prot · H909126 · 2022-06-08 00:00:00 — Socialdemokraterna brukar annars vara väldigt duktiga på att dra saker i långbänk för att kunna plocka fler väljare och så vidare inför ett val. Men så har man inte valt att göra . Jag blir lite nyfiken. Vad händer med de olika löften som ni ändå ger, som ni vill gå till val på men som ni väljer att helt strunta i? 108 (S) replik: Vi måste till att börja med reda ut en sak i grunden här. Först och främst är jag fortfarande medlem i Hotell- och restaurangfacket. Det är för den delen också ett av de förbund som har anslutit sig till huvudavtalet och tycker att det är bra för deras medlemmar. Det här är inte ett lagförslag som Socialdemokraterna har suttit och mejslat fram på sin kammare för att vi har 51 procents majoritet i riksdag och tycker att det här vore det allra bästa i alla delar. Detta är ett lagförslag som grundas på en överenskommelse mellan parterna på arbetsmarknaden som vi tar ansvar för och översätter till lagstiftning. Det betyder också att när det är ett förhandlingsprotokoll som ligger till grund för lagförslaget kan man naturligtvis inte plocka några russin ur kakan och skippa resten. Det är ett förhandlingsresultat, och då är det hela resultatet. Alla parterna som har varit med i förhandlingarna har varit mycket tydliga med att antingen genomförs allt detta eller inget. Det tycker jag är en bra grund att ha med sig. Till det vill jag säga att flera av dem som har suttit och förhandlat fram avtalet är några av de absolut skickligaste fackliga förhandlarna vi har på svensk arbetsmarknad. Jag litar på deras kompetens att avgöra vad som är förstärkningar som de ser för sina medlemmar betydligt mer än jag litar på kompetens att lista ut detsamma. 109 CICZIE WEIDBY (V) replik: Då kan vi också reda ut att jag inte bara är medlem i Handels utan fortfarande innehar en anställning på en faktisk arbetsplats som jag skulle kunna börja jobba på om jag skulle vilja det. Det är en arbetsplats som för övrigt absolut inte accepterar och ser de stora förändringarna. Den överenskommelse och de stora förhandlare som du talar om är några någon annanstans. vet också att skulle hon gå ut på någon av alla caféer och restauranger och fråga hur de känner att det är en stor förbättring för dem skulle de inte hålla med. Det är ett jättestort problem när det är ganska få fackförbund som tycker att det är en bra idé och väldigt många som inte tycker det och man inte väljer att lyssna på vad den samlade fackföreningsrörelsen faktiskt tycker och tänker. Det här är inte sossarnas förslag, säger . Det är ett resultat av en överenskommelse. Det äger givetvis sin riktighet. Men det samarbete och den röran med de 73 punkterna som sossarna ingick med har ju fallit. Socialdemokraterna skulle kunna välja att inte göra detta. Socialdemokraterna gör detta för att, som de säger, hedra någonting. Men Socialdemokraterna gör också detta för att de alltid vill sitta vid makten. Det är Socialdemokraterna väldigt bra på, att ta makten och behålla den. Jag är förvånad över att ni inte visar en annan paradgren, det vill säga att utreda saker och lägga saker i långbänk. Vi skulle kunna vänta , vinna ett val, få en annan majoritet och införa förändringar i arbetsrätten som på riktigt skulle skapa trygghet på arbetsmarknaden. 110 (S) replik: Jag kan bara fortsatt konstatera att det är tragiskt att inte ändå hedrar den svenska modellen på arbetsmarknaden och inte kan se att det handlar om en helhet om man väljer att hedra parterna eller inte. Ciczie Weidby får det att låta som att det är ett fåtal fackförbund som tycker att det är bra. LO har ställt sig bakom detta avtal. Det här är någonting man vill ska ske på svensk arbetsmarknad. Det är något som sammantaget ger en ökad anställningstrygghet för vanliga arbetare i jämfört med den lagstiftning som gäller just . Det är bara beklagligt att inte tycker att det är en bra idé, 111 (M): Det är 55 000 iva-sjuksköterskor, 65 000 fler grundskollärare och 80 000 fler undersköterskor, och särskilt iva-sjuksköterskorna hade behövts. Om arbetslösheten i hade utvecklats som EU-snittet under tid som finansminister och statsminister hade kostnaderna för den svenska arbetslösheten alltså varit lägre . Det är pengar som kunde, borde och skulle ha använts till välfärden. tillhör nu tvärtom strykklass. Det är bara , och som har en högre arbetslöshet än . Vi är alltså fjärde sämst i EU. Och jag har nyhet till : Det är inte bara som har drabbats av en pandemi. Andelen som jobbar i har utvecklats sämre än i något annat EU-land . Det är fakta. har nästan lägst tillväxt i EU. Innan blev finansminister låg tvärtom bland dem som hade högst tillväxt. Trots Socialdemokraternas löfte om att skulle ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020 hade vi redan innan pandemin EU:s femte högsta. var också det enda landet där arbetslösheten ökade , då Socialdemokraterna tillträdde, tills att coronakrisen bröt ut. Den svenska långtidsarbetslösheten är historiskt hög. Problemen på den svenska arbetsmarknaden är strukturella och utestänger stora grupper från att få ett jobb och att kunna försörja sig själva. Det slår stenhårt mot . Det behövs omfattande reformer, något som vi moderater har efterlyst . En sådan viktig reform gäller den sakfråga vi ska diskutera här och : En mer flexibel arbetsrätt för fler i arbete. Låt mig redogöra för våra fyra moderata övergripande ingångar. För det första finns trygga och säkra jobb bara i trygga, säkra och växande företag. Det var sant i går. Det är definitivt dubbelt sant , och det kommer att vara lika sant . För det andra har arbetsmarknad stora problem . Det är utmaningar som handlar om en trögrörlig arbetsmarknad där omställningen fungerar mycket dåligt. Vi har dessutom en lagstiftning på området som till stora delar utestänger stora grupper från arbetsmarknaden. Det gäller dem som står väldigt långt bort från arbetsmarknaden och dem som aldrig har kommit in på arbetsmarknaden över huvud taget till att börja med. För det tredje behöver vi trygga, säkra och växande företag lika väl som trygga och säkra löntagare som ser ökad rörlighet på arbetsmarknaden som en väg till ökade möjligheter. Men man ska också kunna vara trygg med och säker på att man inte kan bli av med jobbet på felaktiga eller godtyckliga grunder. I när så många har förlorat eller riskerar att förlora sina jobb har det aldrig varit viktigare för företag att kunna ställa om eller behålla nyckelpersoner bland medarbetare så att fler jobb kan räddas. Det handlar i förlängningen om små och medelstora företags möjligheter att överleva och att kunna skapa fler jobb. För det fjärde och sista kan jag konstatera att det , efter att Socialdemokraterna har gjort en kovändning, finns en bred enighet i riksdag om att vi behöver förändra arbetsrätten. Det är bra. Som ledamot helt korrekt påpekade här tidigare gick Socialdemokraterna 2018 till val på löftet att aldrig någonsin, som de uttryckte det, medverka till exakt just det som de nu själva föreslår. De är alltså beredda att slänga alla högtidligt avgivna löften över bord för att kunna sitta kvar vid makten. Makten har nämligen alltid haft ett egenvärde. Det gäller tidigare val, och det gäller det kommande valet. Sådant föder politikerförakt, fru talman. Vi moderater har länge verkat för att turordningsreglerna ska ändras, så att turordningen i högre grad baseras på kompetens, och för att företrädesrätten till återanställning ska ses över. Vi anser också att förutsättningarna för omställning behöver förbättras, att kostnaderna för arbetsgivare i samband med uppsägningstvister ska minska och att förutsebarheten ska öka i syfte att främja nyanställningar. Den principöverenskommelse som , , Industrifacket och slöt 2020, och som LO senare har anslutit sig till, utgör grunden för den proposition som vi nu behandlar. Överenskommelsen innebär både en flexiblare arbetsrättslagstiftning och förstärkta omställningsmöjligheter för arbetstagarna. Den innebär också ett ökat statligt åtagande med högre offentliga utgifter som följd. Vi är positiva till förslagen i propositionen och anser att det är viktigt att de nya omställningsmöjligheterna genomförs ändamålsenligt och kostnadseffektivt för att öka flexibiliteten och omställningsförmågan på den svenska arbetsmarknaden. De utbildningar som arbetstagare genomför inom ramen för omställningsstudiestödet ska öka den enskildes möjligheter att ställa om till nya jobb och arbetsgivares möjligheter att hitta rätt kompetens. För att värna det nya stödets effektivitet och därmed legitimitet är det centralt att de utbildningar som stödet beviljas för är tydligt anpassade för och riktade mot de behov som finns på arbetsmarknaden. Att stödet är beroende av tillgängliga medel och inte är ett rättighetsbaserat system är en förutsättning för kostnadskontroll. Det är också positivt att propositionen inte innehåller något förslag om att arbetslöshetsförsäkringen ska övergå till en kollektivavtalad modell. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag. 112 (SD): konstaterar att bakgrunden till regeringens förslag är att partierna bakom det så kallade januariavtalet kom överens om att förändra arbetsrätten med syftet att anpassa regelverket efter dagens arbetsmarknad. I överenskommelsen ställdes vissa grundläggande krav. Partierna ställde bland annat krav på utökade undantag från turordningsreglerna, lägre kostnader vid uppsägning och ökad flexibilitet för företagen. Ett bakomliggande skäl till detta var att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden, fru talman. För att förändra regelverket i den utpekade riktningen valde partierna bakom januariavtalet att tillsätta en utredning för att ta fram nödvändiga författningsändringar. gav man parterna på den svenska arbetsmarknaden möjlighet att lägga fram ett eget förslag enligt riktlinjerna i januariavtalet. Efter långa, tidskrävande förhandlingar enades parterna. Resultatet återfinns i regeringens proposition. anser att det går att ha synpunkter på hur denna överenskommelse kom till. Parterna mer eller mindre tvingades till förhandlingsbordet. Stora fackförbund står fortfarande utanför överenskommelsen, och även från företagarhåll har det framförts missnöje med vissa delar av överenskommelsen. Det går också att ha starka synpunkter på lämpligheten i att använda en lagstiftning som behandlar löntagarnas trygghet som ett verktyg för att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Men står i alla lägen bakom den svenska modellen, fru talman. har större delen av arbetsmarknadens parter enats och gemensamt lagt fram ett förslag som parterna i stora delar är nöjda med. Vi ser därför inget skäl att gå emot deras uppgörelse. Vi ställer oss därmed bakom regeringens proposition och de lagändringar som föreslås där. 113 ALIREZA AKHONDI (C): Det är kul att se hela riksdagsgrupp närvarande i kammaren. besökte jag tillsammans med en vän. Där finns nämligen bästa indiska restaurang. Jag passade på att visa huset där jag växte upp. Hennes spontana reaktion var: ”Så illa ser det ändå inte ut. Höghusen på , där jag växte upp, ser betydligt värre ut.” Hon är en hög chef på . Vi kom därefter att prata om utanförskapet, riskfaktorer, orsak och verkan och framför allt vägen framåt. Vi kunde enas om att dagens problem bottnar i gamla synder och att det inte finns någon quickfix. Det tar i bästa fall lika att lösa problemet som det tog att skapa det. Framför allt krävs det politiskt mod och ledarskap och faktiskt lite kunskap. – gud vad tiden går fort! – tog jag, en nervös elvaåring, mina första stapplande steg i ett blåsigt . Det blev starten på en lång och i vissa avseenden mödosam resa till innanförskap. Det ska medges att det har varit en brokig väg, och det var långtifrån självklart att vägen skulle leda hit, till den här kammaren. Det kunde lika gärna ha gått käpprätt åt skogen. Det gjorde det för många av dem, framför allt pojkar, som jag växte upp med. Det handlar om tung kriminalitet, narkotikamissbruk och framför allt en gnagande känsla djupt inne i själen av att man inte duger och inte har samma förutsättningar, samma livschanser. Jag har funderat väldigt mycket på just det sistnämnda . Stämmer det verkligen att det relativt sett jämlika, jämställda inte ger människor rätt verktyg för att bli den bästa versionen av sig själva? Är det verkligen så att dagens problem beror på vänsterns tes om att människor diskrimineras och att den enda lösningen är att beskatta människor in absurdum? Eller stämmer raljerande om att människor som flyr hit har ett lågt humankapital som gör att de aldrig kan bli en del av det svenska samhället? , när jag var , sökte jag 601 jobb – 601 jobb! Jag fick 600 nej, eller inte ens ett nej alla gånger utan snarare tystnad. En intervju blev det, en intervju som blev starten för den resa som ledde mig hit. Kanske berodde det på en tillfällighet eller på hårt arbete, eller en kombination. Eller så var det ingetdera, vem vet? Men resan hit har väckt berättigade frågor som är grunden för mitt politiska engagemang. Hur ser jag till att ingen annan behöver få 600 nej innan man får ett ja? Hur ser jag till att den unge , , eller känner att de har samma förutsättningar att forma sina liv till något som de själva kan vara stolta över? Den känslan fanns inte när jag växte upp, och jag lovar att den känslan lyser ännu mer med sin frånvaro , i alla fall för en stor grupp människor i våra förorter runt om i landet. Politik handlar för mig om viljan att förändra, utveckla och göra skillnad i människors liv och att göra det land som gett mig en livschans till ett ännu bättre land att bo och leva i. För låt oss vara ärliga och sakliga: är än ett av världens bästa länder att bo i, oavsett vad en del kollegor i den här församlingen påstår. Utanförskapet har faktiskt minskat både procentuellt sett av befolkningen och i faktiska tal, om man jämför med hur det såg ut . Men – och det finns ett stort men – ska vi lyckas finansiera välfärden , satsa på att utveckla försvaret, lösa klimatutmaningen, bringa mer välstånd till våra medborgare och trygga pensionerna behöver vi kavla upp ärmarna, för det brådskar. Vi behöver lämna sandlådan och genomföra strukturreformer som tar sikte på dagens men framför allt framtidens utmaningar. Exempelvis behöver vi en stor skattereform som löser klyftorna mellan stad och land, minskar de sociala klyftorna, ökar incitamenten till att ta de första stapplande stegen in i arbetslivet, inte straffbeskattar oss som valt att belåna oss med studieskulder resten av våra yrkesliv och inte ensidigt gynnar höginkomsttagare. Vi behöver en bostadsreform så att den vuxne inte får betalt för att bo i medan den unge får växa upp i betongens brokiga skugga. Vi behöver fler bostäder och blandad bebyggelse så att människor kan göra bostadskarriär i alla områden och så att vi kan bryta den lyckoparadox som så pedagogiskt har beskrivit. Vi behöver en reform av transfereringssystemet, bidragen, så att människor inte faller mellan stolarna eller så att vi dumpar över statens kostnader i knät på kommunerna, för visst gör vi det . Sju av tio som uppbär försörjningsstöd gör det enbart på grund av arbetslöshet, inget annat. Närmare 8 av de 11 miljarder som försörjningsstödet kostar samhället beror alltså på vår oförmåga att lösa arbetsmarknadens problem. Vi behöver en utbildningsreform och städa bort avarterna i friskolesystemet. Det är en reform som jag för övrigt älskar och försvarar. Men man behöver alltid skruva, även på sådant som i grunden är bra. Vi behöver få med oss den högre utbildningen så att utbildningar som erbjuds är konkurrenskraftiga och matchar behoven på arbetsmarknaden. Vuxenutbildningens vildvuxna flora behöver en rejäl trimning. Gränserna mellan kommunernas vuxenutbildning, statliga yrkesvux och arbetsmarknadsutbildningar behöver säkras. Slutligen har vi det som dagens debatt handlar om: en historisk transformation av svensk arbetsmarknad med alla de beståndsdelar som det faktiskt innehåller. Det är med stor stolthet som jag yrkar bifall till utskottets förslag i detta betänkande. Dagens beslut är historiskt och i delar världsunikt. Äntligen har vi tillsammans efter många årtionden av käbbel lyckats uppdatera . Denna 700-sidiga proposition har krävt tusentals timmar av samtal, förhandlingar, inläsning och korrigeringar. Vi gör det som har ansetts vara omöjligt. Jag minns de första samtalen på då kommatecken i direktiven till var föremål för långa och tuffa replikskiften. Men är vi här vid ett historiskt skede i svensk arbetsmarknadspolitik, trots Vänsterns idoga försök att sälja in det här som ett paket som något som ensidigt gynnar arbetsgivarna, trots att det gynnar både arbetsgivare och arbetstagare. Vi gör dessa förändringar tillsammans med arbetsmarknadens parter, både arbetsgivarsidan och den fackliga sidan. Låt mig vara tydlig. Den här strukturreformen kommer inte att visa sin fulla potential . Det kommer att ta tid innan den får full effekt. Men när den gör det kommer vi inte längre att behöva prata om insider och outsider. Vi kommer inte att behöva hitta på en massa fiffiga namn på diverse arbetsmarknadspolitiska insatser. Vi får bukt med kompetensförsörjningen. Vi får låga arbetslöshetstal för grupper med svagare förankring i arbetslivet, framför allt unga och utrikes födda. Vidare faciliterar vi det livslånga lärandet som med detta världsunika system ger goda omställningsmöjligheter oavsett konjunkturläge och bakgrund. Och det absolut viktigaste är att vi ger den unge , , och det de behöver, nämligen jobbtrygghet. 114 CICZIE WEIDBY (V) replik: Tack, Alireza Akhondi, för ett fantastiskt inlägg! har länge drivit på för att försämra anställningstryggheten på arbetsmarknaden. Det har varit lite av partiets paradgren . Argumenten har alltid varierat: Det är för dyrt och för krångligt att säga upp folk. LAS måste luckras upp. Arbetsgivarna måste få större möjlighet att välja vem som ska säga upp vem och vem som ska stanna kvar och så vidare. Genom januariavtalets punkt 20 fick äntligen sin vilja igenom. försämras arbetsrätten enligt önskemål. LAS luckras upp. I en intervju i Arbetsvärlden fick man intrycket att det är Alireza Akhondi som ligger bakom det mesta. Jag antar därför att löntagare kan tacka Alireza Akhondi för den ökade otryggheten som väntar nu när lagstiftningen träder i kraft. Jag undrar om de historiska försämringarna är tillräckliga för er. Räcker det nu eller vill gå längre? Jag har också roat mig med att googla saker om sådant som Alireza Akhondi sagt till mig i en tidigare debatt. I En grön ekonomi för fler företag och jobb kan man läsa: ”Arbetet med att göra arbetsmarknaden mer flexibel, trygg och omställningsbenägen för alla behöver likväl fortsätta.” Jag är därför jättenyfiken, fru talman, på vad som ligger i pipeline för härnäst. 115 ALIREZA AKHONDI (C) replik: Tack, Ciczie Weidby, för frågan! värnar den svenska modellen. Det har vi gjort . I de allra första anförandena som jag höll här i kammaren sa jag att vi fortsätter att göra det men att den svenska modellen behöver uppgraderas. Vi måste se till att den är mer anpassad för dagens verklighet. Vi har drygt 650 kollektivavtal här i landet. LAS är i sig semidispositivt. Vi ser i kollektivavtalen att arbetsmarknadens parter gemensamt har tagit ett ansvar för att sy ihop kollektivavtalen så att de fungerar på ett bra sätt i samförstånd i respektive bransch. Den här modellen har skapat fred på svensk arbetsmarknad till gagn för oss i hela samhället, genererat ökade skatteintäkter och så vidare. Det finns alltså väldigt mycket bra saker med den svenska modellen som vi ska värna och ta hand om. Det viktiga, och det som jag vill skicka med, är att för mig och är jobbtrygghet en ännu viktigare parameter än anställningstrygghet. Som jag sa i mitt anförande är det viktigt för mig att vi har en arbetsmarknad som inkluderar, så att den unge inte behöver få 600 nej innan han får ett ja. För mig är det väldigt viktigt att vi – oavsett vad som händer på arbetsmarknaden givet konjunkturläge, digitalisering, automatisering och så vidare – alltid ska vara attraktiva på svensk arbetsmarknad. Det här paketet, Ciczie Weidby, är ett paket som faciliterar en sådan omställningsmöjlighet för alla, till gagn för alla – inte bara jobbskaparna utan också arbetstagarna, som är superviktiga. 116 CICZIE WEIDBY (V) replik: Alireza pratar om freden på arbetsmarknaden. Det råder ju alltid fred mellan kollektivavtalen. Så fort man har slutit kollektivavtal råder fred på arbetsmarknaden. Den modellen har vi haft väldigt . Det är spännande när man säger att man står upp så mycket för arbetsmarknadsmodellen men ständigt vill försämra förutsättningarna för att kunna förhandla på svensk arbetsmarknad. och Alireza säger att man måste förhålla sig till dagens verklighet. Det är just precis det, fru talman, som jag anser att man inte gör. Vi har alltså en arbetsmarknad som skenar i otrygga anställningar. Det har aldrig funnits så många otrygga anställningar och en så flexibel arbetsmarknad som . Hela stan är nedlusad med gigarbetare, plattformsarbetare, som inte har någon trygghet. Den nya lagstiftningen kommer inte att komma till rätta med det här. Den kommer inte heller att betyda att , , eller vem som helst som jobbar inom de här jobben automatiskt kommer att få en tryggare framtid. Jag undrar bara var gränsen går för arbete. Vilka mer saker anser måste förändras eller försämras för att man ska vara nöjd? 117 ALIREZA AKHONDI (C) replik: Jag förstår ärligt inte på vilket sätt det här paketet försämrar för någon. Staten går in med över en konjunkturcykel för att stärka människors omställningsmöjligheter så att vi alltid ska vara attraktiva på svensk arbetsmarknad, så att vi på svensk arbetsmarknad ska kunna sätta oss på skolbänken och kompetensfyllas så att vi kan få ett ännu bättre jobb med ännu bättre betalt. På vilket sätt är det en försämring – jag förstår ärligt inte – att det blir ett undantag till i detta när vi har en semidispositiv lagstiftning med 650 kollektivavtal där parterna på svensk arbetsmarknad axlar ett jättestort ansvar för att se till att människor har både trygghet i arbetet och fantastiska omställningsmöjligheter? Jag förstår ärligt inte vad som är försämringen i det. Men låt oss inte komma ifrån det viktiga i detta. Det viktiga är att vi inte bygger ett strukturellt utanförskap för vissa grupper. När vi får en rörlighet på svensk arbetsmarknad, vilket det här systemet faktiskt faciliterar, gör det att grupper med svagare förankring till svenskt arbetliv – alltså unga och utrikes födda, de som oftast drabbas av den icke-rörlighet som finns – får ökade möjligheter att träda in, utvecklas och förverkliga sig själva. Det tycker jag faktiskt är en fantastiskt framgång, och den är jag väldigt stolt över. 118 (KD): Jag hade tänkt börja på ett sätt, men jag tänker inte göra det. Jag blir lite fascinerad över det inbördeskrig som spelas upp mellan Vänstern och Socialdemokraterna i en fråga där jag tror att de flesta skulle tro att man var ganska överens. När Ciczie Weidby går upp i talarstolen vet jag inte riktigt var det ska landa. Å ena sidan har vi den svenska modellen, å andra sidan får den inte vara som förslaget ser ut. Den ska vara någonting annat. Jag är inte beredd att tycka att vi hoppar av den svenska modellen när parterna har kommit överens för att i stället flytta besluten till den här salen. Det tror jag definitivt skulle vara mycket sämre. Jag kunde inte låta bli att säga detta, fru talman, men återgår jag till protokollet, så att säga. I är vi, och ska vi vara, otroligt stolta över vår arbetsmarknadsmodell där vi överlåter till parterna att hantera arbetsmarknadsfrågor, lönebildning etcetera, alltså det vi kallar den svenska modellen. Därför är det väldigt välkommet att få yrka bifall till den svenska modellen, till parternas överenskommelse. Inte heller den här gången behövde vi i politiken ta lagstiftning till hjälp.