prot · H909104 · 2022-04-28 00:00:00 — Jag tror vi vet svaret på de frågorna egentligen. Frågan om djurvälfärd är bredare än det individuella djurets välfärd. Vi ser över hela världen effekterna av att djur utnyttjas utifrån kortsiktiga ekonomiska intressen. Mest tydligt är det på antibiotikaområdet, där det globalt sett fortfarande används mer antibiotika till friska djur än till sjuka människor. Antibiotika är i en stor del av världens djurhållning ett rutinmässigt insatsmedel, ofta använt för att kamouflera en dålig djurhållning. Ett förbättrat regelverk för att komma åt detta problem inom EU har införts, men det finns inget globalt regelverk som begränsar det missbruk av antibiotika som ses i många länder. Det är av mycket stor vikt att vi aktivt verkar för det från håll. går det nämligen att göra kortsiktiga vinster genom att rutinmässigt ge djur antibiotika, vilket innebär att missbruket av antibiotika kommer att fortsätta. Därför måste ekonomiska styrmedel utformas på ett sätt som gynnar de djuruppfödare som satsar på förbättrade förhållanden för djuren, stärker deras hälsa och därmed minimerar antibiotikaanvändningen. Svenska djurhållare är i stort redan där – den svenska djurhållningen använder minst antibiotika i hela EU – men vi som politiker behöver ta ansvar för att en ansvarsfull djuruppfödning också bär sig på marknaden. Kött från djuruppfödning där antibiotika överanvänds bidrar till ett av mänsklighetens mest allvarliga hälsoproblem , nämligen antibiotikaresistens, och det måste helt enkelt bort från marknaden. Djurskyddet och djurvälfärden behöver stärkas världen över, oavsett om det gäller sällskapsdjur, djur i livsmedelsindustrin eller försöksdjur. Ett flertal länder, däribland , har ställt sig bakom att det ska antas en global FN-deklaration om djurvälfärd. bör även verka för att bindande minimiregler om djurvälfärd utarbetas inom WTO. Krav på djurvälfärd måste in i handelsavtal. Vi måste agera på den kunskap vi har och ta konsekvenserna av den. anser att behovet av en global överenskommelse om stopp för de avarter som hotar såväl djurs välfärd som människors hälsa aldrig har varit större än . Det kommer att komma fler pandemier, och ju mer vi arbetar med att skapa en bättre djurvälfärd, desto färre pandemier. Så tror jag att man skulle kunna sammanfatta den kunskap som finns . Jag vill avsluta mitt inlägg med en kort betraktelse. Jag har otaliga gånger – både som ung och även en bra bit upp i åldrarna – fått höra uttryck som ”känslomässigt dravel” och ”djuren kan inte prata” samt att jag inte ska disneyfiera djur. Detta har sagts när jag har berättat om de djur jag delar min vardag med – vad de gör, hur de mår och så vidare. Jag har läst etologi och djurens kommunikation på , och jag vet att en häst är en häst, en människa är en människa och en fisk är en fisk. Alla arter har olika behov. Många har likartade känsloliv. Flera är monogama, lever i livslånga relationer, uppvaktar varandra, bygger bo och uppfostrar sina avkommor. Likheterna är många, men det finns också skillnader. En häst som går ute behöver inget täcke på sig bara för att jag fryser när jag går ut. Och möss kan inte sy klänningar och trä nålar, men de kan känna och alldeles säkert också kommunicera med andra möss, liksom vi kan kommunicera med andra människor. Det mesta av det som jag påstod när jag var ung har forskningen genom uppfinningsrika forskare lyckats leda i bevis. Så ju mer vi lär oss om djuren desto klokare blir de – eller? Nej, riktigt så är det inte. Att vi inte lyckats leda detta i bevis har inte med djuren att göra, att djuren inte kände då eller att de inte kunde kommunicera då. Det har att göra med att vi människor inte hade lyckats komma på något sätt att ta reda på att de känner, hur de känner och tänker och hur de kommunicerar. Just det är oerhört viktigt för oss att lägga på minnet. Det handlar oftast om oss själva och våra egna tillkortakommanden. Jag vill avsluta med att säga att de djurskyddsbestämmelser som finns motiveras av att det finns ett behov av dem, antingen genom påvisade forskningsrön eller genom praktiska erfarenheter. Vi vet också mycket mer om hur djuren mår och känner – vetskap som vi har valt att inte hantera. Även om vi kanske är bland de bästa i världen på djurskydd betyder det inte att vi är bra nog. Jag vill tacka ledamöterna från både och Liberalerna för strålande inlägg i debatten. Och jag vill säga att jag står bakom alla våra reservationer, men för tids yrkar jag bifall bara till reservation 15. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 10.) § 7 Internationellt utvecklingsbistånd betänkande 2021/22:UU6 10 (M): tar sin utgångspunkt i varje enskild människa och hennes rätt till frihet och förmåga att forma sitt eget liv. Vi tror på varje människas kraft att påverka sin situation och hjälpa andra. Och vi tror att utfallen blir som bäst när människor ges egen makt över sina liv. Den principen är vägledande för . Biståndet är ett viktigt verktyg, och ska som ett rikt land ta ansvar och göra det kan för att minska fattigdom och förtryck i världen. Men det är viktigt att betona att svenskt bidrag till en bättre värld är mycket större än den svenska biståndspolitiken. Svenska företag och ”startuper” bidrar med nya tekniska lösningar inom sjukvård och utbildning och skapar jobb och tillväxt för människor i länder som traditionellt sett är mottagare av svenskt bistånd. Svenska företag bidrar med tekniska lösningar och ny teknik inom exempelvis hållbara transporter, något som troligtvis gör mycket mer för måluppfyllelsen av Agenda 2030 än vad ett biståndsprojekt någonsin kan göra. I själva verket har det internationella biståndet liten påverkan på ekonomisk tillväxt, något som forskning också pekar på. Det är också tydligt att det är ekonomisk tillväxt, handelsavtal, borttagande av tullar och ett förbättrat företagsklimat som bäst skapar förutsättningar för att nå biståndspolitikens mål. Det är åtgärder som alltså inte klassas som biståndsverksamhet. En moderat utvecklingspolitik kommer därför alltid att ha som mål att gå från bistånd till handel och en uttalad målsättning om att det traditionella utvecklingsbiståndet ska präglas av att mottagarländerna ska stå på egna ben. Vi ser att det behövs en uttalad målsättning om att biståndet inte ska behövas. Vissa väljer att tolka denna målsättning som något negativt. Jag ser det som en ärlighetsprincip. 193 länder har gemensamt kommit överens om målen i Agenda och förbundit sig att tillsammans, och var för sig, arbeta för att nå målen. Om syftet nu är att faktiskt uppnå de globala hållbarhetsmålen, vilket jag synnerligen hoppas att alla skriver under på, måste det också betyda att det traditionella utvecklingsbiståndet, som vi känner det , har ett slut. Det handlar alltså inte om en orealistisk bild av att världens alla problem ska upphöra utan om den obotliga tron på att länders egen bärkraft kan stärkas. Men då måste man också vara ärlig och principfast vid det målet. Vidare är det viktigt att konstatera att det sker omfattande verksamhet för att hjälpa människor i nöd och förtryck, utöver de biståndsinsatser som görs och finansieras via skattsedeln. Ett exempel är , som gör ett stort och viktigt arbete för mänskliga rättigheter, vars verksamhet är helt baserad på medlemsavgifter och gåvor. Ett annat är , som bedriver ett omfattande humanitärt arbete, nästan uteslutande med egna medel. Många företag väljer också att investera stora summor pengar i utvecklingsarbete i de områden där de verkar. Där har vi exempelvis H & M, som driver H & M Foundation. Förvaltarskapstanken – att vi bryr oss om varandra, vill ta hand om varandra och lämna efter oss en bättre plats än den vi blivit given – är central för . Vår tro på människor handlar också om vår vilja att göra gott och hjälpa varandra. Det är positivt att människor och företag vill vara med och bidra till en bättre värld. Detta bör också underlättas genom exempelvis sänkt skatt och moderniserade regler för non profit-verksamhet. Jag vill yrka bifall till reservation 1. Svenskt bistånd uppgår till av bni. Det är ett mål som sattes av FN , som sedan reviderades till av bni. Men ändå står fast vid . vill göra ett omtag här. Utöver orimligheten i att lägger mer på bistånd än vad gör har utgiftsmålet visat sig sätta käppar i hjulen för viktiga projekt som hade kunnat göra stor skillnad men som bortprioriterats på grund av att de varit för kostnadseffektiva. Kostnadseffektivitet får aldrig ses som ett hinder. Det är ett oärligt och ansvarslöst sätt att hantera skattebetalarnas pengar på. Vi vill se en fyraårig budgetram så att biståndet kan prioriteras mer långsiktigt och effektivt, precis som vi gör med andra utgiftsområden som kräver långsiktighet. Vi måste komma bort från den här utbetalningspressen. har ökade behov på hemmaplan. Då måste även biståndsposten kunna ställas mot andra utgiftsområden i budgeten. Att ett land behöver omprioritera resurser är ingenting konstigt utan något som förväntas när situationer förändras. Jag vill avslutningsvis säga några ord om och . Det är tveklöst så att Putins illegala och sanslösa krig redan skördat många oskyldiga liv. Många miljoner befinner sig på flykt, och människor avrättas på gatorna. har jag svårt att greppa det som faktiskt händer. Jag och många med mig trodde inte, kanske något naivt, att vår generation skulle få uppleva det här. En invasion av ett demokratiskt land i är något som hör till historieböckerna. Efter att revs gick vi in i en tro på att länder blivit fredliga och människor snälla. är det uppenbart att vi har varit blinda. kommer för alltid att vara den dag då efterkrigstiden tog slut. Det formativa skede som vi nu går igenom kommer att avgöra hur de nästa decenniernas världsutveckling kommer att utspela sig. De val vi gör nu och de beslut vi fattar kommer att få konsekvenser för många generationer. ska stödja på alla de sätt vi kan. Men, herr talman, biståndet är ett utrikespolitiskt verktyg. Därför ska det också användas så. anser att det är rätt och riktigt att det bistånd som styrs och finansieras av svenska staten inte bara är bra för mottagarna utan också ligger i svenskt intresse. Det bör därför i högre grad fokuseras till länder som är strategiskt viktiga för och tematiska områden där har tydliga intressen. Detta, anser vi, ska gälla alldeles oavsett om det enligt internationella regelverk klassas som bistånd eller inte. Ett exempel på en insats som av de flesta bör uppfattas som bistånd i svenska intressen är att stödja demokratirörelsen i . är dock inte ett land där insatser enligt OECD-Dacs regelverk kan klassas som bistånd. Vi vill att ska vara fritt att göra det självt tycker är bra, rätt och riktigt, oavsett om det enligt klassas som bistånd eller ej. För oss är det uppenbart: demokratikämpar behöver all hjälp de kan få. pågår en hård kamp för demokrati, och då får inte backa med hänvisning till internationella regelverk. måste i alla situationer rakryggat kunna stå upp för demokrati och mänskliga rättigheter. 11 (SD): Först vill jag yrka bifall till vår reservation 16, som handlar om vikten av att se till att biståndet inte gynnar korruption och därmed urholkar en del av sitt främsta syfte, nämligen att främja rättsstatens utveckling i de länder som är mottagare av svenskt bistånd. Mycket som vi debatterar i dessa tider berör situationen i . Det gäller även den här biståndsdebatten. är en internationellt erkänd stat och medlem av FN. angrepp är därför ett brott mot och mot folkrätten. röstade redan i igenom en resolution mot aggression. Det var 141 av 193 medlemsländer som stödde resolutionen, vilket visar att den ryska regimen har fel när den hävdar att motståndet mot invasionen skulle komma bara från och . Mycket mer har FN inte kunnat göra eftersom är medlem av säkerhetsrådet och har kunnat stoppa frågan där. Följderna av Ukrainakrisen kommer att bli stora för bistånd. Om inte regim själv ersätter allt den förstört kommer att behöva hjälp av folk för att ställa på fötter igen. Landet är förstört i en skala som vi i inte har sett sedan . tidigare finansminister uppskattade att kostnaderna för återuppbyggnad kan komma att bli en biljon euro. Enligt utrikesminister har ännu inte gjort några utfästelser. Däremot har president föreslagit att ska hjälpa till att återuppbygga en av de mest förstörda städerna, staden , som ligger mellan och . Vi förutsätter att alla löften från svensk sida ges i så bred politisk enighet som möjligt. Till dessa enorma belopp för återuppbyggnad kommer kostnaderna för alla flyktingar som lämnat . prognos för del ligger bara på 80 000 människor , men osäkerheten är å andra sidan flera . är som bekant kritiska mot förda invandringspolitik. Vi anser att invandringen har varit långt större än vad har förmått assimilera i sin befolkning. Följderna har varit mycket tydliga, inte minst i de kravaller som har drabbat . Vi vill ha en politik för att människor i möjligaste mån ska stanna i sina närområden och kunna återvända när den aktuella krisen har lättat. I fråga om är det dock annorlunda. Närområdet är , och vi är i närområdet. Även om vi inte är närmaste geografiska eller kulturella granne är det vårt det handlar om, och vi måste ta emot en rimlig del av flyktingarna. Det är i sammanhanget värt att notera att , som tidigare fått utstå så mycket spe för sin kritiska hållning till EU:s invandringspolitik, nu faktiskt rosas i för sin beredvillighet att hjälpa ett grannland. EU tillämpar ett speciellt regelverk för flyktingar från : massflyktsdirektivet. För att vårt mottagande ska fungera bra den här gången måste vi följa det. Där står det tydligt att de flyende ska ha ett giltigt pass eller id. Som ni vet brukar siffran som kommer till som flyktingar utan pass eller id vara . Vi uppmanar regeringen att hålla ordning på detta, så att inte hamnar i en situation som 2015, när oproportionerligt många kom just till för att inte ställde tillräckliga krav på identifiering. Detta bör inte vara något problem i fallet . I vårbudgeten anslår regeringen 9,8 miljarder till mottagande av flyktingar från . Regeringen avser i enlighet med riktlinjer att ta stora delar av dessa pengar från biståndsbudgeten. Från sida stöder vi detta – inte som allmän princip men i det aktuella fallet . Beloppet ska kunna användas för att hjälpa flyktingar från men även till stöd för försvar och dess återuppbyggnad. De tragiska händelserna i kanske kan föra det goda med sig att vi ser över vår biståndspolitik. En grundläggande del av biståndet bör vara att bistå med katastrofhjälp vid sådant som krig eller jordbävningar, ofta genom FN-organisationer som Programme eller . Vi noterar att regeringen inte avser att minska denna del av biståndet – alltså katastrofbiståndet – även om pengar nu omdisponeras till . Vi gör där samma bedömning som regeringen. Förutom stöd via FN, och ibland via EU, kan välja att gå in i närmare samarbeten med enskilda biståndsländer. Mottagare av sådant svenskt bistånd bör tydligt visa att de respekterar rättsstatens principer och kvinnors och olika minoriteters rättigheter, inklusive kristnas rättigheter och säkerhet. I fråga om länder där vi inte har skäl att lita på regeringen i sådana här viktiga frågor bör biståndet begränsas till grundläggande humanitär hjälp, i huvudsak via FN. Vad gäller demokrati bör det främsta påtryckningsmedlet vara att kräva att lagen ska styra – inte despoterna. Det spelar ingen roll om ett land utger sig för att vara demokratiskt om dess ledare kan befalla att oppositionsledare ska dömas till fängelse för godtyckligt valda brott och få godtyckligt valda straff. Jag tror att ni förstår vilka länder i vårt närområde som passar in på den beskrivningen. Rättsstaten är en förutsättning för att demokrati ska kunna finnas på riktigt. Långt innan var en demokrati var vi i stolta över att vara en rättsstat. I Fänrik sägner beskriver hur Savolax och landshövding vägrar att låta den ryska befälhavaren använda svenska soldaters hustrur som gisslan för att deras män ska lägga ned vapnen och gå hem igen. Wibelius ska ha lagt handen på lag och konstaterat att lagen kan straffa en person som utför brott men inte personens närstående och hustru. Den ryske befälhavaren föll till föga och inställde åtgärden; det här ska vara ett historiskt faktum. Varken eller var demokratier 1809. Skillnaden var att i gällde lagen över makthavarna; så var det inte i . Min poäng är – kanske något långsökt – att vi om vi vill främja demokrati först och främst måste kräva likhet inför lagen. Detta bör vi kräva även hos dem som får svenskt bistånd. Lag måste gå före makt. Där dessa villkor inte uppfylls bör vi i vara väldigt restriktiva med bilateralt bistånd, och vi bör ställa stora krav på länder som vi går in i ett närmare samarbete med. Man kan också dra lärdomar av . största mottagare har varit . Landet fick hela 14 miljarder av svenska skattebetalares pengar. Flera analyser har därefter indikerat att biståndet gjorde den förra regimen så korrumperad att befolkningens minskade förtroende för den underlättade talibanernas återkomst. Vi lade 20 miljarder men bidrog till en katastrof. I måste vi lära oss av det här. Det får inte finnas mottagarländer där svenskt bistånd faktiskt hotar stabiliteten genom att göda korruption. Det finns inte obegränsade skattepengar. Vi har många, och allt fler, eftersatta områden här hemma – vägar, järnvägar, brottsbekämpning, pensioner, vård och omsorg är bara några. ska även i fortsättningen vara en del av det internationella utvecklingssamarbetet, men vi behöver inte springa före på det sätt vi har gjort . Vår möjlighet att påverka andra givarländers generositet kanske faktiskt ökar om vi ligger i en klunga tillsammans med andra givarländer. bistånd måste vara effektivt. Vi bör ge bidrag till färre internationella organisationer och fonder. Vi bör dela upp mottagarländer mellan givarländer, så att varje givarlands kompetens utnyttjas så bra som möjligt. Bland svenska specialiteter talas det till exempel mycket om att plantera mer träd för att hindra ökenspridning, att skydda grundvatten och att lagra koldioxid. Här har väldigt stor kompetens. Likaså behöver stora delar av världen fossilfri el, och även där har vi stor kompetens. Mer av biståndet behöver gå till att skapa infrastruktur som tillgång till el och vägar om fattiga länder ska kunna bli mer än bara leverantörer av enkla råvaror som andra länder får processa och tjäna pengar på. Därför vill vi ha ett effektivare bistånd. Vi står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag som sagt bifall endast till reservation 16. 12 (C): Jag vet inte hur man ska klara av att beskriva behoven i världen just nu och allt det som behöver göra tillsammans med likasinnade länder, vänner, allierade och resten av den fria världen för att kunna möta dessa behov. Men vi får göra ett försök. Det är ju precis detta vi debatterar . ska jag och mina kolleger klara av att beskriva hur det svenska bidraget till utvecklingspolitiken och en hållbar utveckling i världen kan förstärkas. Liksom många andra känner jag att det är nödvändigt att börja med anfallskrig i och de effekter som det omoraliska och olagliga angreppet får, för de är stora. Jag är innerligt stolt över det bidrag och det bistånd som har kunnat ge till folk, ekonomiskt, humanitärt och också militärt. Men det är viktigt att vi inte tror att vi är färdiga . Vi måste fråga oss hur vi kan vi stötta mer: Hur kan vi lindra nöden, och hur kan vi stärka dem som just nu kämpar för sin frihet och för de ideal som vi i och hela det fria håller allra högst? Jag tror också att det är vårt ansvar att säga till dem som kämpar att den dagen som segern är vunnen och de kan lägga ned vapnen och återvända till era vanliga liv ska vi också finnas där för att hjälpa dem att återuppbygga och bygga ett bättre – ett som tar sin rättmätiga plats bland fria länder på samma villkor som resten av vår kontinent. Det har i den här kammaren från centerpartister, liksom från till exempel ledande tyska politiker, talats om behovet av en ny Marshallplan. Jag vill återupprepa min övertygelse om att det är precis vad vi behöver se. Vi behöver en situation där vi tillsammans enas om att i samförstånd och i samarbete stötta det ukrainska folket att återuppbygga sitt land. Men, herr talman, det är ju inte så att behoven stannar vid det ukrainska folkets behov. När vi blickar ut över världen ser vi tyvärr att behoven är större än på mycket . Kriget bidrar till en begynnande livsmedelskris i ett läge när vi redan har miljontals människor som lever på svältgränsen, inte minst på . Det drabbar en värld som redan vacklar efter coronapandemin och dess konsekvenser, där hundratals miljoner människor riskerar att halka tillbaka ned i fattigdom för att ekonomin har stått stilla, för att handeln har stannat av och för att man inte har kunnat göra det som jag tror är de flesta människors enkla önskan: att bidra till att bygga ett bättre liv för en själv, ens familj och ens lokalsamhälle. Det är viktigt att vi håller ögonen på återuppbyggnaden efter pandemin på samma vis som vi måste fokusera på återuppbyggnaden efter kriget. Det är heller inte den enda konflikt som härjar i världen just . Från till och lever människor med krig, med förtryck och med övergrepp. Behoven är större än på mycket . Det är nog ingen nyhet att jag egentligen inte gillar att bara prata om omfattningen av det svenska biståndet. Jag tycker inte att enprocentsmålet är något som förtjänar att debatteras i all evinnerlighet, utan det viktiga är ju vad vi gör med pengarna. Men tyvärr är vi ett läge där man inte kan låta bli att tala om detta, för vi har partier i riksdag som vill skära ned kraftigt på biståndet som behoven i världen är större än på mycket . Vi har tyvärr också en regering som, trots att behoven är större än under rekordåret för avräkningar, 2015, markerar att man vill dra ned det svenska biståndet med upp till en femtedel och använda pengarna till avräkningar. Detta är inte otillåtet – det är fullt tillåtet enligt Dacs regelverk – men man kan fråga sig om det inte är ytterst oklokt i det här läget. Jag vill vädja till dem som lyssnar på den här debatten: Fundera på om det är rimligt att vi plockar bort en femtedel av ekonomiska bidrag till fred, frihet och stabilitet i världen i ett läge när behovet av detta stöd är större än på mycket länge! Håll igen på avräkningarna! Jag vet att politik är prioriteringar, men det betyder inte alltid att man måste göra de hårdaste prioriteringarna och att det är de som har de största behoven som ska betala när resurser behövs på många platser. Jag tror att vi klarar av att också stötta folk och dem som flyr utan att göra historiskt stora avräkningar på biståndet. Med detta sagt vill jag ta av de få minuter jag har för att också beskriva vad vill att den svenska utvecklingspolitiken ska vara. Och notera att jag inte bara säger ”biståndspolitiken”. Det rena humanitära biståndet är en viktig del, men detta handlar också om de medel vi avsätter för att tillsammans med näringslivet, civilsamhället och privata krafter kunna bidra till en hållbar utveckling. Det är mycket större än , och om vi använder det klokt skulle det kunna vara större än av bni. Kolla på vad vi lyckas göra med garantiverksamheten! Kolla på vad vi lyckas göra i klimatprojekt från svensk sida när vi krokar arm med andra! Där mångfaldigas varje biståndskrona vi lägger in, och vi får utvecklingsresultat – något som faktiskt skapar bättre samhällen och bättre liv för dem som vi samverkar med. Detta, herr talman, är precis vad svensk bistånds- och utvecklingspolitik borde vara. Från sida vill vi fokusera på de områden där vi kan göra störst skillnad. Det kommer inte alltid att vara lätt. Som sagt: Behoven är stora och breda. Men vi måste kunna säga vad det är som vi bidrar allra mest med och vad det är som ingen annan är villig att ta upp. Det är till exempel något vi skulle kunna göra genom att utveckla den feministiska utrikespolitiken.