prot · H90966 · 2022-02-15 00:00:00 — Det är dessa frågor som jag och många andra ställer sig. Förklara gärna detta! 29 (MP) replik: Tack för påhoppen, herr ledamot! Vi är inte utan ansvar för något, men vi står inte ensamma med detta ansvar. När det gäller kaos i håller jag inte med. Visst har vi problem på vissa platser. När det gäller livsmedelsförsörjningen har vi jobbat aktivt för att ge lantbrukarna en möjlighet att ställa om från fossila bränslen och så vidare. Strukturrationaliseringen, alltså att mindre gårdar lägger ned, gör att det blir problematiskt i hela landet. När det gäller att vi inte har tillräckligt hög självförsörjningsgrad är det något som vi har jobbat med sedan vi blev till. När det gäller apoteken finns en fri marknad. Det gäller både apotek och energi. Så länge vi har denna fria marknad blir det fluktuationer. När det gäller energipriserna har vi inte haft det värst som många har haft, utan kärnkraftsländer som har haft mycket högre elpriser än vi. Vi är absolut inte utan ansvar, men allt är inte vårt fel. 30 (SD) replik: kan ju lantbrukarna inte köra på biodiesel, utan de behöver gammal, hederlig diesel, om jag får uttrycka mig på det viset. Jag skulle vilja ha svar på hur man ser på det kommunala vetot mot fågelsaxar, höll jag på att säga, alltså vindsnurror? Försvarsmakten har ju gått in och sagt nej till viss havsbaserad vindkraft. Vindsnurrorna hamnar förmodligen långt ut i den ekonomiska zonen. Kanske upplåter vi dem till utländska bolag – varför inte igen, som ju bygger så febrilt? Då kan jag läsa att man ifrågasätter Försvarsmakten – det handlar inte specifikt om – när man talar om att flyga i området. Men det stora problemet finns ju under vattnet. Möjligheterna för en främmande makt som vill att ta sig fram under vattnet ökar enormt eftersom detta inte går att avlyssna. Vindsnurrorna bullrar ju väldigt mycket under vattnet. Dessa säkerhetsaspekter måste man väga in när man ensidigt säger att Försvarsmakten inte kan bestämma detta. Jag skulle gärna vilja att ni har med er detta i tankarna även om ni inte kan svara på just detta med vindkraften till havs. Sedan är väl ni i glada över att man får rysk olja till . Vi var väldigt nära kritiska situationer. var det kritiskt nära att man fick släcka ned delar av . Om man inte tycker att det är kaos inom områdena när folk ligger i korridorerna på våra sjukhus och när iva-platserna har minskat och försvunnit undrar jag var gränsen går någonstans. 31 (MP) replik: Tack, herr ledamot, för frågorna! är det ju inte som importerar olja till . Anledningen till att man importerar är helt enkelt att energipriserna är så mycket högre på andra platser i världen, och man vill exportera. Det är EU som kräver detta. Jag känner många lantbrukare. Det är många ekologiska lantbrukare som faktiskt kör på biodiesel. De har inga problem med det alls. Det fungerar säkert det också. Havsvindkraften kan säkert vara ett problem på vissa ställen. Där har jag stort förtroende för att Försvarsmakten säger ifrån, för det brukar Försvarsmakten göra. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2021/22:FöU10 32 (M): Precis som vi skyddar våra hem genom att låsa dörren bör vi anamma förfaringssättet att skydda it-infrastruktur med adekvat cybersäkerhet. Attacken mot kommuns it-system sätter fingret på en allvarlig utmaning, likaså när Coops betalningssystem gick ned efter att det hade blivit utsatt för en så kallad ransomwareattack. Digitaliseringen vilar på att dessa it-system är säkra, så att verksamheter kan fungera utan avbrott. När kommuner, regioner, stat och näringsliv slås ut står de flesta handfallna. Ekonomi, omsorgssystem, familjesituationer, personliga uppgifter och missbruksdata är de mest känsliga uppgifterna och därmed också de som löper störst risk för att attackeras och läcka ut. Sjukvården är ett särskilt attraktivt mål, givet de enorma mänger patientdata som samlas där. Antalet attacker ökar exponentiellt utifrån att de är relativt enkla att genomföra och ger angriparen möjlighet att pressa måltavlan för angreppet på stora summor. är ett av världens mest digitaliserade länder, men vi ligger betydligt sämre till vad gäller cybersäkerheten. Vi behöver ta krafttag för att komma till rätta med dessa utmaningar och kunna identifiera, analysera och bekämpa angrepp mot samhällsviktig verksamhet. Utredningen säkerhet – behov av starkare skydd för nätverks- och informationssystem konstaterar att det finns allvarliga brister när det gäller såväl statliga myndigheter som regioner och kommuner men också organisationer och näringsliv. Bristerna gäller både det systematiska informationssäkerhetsarbetet och säkerheten i olika nätverks- och informationssystem. Det behöver upprättas en när större cyberangrepp drabbar samhällsviktig verksamhet, som det som skedde i kommun. På så sätt kan man identifiera och analysera sårbarheter och dra lärdomar för framtiden. Därför yrkar jag bifall till reservation 4 under punkt 2. I övrigt stöder vi såklart alla motioner, men för tids yrkar jag bifall endast till denna. Den handlar om att inrätta en för att vi ska kunna bli bättre på detta. Det är något som alla partier borde stödja. Det finns ett antal områden som behöver stärkas i när det kommer till cybersäkerhet. Vi moderater lägger i vår motion fram ett antal förslag som syftar till att stärka såväl den svenska cyber- och informationssäkerheten som det svenska cyberförsvaret. Det handlar bland annat om kompetensförsörjning, större och effektivare satsningar på forskning inom akademin och bättre samarbetsstrukturer med näringslivet samt ett bättre och mer sammanhållet författningsstöd. Samarbete med näringslivet tror vi är avgörande för att vi ska komma framåt ordentligt i de här frågorna. Det finns också ett stort behov av att investera i kommunikationer med ett högre säkerhetsskydd, då återuppbyggnaden av det civila försvaret kräver bättre ledning och samverkan. En viktig del är också att kompetensen när det gäller cybersäkerhetsfrågor på behöver stärkas högst avsevärt. En bra samverkan mellan stat och näringsliv är central om samhällets samlade resurser ska kunna användas effektivt för att stärka såväl krisberedskapen som totalförsvaret. Stora delar av de samhällsviktiga resurserna och tillhörande kompetens ligger hos det privata näringslivet. Detta gäller inte minst på cybersäkerhetsområdet. ser det därför som centralt att länken mellan offentligt och privat fördjupas på cyberområdet för att brett stärka svensk säkerhet. Därför anser vi att en förbättrad samverkan med näringslivet bör vara en viktig punkt i den utredning om cybersäkerhet som vi moderater föreslår i vår motion. Etablerandet av det nya cybersäkerhetscentret är en viktig byggsten i hela detta arbete. Men det behöver skyndsamt bli operativt och utveckla ett nära samarbete med näringslivet. Centret behöver även ha en nära samverkan med den nya myndigheten för psykologiskt försvar, bland annat eftersom båda aktörerna ska arbeta med att identifiera, hantera och bemöta angrepp och påverkansoperationer i digitala miljöer. Vi moderater har även pekat på vikten av att centret får ett tydligt huvudmannaskap, med en kvalificerad aktör som har ledningen. Vi föreslår att FRA, , ska få det uppdraget. FRA har en omfattande kompetens när det gäller just cybersäkerhet. Övergripande behövs även ett samlat grepp kring hur kan stärka och kontinuerligt arbeta med cybersäkerhet. Därför menar vi moderater att det behövs en större utredning som ska stödja och utveckla en ny svensk cybersäkerhetsstrategi. Det behövs ett mer samlat grepp för att identifiera risker och möjligheter när det gäller svensk cybersäkerhet. lagstiftningsmässigt finns det en hel del att se över när det gäller hur vi tillämpar nya teknologier och förmågor som cyber, AI och autonoma system. Vi behöver få till stånd en doktrin som ger vägledning för tillämpningen av defensiva och offensiva cyberoperationer. Sedan föreslår vi att det ska införas en cybersäkerhetskoordinator hos säkerhetsrådet, som ska ha huvudansvar för att utveckla strategin framgent. Cybersäkerhetskoordinatorn ska även få en central roll när det gäller att hålla ihop hela cybersäkerhetsarbetet på . Genom ökad kompetens, bättre ledarskap, samarbete med näringsliv, att arbetet hålls ihop och att vi blir bättre på att följa upp insatser och resultat kan vi få bättre och starkare cybersäkerhet i . Men då krävs en moderatledd regering. 33 (SD): Informationsteknologi har varit en mycket viktig del av globaliseringen. Den har knutit samman alla länder på ett sätt som gör att man har omedelbar tillgång till hela världen. Ny teknik har varit vital för ökad omvärldskunskap och i spridandet av nya idéer. Informationsteknologi används tyvärr för både positiva och negativa ändamål. Spioneri och regelrätta cyberattacker över nätet är vardag, och cirka 100 000 angrepp riktade mot sker . Stormakterna, med , och i spetsen, satsar stort på att bygga upp sina resurser för cyberkrigföring, spionage och övervakning. Militär underrättelsetjänst, terrorister och organiserad brottslighet kommer att använda sig av informationsteknologi i allt högre utsträckning, inte minst för att det är billigt, svårt att spåra och globalt. Vi ser även oroat på strategiska investeringar från aktörer samt på möjligheten för icke-demokratiska, totalitära regimer att förvärva företag och andra samhällskritiska funktioner som är viktiga för nationen. Investeringar inom infrastruktur i allt från it och telekom till fysisk infrastruktur behöver begränsas. Vi anser att det är viktigt att företag ska kunna konkurrera på lika villkor och ges samma möjligheter att investera i exempelvis it-infrastruktur. Dock behöver möjligheten till fri konkurrens kunna begränsas när det kommer till nationella säkerhetsintressen. Därför anser vi att aktörer med kopplingar till icke-demokratiska regimer och deras underrättelsetjänster ska utestängas från den svenska offentliga marknaden. Vi anser även att infrastruktur av nationellt säkerhetsintresse inte bör kunna säljas ut. Vid en avyttring av statliga bolag som innehar infrastruktur av nationellt intresse ska dessa delar av bolaget behållas i statlig kontroll. Cybersäkerhetsfrågor är omfattande och oerhört viktiga, men jag kommer att välja att belysa en del lite extra, och det är den bit som rör samhällsviktig verksamhet kopplad till totalförsvaret. Det som avses med samhällsviktig verksamhet är tjänst eller infrastruktur som upprätthåller eller säkerställer samhällsfunktioner som är nödvändiga för samhällets grundläggande behov, värden eller säkerhet. Dessa verksamheter bedrivs av ett stort antal privata och offentliga aktörer. Det är kommuner, regioner, länsstyrelser och bevakningsansvariga myndigheter på nationell nivå som identifierar vad som är en samhällsviktig verksamhet. Men är ingen utpekad myndighet ansvarig för att sammanställa all samhällsviktig verksamhet i eller kontrollera att all sådan verksamhet har identifierats. En stor del av den samhällsviktiga verksamheten vilar på digitalisering, och den trenden ser inte ut att brytas. Den tekniska utvecklingen och digitaliseringen går mycket snabbt. är många it-system inte längre enbart ett stöd för verksamheten utan en förutsättning för att verksamheten ska fungera. Det finns hot mot dessa verksamheter i form av mänskliga antagonistiska eller icke-antagonistiska hot, tekniska systemfel eller väderfenomen som kan störa ut systemen, och konsekvenserna kan bli långtgående och mycket kostsamma. Säkerheten har inte följt med i samma tempo som utvecklingen. Det innebär att både enskilda organisationer och hela samhället blir sårbart för olika cyberhot. Enligt Försvarsmakten är cyberattacker lika skadliga som ett väpnat angrepp. När bärande samhällsfunktioner hackas kan en hel nation lamslås. Det är därför dags att ta ett helhetsgrepp om säkerheten i den samhällsviktiga verksamheten. Det finns satsningar på cybersäkerhet i form av bland annat tidigare nämnda cybersäkerhetscenter, som är en samverkan av ett flertal myndigheter med ett uppdrag att samverka med både privata och offentliga aktörer. Men exakt vilka målgrupper eller områden som kommer att omfattas och prioriteras i centrets arbete är fortfarande inte fastslaget. Vi ser dock positivt på en förstärkt samverkan mellan myndigheterna. Som tidigare nämnts är ansvaret för cybersäkerhetsfrågorna i den samhällsviktiga verksamheten uppdelat på ett flertal myndigheter. Vi anser att en myndighet bör få det samordnade uppdraget att skydda den offentliga sektorn mot cyberangrepp. har ett flertal reservationer, man jag väljer att yrka bifall endast till reservation nummer 2. 34 (C): Vi har gott om exempel på cyberhot. Det handlar om ransomware i och cyberhot i och i , där jag kommer från, och Region har varit attackerat . Vi har sett i stort sett alla svenska medier bli nedsläckta och våra betalningslösningar och identifieringstjänster bli nedstängda. Men detta är inte bara en svensk fråga. Sjukhus i har blivit lamslagna, med dödsfall som konsekvens. Vi har sett hela energisystem stängas ned i andra länder. Och kopplat till krisen i har vi sett hur Notpetya, som var tänkt som en attack mot , slog ut av världens totala frakt. Det är alltså ett extremt närvarande och aktuellt hot som påverkar oss vare sig vi vill eller inte. Därför måste stärka sin politik på detta område, och jag är glad att har presenterat den mest genomgripande politiken. tycker att måste bli bättre på att kartlägga sina sårbarheter. Utländsk makt bedriver redan kartläggningsverksamhet mot , och de testar på olika sätt våra system, inte minst sårbarheterna i vår infrastruktur. Enligt flera experter inom it-säkerhet bör vi utgå från att utländsk makt kan sitta på en samlad information om sårbarheter och svagheter i vår digitala infrastruktur – en information vi själva inte har. Det är en stor försvars- och säkerhetspolitisk utmaning för oss. Eftersom främmande makt löpande letar efter våra sårbarheter för att kunna utnyttja dem vill att också letar efter sina sårbarheter för att kunna åtgärda dem. Vi bygger säkert genom att känna till våra svaga punkter, analysera våra svaga punkter och agera på våra svaga punkter – inte genom att låtsas som om de inte finns. Det är därför dags att systematiskt och konsekvent kartlägger sina sårbarheter och svagheter i sin samhällskritiska infrastruktur. Varför behövs detta? Låt mig ge ett exempel hemifrån. har just genomfört en kartläggning av sårbarheterna i sina system, och 65 kritiska sårbarheter hittades. Konklusionen är att det bara är en tidsfråga innan tas som gisslan av cyberkriminella. Det är i sig ingen överraskande konklusion, för cyberhotet är rejält, uppenbart och aktuellt. Det överraskande här är att kommunen genomför en kartläggning av sina sårbarheter som regeringen anser det onödigt att göra detsamma för alla statliga myndigheter och organisationer. Om en enskild kommun av Malmös storlek har 65 kritiska sårbarheter att hantera, hur många ska vi då gissa att staten har i sina system? Det är ju system som täcker allt från infrastruktur och energi till skatt och identiteter. Det är helt enkelt dags att kartlägga våra svagheter, precis som våra motståndare gör det. Därför yrkar jag bifall till reservation, nummer 7. Som det står i betänkandet kan vikten av att utreda och dra lärdom av större it-relaterade incidenter inte överskattas. Det är helt korrekt, och mycket är på gång när det gäller att ta in information om vad som händer vid angrepp och andra it-incidenter. Men lärdomarna måste också spridas. Det räcker inte att cybersäkerhetscentret får in information och lär sig. Alla berörda myndigheter och företag måste också lära sig för att kunna sprida informationen vidare. Då krävs ett systematiskt sätt att sprida lärdomar och rekommendationer. Det sker inte . Som exempel kan nämnas , och . Hur gjorde man med de lärdomar som kom därifrån? Spreds de till andra offentliga organisationer med samma system? Säkrades det på ett systematiskt sätt att resten av offentlig sektor och andra kritiska system fick stärkta kunskaper och kunde täppa till eventuella luckor? I stället ser vi att statliga myndigheters rapportering av it-incidenter till MSB har minskat, i en situation där fler och fler incidenter sannolikt sker. När MSB får en rapport från en myndighet får denna myndighet en återkoppling efter att MSB har analyserat incidenten. Men alla andra myndigheter får inte veta vad MSB har kommit fram till, trots att myndigheter ofta använder samma it-system. Gång på gång kastar vi alltså bort en bra möjlighet att stärka hela kritiska system när en liten del av det havererar. Det är därför vi behöver en . kanske främsta it-säkerhetsexpert, , som är en av personerna med nycklarna till internet och den första svensk att bli invald i Internet of Fame, efterfrågar en . , en annan av främsta experter inom it-säkerhet med löpande expertuppdrag för regeringen och för myndigheter och en plats i vad som väl bäst kan beskrivas som, typ, en säkerhetskommitté för internet, ICANN SACC, efterfrågar en . Men regeringen säger gång på gång nej till förslag om att införa en . börjar andra partier, som , också att se behovet, och det är jag väldigt glad för. Men riktigt glad blir jag inte förrän vi får ett större politiskt stöd så att det blir en faktisk verksamhet, där kunskap om aktuella sårbarheter och sätt att hantera dem sprids till all kritisk verksamhet i . Det är en sak att hantera haverier, intrång och attacker när de har skett och en annan sak att undvika att de sker över huvud taget. En stor del av utmaningen när det gäller att stärka säkerheten i det digitala ligger i att upphandla rätt från början. Om inte säkerhetsperspektivet är ordentligt från början blir det lätt till en sämre efterkonstruktion. Därför vill vi från sida se att det etableras tydliga minimistandarder för it-säkerhet vid offentlig upphandling. Vi har också föreslagit oberoende granskning av säkerhetskraven vid större och kritiska upphandlingar på det digitala området. Ofta är det nämligen samma aktör som ska bygga våra system som också utvärderar om de är säkra. Man kan inte alltid tänka att detta är den bästa hanteringen av en sådan fråga. Om vi får oberoende granskningar kan vi också se till att säkerheten får högre prioritet från början och , i hela samhället. Detta kan vara relevant med tanke på både Transportstyrelsen och dagens nyhet om , till exempel. En annan del som vi gärna vill lyfta från sida, om det finns tid för det, är kompetensdelen. Vi har föreslagit att vi ska införa ett kompetenscenter för it-säkerhet tillsammans med högskolan, där vi får med både näringsliv och myndigheter – ett cybercampus, rent av. Vi kan se att man från regeringens sida har satsat 5 miljoner på cyber- och informationssäkerhet genom , men också att man anser att det inte för tillfället finns något behov av att vidta ytterligare åtgärder när det gäller försörjning av cyberkompetens. satsar 1 miljard på ett cybercampus och , tror jag, omkring 100 miljoner. Även är igång. Vi ser att också behöver förstärka. Vi lever i en ny verklighet. De kriminella har hittat en ny, lukrativ arena. Kinesiska staten infiltrerar på olika fronter, till exempel. Vi har rent av sett ryska apologeter i . Detta är den säkerhetsverklighet vi lever i. Det är dags att ta hotet på allvar och få in i den verklighet vi lever i och stärka vår kunskap och förmåga på cybersäkerhetsområdet. 35 (KD): Vi debatterar cybersäkerhetsfrågor här . Jag står naturligtvis bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 18. Cybersäkerhetsfrågor är, skulle jag säga, viktigare . Historiskt har vi sett olika typer av cyberattacker drabba , och vi vet att det görs ungefär 100 000 statsfinansierade cyberattacker mot av utländsk makt. Vi har sett attacker mot sjukhus och banker och mot betalningsförmågor. Och det värsta av allt är att detta sannolikt bara är början. Vi har sett ransomware- eller utpressningsattacker och överbelastningsattacker i kombination med utpressning, vilket är väldigt farligt och skadligt. Vi såg hur Coopbutiker drabbades. Vi ser också att detta kostar väldigt mycket pengar. Det finns beräkningar från som visar att de olika utpressningsattackerna totalt kan ha kostat det amerikanska samhället uppemot 70 miljarder och kanske kommer att kosta långt över 100 miljarder . Detta gör, som jag ser det, att vi måste titta på hur det fungerar . Vi har i en situation där sju myndigheter delar på ansvaret. Där skiljer vi oss från andra länder. Detta ramlar mellan stolarna, och det blir inte bra. Det har tillskapats ett cybersäkerhetscenter med goda intentioner, men som vi ser det är det alltför stuprörsorienterat och för smalt. Mandatet är otydligt och fragmenterat. Ingen myndighet har fått lead, huvudansvar, utan man ska samverka – det blir något slags konsensuskultur, har vi förstått det som. Det är inte klart med lokaler, och det blir inte så kraftfullt som det borde vara. Från sida tycker vi därför att det borde inrättas en cybersäkerhetsmyndighet, som skulle få uppgiften att koordinera cyberförsvaret mellan myndigheter och försvara kritisk nationell infrastruktur och samhällskritiska nationella intressen – en myndighet med brett fokus, som omfattar cyberskyddet av myndigheter men även teleoperatörer, elproducenter, distributörer och andra känsliga sektorer och samhällskritiska delar av näringslivet. Vi har, fru talman, i närtid sett hur exempelvis har drabbats av attacker. Kalla vinternätter har uppemot en kvarts miljon människor blivit utan ström. Detta är något som också kan drabba . Man har testat materiel som gör att man kan störa ut internet över stora områden och göra så att ingen kan kommunicera. Detta är hot som också kan drabba , fru talman, och därför ser vi det som viktigt att vi kommer vidare. Detta är något som flera andra länder har gjort och som skulle göra att mer resurser skulle kunna gå till att skydda oss mot cyberattacker. Vi kan konstatera att detta är något som tyvärr bara har börjat. Enligt de rapporter vi fått blir det allvarligare, och det är lätt för utländsk makt eftersom det är svårt att upptäcka. De kan vara i ett land och använda ett företag som gör det; det är väldigt svårt att upptäcka. Detta kan drabba vårt land och viktiga institutioner, och här behöver vi kort sagt förstärka. Därför är det vår uppfattning att vi behöver gå vidare. Cybersäkerhetscentret har bra intentioner, men vi behöver gå vidare och inrätta en cybersäkerhetsmyndighet. 36 (S): Länge var cyberhotet något som man varnade för och något som skulle hända . Det gjorde att det helt enkelt var enkelt att skjuta denna fråga ifrån sig. Konsekvensen blev att hotet inte togs på tillräckligt stort allvar. Man förberedde inte sig själv, sin organisation eller sin myndighet i tillräckligt stor utsträckning. Med perspektiv kan vi nu se att vi har gått från en tämligen avslappnad, och på sina håll rent av naiv, hållning till cyberhotet till att betrakta det med stort allvar. Bara det faktum att vi står här och debatterar ett renodlat cybersäkerhetsbetänkande med motioner säger någonting om hur denna fråga har utvecklats, för verkligheten har verkligen kommit i kapp oss. Det rapporteras om nya attacker eller intrångsförsök om inte så i stort sett . Då ska man bära med sig att det bara är en bråkdel av det som de facto sker som når offentlighetens ljus. redovisade att det sker runt 10 000 aktiviteter mot mål i från utländska statsaktörer. Den siffran är förstås mycket högre . Det som kanske är ännu värre är att vi nu ser alltmer konkret hur cybervapnet faktiskt gör skada, hur det begränsar och stänger verksamheter och hur det för med sig stora ekonomiska kostnader och risker. Cyberhotet är verkligen på riktigt, som när efter ett angrepp tvingades gå ut och berätta att intrånget på deras servrar inte påverkat säkerheten i bilarna.