prot · H909134 · 2022-06-20 00:00:00 — Jag har som socialdemokrat inte jättesvårt att ställa mig bakom det. Men det har , , och det är ingenting nytt. Det här tyckte de lika illa om före den sociala pelaren. Det har de nog alltid tyckt illa om. Det har ingenting med den sociala pelaren att göra. Vad de tre partierna dessutom inte förstår, fru talman, är att om den europeiska unionen och det europeiska samarbetet ska kunna fungera måste man faktiskt ha en politik för ekonomin men också en politik för det sociala, annars kommer inte EU-medborgarna att acceptera Europasamarbeten. Det är det som medlemsstaterna inser när man antar den europeiska pelaren om sociala rättigheter. Även en massiv majoritet av de broder- och systerpartier till och i tycker också att det är rimligt att ha en sådan balans, så det är inte så märkvärdigt som det verkar. Balansdirektivet infördes genom ett ramavtal om föräldraledighet. presenterade Europeiska kommissionen ett nytt paket, och balansdirektivet är resultatet av detta. Den sociala pelaren tillkom . Det här är viktigt att komma ihåg så att man förstår vad det handlar om. Dessutom ska man hålla i minnet att balansdirektivet omfattar alla arbetstagare som ett anställningsskydd. Direktivet är ett så kallat minimidirektiv, vilket innebär att medlemsstaterna får införa och behålla bestämmelser som är mer förmånliga för arbetstagare än de som följer av direktivet. Vi har diskuterat den sociala pelaren med . Sedan har vi reservation. Där vill de försöka använda den här debatten till att försämra föräldraledighetslagstiftningen för en väldigt stor grupp i samhället. De som har läst igenom handlingarna vet att den stora gruppen är de som har sjukpenninggrundande ersättning vid föräldraledighet. Det är en mindre grupp som vi nu får med. Vi tycker att det är viktigt. Men det är en mindre grupp, och vi får med dem med det här förslaget. De får rätt med ersättning. Precis som folk med rätt till sjukpenninggrundande ersättning får de grundersättningen. Det argumenteras väl för det från jämställdhetsaspekter. Även om det är en mindre grupp ska det vara samma jämställdhetsperspektiv på deras föräldraledighet som för den stora gruppen. Det argumenteras också väl i underlaget, fru talman, för varför det av administrativa skäl, regelskäl och förenklingsskäl är rimligt att ha samma tider för de två grupperna. Men då tror jag att ni kristdemokrater – lyssna nu – ändå har förstått vad som står i Lissabonfördraget och i den sociala pelaren, för röstar inte för någonting annat än vad vi faktiskt ska, att justera svensk lagstiftning så att vi klarar av balansdirektivet. Där går ni inte emot EU på något sätt. Ni är inte alls några barrikadstormare som går emot EU, utan ni ställer faktiskt upp på balansdirektivet. Men, och det är en viktig skillnad, ni vill använda det för att försämra för svenska föräldrar. Detta blir också så spännande, fru talman, för det svenska självbestämmandet över föräldraförsäkringen manifesteras ju i att vi gör mer när det är ett minimidirektiv. Det är faktiskt ett svenskt beslut att vi ska ha . Det är inte EU som påtvingar oss det. Det är vi själva som vill ha jämställdhet i det här landet. Det är ett svenskt beslut, ett självständigt beslut. Det är ett minimidirektiv. Vi gör det ännu bättre av egen vilja. får jag komma fram till konklusionen: Jag tror faktiskt att förstår, men han berättar inte det här från talarstolen. Sist men inte minst , där jag är lite mer tveksam till i vilket av de tre alternativen de ska landa. Vad är egentligen förslag här? När vi debatterade det här 2008 var i och för sig inte representerade i . Men inte ens då hade vi rätt att rösta nej till ratificeringen, för beslutet om att gå med i EU fattades ju långt mycket tidigare. Och även om inte Lissabonfördraget hade blivit ratificerat hade andra fördragstexter legat kvar, alltså de som fanns tidigare. Det hade ändå gjort att hade varit tvunget att implementera de direktiv som ligger inom EU:s befogenheter, vilket sju av åtta partier i denna kammare inser. Fem partier erkänner det öppet, två smyger med det och ett förstår det inte. Det är konklusionen av den här debatten. Om nu skulle gå på reservation undrar jag hur man har tänkt sig detta, för vi är ju trots allt medlemmar i . Och det normala är väl att om man kommer till ett land eller är med i en sammanslutning av stater assimilerar man sig, anpassar sig och följer de lagar och regler som gäller. Det tycker jag är rimligt. I gäller svensk lag. Där kan man inte komma och snacka och säga att man vill någonting annat. ”Jag anser” står det 72 gånger i reservation. De anser att EU är ett felaktigt projekt och vill inte vara med där. Det är legitimt att anse det. Men är man med får man följa de spelregler som gäller, och det gäller även . Jag kan ha massor av uppfattningar om svensk lagstiftning, men så länge den finns gäller den tills vi här har ändrat den. När det gäller reservation, fru talman, är jag inte riktigt säker på vad den står för – om den står för alternativ ett, två eller tre som jag räknade upp som möjliga sätt att förstå de här tre partierna. Alternativen är alltså att de inte kan läsa, att de kan läsa men inte förstår vad de läser eller att de kan läsa och förstår vad de läser men framställer det på ett lögnaktigt sätt. (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag noterar att ledamoten överskred sin anmälda talartid med .) 23 (M): På dagens agenda har vi genomförandet av balansdirektivet. Balansdirektivet och de lagändringar som krävs för dess införande har varit aktuellt här i kammaren. Utifrån den sociala pelaren på EU-nivå ser vi den ena frågan efter den andra inom det arbetsmarknadspolitiska och socialpolitiska området ta form. Från sida har vi från start avvisat den sociala pelaren och de frågor som mynnat ut ur densamma då vi anser att den leder till mer överstatlighet på det socialpolitiska området, ett område där vi anser att har god kompetens och väl fungerande modeller som vi bör värna. Frågor bör hanteras så nära den de berör som möjligt när vi inte uppenbart gemensamt tjänar på att lyfta frågorna till en högre nivå. Kommissionen har med hänvisning till den sociala pelaren kommit med en rad förslag på bindande regler på det socialpolitiska området. Det här är något som vi beklagar. Jag tycker att det är en bra tumregel att inte lyfta frågor till EU-nivå som inte vill att EU fattar skarpa beslut om. Frågor om sysselsättning och socialpolitik är grundläggande för alla medlemsstater inom EU. Många saker förenar oss, men inom det här området har vi olika förutsättningar. Vi har också kommit olika långt. Även om vi alltid gynnas av att samverka, dela erfarenheter och ta del av varandras framgångsrecept är det helt olika vägar vi behöver gå för att nå de nationella målen. Därför bör vi fortsätta värna och värdesätta den nationella kompetensen. har en väl fungerande modell som bygger på samverkan mellan arbetsmarknadens parter. Det är en modell som tjänar och har tjänat väl och som vi därmed bör fokusera på att behålla. Ett förstärkt erfarenhetsutbyte där vi delger varandra framkomliga vägar och resultat av arbete vi gjort och har ett öppet klimat för just erfarenhetsutbyte bör vara den främsta samarbetsformen på området. Genom inrättandet av den sociala pelaren har sociala och arbetsmarknadspolitiska frågor förts upp på EU-nivå, vilket innebär att vi nu tyvärr måste lägga alltmer kraft och energi på att motverka förslag som riskerar att skära rakt in i den svenska arbetsmarknadsmodellen. Därtill tar implementeringen av den sociala pelaren tid och ekonomiska resurser som i stället borde läggas på mer prioriterade gemensamma områden. Det menar jag är olyckligt. Förändringar som och våra parter på det arbetsmarknads- och socialpolitiska området vill göra borde vara svenska prioriteringar, inte sprungna ur den sociala pelaren eller ur ett överstatligt peka-med-hela-handen-direktiv. Här uppskattar jag att vi nu ofta hör arbetsmarknadsministern – senast inför arbetsmarknadsutskottet och på sammanträde – vara tydlig med att säger nej till ytterligare förflyttningar av regleringen av svensk arbetsmarknad bort från . Med den inställningen sätter jag stort hopp till att vi inte ska behöva se fler bindande direktiv och lagförslag på området utan att vi gemensamt över partigränserna värnar och står upp för den svenska modellen. lämnar ett särskilt yttrande, där vi förtydligar vår ståndpunkt i frågan. Jag vill avslutningsvis ta tillfället i akt att önska talmannen, presidiet, kansliets medarbetare, utskottskollegorna och service- och trygghetsteam en förhoppningsvis solig och avkopplande sommar. (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag noterar att det är många som önskar glad sommar. Vi önskar naturligtvis er alla detsamma.) 24 (S) replik: Då kan väl jag passa på att göra det också, för sakens skull. Ni har förstått att den här propositionen är rimlig och rätt. Ni har inte reserverat er. Jag berömde er i talarstolen för den insikten. Däremot är jag väldigt oförstående inför hur ni försöker blanda bort korten genom att börja diskutera den sociala pelaren för sociala rättigheter. I direktivet står det så här i punkt 9. Det är 52 olika punkter där man anger skäl till att man genomför direktivet. Jag ska inte läsa upp alla 52, för det har jag väl inte talartid till. Men i punkt 9 av de 52 står det så här: ”Principerna om jämställdhet och balans mellan arbete och privatliv bekräftas på nytt i principerna 2 respektive 9” – det var dem jag anförde i talarstolen tidigare – ”i den europeiska pelaren för sociala rättigheter som proklamerades av , rådet och kommissionen .” Vad man konstaterar i direktivet är att det bekräftas på nytt. Redan före den sociala pelaren finns alltså alla befogenheter för EU att anta de här direktiven. Sedan kan man tycka att de är dåliga eller bra. Man kan vilja skruva i dem. Man får arbeta i EU-processen, som vi har gjort till exempel med minimilönerna. Där kan man i och för sig ifrågasätta om EU ens har befogenheter, men det är en helt annan sak. Vi är en del av det här arbetet, och då försöker vi göra någonting av det. Men det är att spela med falska kort att, som och gör, hävda att det här plötsligt möjliggjordes med den sociala pelaren . Det är helt enkelt inte sant. 25 (M) replik: Ledamoten hänvisar till 52 olika punkter. Det hade faktiskt inte förvånat mig om han hade börjat dra dem med tanke på förmågan att hålla sig till talartiden. När det gäller att hänvisa till den sociala pelaren skulle jag säga att alla de områden som vi nu ser problem med utifrån den sociala pelaren är sådana där vi faktiskt över partigränserna kämpar för att försöka behålla svensk lagstiftning och svenska förhållningssätt. Vi har väl fungerande modeller. Att vi skulle bli tvungna att ändra svensk lagstiftning för att kunna implementera det här är anledningen till att vi debatterar , liksom det var det förra gången vi hade frågan uppe. Det kommer faktiskt från den sociala pelaren, och det kräver lagändringsförslag. 26 (S) replik: är det väl så att talartiden styr replikskiftena. Den är inte obegränsad, som i mitt anförande – tyvärr, kan jag tycka, för jag hade nog behövt ha mer tid på mig för att förklara det här. är svaret skyldig. Kan hon peka på någon punkt i den sociala pelaren som förändrar befogenheterna när det gäller att lagstifta på Europanivå jämfört med nationell nivå? Jag skulle vara jätteintresserad av det. Men jag förstår att inte kommer att klara det. Eftersom jag har läst igenom det dokumentet noggrant på samma sätt som jag läst igenom direktivet noggrant vet jag att inte kommer att klara av det. Men jag kan låta få på sig och mejla det när hon hittar det någonstans, vilket hon inte kommer att göra. Men mitt problem är inte att jag hävdar att allt som kommer från är bra. Det finns mycket som kommer från EU-institutionerna som vi som svenska socialdemokrater inte tycker om. Vi använder då våra lagliga parlamentariska möjligheter att förändra, utveckla och förbättra. Det är det vi har och kommissionen till. Det är detta den och våra svenska EU-parlamentariker gör . Men att komma med amsagor och rent hittepå när det gäller vad som styr Europasamarbetet är i bästa fall fånigt, fru talman, men det är framför allt ovärdigt när det kommer från en ledamot i riksdag. 27 (M) replik: Balansdirektivet och de lagändringar som krävs för införandet är det vi har debatterat här i kammaren tidigare. Det är inte speciellt svårt att utifrån rubriken också kunna härleda lagändringar. Jag måste faktiskt säga till ledamoten: ge sina kollegor elaka epitet får stå för ledamoten. Jag beklagar ett sådant nedvärderande sätt mot kollegorna från talarstolen; det talas om reptilhjärnor, papegojeffekt med mera. Ett sådant förhållningssätt mot sina kollegor – att hävda att de inte skulle kunna förstå eller kunna läsa – är verkligen sorgesamt, och jag tar skarpt avstånd från det. Fler borde välja att stå upp för sin åsikt och engagera sig politiskt. Med kollegor som har den svansföring och den syn på sina åsiktsmotståndare som ledamoten är jag rädd att vi blir färre. Att lägga av sitt anförande, som dessutom drog över tiden , på sådant säger väl mer om vad ledamoten saknar än vad de kollegor som han rackar ned på saknar. Jag lovar att jag ska köpa en stor låda med pepparkakor och ställa på ledamotens bord så att han förhoppningsvis återvänder snällare . 28 (L): Vi diskuterar balansdirektivet här, om någon undrade. En del av det handlar om föräldraförsäkringen. Listan över argument för att dela föräldraledigheten är lång. Låt mig ta några exempel: Föräldrar som delar på föräldraledigheten skiljer sig i mindre utsträckning. Kvinnor får en bättre ekonomi; kvinnor har en sämre löneutveckling och karriärutveckling, mycket beroende på att de tar ut en stor del av föräldradagarna. Pensionen blir sämre för den som ensam tar ut en stor del av föräldradagarna. Och så det uppenbara såklart – båda föräldrarna får en nära och bra relation till sitt barn om de spenderat under föräldraledigheten tillsammans med sitt barn. Ändå visar TCO:s jämställdhetsindex, som presenterades , att jämställdheten när det gäller föräldraskap faktiskt minskade . går utvecklingen bakåt, och papporna tar ut en mindre andel av föräldrapenningdagarna. Varje gång Liberalerna har varit med och drivit igenom en ny så kallad pappamånad har det lett till att papporna tagit större ansvar för sina barn i form av ett ökat uttag av föräldradagar. är öronmärkta för vardera föräldern. Det är bra, men det är inte tillräckligt bra. Det gäller nämligen enbart föräldrar som har föräldradagar som är sjukpenninggrundande. Det gäller inte föräldrar som har föräldradagar på grundnivå. I den gruppen hittar vi bland annat föräldrar med låga eller inga inkomster från arbete och med dålig anknytning till arbetsmarknaden. I en rapport från ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, visade det sig att det är vanligare att pappor med låg inkomst tar ut noll dagar med föräldrapenning än att pappor som har högre inkomst gör det. Det är också vanligare att pappor som är egenföretagare tar ut noll dagar med föräldrapenning än att anställda pappor gör det. Det är vanligare att pappor som inte är i arbete tar ut noll dagar än att anställda pappor gör det. Och det är vanligare att utrikes födda pappor tar ut noll dagar med föräldrapenning än att inrikes födda pappor gör det. Den förändring som regeringen föreslår för att implementera balansdirektivet innebär att totalt ska undantas från möjligheten att avstå rätten att få föräldrapenning, oavsett om utgörs av föräldrapenning på sjukpenningnivå eller grundnivå eller en kombination av dessa två. Detta är ett viktigt steg för att få fler pappor att börja ta ut föräldraledighet. Det är viktigt för papporna, men det är också viktigt för mammorna, som i större utsträckning tar ut ersättning på grundnivå. Dessa mammor saknar ofta anknytning till arbetsmarknaden. Vägen till ett arbete och den frihet som en egen inkomst ger blir längre för hemma med barnen. Inte nog med att föräldraledigheten i sig skapar ett avstånd – byråkratiska hinder som att arbetssökande som blir föräldralediga blir utskrivna från Arbetsförmedlingen bidrar inte heller till att göra vägen enklare. Dessutom bryts självförtroendet ned, särskilt för den som aldrig fick in en fot på arbetsmarknaden innan barnen kom. Det är en stor orättvisa att de jämställdhetsreformer inom föräldraförsäkringen som genomförts i inte gällt denna grupp. Därför är det extra beklämmande att två partier inte ställer sig bakom förslaget att även på grundnivå ska öronmärkas. Att inte är speciellt förtjusta i vare sig EU eller reformer för ökad jämställdhet kommer inte som någon överraskning. Det är dock obegripligt att , som ofta säger sig värna just kvinnor med svag koppling till arbetsmarknaden – mammor med låga eller inga inkomster – inte vill att dessa kvinnor, dessa mammor, ska ha samma förutsättningar att undvika att hamna i den kvinnofälla som ett ojämställt uttag av föräldradagar kan vara som kvinnor och mammor som får föräldrapenning på sjukpenninggrundande nivå. De kan sträcka sig till 60 öronmärkta dagar, minikravet i direktivet. Men att låta kvinnor med svag koppling till arbetsmarknaden fullt ut få ta del av en av de jämställdhetsreformer som betytt mest för kvinnors ekonomiska frihet vill de inte gå med på. Det är obegripligt. Slutligen, fru talman, vill jag lyfta upp ett citat från verksamhetsledarna på Yalla Trappan, ett initiativ för att få fler mammor i arbete i , som mycket väl belyser varför det är så viktigt även för barnen att mammorna har ett arbete och en roll utanför hemmet. Man säger så här: Barn till arbetande föräldrar lyckas bättre i skolan och på arbetsmarknaden. Barn vi träffar här berättar att deras mammor mår mycket bättre. De pratar bättre svenska och de vågar ta plats sedan de började här. När vi står upp för jämställdhetsreformer som öronmärkta föräldradagar står vi också upp för barnens rätt till en bättre framtid. Avslutningsvis vill jag tacka fru talmannen, utskottskollegorna och alla andra för ett härligt år i och önska er alla en riktigt trevlig sommar! 29 (MP): genomförs en reform som jag och har arbetat hårt för den här mandatperioden – och inte bara jag och utan vi tillsammans med jämställdhetsengagerade ledamöter från partier från vänster till . Att vi inför tre pappamånader, eller som är öronmärkta för vardera föräldern, för alla föräldrar i är en stor och viktig reform för jämställdhet. Men det är också en stor och viktig reform för integration av nyanlända och utrikes födda kvinnor. När jag berättar för mina kollegor och partivänner att vi ska införa fler pappamånader är det många som höjer på ögonbrynen. Var är de stora rubrikerna? De har inte hört talas om detta. När jag förklarar att vi ska införa tre pappamånader tror de flesta att vi redan har gjort det. Och det stämmer för de allra flesta föräldrar. När man införde pappamånader från början missade man dock en väldigt viktig grupp, nämligen de som ännu inte hade etablerat sig på arbetsmarknaden – de som får barn innan de har börjat jobba, för att de är unga eller studerande. De har inga öronmärkta månader. De som är nyanlända i och ännu inte har kommit in på arbetsmarknaden har inga öronmärkta månader i föräldraförsäkringen. Det har inte heller de som varit arbetslösa så pass länge att de inte längre omfattas av sjukförsäkringen. Det handlar helt enkelt om alla dem som inte har en sjukpenninggrundande inkomst. De har varit uteslutna från den viktigaste jämställdhetspolitiska åtgärd som vi har testat i . Öronmärkta dagar i föräldraförsäkringen innebär egentligen att vi får ett mer jämställt liv, ett mer jämställt arbetsliv och ett mer jämställt hem- och omsorgsarbete. Vi kan titta i statistiken. Där ser vi att män och kvinnor har relativt lika villkor på arbetsmarknaden och delar relativt lika på det obetalda hem- och omsorgsarbetet tills det första barnet föds. Sedan går skillnaderna isär. Det finns olika reformer man har testat för att göra den med barnen mer jämställd – bonusar, informationskampanjer – men allting annat har varit ineffektivt eller misslyckats. Det som har fungerat är att öronmärka månader i föräldraförsäkringen. Eftersom tiden i livet när det första barnet har fötts är så avgörande för hela resten av arbetslivet och hur man fördelar det obetalda hem- och omsorgsarbetet, framtida omsorg om sjuka barn och vem det är som går ned på deltid är detta en central reform. Det är intressant att det behövdes att EU gick före för att skulle förbättra jämställdheten på det här området. Det händer inte ofta, än så . Men vi står inför ett val . I kammaren finns det partier som vill införa hemmafrubidrag, alltså bidrag för att mammor ska avstå från att arbeta och i stället bli hemmafruar. Det finns ett parti som vill återgå till sambeskattningen, som är ett sätt att rent ekonomiskt gynna att mammor blir hemmafruar. Det finns partier vars företrädare har arbetat mot aborträtten. Dessa partier kan få inflytande över nästa regering i . Att och röstar emot denna viktiga jämställdhetspolitiska reform överraskar mig inte. Men dessa partier går till val på att bilda regering tillsammans med och Liberalerna. Förra gången som fick vara med och bestämma i svensk politik införde man ett hemmafrubidrag. Det är reformer som står i motsats till det vi gör . Det är reformer som minskar kvinnors ekonomiska frihet. Det är reformer som minskar jämställdheten på arbetsmarknaden och i hemmen. Det är mycket som står på spel i höstens val. Jämställdheten är en av de frågorna. Jag vill yrka ett rungande bifall till utskottets förslag, genomförande av EU:s balansdirektiv, och jag vill att vi som vill se jämställdhet ska kroka arm nu för att se till att det fortsätter att vara som oftare går före EU än tvärtom. 30 (KD) replik: Det var mycket här , om vi säger så. Valrörelsen har börjat. Överdrifterna blir fler och större, och de kommer oftare. Det jag tycker att missar lite grann är att alla kanske inte vill göra likadant. Det kan vara så att en familj faktiskt inte vill dela på det sätt som vill, men det får man inte i samhälle. Det kan vara så att en egenföretagare är i ett läge där ur familjens och företagets situation inte ens är möjligt att ta ledigt, för finns inte företaget kvar. Detta leder bara till att man låter bli att ta ut dessa månader, vilket totalt sett innebär att familjen som sådan får mindre tid tillsammans med sitt barn. Medborgarlön kan vi väl diskutera om vi vill det. Men jag blir lite bekymrad när vi för in abortfrågan i den här debatten. Jag vill bara påpeka för att jag har jobbat med den frågan . Jag har stått fast vid svensk abortlagstiftning . Partiet har stått bakom den. Men ändå känner ett behov av att på något sätt försöka smeta detta på oss. Det är inte riktigt bra. 31 (MP) replik: Alla vill inte göra likadant, säger . Nej, precis. vill göra annorlunda än . vill stoppa reformer som ökar kvinnors frihet genom att möjliggöra att kvinnor i högre utsträckning har egen inkomst genom arbete. vill främja det vi vet ökar jämställdheten, nämligen att dela lika på föräldraförsäkringen. tycker inte att staten ska ha försäkringar som cementerar ojämställdhet. Vi tycker inte att vi ska ge bidrag för att kvinnor som har svag anknytning till arbetsmarknaden ska vara hemma som hemmafruar. är ett feministiskt parti. Det betyder att vi inte bara tittar på ojämställdheten och konstaterar att det inte är jämställt, utan vi vill göra något åt det. Vi vet att öronmärkta månader i föräldraförsäkringen, så kallade pappamånader, är det bästa sättet. Det är den viktigaste reform som vi som vill se jämställdhet kan göra. Därför är jag så glad att vi tar detta viktiga steg för alla familjer, speciellt för dem som står långt från arbetsmarknaden från början. Det är där som detta gör kanske allra störst skillnad. Vad gäller aborträtten är det möjligt att har varit en förkämpe för den i .