prot · H90990 · 2022-03-30 00:00:00 — behöver fler som arbetar för att ge mer skatteintäkter att göra bra välfärd av – inte höjda skatter och företagsflykt ur landet. Det som behöver är en myndighetsreform med syftet att minska myndigheterna, att öka deras effektivitet och att de ska ha mer fokus på kärnuppdraget. yrkar bifall till reservation 1. 10 (SD): För att uppnå ändamålsenlighet i förvaltningen och hushålla med statens resurser är det viktigt att rätt myndighet gör rätt saker. För att säkerställa detta behöver det allmänna ta ett helhetsgrepp kring myndighetsfrågan och genomföra en myndighetsinventering, precis som föregående talare mycket tydligt pratade om. Syftet med denna är att fastslå vilka myndigheter som inte är samhällsnyttiga eller om deras egentliga uppdrag överskuggats av ovidkommande hänsyn. Den generella utgångspunkten bör vara att myndigheter förutom att tjäna allmänheten är till för att verkställa politiska beslut och informera om eller utreda specifika angelägenheter inom myndighetens verksamhetsområde. Politik ska däremot bedrivas i de parlamentariska församlingarna och i den allmänna debatten. Myndigheter som är politiserade eller överflödiga eller vars uppdrag överlappar med andra, effektivare myndigheter bör avvecklas eller reformeras i syfte att de ska fokusera på sina kärnuppdrag. Till exempel bör Sieps, för Europapolitiska studier, få ett förändrat uppdrag. Myndigheten skulle kunna reformeras så att Sieps blir mer av ett granskningsorgan riktat mot EU:s politiska utveckling och förvaltning och vilka konsekvenser möjliga förändringar på dessa områden skulle innebära för . Det skulle kunna ingå i myndighetens verksamhet att upprätta ett EU-bokslut med fokus på hur mycket självbestämmande som flyttats från till EU samt att upprätta en ingående resultaträkning kring utgifter och intäkter i och med medlemskapet. Sieps skulle kunna inta en allmän roll som implementeringsråd med uppgift att granska och bedöma de samhällsekonomiska konsekvenserna av implementering av EU-lagstiftning. Ett annat exempel där vi bör kräva mer valuta för pengarna är biståndsmyndigheten . kom en rapport från Expertgruppen för biståndsanalys, , om biståndet till där utredaren säger att det funnits en diskrepans mellan mål och faktiska resultat. granskades enprocentsmålet av samma myndighet, som skrev att flera indikationer pekar mot att Sida ibland fått mer pengar än man kunnat förvalta med tillräcklig omsorg. På ren svenska betyder det här att pengar har kastats åt höger och vänster på länder och organisationer utan någon som helst nytta för de mest utsatta. Den här bilden bekräftas av ett reportage som gjorde . De avslöjade ett bondekooperativ i som förskingrat ekonomiskt stöd på från biståndsmyndigheten . Vidare har biståndsmedel också hamnat i händerna på regeringar som bryter mot mänskliga rättigheter, som i som varit en stor mottagare av svenskt bistånd och där statliga medel går till att jaga homosexuella. Den här sortens misslyckanden är symtomatiska för hela det politiska systemet. Man öser miljarder över ineffektiva myndigheter och verkningslösa satsningar som viktiga investeringar i välfärden får stå tillbaka. Alltför länge har det här kunnat pågå utan någon reflektion kring vad som ligger i medborgarnas intresse och inte. Myndigheternas budgetansvar är inte självskrivet, och det är mot denna bakgrund uppenbart varför behovet av en myndighetsinventering med fokus på effektivisering och resultat är så stort. Sammanfattningsvis skulle förslag, som vilar på de förvaltningsrättsliga principerna om samhällsnyttiga och ändamålsenliga myndigheter, stärka den parlamentariska demokratin, rättsstatligheten, sammanhållningen och rättssäkerheten i . Jag yrkar bifall till reservation 2. 11 (V): Det finns mycket att säga om statlig förvaltning, men det som finns i det här betänkandet med anledning av motioner från den allmänna motionstiden är mer begränsat. Jag tänkte begränsa mig till det tema som tar upp i sin reservation, reservation nummer 8, som jag också passar på att yrka bifall till. Den handlar om anlitande av bemanningsföretag inom statlig verksamhet. Det här är något som har uppmärksammats från flera håll, framför allt fackligt, . som organiserar statligt anställda tjänstemän har till exempel vid olika tillfällen belyst de problem som statens anlitande av bemanningsföretag och liknande lösningar medför. Man kan konstatera att staten dels använder sig av bemanningsföretag i större omfattning än när möjligheten infördes, dels att det har skett en förändring vad gäller innehållet i de inhyrdas arbetsuppgifter. Inhyrda från bemanningsföretag och liknande används numera inte längre enbart inom myndigheters stödfunktioner som reception, växel och administration utan även för visst arbete i myndigheters kärnverksamheter som faktiskt kan vara myndighetsutövning. I det sammanhanget är det viktigt att risken för att det offentligas möjligheter till insyn, kontroll och ansvarsutkrävande försämras ta på allvar, liksom risken för negativa konsekvenser för kvaliteten i handläggningen. Det här skulle jag vilja hävda är ett av flera strukturella hot mot den svenska förvaltningsmodellen och i förlängningen mot dess legitimitet. Det borde vara ganska uppenbart att det finns problem med att privaträttsliga organ som bemanningsföretag blir en del av myndigheters kärnverksamhet. Jag vill lyfta två ytterligare problem eller risker. För det första skapar användandet av bemanningsföretagen en uppdelning av personal där de inhyrda får en högre tröskel till delaktighet i och inflytande över jobbet. Det påverkar dels arbetet i sig, dels möjligheten att driva en fungerande facklig verksamhet, precis som det är i andra typer av verksamheter. För det andra innebär den utbredda inhyrningen en stor kostnad för staten. har det gått , men till exempel granskade ett femtontal statliga arbetsgivare och deras användning av bemanningsföretag. Den granskningen visade att det på flera myndigheter fanns konsulter som hyrts in på heltid . Enligt granskningen var också flera myndigheter beroende av dyra konsulter, vilket innebär stora kostnader för staten. Även denna granskning visade att en stor del av den inhyrda personalen utförde myndighetsutövande verksamhet. anser att statens användning av bemanningsföretag bör avvecklas. Det handlar dels om att staten ska vara en bra arbetsgivare, dels om att värna den myndighetsutövande verksamheten. Ett första steg kan vara att tydliggöra detta i de statliga myndigheternas arbetsgivarpolicy. Det är eftersträvansvärt att staten agerar som ett positivt föredöme i principiella arbetsgivarfrågor. Om staten går före och ser till att undvika problematiska bemanningslösningar i den egna personalförsörjningen kan det förhoppningsvis få spridning också till andra delar av arbetsmarknaden. Detta är vad yrkande och reservation i det här betänkandet handlar om. Jag skulle vilja understryka att det här mer specifika problemet med bemanningsanställningar är en del av en större fråga om statlig förvaltning och om hur staten och det offentliga i stort hanterar kompetens och erfarenhet inom sina myndigheter. blev det en del skriverier om ett brittiskt statsråd i den konservativa regeringen, en . Han hade nämligen i ett internt brev som läckte ut varnat för att den omfattande upphandlingen av konsulttjänster inom statsapparaten ledde till en infantilisering av denna apparat. Detta är inte något unikt brittiskt, utan det finns skäl att fundera över hur sådant kan arta sig också i till exempel . Vi kan exempelvis se på den pågående så kallade reformeringen av arbetsmarknadspolitiken, som egentligen är en forcerad fortsatt omvandling av Arbetsförmedlingen till ett skal för upphandling och kontroll. Utöver de uppenbara och allvarliga riskerna för att kommersiella intressen trumfar de arbetslösas behov och för att servicen försämras i glesare bebodda delar av landet ser vi också hur avgörande kompetens riskerar att helt försvinna från staten som sådan. Arbetsförmedlare som har upparbetat konkreta kunskaper om lokala förhållanden och färdigheter som är av ett slags hantverkskaraktär ersätts redan av personal som främst ska guida människor till webbformulär och vidare till andra aktörer. De kunskaper och färdigheter som eventuellt genereras i arbetet med att rusta och matcha de arbetslösa kommer att kunna finnas mycket mer uppsplittrat som möjliga konkurrensfördelar hos mer eller mindre seriösa företag. Statens förmåga att över huvud taget bedriva aktiv arbetsmarknadspolitik förtvinar. I en helt annan ände av den statliga verksamheten kan vi till exempel finna underhåll av järnväg. Den långtgående uppsplittringen och outsourcingen av underhållet har gett upphov till betydande problem. Det är inte särskilt konstigt, för järnvägen är ett sammanhängande system, och att stycka upp underhållet med kommersiella vinst- och avkastningskrav på de olika delarna bäddar för problem på just systemnivå. Men det betyder också att såväl specialiserade maskiner som bestämda kunskaper och färdigheter sprids ut och bort från staten, som dock sitter kvar med ansvaret i något slags abstrakt mening men med begränsade konkreta styrmöjligheter. Ändå är det alltför sällan, skulle jag vilja säga, som det förs någon större kritisk diskussion om vad outsourcing och uppsplittring av det här slaget gör med vår offentliga förvaltning. Idén om att något slags abstrakta marknadsmekanismer definitionsmässigt är effektiva och att man bara behöver se till att göra smarta inköp och kontroller för att casha in frodas vid det offentliga kommandohöjder. Det här för med sig, menar jag, en platt och asocial syn på kunskaper och färdigheter över huvud taget. Man tror att de är frikopplade från faktiska människor och faktiska organisationer inom det offentligas hägn. Det här är en diskussion som det finns all anledning att återvända till också i andra sammanhang i denna kammare. 12 (S): debatterar vi alltså, som talarna före mig sagt, betänkandet om motioner inom en rad områden som rör den statliga förvaltningen. Det handlar om myndighetsstrukturen, kostnader, digitalisering, it och staten som arbetsgivare. Det finns glädjande nog i grunden en bred enighet om att våra myndigheter ska vara effektiva och ta till vara digitaliseringens möjligheter som vi ska säkra rätten till integritet och rättssäkerhet. Det här är också frågor som det jobbas oerhört aktivt med såväl i som ute i landets kommuner och regioner. De statliga myndigheterna har till uppgift att självständigt avgöra hur man på bästa sätt kan genomföra den politik som riksdag och regering har beslutat om. De är i själva verket grundpelare i vårt demokratiska samhälle. De är en viktig del av vår vardag, utan att de flesta tänker på det. Våra högskolor och universitet utbildar och rustar för arbetsmarknaden. och betalar ut stöd vi är berättigade till. AP-fonderna förvaltar våra pensionspengar, ser till att marknaden och ekonomin fungerar väl och Försvarsmakten försvarar och landets frihet. Men, fru talman, när de inte är närvarande märks det. Under när den statliga närvaron försvunnit i delar av landet har det upplevts som att samhället har svikit. Därför är de 118 etablerade statliga servicekontoren och de minst 28 nya som planeras så viktiga. Statlig service ska finnas tillgänglig i hela landet. Det är viktigt att vi inte glömmer bort syftet med våra myndigheter och den statliga förvaltningen. Det handlar om att se till att alla som bor i får ta del av den service och välfärd de har rätt till och som vi finansierar tillsammans. har den organiserade brottsligheten börjat äta sig in i våra välfärdssystem genom skrupelfria, avancerade upplägg i syfte att berika sig på det allmännas bekostnad. Arbetet med att motverka detta, liksom arbetet med att minska felaktiga utbetalningar och förhindra bidragsbrott, är av stor vikt både för att värna skattebetalarnas pengar och för att upprätthålla förtroendet för välfärdssystemen, själva samhällskontraktet. Därför får den nya en viktig roll när det gäller att förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen och ta över ansvaret för vissa utbetalningar inom det statliga välfärdssystemet, som sjukpenning, bostadsbidrag och pensioner. Genom att samarbeta med och ta del av uppgifter från flera myndigheter kommer analys- och kontrollkapaciteten att stärkas. Myndigheten ska vara igång . För mig som riksdagsledamot från , en kommun som arbetat mycket aktivt med att motverka den organiserade brottslighetens angrepp på välfärdssystemen för att motverka fusk, var det självfallet glädjande att regeringen beslutade att placera den nya myndigheten hos oss. Digitaliseringen och användandet av artificiell intelligens innebär stora möjligheter för den statliga förvaltningen, vilket också tas upp i några av motionerna. Genom att på ett mer systematiskt sätt utnyttja data och automatisera processer kan effektiviteten, likvärdigheten och kvaliteten i statlig verksamhet öka. Men det ställer också stora krav på integritet, rättssäkerhet och transparens när det gäller hur data används. I många fall skulle rättssäkerheten och likvärdigheten i beslut faktiskt kunna öka genom användandet av digitala hjälpmedel och AI. Men det måste alltid vara tydligt för medborgaren hur och varför ett visst beslut fattas och vem som står som ansvarig för det. arbetar aktivt med att tillvarata digitaliseringens möjligheter, och det är också angeläget att det utvecklingsarbete som regeringen inlett tillsammans med Kommuner och Regioner i syfte att skapa en hållbar digital infrastruktur för välfärden drivs framåt. Jag vill också nämna att utskottet senare , mot bakgrund av ett nytt EU-direktiv, ska behandla en proposition om öppna data och vidareutnyttjande av information. Några av motionerna berör också statens roll som arbetsgivare. Här vill utskottet betona att gjorde ett vägval 2010 som innebar en långtgående delegering av arbetsgivarrelaterade frågor. Avslutningsvis vill jag rikta ett stort tack till all personal på våra myndigheter som gör en gedigen insats i statens tjänst men som har fått anstränga sig extra hårt för att så snabbt som möjligt kunna förverkliga de beslut vi fattat här i . Tack för ert arbete! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 14.) § 6 Kommunala frågor betänkande 2021/22:FiU26 13 (S): En fungerande välfärd är kärnan i det starka samhället. Det handlar om att få vård när vi behöver det, en bra skola och att vi kan förvänta oss en bra omsorg när vi blir äldre. Av var och en efter förmåga, till var och en efter behov. Regeringen har genomfört stora reformer för att stärka kunskapsresultaten och öka likvärdigheten i skolan. Vi satsar miljarder för att stärka äldreomsorgen: 100 000 fler anställda i välfärden jämfört med . Under de goda åren sparade vi inför sämre tider som vi investerade i välfärden. Det gjorde att vi kunde gå in i den här krisen med den lägsta statsskulden och en välskött ekonomi. Under pandemin sköt regeringen till så mycket som det beräknade skattebortfallet till välfärden. Vi säkrade för merkostnader för att skydda liv och hälsa. Men trots dessa satsningar ser vi revor i välfärden. Tiotusentals nya medarbetare kommer att behöva anställas inom vården, äldreomsorgen och skolan. De behöver bli fler och ha en god arbetsmiljö, så att de kan ägna sig åt rätt saker. Höjd kvalitet går hand i hand med trygga anställningsvillkor. Marknaden är inget recept för att lösa välfärdens utmaningar. Privatiseringar och avregleringar har visat sig kosta pengar, öka ojämlikheten inom sjukvården och öka segregationen inom skolan. har vi socialdemokrater haft förslag på begränsningar av vinster inom de områden som finansieras av oss gemensamt via skattsedeln. Ökningen av de privata aktörerna har på samtliga områden skett genom tillkomsten av fler och större vinstsyftande aktörer. De så kallade valfrihetsreformerna har gett utrymme för en marknad inom en verksamhet som inte fungerar som en marknad, bland annat för att valet ofta är oåterkalleligt. En marknad förutsätter att det finns flexibilitet och att aktörer kan slå ut varandra. De villkoren är inte förenliga med styrning av offentlig verksamhet. På de flesta områden går det heller inte att belägga några tydliga kvalitetsvinster. Vi socialdemokrater vill att skolan, äldreomsorgen och vården ska vara generell, öppen för alla, behovsstyrd, skattefinansierad och hålla god kvalitet. Våra gemensamma skattepengar ska gå till att göra skolan, vården och omsorgen bättre, inte till vinster. Välfärden ska vara demokratiskt kontrollerad och ta vara på välfärdsarbetarnas kompetens. Att få vård och omsorg utifrån sina behov, inte utifrån möjligheten att betala för sig, är grundläggande för ett samhälle som respekterar allas lika värde. Människan ska stå i centrum, inte marknadens behov av vinster. Vi ska säkerställa att sjukvården har samma höga kvalitet oavsett tjocklek på plånboken och att alla barn har en bra skola oavsett vilka föräldrar de råkar ha. Det gör mig så arg och upprörd när jag hör berättelser om fusk och misskötsel inom välfärden. Det handlar om våra skattepengar, som ska användas till välfärden, till våra barn och våra äldre, inte till att plocka ut ökande vinster på andras bekostnad eller till välfärdsbrottslighet. I en internationell jämförelse är situationen på många sätt extrem i . Bland annat är det enda landet i världen som tillåter privata vinstuttag från det skattefinansierade skolsystemet. gör många vinstdrivande friskolekoncerner vinst på att ha lägre lärartäthet, sämre löner och färre specialpedagoger. Flera skolor har gått i konkurs eller fått stänga efter misskötsel. Tusentals elever har plötsligt stått utan skola. Det är inte acceptabelt. Syftet med svensk skola ska aldrig vara vinst eller religiös påverkan. Vi har gått från en politik där alla skolor ska vara bra skolor till en politik där konkurrensen om eleverna driver fram stora skillnader mellan skolor och där segregationen ökar. I vården har samhället dragit sig tillbaka och låtit marknadskrafter få fritt spelrum. Decennier senare ser vi att mångfalden i vården hotas av ett fåtal koncerner, att vårdpersonalen tvingas ägna alltmer tid åt administration och att kostnaderna ökar. Det är försämrade arbetsvillkor och otrygga anställningar. Jag har själv sett detta på nära håll när jag arbetade som skolkurator och mötte elever som kom från skolor med nästan obefintlig elevhälsa eller elever med kunskapsluckor trots att de hade glädjebetyg. När jag var kommunalråd såg vi att man utnyttjade och fuskade med LOV inom . Man tog ut vinst, och de äldre fick inte den hjälp de ville ha och behövde. 16 bolag har stängts av i sedan vi , när vi kom i majoritet, fattade beslut om att se över alla de bolag som finns inom . Vinstjakten hör inte hemma i svensk välfärd. Resurser avsatta för välfärden ska användas till att förbättra skolresultaten och ge våra äldre och sjuka en trygg omsorg och vård, inte till stora vinstuttag. Samhället måste återta den demokratiska kontrollen över välfärden, med ordning och reda, där pengarna används till vad de är ämnade för och där riktig valfrihet finns. Det handlar om att kunna välja och påverka hur vården eller omsorgen ska fungera. Kommuner och regioner är grunden för den decentraliserade välfärdsmodell som har. Det lokala självstyret ger stor frihet att utforma och ansvara för sin verksamhet utifrån lokala behov. Det är en bra och välfungerande modell som ska utvecklas, inte avvecklas. Men utmaningarna i kommunerna och regionerna är fortfarande stora och av skiftande karaktär. Situationen är generellt svårare bland de befolkningsmässigt minsta kommunerna. beslutade om en ny kostnadsutjämning, och tas större hänsyn till den samhällsutveckling som skett , med allt fler äldre i befolkningen och en ökad urbanisering. Sammantaget stärks utjämningen, och större hänsyn tas till gles bebyggelse och socioekonomiska faktorer. Omfördelningen efter översynen av det så kallade utjämningssystemet är ett steg för att säkerställa en jämlik välfärd i hela vårt avlånga land. måste vi ta nästa steg med en översyn av hela utjämningssystemet. Det är en fråga om rättvisa. Det handlar om att skapa likvärdiga förutsättningar för alla kommuner och regioner. Hela ska leva och växa. Oavsett vem du är eller var du bor ska du få en bra sjukvård, en bra utbildning och en bra omsorg. Vi socialdemokrater vill ta tillbaka den demokratiska kontrollen för en starkare välfärd och för ett starkare samhälle. Med det vill jag yrka bifall till reservation nummer 3, som är gemensam mellan Socialdemokraterna, . 14 (M): Vår inrikespolitiska debatt förs just nu i skuggan av mörka händelser i vår omvärld. Vi har ett krig i vårt närområde. Vi riskerar rekordstora flyktingströmmar. har vi skenande priser på el, drivmedel och livsmedel, vilket försämrar hushållens och företagens ekonomi. ökar kostnaderna för våra kommuner. senaste scenario visar att det i värsta fall skulle kunna komma uppemot 300 000 flyktingar från till fram . Kostnaden i detta scenario uppskattas till . Med tanke på att över 3,8 miljoner invånare redan har lämnat och att ligger ganska nära geografiskt känns detta värsta scenario inte orimligt. Flera miljoner ukrainska flyktingar befinner sig redan i , och bara i befinner sig över 300 000, vilket har fått staden att larma om att man helt enkelt inte klarar mer. anser också att har tagit emot för många och att fler länder behöver ställa upp. När flyktingar upplever att inte kan hantera situationen kommer rimligen många också självmant att söka sig till andra länder, exempelvis . Den som inte inser detta och tar höjd för det är naiv. Var ska då 300 000 flyktingar bo? Det finns i varje fall inte platser i anläggningsboenden för alla dessa. Hur ska det lösas utan att privatpersoner ställer upp? Om privatpersoner ställer upp, tänker staten ersätta deras kostnader för att upplåta sina hem? Hur säkrar man då att de som upplåter sina hem är seriösa? Mottagandet av kvinnor och barn kräver över huvud taget extra omsorg när man utformar boenden. Dessutom kommer väldigt många barn att behöva skolgång. Frågorna är många och mycket svåra, men regeringen har inga svar trots att det nu gått kriget startade. Kommuner och Regioner larmar om att det saknas besked från regeringen om hur flyktingmottagandet ska organiseras, finansieras och regleras. Kommunerna är beredda att ta ett stort ansvar, men det är staten som ansvarar för mottagande, boende och bistånd. Kommuner och regioner har ansvar för skola och sjukvård. Utan tydlighet från regeringens sida kring hur mottagandet ska fördelas, utformas och finansieras är det omöjligt för kommuner och regioner att planera för boende och stöd. Det är första gången som EU:s massflyktsdirektiv aktiveras för en grupp flyktingar i . Då krävs det betydligt högre aktivitet från statens sida. har som sagt kriget i pågått , men ännu har regeringen inte visat att man inser allvaret i flyktingsituationen. Det enda man gör är att försöka prata ned problemet och säga att det inte har kommit så många. Men då räknar man bara dem som har registrerat sig hos . De som kommer till nu har på sig att registrera sig, och väldigt många befinner sig i utan att vara registrerade. Det är dags för regeringen att vakna . Vi kan stå här och diskutera motioner, utjämningssystem och kvalitetssatsningar inom kommunsektorn. Men om vi inte klarar av den hotande flyktingkrisen, som kan bli dubbelt så stor som krisen /16, kommer inget annat att spela någon roll . Regeringens brist på besked bäddar för kaos i våra kommuner. Men, fru talman, precis som efter förra flyktingkrisen kommer det en vardag även efter denna kris. Jag tänker ägna resten av detta anförande åt mer långsiktiga frågor som rör kommunsektorn. De förstärkningar som i samarbete med andra partier har tvingat fram till kommunsektorn gör att kommunerna och regionerna har en hyfsat stabil ekonomisk situation.