBL. En regionplan ska ange de grunddrag för användning av mark- och vattenområden och de riktlinjer för lokalisering av bebyggelse och byggnadsverk som har betydelse för länet. Planen ska ge vägledning för beslut om översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser. De regionala planerna är inte bindande, vilket är viktigt för det kommunala självstyret. Men om en översiktsplan avviker från en regionplan ska det framgå av översiktsplanen på vilket sätt den gör det och skälen för avvikelsen. Det skapar tydliga förutsättningar för samhällsplaneringen i kommuner och regioner men också för andra aktörer som är verksamma i länet. , efter att hade tillkännagett för regeringen att regeringen bör ta nödvändiga initiativ till att fler län ska omfattas av regional fysisk planering genomfördes tre konferenser med regionerna i alla de län som inte omfattas av bestämmelserna. Det konstaterades där att behovet av regional fysisk planering är olika stort ute i landets regioner. Några var positiva, några var negativa och andra hade inte tagit tydlig ställning. Efter detta inkom Region med en ansökan om att få omfattas av om regional fysisk planering. Regionen lyfte i sin ansökan fram att regionen är kraftigt växande och att man ser ett behov av regional fysisk planering som hanterar mellankommunala och mellanregionala samhällsplaneringsfrågor. Vi socialdemokrater välkomnar mer samarbete inom samhällsplaneringen. Som politiskt aktiv i har jag sett de fördelar som den regionala fysiska planeringen har haft för vårt län . Regionplanen har blivit en samlande kraft för regionens utveckling. Men med detta sagt är jag inte säker på att ett obligatorium för alla regioner är det bästa, då förutsättningar och behov skiljer sig åt i våra landsdelar. Vi kommer att verka för att fler län ska ta möjligheten att omfattas av regional fysisk planering när det finns behov av och förutsättningar för sådan planering. Jag vill återigen yrka bifall till förslaget i CU25. 94 (SD): diskuterar vi den regionala fysiska planeringen, som föreslås ska gälla också . Det är speciellt intressant och roligt för min egen del att stå här och diskutera frågan , eftersom jag själv ingick i den bostadsplaneringskommitté som ligger till grund för propositionen från regeringen. Där var jag en av dem som ställde mig bakom förslaget och de förutsättningar som utredningen skulle kunna ge när det gäller den regionala planeringen. Det är en regional planering som ska läggas på regionen för att ansvara för en rad olika utvecklingsförutsättningar som berör flera kommuner, alltså hela länets kommuner. Det handlar också om att ta ett gemensamt ansvar framöver gällande stat, regioner och kommuner för att skapa förutsättningar att planera för en befolkningstillväxt, alltså för bostadsbyggandet i hela länet.