prot · H90981 · 2022-03-15 00:00:00 — Det var av just det skälet att de är otroligt skickliga på att finna kompetens hos unga människor som andra arbetsgivare tyvärr ratar. Många får ta sitt första steg in i arbetslivet när de får gå in och prova på ett jobb. De får arbetstider, en dygnsrytm och en chef som säger åt dem vad de ska göra. Det är ju rätt väg in. Jag tycker alltså att vi ska satsa på att göra det ännu enklare att få det första jobbet. Vi ska samarbeta mellan parterna i för att det ska bli enkelt att få det första arbetet – därav samtalet med direktörer. Men naturligtvis sker samtal också med arbetsmarknadens parter, med Visita och med andra som påverkar hur vi ska lägga upp politiken för . Er syn är gammaldags, . Den syn jag pratar om är mer modern. Välkommen till framtiden! 72 (M): Låt oss först reda ut en sak. Näringsministern och jag är helt överens om att vi inte ska ha ett skuggsamhälle i . Jag tycker att det är fruktansvärt att det var en svart städerska som städade hos statsministern. Det var en person som befann sig illegalt i , som inte hade rätt att vistas här och som levde i ett skuggsamhälle som städade hemma hos näringsministerns partivän . Detta ska vi bekämpa på alla sätt och vis. Vi ska bekämpa arbetslivskriminaliteten och vända på alla stenar. Det är ju pinsamt att det fanns en svart städerska hemma hos statsministern. Det är dock inte detta vi diskuterar i den här interpellationen. I den här interpellationen har jag ställt en enkel fråga. Det var ju väldigt anmärkningsvärt att näringsministern gick ut och trodde att näringslivet inte ville bidra till integrationen. Min bild är precis tvärtom – företagare kan och vill. Det kan röra sig om företagare i , , , eller någon annanstans. Det är klart att de vill. De lever ju i sitt lokalsamhälle. Det kanske till och med är detta som är skillnaden mellan direktören, som bor långt bort från närsamhället, och småföretagaren, som lever på sin ort. Småföretagaren sponsrar den lokala idrottsföreningen och bidrar till att lokalsamhället är öppet. Men, fru talman, för att den företagaren ska kunna ta det ansvaret måste näringsministern ordna konkurrenskraftiga villkor. Då får inte dieselpriset vara per liter, och kilowattpriset kan inte vara 8,50. Då kan man heller inte, som näringsministerns partivänner nu har lovat, höja skatterna kraftigt och försämra 3:12-reglerna. Man har ju en låda med skatter som man tänker införa. Om man gör detta kan företagen inte ta det ansvaret. Det måste väl vara den tidigare LO-ordförandens absolut största enskilda misslyckande att han tillsammans med parterna tog fram ett paket som ledde till att 700 000 personer som lever i inte kan försörja sig själva. Det här får ju fruktansvärda konsekvenser. Jag har tillbringat på Svenskt Näringslivs stora konferens. Jag hamnade vid ett rundabordssamtal som handlade om brottslighet och kriminalitet. Jag fick höra en företagare – det rörde sig om ett åkeriföretag – berätta hur personalen mitt på ljusa dagen blivit rånad när de åkt ut med varor till en butik i . Detta är ingen bra grund för att få till en bättre integration. Det är heller ingen bra grund för att få dem att anställa fler. De försökte till och med att ringa polisen, men det gick inte att komma fram. Den kvinnliga företagaren berättade att de åkte till polisstationen. Polisen tog dock inte ens emot polisanmälan, för polisen var inte bemannad. Polisen i sa: Kom tillbaka , så ska vi försöka att ta emot polisanmälan. Det är väl ingen som tror att detta brott kommer att bli uppklarat. Detta är verkligheten där ute. Det är därför jag har frågat vad det ansvariga statsrådet – näringsministern – tänker göra för att på allvar se till att integrationsmotor, det vill säga företagarna, ska kunna anställa den där extra personen och kunna ta ansvaret att anställa även den som inte kan svenska alls. Det var som gick vidare till ett icke-subventionerat jobb efter extratjänster, enligt den jag tog fram. Det var alltså som misslyckades. 73 Näringsminister (S): Det är ändå märkligt att synen på hur utvecklas kan vara så olika mellan två personer som den är mellan mig och . Jag vet inte riktigt var du har varit , , när utvecklingen faktiskt har vänt och sysselsättningen tagit fart. Ekonomin i har ju gått – och går – väldigt bra. är det första land i EU som har en högre bnp efter pandemin än före pandemin. När det gäller sysselsättningen vet att är ett föredöme för övriga . Till exempel är sysselsättningsdeltagandet för utrikes födda kvinnor i högre än för inrikes födda kvinnor i andra länder. Det är väl lite av den politiska debatten som kommer upp här, såklart, och det är inte oviktigt att diskutera olika lösningar. Jag beskrev inledningsvis hur många nya jobb den gröna omställningen skapar i hela landet. Det stora problemet som beskrivs av näringslivet är att få tag på kompetent personal. Regeringen har anslagit 9 nya miljarder för att vidareutbilda dem som är mitt i livet för att de ska kunna ta svårare arbetsuppgifter. Detta sker i nära samverkan mellan parterna och började med en överenskommelse mellan arbetsgivare och fackföreningar som sedan har tagits över av . har fattat beslut om 9 nya miljarder till kompetensförsörjning. Jag var på i för styvt sedan. Northvolt har ju placerat sin forskningsverksamhet där. Man har 400 nya anställda och säger att man bara , och bara på detta enda ställe, ska gå till 1 000 anställda. När ABB och flera andra nu dessutom ska bygga nya fabriker beskrivs att sysselsättningen på i ska ökas från dagens 5 000 arbetstillfällen till 40 000 arbetstillfällen. Jag vet inte riktigt i vilken verklighet du lever, . Du kanske skulle ge dig på någon resa ut i landet, prata med näringslivet och bedöma om näringslivet verkligen har fel i att det stora problemet är hur vi ska få tag på kompetent personal. Detta hindrar inte att det finns problem på arbetsmarknaden. Jag bortser inte från att det finns problem med integration av nya människor som kommer till vårt land. Jag tror att det första jobbet är det viktigaste jobbet; det gäller både för unga och för nyanlända. Vi måste därför göra allt vi kan för att skapa den möjligheten att ta första steget in. Jag kommer ihåg när jag som 13-åring hade min första dag i arbetslivet – det är många herrans år sedan nu – och vad det betydde att få följa arbetstider och att få lära sig värdet av sin egen arbetstid. Det är klart att många som bor i vårt land men som ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden gärna skulle vilja göra detta. Jag välkomnar att säger att han tänker bidra till att försöka jobba mot arbetslivskriminaliteten. Statsrådet kommer under de kommande månaderna med lagstiftningsförslag på det området. Jag ska noga följa om röstar för detta i kammaren när förslagen om att stävja arbetslivskriminalitet kommer. Där verkar vi vara överens, men det återstår att se om resten av den moderata riksdagsgruppen kommer att stödja den nya lagstiftning som är på väg för att minska utnyttjandet av människor på den svenska arbetsmarknaden. Avslutningsvis tror jag inte att vi vinner på att måla framtiden i rosenrött, men vi vinner inte heller på att måla den så pessimistiskt som gör. Man kan ju tro att allting håller på att gå åt skogen i . Så är det verkligen inte – vi skapar nya jobb och nya framtidsmöjligheter. Jag säger det igen: Välkommen till framtiden, ! 74 (M): Jag tycker att det är viktigt att förhålla sig till verkligheten. Vi är inte på i , eller var de nu vill ha den. har EU:s fjärde högsta arbetslöshet; det är fakta. Är man nöjd med att vara lite bättre än , och kan man möjligtvis uttrycka sig som näringsministern gjorde. Det var därför intervjun i blev så uppmärksammad, inte minst i sociala medier. Näringsministern skulle ju lösa problemet med 700 000 utrikes födda. Det är detta som den här interpellationen handlar om – de 700 000 utrikes födda. Vi har inte fått något svar. Näringsministern har i sina tre inlägg använt tolv minuters talartid men inte svarat på frågan: När hade näringsministern möte med de här 20 direktörerna, och vad kom ut av det? Det mest anmärkningsvärda i intervjun är när näringsministern svarar på följande fråga från journalisten: ”En sak är ju att prata om de här sakerna, men behövs några verktyg, morötter för att förmå företagen?” Ministern säger: ”Det tror jag faktiskt inte, och det tror jag är en viktig grej.” Vad har då hänt på de här fyra månaderna? Vi har skenande elpriser och skenande drivmedelspriser. Vi har bönder som larmar i alla medier runt om i om att de inte ens kommer att ha råd att sätta skörden . Det är verkligheten. Vi måste ju förhålla oss till verkligheten. Om man inte erkänner ett samhällsproblem, fru talman, kan man inte heller lösa det. Jag tror att många småföretagare, integrationsmotorn i , förväntar sig att näringsministern ska stå på deras sida och se till att finansministern sänker bränsleskatterna, vilket gör att man kan anställa, och att restaurangägare som får skenande prishöjningar ska kunna anställa genom att regeringen sänker kostnader. Men ta nu sista chansen och berätta för svenska folket om mötet med de 20 direktörerna! 75 Näringsminister (S): Jag tackar för en frejdig debatt. Jag tror att utvecklingen ändå talar för att samtal är en bra arbetsmetod, även samtal med direktörer. Jag har i alla fall upptäckt att direktörer är väldigt intresserade av att samhället ska bli bättre. Med tanke på och det i ska vi nog vara väldigt tacksamma för det nära förhållande vi har mellan regering och företag och naturligtvis också mellan riksdag och företag. Den dialog som pågår gör också att vi mycket snabbare kan agera och reagera på förändringar i samhället. Allt som oftast tycker jag att vi hittar de allra bästa idéerna över en kopp kaffe i ett samtal med parterna eller med en intresseorganisation – eller till och med i då och då. Det går att lösa saker mycket enklare om vi samarbetar om dem. Det unika med den svenska modellen, även när det gäller till exempel utrikes födda i , är att vi kan gå från ord till handling mycket snabbare. Ett exempel är när vi introducerade snabbspår vid den stora invandringen 2015–2016 i stället för att man skulle vänta innan man kunde gå ut i sin profession. Det kunde gälla personer med lång utbildning. Det kunde gälla kockar. Man kunde gå ut i sitt yrke med det språk man hade med sig. Vi kunde väldigt snabbt se till att många fler av dem som kommit till vårt land kunde komma ut i arbetslivet och få sin första egna lön och sin arbetstid och lära sig mer om den svenska modellen och de svenska företagen. Jag tror att vi har mycket att lära av samverkan och samtal. Jag pratar både med direktörer och med företrädare för andra intressegrupper, och jag tror att det är bra för att vi samarbetar. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 16 Svar på interpellation 2021/22:357 om rivning och avlägsnande av statyer och andra kulturföremål 76 Kulturminister (S): i har frågat mig vilket synsätt som jag och regeringen har på huruvida historien bör ”uppdateras” och hur detta synsätt kommer att ta sig uttryck i regeringens politik. Han undrar vidare om jag avser att ta några politiska initiativ som kan påverka frågan om rivning eller avlägsnande av kulturföremål och monument såsom exempelvis statyer. Jag vill inleda med att tacka för möjligheten att utveckla min och regeringens syn i denna mångbottnade fråga. Regeringens grund för att stödja och främja den kultur och det kulturarv som finns i är det av fastställda målet att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund, att alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet samt att kreativitet, mångfald och konstnärlig kvalitet ska prägla samhällets utveckling. För att nå detta mål verkar regeringen även för att främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas. Min och regeringens ståndpunkt är att alla har rätt att ta del av och vara med och forma kulturarvet. Kulturarvet är ett gemensamt arv. Det är under ständig utveckling och formas av människor tillsammans. Kulturarvspolitiken utgår ifrån en öppen förståelse av kulturarv, där kulturarv förstås som spår och uttryck från det förflutna som tillskrivs värde och används i samtiden. Med kulturarv avses inte bara det som vi är stolta över och som representerar något positivt. Kulturarv kan också vara spår av sådant som vi inte är lika stolta över och som vittnar om tider eller företeelser vi vill ta avstånd ifrån. Här kan finnas en tendens att glömma, och ibland till och med radera, såväl missgärningar som det mer vardagliga. Som grund för vad som bör bevaras för eftervärlden, eller för hur vi kan förstå vad som egentligen har utmärkt andra tider och samhällen, behöver vi dock kulturarvet i hela dess bredd. En mångfald av spår från det förflutna ger oss möjligheter att förstå och lära oss av historien. Därför ska vi aldrig sudda ut delar av historien. Kulturarvets mångfaldiga värden säkrar vi inte genom att ta bort, utan genom att addera, genom att ständigt söka ny kunskap och nya berättelser, för att få fler perspektiv på historien. Vi kan inte göra historien ogjord, men vi kan i varje ny tid arbeta för att inte upprepa det vi anser vara fel. Avslutningsvis: Det ligger inte något förslag rörande denna fråga på regeringens bord. Anledningen till det är att det varken är regeringens uppgift eller min uppgift som minister att ta initiativ som kan påverka frågan om rivning eller avlägsnande av kulturföremål och monument. Det är en fråga för en lång rad andra aktörer. Arbetet med att skapa kunskap för att tolka och omtolka kulturarvet ligger hos kulturarvsinstitutionerna. 77 i (SD): Till att börja med vill jag tacka kulturministern för svaret på interpellationen. Det är ett angeläget ämne vi ska debattera här , inte bara för att statyrivningar och bortplockande av olika kulturföremål är något som ministern kommenterade i en intervju i , utan också för att frågan varit på tapeten tidigare i den svenska samhällsdebatten. , när , BLM, var mycket i medialt fokus, kan man säga att det importerades ett slags statyrivningsdebatt till . Det är en debatt som har varit stor inte minst i , där olika radikala element med brottsliga metoder attackerat monument och kulturföremål. Man har också i försökt skapa ett politiskt tryck för att avlägsna statyer över hela landet med hänvisning till att personerna som är föremål för debatten haft fel värdegrund på olika sätt. I har motsvarande krafter försökt göra samma sak. Man gick till exempel till attack på ett liknande sätt som i . Man har skrivit olika upprop med mera för att det ska rivas statyer över viktiga historiska personer runt om i vårt land också. Medier rapporterar om det. Flera politiker på vänsterkanten stöttar också de här försöken att riva vårt svenska kulturarv. Mest i skottlinjen i hamnade möjligen monument över . I har det på andra delar av kulturområdet funnits liknande debatter med högljudda krav på att censurera och till exempel plocka bort böcker på kulturinstitutioner. Ett exempel är debatten om , en debatt som fördes redan för ungefär sedan i . Det allvarliga i det här, och anledningen till att det är obehagligt, är att en högljudd grupp vill radera delar av folks historia. Man vill radera minnen och symboler. Man vill stoppa böcker från att kunna läsas. Det är också ett slags förmynderi och försök till censur. Vissa ger sig själva företräde att tala om vilken kultur som människor klarar av att konsumera, som om de inte vore myndiga nog själva. Detta beteende är närmast ett eko av den kinesiska kulturrevolutionen och . När kulturministern i sin intervju i öppnade för statyrivningar med hänsyn till mänskliga rättigheter reagerade många, även jag. Därför står jag här . Hotet om statyrivningar kommer dessutom inte bara från aktivister utan är en fråga i riksdag på grund av Socialdemokraternas tidigare regeringspartner vars riksdagsledamöter har motionerat om att plocka bort statyer av till exempel och från torg i . I interpellationssvaret säger ministern dock att vi inte ska sudda ut delar av historien, och det håller jag med om. Men eftersom ministern svarade på frågan på olika sätt i artikeln och i dagens interpellationssvar är det oklart vilket budskap som gäller. Det är viktigt vad ministern anser i frågan om att riva statyer och plocka bort olika kulturföremål – även om hon mycket riktigt påpekar att det är många andra aktörer som har ansvar på området. Hennes och regeringens inställning är dock viktig eftersom den kan komma att prägla svensk kulturpolitik. Kommande propositioner och andra initiativ från regeringen skulle efter beslut längre ned i verksamheterna kunna leda till att vi går mer mot rivningar och bortplockande av statyer med mera. Därför vill jag upprepa frågan i intervjun i så att vi kan få ett tydligt besked: Kan det vara rätt att plocka bort en staty eller en tavla eller en bok och i så fall när? 78 (SD): ”Hur svenska stålet biter, kom låt oss, pröfva på! Ur vägen, moskoviter! Friskt mod, I gossar blå!” kanske inte kulturministern är någon nationalromantiker, men det svårt att inte tänka på dikt i dessa tider. I , från där vi befinner oss just , står statyn över vår gamla krigarkung. En symbol för stolthet och storslagna drömmar men också för högmod och fall. I den intervju i som refererar till har kulturminister svårt att svara på frågan om huruvida man ska plocka bort statyer som vissa upplever kränkande. I svaret säger kulturministern: ”Om det visar sig att den personen som är på statyn har gjort övergrepp mot mänskliga rättigheter så kan det vara rätt, ja.” Detta uttalande har jag ännu inte hört kulturministern backa från, och därför är svaret oroväckande. I har bland andra kulturradikaler på vänsterkanten lyckats få mängder av statyer bortplockade – allt från upptäcktsresanden till president . Vi kan säkert ha olika åsikter om historiska personer och deras gärningar, men oavsett finns de där för att påminna oss om det som en gång var. Det som är oroväckande med svaret från kulturministern är godtyckligheten som kan uppstå när vi plötsligt ska ta hänsyn till moderna idéer som de mänskliga rättigheterna vid dessa eventuella bedömningar. Dessa rättigheter, som vi alla står bakom, antogs av FN , vilket gör det svårt för dåtidens hjältar att mätas mot vår tids syn på de mänskliga rättigheterna. , som står staty i , bröt otvivelaktigt med dagens mått mätt mot flera av punkterna i deklarationen om de mänskliga rättigheterna. , som står på i min hemstad , ska nog också ses som medskyldig. Det är här skon klämmer. Var går egentligen gränsen, och vem avgör vad som är rätt och vad som är fel? När kulturministern fick frågan om man ska plocka bort statyer som vissa upplever kränkande skulle svaret varit nej. Men svaret var i stället oklart. Så med anledning av detta vill jag ställa följande fråga till : kulturministern att statyer som föreställer exempelvis eller ska få stå kvar trots att personerna med dagens mått mätt bröt mot de mänskliga rättigheterna? 79 Kulturminister (S): Låt mig inledningsvis hålla med och om att det här är ett angeläget ämne. Jag kan inte nog betona hur viktigt jag själv tycker att det är, inte minst med tanke på mitt tidigare uppdrag som generalsekreterare för Museer. Då kan ni säkert förstå hur viktigt kulturarvet är för mig personligen. Vi kan bara lära oss genom immateriella och materiella avtryck från dåtiden till nutiden och samtiden för att lära oss för framtiden. Vi ska aldrig glömma eller gömma. I stället för att radera ska vi addera. Samhällen har rest statyer och monument för att minnas och hylla, ibland som en viktig beståndsdel i gestaltningen av olika stadsrum. Vad av det som tidigare samhällen skapat och vilka spår av det förflutna som anses vara värt att uppmärksamma och bevara beslutas av varje samhälle i varje tid enligt rådande värderingar och gällande regler. Detta kan också uttryckas som att vad som betraktas som kulturarv förändras . Vi måste alltså se att en tolkning och omtolkning av vad som hör till kulturarvet ständigt pågår. Att arbeta med kulturarv måste bygga på en helhetssyn, och vi behöver kulturarvet i hela dess bredd för att förstå historien så fullt ut som möjligt. Kulturarv är inte enbart de goda arven. De bevarade förintelselägren är en skrämmande påminnelse om det ofattbara våldet i vår moderna europeiska historia. De av antagna nationella kulturpolitiska målen slår fast att kulturen ska vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefrihet som grund. Kulturens frihet är därmed en grundläggande princip i kulturpolitiken. En stark och självständig profession inom kulturarvsfältet har till uppgift att säkra en mångfald av historiska spår och motverka tendenser att bara lyfta fram goda kulturarv. I forskningen och på museer och andra kulturarvsinstitutioner runt om i landet kompletteras historien ständigt med nya perspektiv. Fler berättelser om samma händelser i det förflutna tillkommer och ger en annan och större förståelse. Det är på detta sätt vi lagrar kunskaper om det förflutna som har betydelse för hur vi förstår och även agerar i samtiden. Vi ska aldrig glömma och gömma. I stället för att radera ska vi addera. 80 i (SD): Jag tackar kulturministern för svaret, även om jag upplever att varken jag eller fick några tydliga svar på de frågor vi ställde i våra första anföranden. En rad länder i västvärlden har haft problem med att radikala krafter driver på för att riva och plocka bort statyer och andra kulturföremål. Ett sådant land är EU-landet . och i anslutning till den statyrivningsdebatt som då pågick plockade man bort olika statyer av kungar i till exempel staden till följd av det politiska tryck som uppstod från olika element. Man begick också brott och vandaliserade dessa monument. Inledningsvis i debatten nämnde jag som exempel på ett land där man pratat mycket om statyrivningar och där det också genomförts många rivningar av statyer. Det är inte bara kontroversiella och mindre kända personer i den amerikanska historien som har varit föremål för dessa attacker utan även personer vars existens och gärningar varit helt avgörande för existens, såsom och . Statyer av personer som dessa har alltså rivits i , vilket visar hur absurt det kan bli när man låter de kriminella elementen få sätta agendan. En farlig del av statyrivningsdebatten är att de som driver på i frågan ofta använder sig av brottslighet och olika odemokratiska metoder. När vänsterpolitiker har öppnat för att olika kulturföremål ska rivas och plockas bort har man inte bara suddat ut historien och berövat folk deras kulturarv, i vissa fall, utan man har också gått de kriminella till mötes. Dessa politiker har därmed visat statyrivarna att våld, vandalism och pöbelvälde ger utdelning. Med tanke på att den politiska debatten om statyrivningar i hög grad är ett fenomen som importerats till från inte minst väcks frågor om hur skulle kunna påverkas ännu mer utifrån på detta område framöver. Jag tänker på risken för att en debatt och en politisk inriktning som finns i internationella sammanhang skulle kunna påverka förhållningssätt och politik här i . I så fall skulle det i förlängningen kunna innebära en risk för att synsättet att statyer ska rivas och andra kulturföremål plockas bort befästs här. Inte minst med tanke på att regeringen ofta lägger sig platt i EU-sammanhang när det kommer till kulturpolitiken finns det anledning till oro, menar jag. Direkt och indirekt är EU:s påverkan på svensk kulturpolitik tydlig . Och ser vi dessutom att det i EU-länder som , inte långt ifrån oss, förekommer just statyrivningar och raderande av kulturarv på detta sätt. Jag har några frågor apropå detta till kulturministern: Hur mycket självbestämmande ska ha i kulturfrågor? Har regeringen någon form av röd linje när det kommer till denna fråga? Kan regeringen garantera att kulturpolitiskt tryck utifrån – från EU och andra håll – inte får sätta agendan i när det gäller statyrivningar och bortplockning av olika kulturföremål? 81 (SD):