prot · H909130 · 2022-06-14 00:00:00 — Både tidigare granskningar av KU och tidigare kommissioner har konstaterat att dokumentation i kris är extra nödvändig. Därför har vi funnit dessa brister. 23 PER SCHÖLDBERG (C): Jag tänkte uppehålla mig vid det ärende som vi granskat som handlar om beslut om utökad mellanlagring av använt kärnbränsle. Dock konstaterar jag att vi i kapitel 2 i samtliga de ärenden som vi har granskat är eniga i de slutsatser vi drar. Utskottet har granskat regeringens och i synnerhet miljö- och klimatministerns hantering av Svensk Kärnbränslehantering AB:s ansökningar om tillstånd till anläggningar för slutförvaring av använt kärnbränsle. Det KU har granskat i ärendet är regeringens hantering av SKB:s ansökningar om tillstånd till anläggningar för slutförvaring av använt kärnbränsle till och med regeringens delbeslut i fråga om mellanlagring . Vi konstaterar att de två regeringsärendena rör svåra och komplexa frågor och att utredningen varit omfattande. En grundläggande fråga i ärendet är tidsaxeln från när beredning av ärendet började inför ett beslut i ärendet. Vi kan i vår granskning se att en utbrytning av mellanlagret enligt fanns som ett handlingsalternativ sedan åtminstone . Fram var utgångspunkten att ärendena skulle hanteras samlat. blev informerat via SKB att det behövdes en lösning i närtid, och inledde departementet en gemensam beredning inom av en remiss om ett eventuellt delbeslut i fråga om mellanlagret. Sent beslutade att i båda ärendena skicka förslagen på remiss. Svarstiderna sattes till , en månad mitt . Det skiljde sig från remissrundan 2019. Utskottet bedömer att den korta remisstiden kunnat undvikas med en bättre planering från sida. I kontakterna mellan och de två berörda kommunerna har vi sett att första gången kommunerna informerades om ett eventuellt delbeslut var i samband med remitteringen . I sina remissvar ifrågasatte kommunerna att mellanlagret skulle hanteras i ett delbeslut. Vi vill särskilt peka på den särställning för berörda kommuner som finns i bestämmelser om det kommunala vetot. Kommunerna det handlar om är respektive . Det är viktigt att det i synnerhet i denna typ av ärenden finns en god dialog och kommunikation med i det här fallet berörda kommuner. Vi anser att kommunikationen kunde ha fungerat bättre än vad som var fallet. Man ska komma ihåg att båda dessa kommuner har levt och arbetat aktivt med kärnhanteringsfrågan . De är medvetna om att de kommer att arbeta med detta även . Därav allvaret i detta. Den dialog som utskottet har uttryckt här är värd att kommentera. Det finns en del övrigt i ärendet att önska gällande dokumentation i själva ärendet. Jag stannar där och vill lägga tyngden på just detta. 24 (M): KU har lämnat ett enigt granskningsbetänkande. I den här delen kommer jag att hålla mig till evakueringen av tolkarna, där KU konstaterar tre brister i tre delar. Den första är att KU konstaterar att regeringen har varit oförhindrad att agera tidigare. Den andra gäller dåvarande migrations- och justitieministerns uttalande att det inte skulle vara förenligt med grundlagen att agera för tolkarna. Den tredje gäller dåvarande migrations- och justitieministerns uttalande om antalet personer som vid en sådan evakuering skulle komma i fråga, nämligen tusentals – 10 000. Vad gäller tiden konstaterar KU som sagt att regeringen har varit oförhindrad att ta upp frågan om tolkar och andra lokalanställda med tidigare än vad som skedde. Varför är då viktigt i detta avseende? Jo, därför att om en evakuering av lokalt anställd afghansk personal ska kunna utföras förutsätts en medverkan av . Först inkom med den nödvändiga begäran till avseende möjligheten att tillämpa regelverket för att genomföra en akut vidarebosättningsinsats. Först efter att begäran inkommit kunde regeringen agera, vilket den också gjorde . fattades ett regeringskanslibeslut om att ändra vidarebosättningsreglerna. Därefter kunde evakueringsinsatsen inledas. Mellan i en mycket kaotisk situation – jag vill betona att den var mycket kaotisk – evakuerades 1 100 personer. I denna krets ingår de drygt 70 personer som vi talar om här , det vill säga tolkarna. Där ingår också människor som kämpar för mänskliga rättigheter, ambassadpersonal och familjemedlemmar. En fråga man kan fundera på är varför inte tidigare inkom med en begäran till . Det fanns många signaler. Det gäller till exempel , då Biden meddelade att alla soldater skulle vara borta från , eller , då president besökte i och pratade om en förberedelse för hur 18 000 afghanska tolkar och andra lokalanställda skulle kunna flyttas ut ur . Det fanns således många signaler. inkom till UD en rapport från ambassaden i , där ambassadören beskrev en oro för de lokalanställdas situation. Det var först som det fördes diskussioner mellan ambassaden i och om möjligheten att bereda skydd genom vidarebosättningssystemet. Vad gäller uttalanden om oförenligheten med grundlagen har migrations- och justitieministern meddelat att regeringen inte kommer att agera för att få till stånd en lösning för de afghanska tolkarna och att det antagligen vore ett brott mot grundlagen. Det är mycket anmärkningsvärt att en justitieministern gör detta uttalande, särskilt då det har varit praxis att använda vidarebosättningssystemet och regeringen också har sagt att arbete pågår. Regeringens ansvar för förvaltningen m.m. (kapitel 3) 25 (S): Det sociala trygghetssystemet och en väl fungerande infrastruktur för energi och kraftöverföring kan sägas vara två var för sig skilda ämnen. Båda dessa områden har dock avgörande betydelse för en stark samhällsutveckling och för enskilda medborgares tilltro till systemet. I det betänkande vi nu behandlar finns samlat under rubriken om regeringens ansvar för förvaltningen m.m. två anmälningar som berör regeringens arbete med och . Det är områden som omfattas av det som jag beskrev i början. Låt mig först ta upp anmälan om regeringens styrning av . I denna begärdes att en granskning skulle ske av huruvida regeringen har varit tillräckligt tydlig och om gällande regelverk följts – detta med hänvisning till att regeringen föreslog en lagändring med syfte att fler ska få behålla sin sjukpenning och å andra sidan behöll som ett av målen i regleringsbrev 2021 att det samlade arbetet i myndigheten ska leda till att sjukpenningtalen minskar. Till grund för granskningen har legat bland annat promemorior som upprättats inom och frågor som ställts till regeringen. När det gäller styrning av förvaltningsmyndigheter, sådana som inte ligger under utan under regeringen, vilket är fallet för , är ordningen att förvaltningen ska förverkliga regeringens politik. I särskilda ärenden som innebär myndighetsutövning gentemot enskilda eller tillämpning av lag är dock förvaltningsmyndigheterna självständiga. Vid sidan av gällande lagar, förordningar och föreskrifter styrs dessa statliga myndigheter genom regleringsbrev och särskilda uppdrag. Det finns anledning att betona att regeringen har tagit en rad initiativ på området kring socialförsäkringar. I sammanhanget vill jag från betänkandet lyfta fram mål för utgiftsområdet Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionshinder, som lyder just att frånvaron från arbete på grund av sjukdom ska ligga på en långsiktigt stabil och låg nivå. Målet i stort har varit detsamma för detta utgiftsområde . De ändringar som gjorts i själva regleringsbreven finns med i betänkandet. skärptes formuleringarna till en mening som lyder: Sjukförsäkringen ska ge ekonomisk trygghet vid sjukdom och ett effektivt stöd för att individen ska återfå arbetsförmågan och återgå i arbete. skedde en lagändring utifrån en proposition från regeringen om ändringar i socialförsäkringsbalken som syftade till att åstadkomma en mer flexibel rehabiliteringskedja i sjukförsäkringen. Därigenom kan man skapa större möjligheter för en person som är sjukskriven att i första hand återgå i arbete hos den egna arbetsgivaren. När det gäller ställningstagandet från KU till anmälan om huruvida styrningen följt gällande regelverk och om styrningen varit tillräcklig tydlig kan konstateras att det inte har framkommit något som skulle visa på att målet i regleringsbrevet förutsatt åtgärder från sida som skulle stå i strid med lagstiftningen. Den rapport från Inspektionen för socialförsäkringen som anmälaren hänvisar till om att införandet av det kvantitativa målet för sjukpenningtalet i regleringsbrevet ledde till mer restriktiva bedömningar i enskilda ärenden visar att man har följt gällande lagstiftning – detta utifrån att kunde verka för att sjukpenningtalet minskar inom ramen för sitt samordningsansvar. Utskottet vill ändå uppmärksamma vikten av att regeringens styrning av myndigheter inte utformas så att den inte, till exempel i regleringsbrev, riskerar att påverka tillämpningen i enskilda ärenden. Regeringens möjlighet är i detta avseende begränsad till att föreslå lagändringar. Det är självklart även angeläget att regeringen är vaksam och vidtar åtgärder om det i efterhand visar sig att styrningen av en myndighet kommit att påverka tillämpningar i enskilda ärenden. Slutligen vill jag säga några ord om anmälan ”Svenska kraftnäts användning av beredskapsmedel”. I denna anmälan begärs att utskottet skulle granska dåvarande energi- och digitaliseringsministerns agerande när det gäller svenska kraftnäts beslut om ödrift i . Det anfördes bland annat att det skulle vara så att ministern fattat ett beslut om elberedskapsmedel, som det skulle vara Svenska kraftnäts uppgift att besluta om. Till grund för granskningen har legat bland annat promemorior som upprättats inom Infrastrukturdepartementet. Från anför man att affärsverket är elberedskapsmyndighet och att det innebär att man arbetar för att elförsörjningen ska ha beredskap för extrema händelser som kan innebära påfrestningar på samhället. Ett exempel på en sådan åtgärd är just ödrift. Vidare anförs att vid behov av sådana åtgärder är det Svenska kraftnäts roll att besluta om detta och i så fall bekosta detsamma med anslag för elberedskap. Anpassningar och investeringar kan behövas oavsett användningsområde, och det mest effektiva är att genomföra investeringarna vid samma tillfälle. I sammanhanget kan noteras i svaren att i sin revisionsberättelse om skriver att verket i alla väsentliga avseenden har ”använt anslag och inkomster i enlighet med av beslutade ändamål och i överensstämmelse med tillämpliga föreskrifter”. Utskottets ställningstagande kring denna anmälan ger således inte anledning till något uttalande. Statsråds tjänsteutövning: vissa ärenden (kapitel 4 delvis) 26 (S): Årets granskning har likt andra år haft en stor bredd i områden och frågor. Alla områden väger lika tungt i vår granskning utifrån att stärka förtroendet för vår demokrati. kunde vi höra ledamoten säga han fått frågan vad han gör i KU. Det är en fråga vi alla säkert får, och jag vill betona vikten i uppgift: att vara grindvakten för grunden till att från denna kammare kunna utveckla samhället med politik. Vi i KU har en tung roll. Vi har fått förtroendet av folket att granska våra yttersta makthavare. Jag är tveksam till om en verkligen kan ha ett mera njutbart uppdrag! Jag har tagit mig an detta uppdrag med tanken att se vad som skett och vad vi kan dra för lärdomar utifrån de olika anmälningar som hamnar på vårt bord. Jag vill nog påstå att akrobatiska övningar, inte bara armbrytningen i de olika granskningarna, har skett utifrån att en stor del av mandatperiodens granskning skedde digitalt. Det var prövande, men det har nog varit en utvecklande resa inte bara för mig utan hela utskottet att hantera och ta sig igenom. I granskningen finner vi ett antal ärenden i kapitel 4 som jag berör här. Statsrådens tjänsteutövning omfattar en mängd granskningar som även lyfts av ledamöter före mig. I det här fallet handlar det om specifikt G1, G7, G11–12 samt G8. Om vi djupdyker i G1, som handlar om Pisarapporten, kan vi se hur statsrådet vid ett flertal tillfällen försökt att försäkra sig om att den information och det underlag som skulle gälla kring Pisaundersökningen var grundad och korrekt eller om den högre exkluderingsgraden förtjänade någon mer kommentar. I vår granskning har vi kunnat se att statsrådet ställde frågan till kring Pisarapporten och dess tillförlitlighet och fått försäkran om att så var fallet. Utskottet fann inte i detta fall något anledning till kritik mot statsrådet hantering. Dock lyfte utskottet olika aspekter som skulle kunna ses som goda medskick framöver. Det handlar ju om att ge en ledstång för att våra förtroendevalda ska kunna göra en så bra insats som möjligt. Ärendena G7, G11–12 och G8 som jag nämnde tidigare ger ingen anledning till något uttalande eller kritik från utskottet. Jag vill ändå passa på att lyfta fram sista stycket i G7, en viktig del i ställningstagandet som är värd att lyfta här i kammaren. Jag citerar: ”I övrigt vill utskottet uppmärksamma det grundläggande förhållandet att en fråga om att lämna ut en allmän handling eller en uppgift i en allmän handling inte är av sådan art att regeringen har befogenhet att ge direktiv till en myndighet utan sådana beslut fattar myndigheten självständigt.” Det här är inte bara en text i ett ställningstagande för den enskilda granskningen utan visar tydligt principen för, styrkan i och vikten av myndigheters självständighet. 27 (M): Jag tänkte ägna mig åt två ärenden i den här delen av debatten. Först vill jag säga några ord om vår granskning av Pisarapporten. Det gäller den vid det här laget väldigt omdebatterade och ett flertal gånger också granskade Pisarapporten som publicerades . fick statsrådet en presentation av rapporten. Dagen för publicering gicks den också igenom av . Departementet har ställt ett flertal frågor till om bland annat den höga exkluderingsgraden av elever, vilket har varit kärnfrågan både för oss men framför allt för exempelvis granskning av Pisarapporten. Vi har kunnat konstatera att det är fullt rimligt – jag skulle själv vilja gå så långt som att tillägga att det har varit väldigt bra – att regeringen, statsrådet och departementet har ställt dessa frågor om exkluderingsgraden. Givet rapportens osäkerhet skriver också vi i att det hade kunnat övervägas om det hade funnits skäl att tolka det här resultatet med något större försiktighet än vad statsrådet gjorde. Vi har också kunnat konstatera att det har fortsatt. Efter har frågor om exkluderingen fortsatt att ställas. Mot den bakgrunden konstaterar vi att man kan ifrågasätta om inte regeringens uppdrag till som man sedan i gav borde ha lämnats tidigare. Det andra ärendet som jag skulle vilja säga några ord om är det om kontakterna med generaldirektör angående utlämnande av uppgift. Som ett flertal ledamöter förtjänstfullt har redogjort för tidigare i debatten, inte minst i den allmänna inledningen, har vi ledamöter precis som alla andra medborgare, varken mer eller mindre, rätt att få ut offentliga handlingar och uppgifter. Uppgifter och handlingar blir just offentliga när de lämnar en myndighet och skickas till en annan. Så har skett i det här fallet vad gäller tidsplanen för digitaliseringen av de nationella proven. När en moderat ledamot vänder sig till och frågar om hon kan få ta del av uppgifter gällande tidsplanen, om den kommer att hållas eller inte, väljer generaldirektör dock att först vända sig till och statssekreteraren där för att fråga om den här uppgiften är någonting som kan lämnas ut. Vi granskar inte , utan vi granskar regeringen. Men det är ändå, eller kanske just därför, anmärkningsvärt att statssekreteraren väljer att inte vara tydlig utan att snarare försöka få generaldirektören att inte lämna ut den här uppgiften. Det finner vi är skäl för kritik. Det är en brist. 28 (SD): Vi debatterar årliga granskningsbetänkande KU20. Vi är inne på kapitel 4 vars omfång är så omfattande att vi har valt att dela upp det i två delar. debatterar vi delen som heter Statsråds tjänsteutövning: vissa ärenden. Det första jag vill prata om är utbildningsministerns hantering av Pisaundersökning. I anmälan som skickades till uppmärksammades att utbildningsminister på hade skrivit en debattartikel efter att Pisastudien hade släppts där hon bland annat uttalade: Resultatet av Pisaundersökningen visar att svensk skola står stark och är på väg tillbaka till kunskapsresultat i toppklass. I anmälan anfördes det dock att elever skulle ha fått lägre poäng ifall provet utförts i enlighet med , och i stället pekades det på Expressenartikeln med rubriken: PISA-framgång bygger på falska siffror. Med hänvisning till att har konstaterat att den självklara utgångspunkten ska vara att ett statsråds uttalanden är korrekta begärdes det att KU skulle granska utbildningsminister agerande, vilket vi sedermera gjorde. Man kan börja med att påminna om varför vi i granskar den här typen av ärenden. I det här fallet handlar det bland annat om att det är viktigt att mätinstrument som exempelvis Pisaundersökningen bibehåller sin legitimitet oavsett vilken regering det är som styr. När Pisaundersökningen presenterades för regeringen fanns det några varningsflaggor, vilket också departementet senare konstaterat i interna dokument, om att exkluderingsgraden varit hög. ställde frågor kring detta till . Det var enligt rimligt att ställa de frågor som statsrådet gjorde, men givet den osäkerhet som kringgärdade rapporten hade det kunnat övervägas om det funnits skäl att tolka resultatet med något större försiktighet än vad hon gjorde. Som också framgått av granskningen fortsatte frågor kring exkluderingen att ställas, bland annat i kritiska artiklar i dagspressen. Mot den bakgrunden kan det enligt utskottets mening ifrågasättas om inte regeringens uppdrag till , att förstärka sina insatser för att säkerställa ett högt deltagande i enlighet med gällande riktlinjer i , borde ha lämnats tidigare än vad som skedde, alltså . Vi går vidare till nästa ärende, och det gäller kontakter med generaldirektör angående utlämnande av uppgift. Jag kan börja med lite av det som sägs i sammanfattningen från anmälaren. Det anförs att utbildningsminister dåvarande statssekreterare bett generaldirektör att undanhålla information om digitaliseringen av de nationella proven och att den efterfrågade uppgiften fanns hos myndigheten och inte var sekretessbelagd. Anmälaren anför vidare att en allmän uppgift som torde vara offentlig borde ha lämnats ut på begäran. Anmälaren väcker frågan om ministerstyre och menar bland annat att statssekreteraren har instruerat generaldirektören att undanhålla korrekt information från en ledamot i utbildningsutskottet. Man får utgå från att en statssekreterare alltid agerar på uppdrag av sitt statsråd. har granskat ärendet, och jag kan torrt konstatera att statssekreterarens och regeringens agerande inte var bra. Det fanns en handling hos både och , och den var inte sekretessbelagd. Offentlighets- och sekretesslagen är tydlig: Sådana handlingar ska lämnas ut till en enskild person vid begäran. Statssekreterarens svar på generaldirektörens fråga om vilken information som kunde lämnas ut av kan alltså inte anses överensstämma med nämnda bestämmelse. Utskottet utgår sedermera från att utbildningsministern i egenskap av departementschef ser till att vidta de åtgärder som krävs för att anställda vid ska ha erforderlig kunskap om offentlighet och sekretess. Då har vi kommit till det sista granskningsärende som jag kommer att nämna i mitt anförande. Det handlar om utrikesministerns agerande i samband med ett telefonsamtal. Utrikesminister kontaktades av två ryska så kallade komiker som fick henne att anta att hon kommunicerade med en rysk oppositionsledare. Låt mig bara kort konstatera att jag delar utskottets hållning att det är bra att rutinen för motpartsverifiering på har förtydligats och nedtecknats efter den aktuella incidenten. Väl fungerande rutiner av detta slag är mycket viktiga för att undvika liknande händelser . I övrigt hänvisar jag till vårt skriftliga betänkande och önskar er därmed trevlig läsning. 29 (C): I den här debattrundan tänkte jag beröra samtliga fyra ärenden. Låt mig börja med den granskning där KU pekat på att det har förekommit brister i regeringens handläggning eller en ministers agerande. Det gäller en statssekreterares kontakter med generaldirektör angående att lämna ut en uppgift till en riksdagsledamot. Granskningen visar att det i en allmän handling hos såväl som fanns uppgifter om att tidsplanen för digitaliseringen av nationella prov behövde revideras. Statssekreterarens svar på generaldirektörens fråga om vilken information som kunde lämnas ut av överensstämmer enligt KU inte med offentlighets- och sekretesslagens bestämmelse om utlämnande av uppgift. KU utgår nu från att utbildningsminister gör vad som krävs för att anställda vid ska ha tillräcklig kunskap om offentlighet och sekretess. KU uppmärksammar också det grundläggande förhållandet att regeringen inte har befogenhet att ge direktiv till en myndighet att lämna ut en allmän handling eller en uppgift i en allmän handling. Det beslutet fattar myndigheten själv. I de tre övriga ärendena har KU inte funnit skäl att peka på några brister i regeringens handläggning eller en ministers agerande. Dessa ärenden är intressanta eftersom de vart och ett på sitt sätt belyser var statsrådens och regeringens ansvar börjar och slutar och hur själva regerandet eller regeringskonsten får eller bör utövas. Två ärenden där frågan om informella kontakter och avstämningar mellan regeringen och självständiga förvaltningsmyndigheter har varit i blickfånget rör dels kontakter med geologiska undersökning, SGU, inför publicering av konsekvensanalys, dels utbildningsministerns hantering av Pisaundersökning. När det gäller utbildningsminister menar utskottet att givet den osäkerhet som kringgärdade rapporten hade det kunnat övervägas om det funnits skäl att tolka resultatet med något större försiktighet än vad hon gjorde. hade nämligen vid presentationen av Pisarapporten, dagen före publiceringen, ställt kontrollfrågor och följdfrågor till samt uppdragit åt tjänstemän att gå igenom rapporten när den kom för att se om den höga exkluderingsgraden förtjänade någon mer kommentar. Man kan säga att statsrådet anade ugglor i mossen men dagen efter publiceringen fick ett underlag av tjänstemän av vilket det framgick att de övergripande resultaten stod sig. Ärendet belyser vad man rätteligen kan begära av ett statsråd. Hur långt ska ett statsråds skyldighet att hålla sig informerad sträcka sig? I ärendet om kontakter med SGU inför publiceringen av konsekvensanalysen av att Mark- och avvisade Cementas ansökan om fortsatt och utökad kalkbrytning för cement vid på var situationen en annan. Där visade sig myndigheten vara väldigt aktiv i sina kontakter med , som styrdes av dåvarande näringsminister , gällande formerna för och innehållet i den rapport som avsågs publiceras. KU bedömer att det av e-post och tjänsteanteckningar inte framgår annat än att SGU hört sig för om planer för kommunikation samt efterfrågat koordinering i denna fråga. Utskottet framhåller att syftet med kontakter av detta slag aldrig kan vara att styra över myndigheternas informationsverksamhet. Det fjärde och sista ärende jag vill kommentera rör utrikesminister agerande i samband med ett telefonsamtal. Vid ett telefonsamtal som funnits tillgängligt på Youtube talade utrikesminister med två personer som uppgav sig företräda den ryska oppositionen. Den ena utgav sig för att vara , hustru till , och den andra Navalnyjs stabschef . I själva verket var det personer som enligt tidningen är misstänkta för att samarbeta med den ryska regimen och som genomfört en rad liknande samtal under falska premisser. Vid utfrågningen med anförde hon att inga sekretessbelagda uppgifter röjts vid samtalet samt att hon under samtalet uttryckt stöd för det ryska civilsamhället och alla som verkar för demokratisk förändring i landet. tog även upp tidigare kända svenska ståndpunkter. Hon berörde ingenting som hon inte varit tydlig med tidigare.