prot · H909111 · 2022-05-11 00:00:00 — samlade bedömning är att intentionerna med reformen har uppnåtts. pekar de på att inte alltid har kunnat leva upp till sin skyldighet enligt att beakta barnets bästa, eftersom det har förekommit att barn har anknytning till en kommun som har noll i kommuntal eller som redan har uppfyllt sitt kommuntal. rekommenderar därför att regeringen möjliggör för att i dessa fall kunna anvisa utöver kommuntalen. är svensk lag , och det är av största vikt att barnets bästa alltid beaktas i myndighetsbeslut. Jag förutsätter att regeringen omgående återkommer om hur de avser att komma till rätta med de problem som uppmärksammat. Det är som sagt glädjande att bosättningslagen lett till en faktisk förändring. omfattar lagen dock inte de personer som ordnat eget boende . vill utvidga bosättningslagen så att alla nyanlända får en kommunanvisning efter beviljat uppehållstillstånd, oavsett om man bott i boende eller ordnat eget boende. För individen skulle det innebära en viktig möjlighet att få hjälp med ett ordnat boende. För samhället innebär det att vi kan få en mer jämn fördelning av mottagandet och ökade möjligheter att motverka boendesegregation. Ett annat problem med lagen är, som också konstaterar, att den inte innehåller några bestämmelser om hur länge anvisningskommunen är ansvarig för nyanländas bosättning. Kommunerna har därför tolkat ansvaret inom bosättningslagen på olika sätt. Vi vet att ett långsiktigt boende underlättar etableringen. Bosättningslagen behöver därför skärpas så att kommunernas ansvar att ordna ett stadigvarande boende tydliggörs. Det är inte rimligt att nyanlända barnfamiljer som haft ett ordnat boende försätts i hemlöshet i . En del kommuner har också gjort den förfärliga tolkningen att om de bostäder som erbjuds utformas på en tillräckligt låg nivå kommer de människor som berörs att söka sig till andra kommuner. Här ryms en otäck syn på människor och deras rättigheter. Det är själva motsatsen till att erbjuda människor goda möjligheter att starta ett bra liv i . Detta understryker behovet av att förtydliga vilka skyldigheter kommunerna har när det gäller bosättning av nyanlända. vill ta krafttag även på andra områden för att bryta boendesegregationen och skapa större möjligheter till sammanhållning och kontaktytor mellan människor med olika bakgrund. Genom att skärpa kommunernas bostadsförsörjningsansvar och införa lagkrav på att alla kommuner ska ta hänsyn till social hållbarhet i sin översiktsplan kan vi få en mer blandad bebyggelse med en mångfald av bostäder i alla områden. Med detta sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 12 Skattereduktion för avgift till arbetslöshetskassa betänkande 2021/22:SkU24 Skattereduktion för avgift till arbetslöshetskassa (prop. 2021/22:126) 35 (S): Den svenska modellen bygger på att alla som kan arbeta gör det. För oss socialdemokrater står arbetslinjen inte mot tryggheten. Vi måste ha båda. Arbetslinjen är viktig därför att det är så vi bygger vårt land starkt. Det gör vi genom arbete, som är grunden till allt värde. För socialdemokratin är det också viktigt med trygghet och att samhället finns där när livet tar en ny vändning så att den som blir arbetslös inte också blir fattig. En välfungerande arbetslöshetsförsäkring är en av de viktigaste grundpelarna i ett jämlikt samhälle. Det är dessutom bra för svensk ekonomi att människor omfattas av a-kassa vid arbetslöshet eftersom det upprätthåller hushållens konsumtionsförmåga och därmed efterfrågan. är ett välfärdsland med omfattande trygghetssystem. Men det har inte alltid varit så. har varit ett väldigt fattigt land där arbetare dog som flugor på arbetsplatserna och där sjukvård, skola och anständigt boende bara var för ett fåtal privilegierade. Det var när arbetarna organiserade sig och började förhandla om bättre villkor som detta började förbättras. Arbetslöshetskassorna är ett av resultaten av årtionden av facklig kamp. är det en självklarhet för de flesta löntagare att vara medlem i en a-kassa. En av finansminister första åtgärder efter maktskiftet 2006 var att försämra a-kassan. Ersättningsnivån sänktes, det blev svårare att kvalificera sig och avdragsrätten avskaffades. Dessutom kopplades a-kasseavgiften tydligare till arbetslösheten inom varje kassa med en arbetslöshetsavgift. I genomsnitt höjdes a-kasseavgiften med 100–. Men industriarbetarna fick en sexdubblad avgift. Det ledde till en massflykt från a-kassan. tappade a-kassorna 425 000 medlemmar. Men även facken förlorade medlemmar då också organisationsgraden sjönk. Störst var tappet bland hotell- och restauranganställda, och detta just när finanskrisen slog till. Försämringen av a-kassan var också en del av lönenedpressningspolitiken. En minskning av anslutningsgraden till a-kassor ledde till att lönerna föll med mellan . Detta har utvärdering, IFAU, skrivit i en forskningsrapport. tvingades backa bandet och ta tillbaka en del av sina försämringar under finanskrisen. Men mycket av skadorna kvarstod. I en föränderlig värld där kriser avlöser varandra är det särskilt viktigt med stabilitet och trygghet, och då spelar det verkligen roll vem det är som styr. Under intryck av covid-19-krisen införde den S-ledda regeringen snabbt beslut om tillfälliga åtgärder i form av mer generösa regler för korttidsarbete och högre ersättningstak i a-kassan som det blev enklare att kvalificera sig. Men vi socialdemokrater nöjer oss inte med detta. Vi vill fortsätta att förbättra a-kassan. Det är därför som vi har lagt fram förslag om att göra det billigare att vara med i a-kassan och om att minska antalet karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen. Vi har förstärkt a-kassan, höjt ersättningen och förbättrat villkoren så att fler deltids- och timanställda omfattas. Och vi går till val på att fler ska få ersättning som motsvarar av den tidigare lönen för att alla ska få stabila ekonomiska förutsättningar vid arbetslöshet, oavsett om man är undersköterska eller ingenjör. debatterar vi frågan om skattereduktion för avgift till arbetslöshetskassa. Det är en ytterligare förstärkning som vi vill göra, alltså en sänkning av avgiften till a-kassa . Det ligger nämligen i samhällets intresse att underlätta att fler går med i a-kassan. Men det är inte första gången som vi lägger fram detta förslag. Vi har genomfört skattereduktion för avgift till a-kassan tidigare. Varje gång har högern tagit bort den så fort man har kunnat. Senast var det , och som gjorde det i och med den budget som de fick igenom 2018. När vi ska debattera denna oerhört viktiga fråga kan jag också konstatera att ingen av dem har anmält sig till denna debatt. Högern är helt enkelt inte intresserad av att diskutera detta. Man vill inte stärka a-kassan. Tvärtom talar högern så mycket om arbetslinjen och bidrag. Men a-kassa är inte ett bidrag. A-kassa är något som löntagare har arbetat ihop själva genom hårt slit som en försäkring om de skulle bli arbetslösa. För oss finns det ingen motsättning mellan arbetslinjen och trygghet för att vi ska hålla ihop . Och kan mycket bättre än att sjunka ned till den nivån att man ställer dessa saker mot varandra. För oss socialdemokrater gäller samma paroll som vi alltid har stått för: Gör din plikt, och kräv din rätt! Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 18.) § 13 Ändrad nedsättning av förmånsvärdet för miljöanpassade bilar betänkande 2021/22:SkU25 Ändrad nedsättning av förmånsvärdet för miljöanpassade bilar (prop. 2021/22:173) vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under § 18.) § 14 Våldsbrott och brottsoffer betänkande 2021/22:JuU26 36 (S): befinner vi oss i kammaren för att debattera justitieutskottets betänkande Våldsbrott och brottsoffer. Det är ett betänkande med cirka 220 yrkanden från allmänna motionstiden som riktar in sig på våldsbrott, där framför allt mäns våld mot kvinnor är i fokus, hedersrelaterat våld och förtryck, kontaktförbud, stöd till brottsoffer, unga brottsoffer med mera. Detta är 220 yrkanden som visar på vikten av dessa frågor och där man fördömer våldsbrotten och vill förstärka brottsoffrens skydd och rättigheter. Detta är bra därför att allt fler behöver engagera sig i dessa frågor. Men det är också 220 yrkanden som pekar på att mer måste göras när det kommer till framför allt våld mot kvinnor. Som socialdemokrat är jag därför stolt över att vår regering så tydligt pekar på framför allt två prioriterade områden inom kriminalpolitiken: gängkriminaliteten och mäns våld mot kvinnor. har fler än 300 kvinnor dödats av sina män. Det är i genomsnitt mer än en kvinna . Dessutom är 2022 ett mörkt år, då vi är uppe i siffror vi normalt ser . Tyvärr är debatten kring och mediebevakningen av dessa frågor alldeles för liten. Trots att betänkandet rör många viktiga områden kommer jag att framför allt uppehålla mig vid just mäns våld mot kvinnor, för varenda minut och sekund jag kan använda till att belysa dessa viktiga frågor är värdefulla. Om debatten på något sätt kan bryta tystnaden är det ett tillfälle som måste tas. Våld mot kvinnor är för oss socialdemokrater det yttersta uttrycket för ojämställdhet mellan män och kvinnor och ett allvarligt problem. Därmed är det självklart också av stor vikt att, för att möta våldet, öka jämställdheten i samhället. Att mäns våld mot kvinnor måste upphöra är därför ett av jämställdhetspolitiska delmål, liksom en av vår regerings högst prioriterade frågor. Utgångspunkten är tydlig: Kvinnor ska ha samma möjligheter som män, rätten till ett eget arbete och en egen försörjning samt makten över sitt eget liv. Det finns många olika typer av våld, och långt ifrån allt våld lämnar märken som syns. I Meningen med våld av Per Isdal kan man läsa följande: ”Våld är varje handling riktad mot en annan person som skadar, smärtar, skrämmer eller kränker, får personen att göra någonting mot sin vilja eller att avstå från att göra någonting personen vill.” Våld tar sig alltså uttryck på många olika sätt. Det kan bland annat vara fysiskt, psykiskt, ekonomiskt, socialt eller sexuellt. Och tro mig – oavsett uttryck gör det ont och lämnar sår som tar tid att läka. För att stoppa mäns våld mot kvinnor krävs ett utökat och effektivt förebyggande arbete mot våld. Det är ett arbete som vi måste göra tillsammans och som innebär ett ansvar för många olika aktörer i samhället. Det förebyggande arbetet är därför den första målsättningen i regeringens nationella strategi för att bekämpa och förebygga mäns våld mot kvinnor. Den socialdemokratiska regeringen jobbar aktivt med att ändra perspektivet kring hur vi ser på och hur vi jobbar med mäns våld mot kvinnor, från fokus på stöd och skydd till fokus på förebyggande arbete. Historiskt sett har samhällets insatser nämligen främst fokuserat på konsekvenserna snarare än på det förebyggande. Det är ett perspektiv som innebär att vi har fokuserat på brotten snarare än på brottens orsaker. Låt mig vara tydlig: Självklart ska vi skydda alla de kvinnor som behöver skyddas, och alltid ska vi vara hårda mot de män som begår dessa vidriga brott. Men målet måste såklart vara att se till att ingen kvinna någonsin hamnar i den här situationen och att ingen man någonsin igen anser sig ha rätten att utöva våld. På ett grundläggande plan handlar det om att utmana idéer om makt och maskulinitet som rättfärdigar våldet samt utmana de normer som inskränker kvinnors och flickors självbestämmande. Kanske är det så att ett av de mest effektiva sätten att jobba förebyggande och förhindra att våld utövas och upprepas är ett bredare engagemang av män och pojkar. Män och pojkar måste ta ett större ansvar för att göra upp med normer som rättfärdigar våld, köp av sexuella tjänster, sexuella trakasserier, kränkningar, hedersförtryck med mera. Det gäller även andra begränsningar av kvinnors och flickors handlingsutrymme och livsval. Bland unga män i åldern 16–24 anser att jämställdheten har gått för långt – ! Ta in den siffran och fundera sedan på varför det förebyggande arbetet är så viktigt. Mäns och pojkars ansvar på området måste stärkas genom riktade insatser som vi politiskt måste utöka verktygslådan för att få bukt med både brotten och brottens orsaker. Under förra mandatperioden tog regeringen fram en nationell strategi för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Den strategin lägger grunden för regeringens arbete på många olika plan. Regeringen har därför ökat statsbidragen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. Vi har skärpt straffen för våld och andra kränkningar i nära relationer. Vi har tagit fram långsiktiga satsningar för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck. Vi har sett till att kvinnojourer och organisationer för brottsoffer nu har mer pengar än någonsin, och vi har skärpt straffen för grov våldtäkt och grov våldtäkt mot barn. Detta är några saker vi har gjort. skruvade vi också upp detta arbete genom ett åtgärdsprogram för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor. Det är ett åtgärdsprogram med 99 åtgärder som förebygger våldet, som ger ett starkare skydd av och stöd till våldsutsatta kvinnor och barn, som effektivt bekämpar brotten och som förbättrar kunskapen om och metoder gällande mäns våld mot kvinnor. För att bekämpa våldet krävs det stora insatser från flera aktörer, till exempel polis, skola, socialtjänst, kvinnojourer och sjukvård. Brotten måste utredas, gärningsmännen måste straffas och de utsatta kvinnorna behöver självklart hjälp och stöd för att återgå till ett liv utan rädsla. Utsatta kvinnor ska få det stöd och den hjälp de behöver av samhället, men, än en gång: Prioriteringen måste vara att ingen kvinna någonsin ska hamna i den situationen. För vår feministiska regering kommer frågan om att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor alltid att vara högt prioriterad. Våldet ska bort, hedersförtrycket ska bort och alla kvinnor ska kunna leva sina liv i frihet och trygghet. Slutligen, fru talman, vill jag säga några ord om brott mot barn, vilket också är en stor del av betänkandet. är och ska vara ett föregångsland i arbetet med att förebygga och bekämpa våld mot barn. Även om mycket har gjorts för att säkerställa barnets rätt till skydd mot alla former av våld och övergrepp utsätts fortfarande många barn, och mörkertalet är stort. Detta är något vi socialdemokrater aldrig kommer att acceptera. Att barn tvingas växa upp med våld och övergrepp är för mig som socialdemokrat, mamma och lärare oacceptabelt, och det ska bemötas med samma styrka och insatser som mäns våld mot kvinnor och gängkriminaliteten. Därför är jag tacksam över att regeringen har tillsatt en särskild utredare som ska lämna ett förslag på en nationell strategi för att förebygga och bekämpa våld mot barn, inklusive hedersrelaterat våld och förtryck. Jag och många med mig ser fram emot den här utredningen. I och med att denna utredning pågår, fru talman, vill jag avsluta med att yrka bifall till reservation 39. 37 (SD): I stället för att värna brottsoffren har svenska vänsterliberaler satt i system att tycka synd om brottslingar. Kriminalitet förklaras i termer av fattigdom och utanförskap, och det straffrättsliga systemet präglas av låga straff, straffrabatter och villkorlig frigivning. Brottsligheten ökar, och oron över att utsättas för brott påverkar allt fler i samhället. Enligt Brås trygghetsundersökning uppgav av befolkningen att de utsatts för brott. av kvinnorna var oroliga att utsättas för sexualbrott, och av kvinnorna väljer ofta en annan väg på grund av oro att utsättas för brott. Även om åklagare yrkar på utvisning undgår dömda gärningsmän utvisning med motiveringen humanitära skäl eller att gärningsmannen har stark anknytning till . Men det inte brottslingar som ska skyddas utan den som utsätts för brott. Den som inte förstår detta sviker inte bara offret och dess anhöriga utan sviker dessutom alla de människor som riskerar att bli nästa brottsoffer. Att brottsoffer ute på gator och torg riskerar att möta den som slagit och sparkat kort efter det att våldshandlingen begåtts är oacceptabelt. Att inte ställa sig på offrens sida är att sätta omsorgen om brottslingar framför själva kärnan i begreppet rättvisa. Det är fel och någonting som aldrig kommer att gå med på. Män och kvinnor ska ha samma möjligheter och rättigheter och därmed också ha lika stor rätt till ett tryggt liv. Men trots att toppar listorna över världens mest jämställda länder är mäns våld mot kvinnor fortsatt en realitet i . dödas cirka 15 kvinnor av män som de har haft eller har en parrelation med. Men mördades 24 kvinnor. dödades 3 kvinnor , och har 12 kvinnor mördats. Trenden är mycket oroande. Trots alla satsningar, och trots att den så kallade feministiska regeringen ofta talar om kvinnors utsatthet och om jämställdhet, ser vi ingen förbättring. Den uppenbara slutsatsen är att det som har gjorts inte är tillräckligt. Våld och kränkningar i nära relationer utgör ett växande problem. Senfärdigheten med att anpassa den straffrättsliga lagstiftningen till verklighetens behov är ett av vänsterliberalernas stora misslyckanden. Kvinnovåld skapar en otrygghet för den kvinnliga delen av befolkningen, som i sin tur leder till oacceptabla inskränkningar i kvinnors fri- och rättigheter. Kvinnovåld är ett jämställdhetsproblem som måste tas på största allvar. Inte sällan är hotbilden känd , och mannen kan även ha begått liknande brott mot andra kvinnor. Många våldsutsatta kvinnor söker vård i nära anslutning till utövat våld, och många av de kvinnor som har mördats av närstående har före mordet varit i kontakt med polis, socialtjänst eller sjukvård. Men trots detta har mordet inte kunnat förhindras. Kvinnor som har tagit sig ur en relation vittnar om att det har varit deras ansvar att byta namn, flytta och skaffa skyddad identitet för att komma undan en person som rättssamhället inte klarar av att hantera. Det vilar en svekfullhet över detta som är oacceptabel från början till slut. När en kvinna mördas på det här sättet ska samhället så grundligt som möjligt ta reda på varför något som inte får ske ändå sker. vill tillsätta en varje gång en kvinna dödas av en närstående. Syftet med en är att noggrant undersöka och kartlägga orsaker och händelseförlopp som har lett fram till mordet samt att identifiera eventuella brister inom exempelvis myndighetsutövning. Underlaget som samlas in kan även vara till hjälp för att förhindra framtida liknande dödsfall samt underlätta i det brottsförebyggande arbetet. Vissa förbättringar har genomförts gällande kontaktförbud, men det är inte tillräckligt. Ytterligare åtgärder behöver vidtas. Det är alldeles för svårt för utsatta kvinnor att få ansökningar om kontaktförbud beviljade mot män som riskerar att utsätta dem för våld. En stor del av dem som ansöker om kontaktförbud får avslag. Kontaktförbud har ett viktigt signalvärde, vilket går förlorat när en stor del av ansökningarna inte går igenom. Dessutom finns det geografiska skillnader i antalet beviljade ansökningar. Beroende på var en ansökan lämnas in kan risken att få avslag dubbleras och mer därtill. Utfallet av en ansökan om kontaktförbud ska inte vara beroende av i vilken del av landet ansökan sker. Kraven för beviljande av kontaktförbud behöver sänkas, och det behöver bli en enhetlig tillämpning i hela landet. Den grova kriminaliteten slukar väldigt mycket resurser från övrig polisiär verksamhet. Politiken har abdikerat, och polisen tvingas som en följd av detta prioritera ned allt grövre brott. Vanliga medborgare tvingas möta en vardag där våldet har normaliserats. Just att polisen hänvisar till att det finns mycket grövre brott som kräver deras uppmärksamhet är synnerligen allvarligt. Dessa brister i rättssystemet ger som konsekvens att cykelstölder, bedrägerier, id-kapningar och mycket mer aldrig utreds. Vardagsbrottsligheten blir som en våt, tung filt över befolkningen – något man får räkna med, helt enkelt. Men även om brottet synes vara litet kan följderna för den som utsätts bli extremt allvarliga. Den person som har blivit utsatt för en inbrottsstöld i sin bostad vet att det är en enorm kränkning av den personliga sfären. Och utan någon möjlighet till upprättelse är den enda anledningen för en privatperson att göra en polisanmälan att kunna få ut ersättning från sitt försäkringsbolag. En utredning som läggs ned med motiveringen att brott ej kan styrkas förstärker känslan av otrygghet. Den förstärker känslan av misstro. Den undergräver förtroendet för hela rättssystemet. Vi kan inte och ska inte ha det så i ett land som . Jag yrkar bifall till reservation 22. 38 (V): Som nämnts här tidigare är det ett väldigt omfattande, innehållsrikt och kreativt betänkande som justitieutskottet har lagt fram, med mängder av yrkanden som bygger på väldigt många idéer från allmänna motionstiden. Självklart står vi i fast vid både våra motionsyrkanden och våra reservationer. Jag väljer dock att yrka bifall enbart till reservation nummer 9, som jag ska återkomma till. Det dominerande temat i betänkandet är det könsrelaterade våldet, mäns våld i olika former mot kvinnor och barn. Rådande könsmaktsordning medför att våldet ingår i strukturer av manlig överordning och kvinnlig underordning. Våldet är det yttersta uttrycket för denna maktordning. Våldet är strukturellt. Visserligen utförs det av individer som behöver ta ansvar – det är inte strukturerna som slår eller våldtar – men det är strukturerna som möjliggör övergreppen och som också påverkar hur samhället, inklusive rättsväsendet, bemöter både offer och förövare. Alltför ofta visas större lojalitet med aggressorn, angriparen, än med offret – ända in i rättssalarna. Som forskningen visar sätter det också spår i domarna. Man kanske inte friar, men det går att förstå att mannen till exempel har levt i en ”jobbig” relation eller till och med att barnet har varit ”besvärligt”. Varför har vi då inte kommit längre med de här frågorna? Massor av forskning och erfarenheter från verkligheten vittnar om och beskriver både våldet och brottsoffers olika reaktioner. Det handlar om våldet mitt ibland oss. Det är få som reflekterar över just det. Det är en paradox: Det är så vanligt och så ifrågasatt och nedtystat. Kvinnojourerna har agerat . Omfångsundersökningen Slagen dam i början av vårt århundrade visade att nästan varannan kvinna hade upplevt våld från män. Bilden förstärktes i NCK:s rapport om våld och hälsa . Mer än hälften hade där upplevt allvarligt våld från män. får vi ta del av en ny omfångsundersökning, som genomförs av Roks i samarbete med – samma dramatiska siffror eller ännu värre. Kvinnor har inga frizoner. Det blev vi också varse under metoo. Som om inte detta var nog är det också nästan en kvinna som dödas av en man som hon har eller har haft en relation till. är siffrorna värre än så, men sällan bättre. Var innebär då detta? Ja, det innebär att vi mitt ibland oss har väldigt många kvinnor med erfarenheter av våldet. Vi vet inte hur många män som är förövare. Förhoppningsvis är det inte varannan, men det är troligen ändå väldigt många om de här siffrorna ska vara möjliga. Det innebär i sin tur att många ännu lever i våldet eller har erfarenheter av våldet. Och de vill inte lyfta de här frågorna oavsett vilken arbetsplats de är på eller vilket projekt de förväntas ingå i. Det här skapar också ett motstånd mot att hantera det här som är så vanligt och så allvarligt. Kvinnor kan uppleva motstånd för att det är för smärtsamt, och männen vill troligen inte aktualisera sitt ansvar. En del agerar tvärtom. Vi har exemplet med Kapten – polischefen som var jämställdhetsförespråkare och var en förövare, vilket han senare blev fälld för. Det här innebär då kanske nedprioriteringar på grund av ett aktivt passivt motstånd mot att frågorna ska bearbetas vidare. Jag vill att vi också har de erfarenheterna med oss. För vad kan vi som lagstiftare göra då?