prot · H909129 · 2022-06-13 00:00:00 — För mig är det självklart att när jag exempelvis kommer in på en vårdcentral så måste det finnas en personellt bemannad reception där jag kan anmäla mig, samtala med någon och betala på det sätt jag önskar. Det får inte enbart finnas en digital portal. Man måste kunna göra båda sakerna. Jag måste kunna ringa och samtala på det sättet. är det ett problem att det har tagit så att få fram de standarder som vi behöver för digital vårdinformation. Detta kommer att vara ett problem även med den här propositionen, som jag är väldigt glad över, vilket jag nämnde. när man får möjlighet till en sammanhållen vårddokumentation men inte har samma standarder för våra digitala system kommer ju bristerna att bli uppenbara. Det beslut som vi tog i enighet i hade behövt vara genomfört . Ledamoten sa ändå att det är bra att vi inte gör det för snabbt, utan vi ska skynda långsamt. Jag skulle verkligen ha velat att det beslutet hade varit genomfört . Det hade underlättat för den här propositionen, men framför allt hade det ökat patientsäkerheten. Det som möter mig som vårdtagare och patient är nämligen att jag inte kan få del av all information som finns om mig, utan jag kan bara få den information som är tillgänglig för just den enheten jag söker hos. Det leder till risken att jag inte får det bästa omhändertagandet. Det handlar alltså om risker för patienter och vårdtagare men också förstås för personalen som riskerar att göra misstag därför att de inte hade information. Jag vill därför gärna fråga ledamoten om hon inte anser att det här är två helt olika saker. Visst behöver vi forcera så att vi får nödvändig digital information och system på plats som fungerar, som vi säkerställer att alla kan göra det på sitt sätt och inte tvingas till digitala lösningar? 10 (S) replik: Tack, ledamoten, för frågor och resonemang runt det här! Jag delar det i många stycken, och som jag även sa i mitt anförande är det här inte någonting kontroversiellt. Vi ser att det behövs en förändring av både lagstiftning och system för att möta digitaliseringen så att välfärden blir relevant nu och framåt. Ja, vissa saker behöver gå fortare. Jag sa också att det inte bara är att köra fram allting på en gång, utan man behöver tänka en och två gånger och göra en halvhalt i de här frågorna. Annars handlar det väldigt lätt bara om hur fort det ska gå och att det är väldigt enkelt. Vi behöver också titta på det etiska, för det finns problemformuleringar som vi behöver ta hänsyn till. Jag nämnde banktjänster i det förra replikskiftet, fru talman. Bland dem som är är det som använder mobilt bank-id. Bland dem som är äldre än så är det som använder mobilt bank-id, vilket är otroligt viktigt i dagens samhälle men som väldigt få människor i de här åldersgrupperna använder. Det behöver vi i den här kammaren också ta hänsyn till så att det blir så bra det kan när vi gör detta. 11 ACKO ANKARBERG (KD): Tack, ledamoten, för väldigt kloka resonemang! Jag instämmer i dem. Jag tänker att det är så viktigt att vi delar upp det här, och jag tror att det är det som ledamoten är ute efter. Det finns ju en allmän tro att så fort man säger digitalisering så är allt bra. Så är det inte alls. är digitalisering jättebra. krånglar det bara till livet för ganska många medarbetare i vården eftersom det inte är smarta digitala lösningar utan krångliga digitala lösningar som tar ännu mer tid att arbeta med i situationer där det i stället borde gå snabbt. Digitalisering i sig är liksom inte ett ord som man ska sätta upp först, utan det handlar om vad man behöver använda för verktyg och vad man behöver det till. Jag är glad att ledamoten lyfter frågan om mobilt bank-id, något som används av många. Det är ett exempel på en fråga vi har lyft kring att vi behöver en långsiktig patientdatareform. är vi ju utlämnade till en privat uppfinning. Bank-id är inte något i offentlig regi. Det är lite märkligt att alla i offentliga institutioner ändå använder det, men vi har inte hittat någon variant. Jag tror absolut att ganska mycket av välfärden kan utföras av privata utförare, men det här tillhör en grundinfrastruktur där jag vill vara säker på att det är rätt tillsyn på rätt sätt, eftersom den används för så viktiga integritetskänsliga saker. Det är ett exempel på något som borde finnas med i en patientdatareform: Vad ska vi tillåta? Hur är accessen in i digitala system? Var jag ska kunna lagra mina uppgifter är en annan sak som vi behöver utreda, inte minst mot bakgrund av att det också kommer in utländska intressen i svensk hälso- och sjukvård. Då behöver vi säkerställa var detta finns. Det finns alltså ganska många skäl till att göra den där långsiktiga patientdatareformen som vi är några som reserverar oss emot att regeringen inte vill göra och inte heller Socialdemokraterna här. Jag uppskattar dock att ledamoten problematiserar frågan, för det behöver vi göra. Det är alldeles för mycket av enkla svar, där vi bara säger att digitalisering är bra. Vi måste i stället prata om när vi använder den, vem som påverkar den och hur ska vi göra det så att det på riktigt blir bra och patientsäkert. Tack för ledamotens inlägg! 12 (S) replik: Tack till ledamoten, som deltar i resonemanget kring att problematisera och att vi behöver tänka i flera led på om och när! Det får inte bli så att vi skapar en övertro på stora systemförändringar. Det handlar om att vi behöver få en jämlikare vård och omsorg som styrs efter behov och som kommer alla människor i hela landet till del. Då behöver vi ha digitala verktyg och system som hjälper oss i det och som inte riskerar att göra motsatsen. Jag vet att vi i socialutskottet och även fler i den här kammaren vill slå vakt om det. Jag ser ändå att det finns en rad risker med en övertro som leder till att människor exkluderas. Vi ska i stället sträva efter att vården och omsorgen blir mer jämlik. 13 APHRAM (C): Huvuddelen av min politiska erfarenhet kommer från kommunpolitiken. Äldreomsorgen är och förblir en av kommunpolitikens allra viktigaste delar. Hur vi tar hand om våra äldsta och mest sköra medborgare är och förblir kärnan i den svenska välfärden. Min egen erfarenhet från är att vi till stora delar har en äldreomsorg som vi kan vara stolta över. Jag har så mött medarbetare, äldre och deras anhöriga som varit nöjda, men jag vet också att det finns stora utmaningar kvar att lösa. Pandemin riktade strålkastarljuset mot några av dem. Det finns vissa utmaningar som med rätta är tuffa. En sådan är hur vi ska kunna få kompetens och välutbildad personal. Sedan finns det andra utmaningar som borde vara lätta att lösa och som, om jag ska vara ärlig, borde ha lösts för länge sedan. En av dem är det vi debatterar , nämligen att lagen har hindrat oss från att ha en och samma dokumentation för de äldre. Den kommunala äldreomsorgen styrs av två lagar, socialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen. Därav har följt att insatser för den äldre ska dokumenteras i olika system beroende på om det är en vårdinsats eller en omsorgsinsats. Detta har lett till merarbete för personalen men framför allt till medicinska risker. har omsorgen inte blivit så bra som den skulle ha kunnat bli. Med det lagförslag som vi nu ska besluta om blir det möjligt att ha ett elektroniskt system, kallat sammanhållen vård- och omsorgsdokumentation, som ger verksamheter inom som avser äldre personer eller personer med funktionsnedsättning och hälso- och sjukvården möjlighet att direkt få tillgång till varandras vård- och omsorgsdokumentation. Det blir möjligt men inte obligatoriskt. Från sida tror vi att det är en klok väg att gå. Att göra systemet obligatoriskt skulle riskera att göra större skada än nytta. Som gammal kommunpolitiker har jag respekt för att det tar tid att lokalt få nya it-system och nya rutiner att fungera. Det har framkommit förslag om att staten ska ta ett större ansvar för den digitala infrastruktur som den sammanhållna vård- och omsorgsdokumentationen kräver. Tanken kan vara god men med tanke på de mycket långa startsträckor som staten har för att upphandla nya nationella it-system skulle det innebära att införandet blev kraftigt försenat. Vi tror därför det är bättre att kommunerna får stöd i form av föreskrifter och vägledningar men sedan själva eller tillsammans med andra får utforma systemen. Jag vill därför yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet i dess helhet. 14 (L): Det här är ett väldigt välkommet betänkande om den möjlighet, den frihet, som kommunerna nu får i omsorgen om äldre personer och funktionshindrade att kunna föra en gemensam journal. Det blir möjligt med denna sammanhållna vård- och omsorgsdokumentation. Det här har man önskat . Vi i Liberalerna vill värna integriteten men undanröja hinder som ligger i vägen för människor, inte minst inom vården och omsorgen, att arbeta på ett rationellt sätt för patienters, omsorgstagares, bästa. Det här är ett av många beslut som har tagits för att ge vården och omsorgen ökad frihet och patienterna ökad säkerhet. Varför har vi behövt komma med de här frihetsinsatserna? Det går tillbaka till , som 1949 skrev boken 1984 om att Storebror ser dig. Den boken påverkade väldigt mycket den sekretesslag som vi fick 1980 och som till och med förhindrade att två psykkliniker på olika sjukhus kunde se varandras journaler om en enskild person, vilket innebar att många undersökningar fick tas om. sekretesslag har mycket kvar, fortfarande, av det som lag hade. Vi har i Liberalerna i andra sammanhang tagit upp att vi måste göra en allmän översyn och förnyelse av sekretesslagen, inte minst nu i digitaliseringens tid, för vår lagstiftning får ju inte gå emot människors bästa. Därför yrkar jag bifall till betänkandet i dess helhet. Jag håller med om att det här ska vara frivilligt, för det är en reform som kommunerna har velat få fram för att undanröja de hinder som ligger i vägen för den gemensamma journalföringen. Men de ska inte tvingas införa system som vi kanske byråkratiskt genom riktlinjer och sådant anbefaller att de ska ta sig an. Reservationerna i övrigt tar upp många viktiga frågor, men vi tycker att de kan bemötas av det arbete som pågår i utredningar och i . Jag måste erkänna att i varje fall min överblick över allt som pågår är något ofullständig. Jag skulle vilja att socialutskottet efter valet ber att kommer till och redovisar vilka utredningar som ligger på bordet och är nära proposition och vilka andra frågor som är under utredning. Allra viktigast är att utskottet får en bra redovisning av hur det går med förslaget till socialtjänstlag och hur det går med förslaget till äldreomsorgslag som mycket snart ser dagens ljus och som tar upp en del av de frågor som har aktualiserats och i andra sammanhang. Till detta behövs också ett tidsschema så att utskottet har en klar bild för sig om var det finns luckor och vad som är att vänta som en helhet. 15 ACKO ANKARBERG (KD) replik: Tack, ledamoten , för ditt anförande! Jag vill bara bekräfta att jag håller med dig. Det vore alldeles utmärkt om vi i utskottet kunde få en genomgång av allt som ligger inom det här området. Vi har själva påmint regeringen om våra tillkännagivanden som inte har blivit genomförda, men det vore också bra med en genomgång av allt annat som pågår så att vi får en överblick. Vi gör vad vi kan för att skicka med det här till kommande utskott så att det har med det i beräkningen för hösten – att just få överblick över vilka utredningar som finns, hur långt de har kommit och vad vi har att förvänta oss. Det är en överblick som vi behöver. 16 (L) replik: Jag glömmer alltid att säga någonting i mina anföranden, och fick jag chansen att lägga till att jag tycker att det är viktigt att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap kommer med i den här bilden. När det blir strul och stopp på den digitala sidan, vad finns det då för säkerhet och backup så att det inte blir som, tror jag, ledamoten från Socialdemokraterna tog upp att man i en kommun blir helt ställd och patienter, omsorgstagare, löper risk att fara illa? Jag ser fram emot detta och kommer att bevaka utanför vad socialutskottet gör. Jag kommer att höras om jag tycker att ni kan göra någonting bättre! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 7 Borttagande av bosättningsprincipen vid sprututbyte betänkande 2021/22:SoU28 Borttagande av bosättningsprincipen vid sprututbyte (prop. 2021/22:129) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) betänkande 2021/22:SoU15 17 ACKO ANKARBERG (KD): Som riksdagsledamot kan jag skriva förslag, motioner, under början av varje riksdagsår. Alla dessa motioner som vi ledamöter skriver använder vi sedan resten av riksdagsåret åt att behandla. är det för de motioner som handlar om hälso- och sjukvårdens organisation med mera. Vi har tidigare behandlat bland annat frågor om kompetensförsörjning inom sjukvården. Vi har en vårdkris i . skrev ordföranden för respektive att de kräver en kriskommission. Det är en väldigt allvarlig situation som kräver åtgärder, var deras besked. gjorde en serie program som de kallade för Regionlotteriet där de beskrev alla de skillnader som patienter möter beroende på var de bor. har också följt upp krisen inom vården. Jag är glad att också visar alla de förtjänster som hälso- och sjukvården har. SVT visar ett program med det som är vårdens vardag och som fungerar väl. Det är en vardag, och helg givetvis, där patienter får den vård de behöver – behandlingar och omvårdnad som gör att vi kan vara stolta över den hälso- och sjukvård vi har i . Tack, all personal, som möjliggör detta! Men det är allt detta – kris och goda resultat. tar vi de goda resultaten till intäkt för att det nog rullar på ändå och att vi nog inte behöver göra så mycket extra, även när stora fackförbund larmar om läget i vården. Men det fungerar inte att göra så. Vi måste ta krisen på allvar och åtgärda de brister som finns, för patienternas skull och för personalens skull. Jag vill först och främst lyfta upp den kanske mest akuta frågan, och det är bristen på vårdplatser. slog fast , när vi behandlade budgeten efter de budgetkompletteringar som vi var några stycken som bidragit till, att vi har för få vårdplatser och att de måste öka. Det anslogs också pengar för att kunna göra detta. Det krävs fler medarbetare för att kunna bemanna de vårdplatser vi behöver, ofta sjuksköterskor men också andra kompetenser. En vårdplats är inte den andra lik. En del vårdplatser kräver mycket personal medan andra är lite mindre krävande. Hur man ska utöka och vilka vårdplatser måste avgöras lokalt i verksamheterna, men det måste finnas en tydlig nationell riktning mot att öka antalet vårdplatser och att följa upp att det blir så. Man kan inte bara hoppas. Man måste följa upp att varje region och varje verksamhet hittar sin form för att öka vårdplatserna. En av de viktigaste nycklarna för att åstadkomma detta är att förbättra arbetsmiljö och arbetsvillkor. Det måste vara fler som vill stanna kvar i yrket och som inte lämnar det när det blir för tungt och man inte orkar mer. Vi måste möjliggöra arbetsvillkor och arbetsmiljö som gör att man stannar kvar. har berättat att ungefär 12 000 sjuksköterskor har lämnat yrket. Det är 12 000 sjuksköterskor som vi behöver i vården och i äldreomsorgen. Vi måste på alla sätt förbättra arbetsmiljö och arbetsvillkor. Där bidrar genom att ge rimliga villkor för regionerna så att de har de pengar de behöver för att kunna genomföra detta, men det är också ett arbete som varje arbetsplats måste göra med arbetsmiljöåtgärder. Arbetsvillkor och arbetsmiljö är mycket lokalt och handlar om mötet mellan parterna, men det nationella måste bidra så att resurser finns för att göra detta. Den andra delen som vi måste förbättra för att få en effektiv hälso- och sjukvård är att utöka primärvården. Om man kan bygga den där nära relationen – en fast läkarkontakt – inom primärvården och man kan namnet på denna person kommer det att fungera mycket mer effektivt också i ekonomiska termer. Om jag vet att jag nästa gång jag söker vård träffar samma person underlättar det både för mig och för den som ger vården att vi känner varandra och att personen vet vad som är viktigt för mig. beslut om en fast läkarkontakt var därför avgörande, och gäller det att från kunna leva upp till detta. Det blir viktigt för oss i att följa upp hur det går och vad regionerna behöver mer för att kunna utföra detta på bästa sätt. Även om mitt parti gärna hade velat se inte bara en fast läkarkontakt utan också en namngiven läkarkontakt tänker jag att det inte kan vara en massa olika personer om det ska vara en fast läkarkontakt, utan då blir det ju någon som är namngiven. Jag utgår ifrån att regionerna nu säkerställer att alla patienter får rätt till en fast läkarkontakt. Om detta ska fungera behöver antalet patienter vara rimligt. Nyckeln är att våga ta ned antalet patienter per läkare, för då förbättras arbetsvillkoren. Detta i sig är drivande för att fler ska vilja söka sig till primärvården så att detta ska fungera. har vi fått inriktningen från : ungefär 1 100 patienter per distriktsläkare. Om det är patienter som är mycket vårdbehövande kanske det kan bli färre, annars kanske något fler, men detta är den inriktning som har uttalat. måste varje region göra vad den kan och återkomma till den nationella nivån om den behöver stöd eller hjälp på annat sätt, antingen när det gäller resurser eller när det gäller reglering och normering i någon form. Jag kommer tillbaka till frågan om vem som bäst styr hälso- och sjukvården. Vi kristdemokrater har ganska länge tyckt att styrningen behöver förändras, av flera skäl. Det ena är att vi har för mycket styrning. Vi har velat ha mer nationell styrning. Förutom att vi har 21 självstyrande regioner har vi lagt på mer och mer nationell styrning, från riksdag, regering och myndigheter. Detta gör att det är för mycket styrning, och man vet knappt vad man ska följa. Är det den ena eller den andra kunskapsstyrningen som ska följas? Dessutom kräver vi nästan allihop att man ska redovisa tillbaka, så det blir en massa administration av våra beslut. Därför behöver vi minska styrningen av sjukvården och säkerställa att det som behöver styras nationellt styrs nationellt. Det handlar om jämlik tillgång till läkemedel och till rehabilitering, habilitering och hjälpmedel. Detta är frågor där det krävs nationella beslut. Resten ska vi flytta ut till verksamheterna och professionerna, där de bättre beslutar hur man gör detta. Vi behöver alltså minska styrningen, och vi behöver ha en reform som både går mot staten, med det som passar bäst där, och ut i verksamheterna med det som passar bättre där. åsikt är att vi under den senaste mandatperioden har fastslagit så många beslut om nationell sjukvård i att det blir spännande att samlas alla partier . Jag ser fram emot detta och att lägga alla de beslut vi har tagit på bordet och säga var det passar bättre med nationell styrning och sedan titta igenom hur vi ska göra när vi har gjort detta, hur det fungerar för regionerna och vilket vägval vi ska göra. Det fungerar inte att fortsätta med samma överstyrning. Vi måste välja väg och hitta en bättre ordning, för personalens skull men också för patienternas, som har rätt att förvänta sig en jämlik tillgång på många olika sätt. I betänkandet finns också många frågor där vi har nått enighet. Där finns sju förslag till tillkännagivanden, och jag är väldigt glad över det som handlar om att uppmana regeringen gällande behovet av ett nationellt för sjukdomen ME. Det finns också frågor där vi inte fått stöd, och därför vill jag yrka bifall till reservation nummer 38 under punkt 13. Det handlar om att vi vill att regeringen ska säkerställa att enskilda personer som drabbats av pandemins sjukdomar får en god vård i hela landet. Så är det inte , och därför lyfter jag särskilt upp denna fråga. 18 (S): är ett fantastiskt land att leva i. När vi blir sjuka står några av världens bästa läkare, sjuksköterskor och undersköterskor där för att hjälpa oss. Svensk hälso- och sjukvård är i absolut världsklass. De svenska sjukhusen och läkarna är några av de bästa i världen. Sjuksköterskorna och undersköterskorna som arbetar på våra sjukhus gör det med hela sin kropp och själ, med total hängivenhet. Men, fru talman, något står inte rätt till när människor är oroliga för om de kommer att få hjälp . Kommer jag att tvingas armbåga eller köpa mig förbi kön? Vad händer om jag inte har råd att köpa mig före, om jag inte har en röst som är stark nog att skrika tills jag får hjälp och om jag inte har styrkan att armbåga mig fram? Kommer vi att få sitta för länge på en stökig akutmottagning? Kommer vi att få köra långt till förlossningen eller vänta förgäves på en ambulans? Svensk sjukvård är i absolut världsklass. Vi har alldeles enastående läkare, sjuksköterskor och undersköterskor på våra sjukhus som gör allt de kan för att ge oss god vård i rätt tid. Men de kan inte springa fortare. De kan inte trolla med knäna för att få fram fler vårdplatser eller se till att sparbeting på sjukhus i rika borgerligt styrda regioner tas bort. Det är för alla dem som jag står här . Det är för alla sjuksköterskor, undersköterskor, läkare och övrig sjukvårdspersonal. Och det är för alla patienter som jag tar fajten, fru talman, för det räcker nu! Det säger också mina partikamrater i Region . Region är landets absolut rikaste region. Regionen, som styrs av tillsammans med bland andra , ser ut att redovisa ett överskott på – 1,7 miljarder bara i Region , som ju styr över sjukvården i . Om en region nu går med 1,7 miljarder i överskott borde rimligtvis sjukvården i regionen vara helt problemfri, välfungerande och inte i behov fler resurser, fler barnmorskor eller fler undersköterskor. Det kan man naturligtvis tro. Men moderatledda Region , som går med närmare 1,7 miljarder i överskott, har alltså landets längsta väntetider på akuten och stor brist på vårdplatser. av styre har lett till att personalen larmar om bristande patientsäkerhet och alldeles för få kollegor. Få har nog missat krisen inom förlossningsvård, där stora besparingar ledde till att över 150 barnmorskor sa upp sig för att de inte kunde garantera patientsäkerheten. Det räcker nu! I min hemregion , som styrs av Allians för , är situationen inom sjukvården ytterst allvarlig. som regionen gjorde ett överskott på lade Alliansen sparbeting på närmare 900 miljoner på den skånska vården . Vårdköerna i är längre än i stora delar av resten av landet och har dessutom ökat mer än i resten av landet. Läkare på , , i slår larm om den ohållbara situationen inom cancervården. På grund av långa väntetider och personalbrist har allt fler planerade canceroperationer fått ställas in eftersom patienten inte kunnat opereras och tumörtillväxten varit så stor att operation blivit omöjlig. Den som bor i och diagnostiseras med prostatacancer får i genomsnitt vänta på behandling. Dödligheten vid bröstcancer är större i än i grannregionerna. I min hemstad får akuten nu stänga för alla som inte är vad som på medicinspråk kallas 1:or eller 2:or, alltså de som är allra allvarligast sjuka, därför att personalbristen är så omfattande. , som har ordförandeposten i sjukhusstyrelsen i , svarar med ett sparbeting på med . Det råder brist på läkare och sjuksköterskor. Det är inte så att de inte finns, men dåliga löner och ännu sämre arbetsvillkor gör att ingen vill söka de få tjänster som finns och att personal säger upp sig för att man inte längre orkar arbeta under orimliga förhållanden. Åratal av nedskärningar, besparingar och privatiseringar har gradvis monterat ned den offentliga vården. De borgerliga marknadsexperimenten och privatiseringarna har gått före patienterna och vårdpersonalen. Det saknas ordning och reda i vården. Det räcker nu! Vi måste ta tillbaka kontrollen över vården för att ge vårdpersonalen fler kollegor, öppna nya vårdplatser och korta köerna.