prot · H909137 · 2022-06-27 00:00:00 — För mig är det fullständigt obegripligt att man tar sig rätten att i stort sett köra över kommunen helt och hållet. 104 (M): Jag vill först ge mitt stöd till ledamoten inlägg helt och hållet. kommun har inte varit delaktig i detta, och det är naturligtvis en mycket märklig sak att låta medborgarna i kommun betala för någonting som de inte har haft något att säga till om. Tydligen är det så att en regering som är borgerlig kan ingå avtal om hur vägar ska finansieras, men en socialdemokratisk regering kan inte vara ansvarig för att ändra ett sådant beslut. Det blir ju lite märkligt. I daglig trafik passerar ungefär 65 000 bilar . Så är det . Vi kan jämföra med , som är en kommun som infrastrukturministern känner till väl. Där finns vägarna 23, 27, 25, 37, 30 och ett antal andra vägar längs vilka man kan ta sig in och ut ur , där det bor ungefär 60 000 personer. Jag är inte säker på hur många passeringar som sker där , men jag vet hur många som sker på . Det är naturligtvis helt ohållbart att kräva att just medborgare i en viss del av landet ska betala sin väg själva – sin enda väg. Man kan skylla på hur många andra personer som helst och hur många andra regeringar och regioner som helst. Men ansvaret ligger på regeringen, som kan ta beslut om att finansiera detta. Det är lagstadgat att man ska finansiera detta. Därför är detta det enda rimliga. 105 (KD): I mitt första anförande talade jag om principer, och det gläder mig faktiskt att regeringen på detta sätt egentligen ställer sig bakom de kristdemokratiska principerna, nämligen att beslut ska tas lokalt och att det rent principiellt ska gälla på väg där det finns alternativ. Jag blir däremot lite förvånad över resten i statsrådets inlägg. Jag trodde att vi hade kommit längre i politiken och att vi inte behövde hålla på med blame game. På framgår mycket tydligt att detta är en statlig väg. Det framgår också tydligt att det är som kommer att göra de förändringar som ska göras. Mig veterligen är det också staten som tar in de avgifter som uppbärs på det här sättet. Då borde givetvis även denna regering likaväl som andra regeringar kunna föra samtal om hur lämpligt det är med avgift i just det här läget. Det är också korrekt att det tillförs en del resurser till de regionala trafikplanerna, och i och med det har en regering också möjlighet att ha synpunkter på de regionala trafikplanerna. Det är ingen hemlighet att avsätter 6 miljarder mer än regeringen på de regionala planerna, så vi hade givetvis kunnat ha mer synpunkter än den socialdemokratiska regeringen, men jag är ändå lite förvånad över tonläget. Rent principiellt blir det fel med den här typen av lösning på en sträcka där det bara finns en väg. Jag tror att jag har varit tydlig med att jag i grunden tycker att det är bra om vi kan hitta medfinansiering, men vi måste göra det på ett sådant sätt att det i sin förlängning har medborgerligt stöd. Jag tror nämligen att denna fråga kommer att återkomma i flera kommuner , och då är detta ett principiellt väldigt viktigt ärende. 106 Infrastrukturminister (S): Låt mig läsa upp: Väg 222, , ingår inte i det nationella stamnätet. Det är således länsplaneupprättaren, Region , som har prioriteringsansvaret för vägen. har beslutats som ett namngivet objekt i länsplan för regional infrastruktur med förutsättningen att en del av kostnaderna täcks med avgifter som tas ut av trafikanterna på bron. Det är detta avtal som Region har tecknat. Dessutom har man gjort det på ett sätt som innebär att man får ganska dyra avgifter, som jag förstår det. Avtalet tecknades det var ett borgerligt styre, för det var på detta sätt man ville hitta en lösning för att få plats med denna investering. Hade man gjort som i vanliga fall, som under den här regeringen, och finansierat den med våra gemensamma resurser hade frågan inte uppkommit. Men ville alltså hitta en annan lösning, och det är därför vi nu har en situation där man vill skicka ansvaret någon annanstans när notan ska betalas. Låt mig vara tydlig: Ansvaret ligger på länsplaneupprättaren. Där har regeringen skjutit till . Jag tycker att både och blir svaret skyldiga. Kommer ni att driva att den 8 procents ökning som kommer till länsplanen i ska gå till kostnaderna för ? Det vore väl den enda rimliga konsekvensen av den argumentation som ni för , när ansvaret ligger på Region , och ni som bekymrade riksdagsledamöter tycker att detta måste lösas. Staten har skjutit till resurser. Då ankommer det på kommunerna i och regionen att komma överens om en sådan prioritering. Från regeringens sida – och här delar jag inte uppfattning – kommer vi inte att gå in och peta i de prioriteringar som regionerna gör inom ramen för den egna länsplanen. Detta måste politiker ta ansvar för. Vi har säkerställt och talat om var ansvaret ligger. Jag har för egen del varit noga med att som infrastrukturminister inte gå med på den här typen av avtal. Jag tycker att det är vettigare och bättre att staten tar ansvar för infrastrukturen. Jag stänger inte dörren för att ibland hitta bompengar eller andra finansieringsmöjligheter, men det ska vara i väldigt speciella fall. Då ska det också vara på ett sätt som det finns bred uppslutning om och som gör det möjligt att inom överskådlig tid se att objektet är färdigfinansierat. De som har kört över vet att den nu är avbetalad och klar, för man betalar inga bompengar längre. Samma sak kommer väl att utvecklas när det gäller , där det finns bred uppslutning som jag förstår det. Men med och bron i har jag förstått att det finns ett starkt engagemang mot den lösningen. Då borde det rimligen kanaliseras så att de politiker och den majoritet som tecknade avtalet nu tar ansvar för det. Regeringen skjuter till . Grundfrågan tillbaka till och är: Kommer ni att agera för att regionen i så fall ska ta ansvar och finansiera de merkostnader som detta innebär? För det är regionens ansvar, inte regeringens. 107 (M): Jag måste ändå säga att jag uppfattar det som att ministern ändå dribblar lite grann med orden här när det gäller om vägen och bron är statliga eller inte. Det är statlig infrastruktur, punkt slut. Hur kan statlig infrastruktur vara regionens ansvar? Jag ställer mig frågan: Vad är det Värmdöborna och Nackaborna ska få tillbaka för sina skattepengar om de själva måste finansiera sina statliga infrastrukturprojekt? Regionen levererar kollektivtrafik och sjukvård. Kommunen levererar vård, omsorg och skola. Vad levererar staten och ministern? Jag har i debatten verkligen uppmärksammat att Värmdöborna och kommun aldrig har fått vara delaktiga i den här processen. Statsrådet har haft möjligheten att ställa detta till rätta. Det är beklagligt att statsrådet har ignorerat inbjudningarna till möten med kommun. När statsministern knackade dörr i sin hemkommun beklagade hon sig över avgifterna. Men där visar Socialdemokraterna lite osanning mot människor. Om de så innerligt tycker att det inte ska vara någon avgift på , varför gör inte statsministern eller infrastrukturministern något åt det? Vem sitter egentligen på makten och styr finansieringen av statliga infrastrukturinvesteringar? Är det kommuner eller regioner? Nej, det är faktiskt staten, och på det sättet är det infrastrukturministerns ansvar. Ministern har fortfarande inte svarat på Värmdöbornas frågor. Är det rimligt att ha en sådan ineffektiv budget från ministerns håll? Är det verkligen rättvist att Värmdöborna, som har stått helt maktlösa, ska få betala med den här straffbeskattningen när detta är den enda vägen från och till deras hemkommun? Beskedet har varit väldigt tydligt från Socialdemokraterna. De vill ha avgifter på . 108 Infrastrukturminister (S): Beskedet är tydligt till alla Nackabor och Värmdöbor. Det är som sett till att det är avgifter på . Så är det. Det är ni som har hittat på finansieringslösningen. Det är ni som har tecknat ett avtal som gör att aktörerna och de boende får betala dyra avgifter på den enda vägen. Vi socialdemokrater var motståndare till detta. Och i det svar som jag har skrivit till kommun och till aktörerna har jag också sagt: Ni får vända er till de aktörer som faktiskt är ansvariga för detta. Jag noterar att trots upprepade påstötningar från mig har ingen av ledamöterna, fru talman, svarat på om de tycker att det är rimligt att man inom ramen för det moderatledda styret i tar ansvar för det man har tillskapat och använder de resurser som regeringen nu skjuter till för att minska avgiftsbördan. Den möjligheten torde ni i så fall kunna använda er av. Regeringen skjuter nämligen till mer pengar än någonsin till infrastruktur, så till den grad att vi inte behöver dribbla med andra finansieringsmöjligheter som leder till dyra avgifter. lägger vi på att finansiera infrastruktur. när avtalet skrevs var det knappt hälften av detta som lades på infrastruktur. Det gjorde att till exempel valde att hitta alternativa finansieringsmöjligheter, ihop med andra aktörer, som gjort att de boende i nu får betala dyra avgifter på sin förbindelse. Jag tycker att läxan att lära av detta är: Ska man investera i infrastruktur ska man betala för det. Ska man ingå avtal ska man hålla det. Har man ingått avtal ska man ta ansvar för det. Vill man ta fullt ansvar för detta? Det är som sett till att de boende i betalar avgifter. Tycker ni inte att de ska göra det kan ni hitta en lösning i och med att ni har fått resurser av regeringen inom länsplanen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 20 Svar på interpellationerna 2021/22:550 och 555 om resurser för infrastrukturunderhåll 109 Infrastrukturminister (S): och har båda ställt frågor till mig om underhåll av vägar. Jag väljer att besvara frågorna i ett sammanhang. Regeringen fastställde den nationella planen för transportinfrastrukturen avseende perioden –2033 med historiska satsningar på såväl infrastruktur som underhåll av vägar och järnvägar. Av de lägger vi kraftfulla satsningar på att underhålla våra vägar och järnvägar men också investeringar för att utveckla befintlig infrastruktur. Järnvägsunderhåll uppgår till och vägunderhåll till . har aldrig haft så mycket pengar till underhåll. Det skapar förutsättningar för att förbättra infrastrukturen och bland annat stärka robustheten, höja standarden och öka tillgängligheten. En utmaning i dagens järnvägssystem är att vi måste öka kapaciteten då spåren är hårt belastade med trafik. Jag kan dock konstatera att tillsammans med och motsätter sig utbyggnad av ny infrastruktur. Det är inte trovärdigt om man menar allvar med att öka takten i klimatomställningen och klara klimatmålen. behöver inte mindre järnväg – vi behöver mer. 110 (KD): Jag kan börja med att konstatera att Socialdemokraterna och har samma ramar. Vi har däremot valt helt olika vägar när det gäller hur vi ska hantera ramarna. är det bristande underhåll av både väg och järnväg. Det resulterar i – vilket vi bland annat talade om med ministern i trafikutskottet – försenade tåg och inställda avgångar, vilket i sig riskerar att skada förtroendet för svensk järnväg. Det resulterar också i trasiga vägar och sänkta hastigheter. För sedan hävdade statsrådet att diskussionen om sänkta hastigheter var hastighetspopulism. senast, när regeringen presenterade sin egen plan –2033, pratade man om att det finns bättre sätt än att sänka hastigheterna. Det som var hastighetspopulism är alltså numera regeringens politik, dock utan pengar till underhåll. 80–av alla transporter sker faktiskt på väg. Ändå väljer regeringen att satsa av nyinvesteringarna på järnväg. 80–av alla transporter sker på väg, men nyinvesteringarna sker på järnväg. Underhållsskulden är enligt , som har tittat på regeringens siffror, 70 miljarder. Och om man fullföljer planen i enlighet med regeringens förslag kommer underhållsskulden att vara 137 miljarder, varav 75 miljarder på väg. Vi är alltså på väg rakt in i en infrastrukturkris. Regeringen är nöjd. Det är den största budgeten. Jag vet inte om det är så unikt. Alla som kan det minsta lilla om politik vet att den senaste budgeten alltid tenderar att vara den största budgeten. Om jag får vara lite fräck är det inte alltid storleken som räknas, utan det är också hur man hanterar det man har. Regeringens beslut får kritik. Regioner, , transportföretagen och – alla dessa pekar på att det är för lite underhållspengar. Det är helt korrekt, fru talman, att regeringen gör nyinvesteringar, exempelvis i höghastighetståg. Jag ska ge ett litet exempel på denna investering. –är en otroligt viktig investering för –. Men eftersom man inte bygger färdigt fram till eller blir det inte så mycket höghastighetståg mer än mellan och . har vi situationen med och och framför allt hamn. Hade man valt att göra som sagt, nämligen att prioritera lite annorlunda och göra satsningen på fyrspår där, hade man löst den regionala trafiken, löst godstrafiken och förbättrat fjärrtrafiken. Detta tar inte bort det faktum att –är en bra satsning , men med en bestämd summa pengar måste man våga prioritera. Då väljer regeringen att prioritera en del flashiga projekt i stället för att prioritera underhåll. Det duger inte. Vad ämnar regeringen göra för att komma till rätta med den underhållsskuld som växer? 111 (M): Tack, statsrådet, för svaret på interpellationen! Det svenska vägnätet består bland annat av statlig väg som är utbyggd sedan generationer tillbaka. växer, och allt fler ska samsas på våra vägar. Vi vet att ungefär nio av tio transporter sker på väg. Vi ser nu att det i den nationella infrastrukturplanen saknas korrekta satsningar för att uppnå större samhällsnytta, klimatnytta och framkomlighet. Då saknar tilldelade ramar för de satsningarna har myndigheten behövt prioritera ned nödvändigt underhåll och skjutit investeringar . är enbart underhållsskulden för vägnätet . Till 2033 kommer den skulden att växa till , om inte regeringen börjar prioritera underhållet av det svenska vägnätet. Konsekvenserna skulle innebära att vägarna kommer att vara i sämre skick när dagens infrastrukturplan ska avslutas än vad de är . Det är en nota som skickas till framtida generationer. Konsekvenserna kan vi se , senast när meddelade att hastigheten kan komma att behöva sänkas på fler vägar under vissa delar av året med anledning av det bristande underhållet. Det tyder på att arbetet för infrastruktur har misslyckats. släppte tidigare en rapport om underhållsskulden på statliga vägar och järnvägar. Där hör vi att är oroliga över utvecklingen eftersom avsatta medel inte kommer att räcka till. Rapporten förklarar också att underhållsskulden för vägnät växer med . Det sägs nu att mer än var tionde statlig väg är i mycket dåligt skick. Det visar en analys från Transportföretagen, som lät ta fram en rapport över det svenska vägnätet. I vissa län är läget betydligt värre. I till exempel är nästan en fjärdedel av de statliga vägarna i mycket dåligt skick, vilket betyder att de överstiger underhållsstandard och är i stort behov av underhåll. Men i den nationella infrastrukturplanen, på sidan 23, står det: ”har, i brist på medel till vägunderhåll i förhållande till behoven, tillämpat en mer kortsiktig strategi på delar av vägnätet för att kunna upprätthålla funktionaliteten i vägsystemet.” Det betyder att så länge resurserna till vägunderhåll understiger behovet kommer att tvingas prioritera vägar med mycket trafik och de stora sammanhängande stråken. Det innebär att gapet mellan stad och land kommer att växa och att vi nu rör oss mot ett alltmer polariserat vägnät. Tycker verkligen ministern att det här är hållbart? 112 Infrastrukturminister (S): Tack, ledamöterna, för engagemanget! Jag konstaterar att det kan finnas en del missinformation här. Vi satsar mer än någonsin på både väg- och järnvägsunderhåll. För att undvika en polarisering mellan stad och landsbygd ser vi till att i det uppdrag de har fått ska göra en jämnare fördelning mellan det högtrafikerade och det lågtrafikerade nätet. Från regeringens sida kallar vi det en landsbygdssatsning när vi presenterar det, för det innebär att vi säkerställer att den rekordsumma vi nu lägger på väg- och järnvägsunderhåll kommer hela landet till del. För att inte hamna i ett läge där man sänker hastigheten på långa pendlingssträckor ser vi till att dels skjuta mer pengar till länsplanerna, en ökning , dels att från regeringens sida i den nationella planen skjuta till och göra en samfinansiering där vi har extra pengar till länsvägarna för att sätta upp mitträcken – utöver de stora resurser vi lägger på trafiksäkerhet. Jag känner därför tillförsikt inför alla de resurser vi lägger i hela landet på väg- och järnvägsunderhåll. Jag ska ärligt säga att jag känner oro inför kostnadsökningen. Den är ett bekymmer, och det kommer den att bli oavsett regering, för vi ser att kostnaderna för just underhåll har ökat. I stället för att då säga att vi ska lägga på ännu mer tar den här regeringen och jag som statsråd, eftersom jag också är smålänning, initiativ och krafttag för att pressa kostnaderna för underhåll. Vi har haft en 70-procentig ökning av vägunderhåll; det är inte acceptabelt. Det kan bero på att staten inte har något eget underhåll på järnväg – det är ju den privata marknaden som gör det. Det kan också vara upphandlingar eller planeringsprocesser som ligger bakom. ska man vända på varenda sten för att säkerställa att kostnaderna pressas på underhållssidan, för den ökning vi har haft kan oroa mig. Som sagt skjuter vi till rekordstora resurser för både väg- och järnvägsunderhåll, men vi ser också till att ha resurser för att utveckla det nya. Jag tycker att det är bekymmersamt när kristdemokrater men även moderater och sverigedemokrater på nationell nivå säger att vi ska stoppa –, –eller Ostlänken. Jag har tagit exemplet Fehmarn Bält som byggs, med den kraftiga ökningen av trafiken som vi kommer att se både på väg och på järnväg från . Det är fullt på . Det är fullt på . Vad händer om vi inte bygger nya stambanor? Här lyssnar jag inte till Svenskt Näringslivs experter i , utan här är det Sydsvenska handelskammaren och näringslivet i hela den regionen liksom moderater, centerpartister, kristdemokrater och en bred uppslutning i som säger att det är helt nödvändigt att man bygger nya stambanor, annars får vi en trafikinfarkt i . På samma sätt är det i , där man har prioriterat en satsning på –. har varit drivande i satsningen på –. Så viktig är den, och det är också därför vi skjuter till mer resurser för kunna fullfölja och genomföra satsningen på nya stambanor – för att inte tala om vikten av att göra det i Ostlänken och knyta samman , , och så att hela stambanesystemet kommer på plats. Det finns en bred uppslutning hos hela näringslivet men också hos regionen, som ser nyttan och nödvändigheten av att få mer kollektivtrafik, mer järnvägstrafik och mer klimatsmart trafik och att binda ihop och vidga arbetsmarknadsregionerna. Men här har vi i stället politiker på nationell nivå som säger ”strunt i det där”! Bygg ingen ny järnväg, trots att det är fullt på spåren! Det gäller att ta långsiktigt ansvar och både vårda det vi har och utveckla ny infrastruktur. 113 (KD): Det är korrekt att man på papperet satsar mer. Men man satsar för lite i förhållande till de faktiska behoven. Jag vill påminna alla åhörare om att och Socialdemokraterna har samma budget. Vi är överens om kostnadsutvecklingen, inte alltid om hur man ska häva den, men vi är överens om att det är ett av de stora problemen som vi kommer att behöva matcha oavsett regering, för det är inte rimligt att vi fyller på nya pengar som försvinner i bristande upphandlingar. Det vi inte är överens om är analysen av regeringens nya plan. Transportföretagen säger så här: Långsiktig effekt av underfinansiering i vägunderhåll visar att regeringens pengar till vidmakthållande inte räcker för att stoppa förfallet av vägar. Det krävs 1 ½–2 miljarder extra till vägunderhåll bara för att stoppa fortsatt förfall. Det är deras reaktion. Så här skriver , vilket inte direkt är en lokal organisation utan omfattar hela riket: ”Den medvetna avvägningen medför att det eftersatta underhållet fördubblas , från 70 till 137 miljarder. Effekten blir att funktionen på den befintliga transportinfrastrukturen kommer att försämras den kommande planperioden. Regeringens prioritering av nybyggnation framför underhåll går emot rekommendation att vårda existerande infrastruktur och utgör kapitalförstöring.” Det är inga milda uttryck som förs fram från organisationer som är helt beroende av vägen. Det bär mig lite emot att säga att någon far med osanning, men eftersom vi kristdemokrater har varit otroligt tydliga med att vi vill bygga nya sträckor och nya spår både i och i kan jag bli lite upprörd när ministern påskiner att så icke är fallet. Vi är för nya stambanor. Vi har dock pekat på andra sträckor än regeringen. Tar man min hembygd som exempel har pekat ut flera sträckor. Man har pekat ut behovet –. Man har också pekat ut ––hamn. Regeringen har valt den ena sträckan. Vi har pekat på en annan därför att det skulle ha större effekt. Det skulle lösa regionalpolitiska effekter för , det skulle lösa problem för dem som behöver pendla till och det skulle underlätta för godstrafiken från norra till hamn men också via ned mot Fehmarn Bält. Frågan är därför vad det är som gör att regeringen väljer att inte satsa på –. Vad är det som gör att regeringen inte tar till sig kritiken om det bristande underhållet som gör att vi får trasiga vägar och försenade tåg? Man kan inte stå och sjunga järnvägens lov om man bidrar till att järnvägen stapplar fram på sina räler. Vi behöver en ny politik som satsar på underhåll, som tar hand om det vi har och sedan bygger bort de flaskhalsar som finns. Jag hade hoppats att regeringen skulle ha vågat göra den typen av prioriteringar. 114 (M): Dåliga vägar i försämrar för tillväxten, företagen och jobben. Eftersom regeringens infrastrukturbudget är extremt kostsam är det relevant att fråga sig vart alla pengar har tagit vägen. Av partipolitiska skäl och genom regeringsdirektiv tvingas att prioritera det olönsamma projektet med nya stambanor för höghastighetståg framför dagens underhållsbehov, trots att kostnaderna för höghastighetstågen skenar iväg. Det är därför av yttersta vikt att regeringens infrastrukturarbete prioriterar projekt som ger samhällsekonomisk nytta och att man tar ansvar för kommande generationer. Jag undrar om ministern i sina prioriteringar tar hänsyn till den transportpolitiska principen om samhällsekonomisk lönsamhet. Jag ser inte i planen att det finns den typen av prioriterade satsningar som ger den största samhällsekonomiska nyttan. Nettonuvärdeskvoten, NNK, för de angivna projekten i planen är negativ och uppgår till minus 0,3, vilket innebär att investeringen inte ger motsvarande samhällsnytta utan endast per investerad krona. Det är en kraftig sänkning från nuvarande plan 2018–2028, där NNK är plus 0,5, vilket skulle ge i samhällsnytta per investerad krona. Ministern har också ett favoritargument och tycker om att jämföra med tidigare borgerlig regering. Om vi tittar på planen från , 2010–2022, hade den en NNK på plus 1,0, som skulle ge per investerad krona. Jag håller med ministerns myndighet om svårigheten att hävda att medlen till deras valda prioriteringar används på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt. Det är orimligt att planen prioriterar projekt, exempelvis stambanor för höghastighetståg, som är samhällsekonomiskt olönsamma och har en negativ nettonuvärdeskvot, som satsningar med hög nettonuvärdeskvot inte kan genomföras på grund av att det saknas medel från regeringen. Vi hör nu också att regeringen försöker skryta om den största satsningen på svensk infrastruktur . Det var så man beskrev den nya infrastrukturplanen när den presenterades tidigare. Men att det sker på bekostnad av underhållet försöker man tysta ned. Det är oacceptabelt att planera för en situation där vägnät får en försämrad funktionell status jämfört med dagens situation.