prot · H90985 · 2022-03-22 00:00:00 — Roten till detta problem är egentligen inte vissa fall av omhändertaganden enligt LVU, även om det är politiskt bekvämt för och kompani att beskriva saken på det sättet. Det som hänt är att har hamnat i skottgluggen eftersom den har blivit en kontaktyta mellan å ena sidan detta muslimska civilsamhälle och å andra sidan resten av . Roten till problemet är egentligen inte heller att ledare för detta muslimska civilsamhälle kan elda på hatet mot genom desinformation. Desinformation kan nämligen motverkas med riktig information. Och för den som är intresserad av att få reda på sanningen här är det inte jättesvårt att hitta fakta. Problemet är att en stor del av hatet mot inte beror på desinformation utan på rena sanningar, fru talman. Det är detta som är problemets kärna. Stiftelsen har gjort ett förtjänstfullt arbete med att översätta vad som faktiskt sägs på nätet i flera av de nätforum som pekas ut som grunden till denna kampanj. Jag är själv medlem i en av dessa Facebookgrupper, och jag rekommenderar att bli det också. Det är både intressant och ganska skrämmande. Jag ska läsa en sammanfattning som Doku har skrivit. Vid sidan av avsky mot socialtjänst och andra myndigheter riktas udden också upprepat mot kvinnors frihet i och mot västvärldens värderingar. Inlägg om att det västerländska samhället häller ”intellektuell homosexualitet” – vad nu det kan vara – i kvinnans sinne och allmän avsky mot homosexuella återkommer. Flera skribenter säger att den muslimska kvinnan lockats till att leva efter svenska och västerländska värderingar och därför hamnat i fördärv. Att kvinnor i förväntas yrkesarbeta och kan försörja sig med sin egen lön för att leva ett friare liv ses som ett hot. En kvinna som inte längre lyder sin man tänker nu i stället på sig själv – vilket tydligen inte är positivt. En person skriver om hur den svenska ”barnlagen” och kvinnors frihet utgör en illvillig konfrontation mot religionen, seder och traditioner som muslimer är uppfostrade till och vill leva under i . Problemet är alltså inte uteslutande saker som inte är sanna. En stor del av problemet är saker som inte bara är sanna utan som också går rakt in i själen för vad som ska gälla här i . Ser man detta ur ett etiskt perspektiv är ytterligare en fråga egentligen i vilken grad som man egentligen kan klandra dessa personer. De har ju blivit lovade av parti att de ska kunna fortsätta leva precis som de gjorde i sina hemländer även här i . Det står till och med i förarbetena till lagen, – att det ska finnas en mångfald av värderingar, att gamla och nya livsmönster ska kunna integreras som man själv önskar. Är det inte, mot bakgrund av detta, dags att lämna tanken på en obegränsad mångfald av värderingar, gamla och nya livsmönster och så vidare och i stället kräva en rimlig kulturell anpassning av dem som vill leva i ? Jag tycker inte att det är för . passade på att ställa två frågor. Bland annat frågade han huruvida vi står bakom problemet med desinformation som ska suddas på nätet därför att det är olagligt. Jag kan bara upplysa om att han inte ska ge sig in i debatter i frågor som han inte förstår. Desinformation är inte olaglig. Det är inte ett yttrandefrihetsbrott att sprida desinformation. Det finns en rad yttrandefrihetsbrott i . Det handlar om uppmaning till terrorbrott, olaga hot, hets mot folkgrupp och så vidare. Desinformation är inte olaglig, så det går inte att sudda det. Jag vill också upplysa om vad tryckfrihetsförordningen säger om detta. I stadgas det i grundlag att staten under inga som helst omständigheter får censurera material. Ansvar för skrift som kommer i tryck kan bara utkrävas efter att någonting har publicerats. Det är en grundval för den svenska tryckfrihetsförordningen, och den ska vi stå kvar vid. 27 Statsrådet (S): säger att mer behöver göras. Jag håller helt med. Det är sannolikt så att vi aldrig kommer att komma åt all desinformation, men vi behöver göra betydligt mer för att komma åt desinformationen. Om det finns föreningar som får anslag och som ägnar sig åt detta ska vi naturligtvis strypa anslagen till dem. läser upp saker från stiftelsen . Jag håller med om att det inte är skildringar som jag ställer mig bakom. Men när de beskriver homosexualitet och det västerländska levnadssättet låter det förvånansvärt likt Orbáns eller Putins uttalanden som vanligtvis brukar omfamna och sprida vidare. Det finns till och med ledande sverigedemokrater som har utvandrat till för att slippa invandringen – hur de nu får ihop det. pratar om roten till problemet. En rot måste vara konstiga syn på att vi har för lite av hat och hot på sociala medier och att lagstiftningen behöver lättas upp. Dessa desinformationskampanjer kan fortsätta att drivas med hat och hot som en viktig beståndsdel. som enda parti i riksdag tycker att dessa desinformationskampanjer kan florera och att det inte ska vara en skyldighet att ta bort uppenbart olagligt material från nätet. Varför är det enda partiet i riksdag som har denna åsikt? Kan det vara för att hat och hot är en del av den sverigedemokratiska politiska strategin? 28 (M): Jag tackar statsrådet för ytterligare svar. Precis som statsrådet säger finns det alltid mer att göra. Därför kommer vi alltid att fortsätta att jaga er. Det är ju regeringen som har det högsta ansvaret. Och detta är någonting som vi måste stoppa . Tyvärr ökar det just nu i samhället. Det är svårt att anställa socialsekreterare. Jag kommer från , och jag vet att det finns flera luckor för att många inte vill jobba som socialsekreterare på grund av att det finns så många hot. Och desinformationen gör tyvärr att det blir ytterligare hot, och de klarar inte av sitt arbete på rätt sätt. De behöver polisbeskydd för att kunna utföra sitt arbete. Jag hoppas alltså att man fortsätter att jobba aktivt med detta. Jag kommer att fortsätta att jaga er i regeringen och säga att ni har högsta ansvaret, . Det är också viktigt med samverkan, och det är stat, region och kommun som måste jobba vidare med detta tillsammans. Självklart ska det inte var tillåtet med hot, hat och desinformation på nätet. Det vi driver är förstås att det inte ska vara så här. Det viktiga är att få ut rätt information, och som jag har sagt tidigare måste vi meddela vilka möjligheter som finns och vilka rättigheter som gäller i – men också att den svenska lagen gäller för alla. Det finns inga särskilda lagar för olika människor, utan den svenska lagen gäller för alla. Jag hoppas att statsrådet inte slår sig till ro efter att ha talat om att det finns mer att göra utan att han faktiskt gör mer. 29 (SD): En stor del av problemet här är att inte förstår skillnaden mellan å ena sidan hat och hot och å andra sidan desinformation. Jag tror inte att jag kan förklara detta tydligare än jag redan har gjort, så jag tror att vi får lämna den pucken . Jag kan dock konstatera att Socialdemokraterna aldrig har lämnat någon proposition om att förbjuda desinformation och göra det till ett yttrandefrihetsbrott. Det är alltså lite märkligt att ställa frågan till vår sida när man själv aldrig har tagit det steget. Jag är inte säker på att det är lämpligt över huvud taget, av helt andra skäl. En annan intressant fråga i detta är vad polisen gör åt de potentiella yttrandefrihetsbrott som florerar på nätet. Om man ska vara rättvis kan man konstatera att detta är personer som har fått sina barn omhändertagna och att det är fullt mänskligt att känslorna svallar över lite grann. Det tror jag att vi alla kan förstå. Men det är ingenting man tar hänsyn till i yttrandefrihetsbrottmål i vanliga fall. Jag tänkte ta några exempel på saker jag har läst. ”De har ingen religion och inga känslor – må hämnas på dem.” Det skulle kunna vara hets mot folkgrupp. ”Grisarnas land.” Det skulle kunna vara hets mot folkgrupp. Någon skriver att folk kommer att bränna socialtjänstkontor eller – ”plan IS under konstruktion”. Det är kanske inte helt klart, men det kan möjligtvis ses som uppmaning till terrorbrott. ”Om vill kommer att attackeras och kommer att hämnas på dem.” Kanske en uppmaning till terrorbrott? I en tråd om socialminister skriver någon – och jag är ledsen att jag måste ta upp detta i kammaren eftersom det är ganska brutalt – om att man ska be kidnappa denna minister och sätta henne med en ungkarl. Stämpling till kidnappning, kanske? Jag tror att är tillräckligt mogen för att förstå vad den här personen säger. Det är extremt obehagligt. Såvitt jag vet har alltså ingen person som deltar i den här kampanjen över huvud taget åtalats eller dömts för något yttrandefrihetsbrott. Det är väldigt märkligt med tanke på att det finns ett särskilt uppdrag till polisen att beivra just brott som begås på nätet. Man verkar vara helt ointresserad av detta. Hur kommer det sig? 30 Statsrådet (S): Jag blev lite fundersam här på slutet, för det lät som att tycker att polisen gör för lite mot hat och hot på nätet. Det är i så fall en insikt jag välkomnar. Det är dock märkligt, för har ju redan konstaterat – och varit överens om – att är det enda parti som inte vill skärpa den europeiska lagstiftningen mot hat och hot på nätet. vill göra det, och vill göra det. Till och med vill skärpa den här lagstiftningen och göra det svårare, men inte . Detta hade kunnat vara ett bra tillfälle att förklara, , varför ni i stället vill till och med underlätta för hat och hot att spridas på nätet genom att förändra europeisk lagstiftning. Skulle det mot förmodan vara så att tänker om välkomnar jag det, men jag har inte sett något sådant omtänkande . Precis som och andra menar jag att för lite görs mot hat och hot på nätet. Och det gäller oavsett vem som sprider det, det vill säga oavsett om det är högerextremister, vänsterextremister eller islamister. Alla hot och allt hat är förkastligt, och alla olagliga former av sådant bör beivras. Det är synd att inte delar den uppfattningen. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 14 Svar på interpellation 2021/22:385 om ökat kvinnligt företagande 31 Näringsminister (S): har frågat mig om jag avser att bedriva ett brett reformarbete för att kvinnor och män ska byta bransch för att kunna uppfylla målet om ökat kvinnligt företagande. Det näringspolitiska målet är att stärka svensk konkurrenskraft och skapa förutsättningar för fler jobb och växande företag. För att uppnå detta arbetar näringspolitiken med att främja näringslivets förnyelse och öka mångfalden bland företag och företagare avseende bland annat kön. Kvinnors möjligheter att vara företagare, möjligheten att utöva entreprenörskap på likvärdiga och jämställda villkor samt jämställdhet i näringslivet är självklara komponenter för en feministisk regering. Det är även viktiga beståndsdelar för att uppnå delmålet om ekonomisk jämställdhet, vilket är en prioriterad fråga för regeringen. Därför är det glädjande att data från visar att kvinnors företagande har ökat . För att skapa mer likvärdiga förutsättningar för kvinnor att starta och driva företag har en rad åtgärder genomförts. Regeringen har sänkt det lägsta tillåtna aktiekapitalet i privata aktiebolag från till . Eftersom sänkningen främst kommer att främja företagare inom tjänstesektorn vars verksamhet har ett lågt kapitalbehov och ofta drivs av kvinnor antas förslaget bidra till att öka andelen kvinnor bland företagare. Regeringen har vidare gett i uppdrag att göra en analys av den könssegregerade arbetsmarknaden inom välfärdsyrken och ta fram förslag för att motverka könsbundna studie- och yrkesval och därigenom skapa en bredare rekryteringsbas till välfärden. Uppdraget ska redovisas . Eftersom yrkesval till stor del följer valet av utbildning har en del åtgärder även genomförts inom utbildningsområdet i syfte att bryta den könssegregerade arbetsmarknaden. Regeringen har beslutat om formuleringar om jämställdhet i läroplanerna för gymnasieskolan och läroplanen för vuxenutbildningen. De handlar bland annat om skolans ansvar för att synliggöra och motverka könsmönster som begränsar elevernas lärande, val och utveckling. Hela regeringen arbetar med jämställdhetsintegrering, vilket innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska genomsyra alla politikområden. Det är ett arbete som genomförs kontinuerligt av bland annat Verket för innovationssystem, , och . Ett ytterligare exempel är att i regleringsbrevet dels har ett återrapporteringskrav att redovisa hur myndigheten arbetar för att integrera ett mångfaldsperspektiv – bland annat när det gäller kvinnor – i sina insatser, dels har ett uppdrag att utveckla de regionala företagsstöden och sin projektverksamhet avseende jämställdhet, integration och miljö, inklusive klimat. 32 (M): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret, men jag tycker egentligen inte att detta är ett svar. På frågan om kvinnor och män ska byta bransch är ju svaret faktiskt ja, för om de flesta kvinnor är verksamma inom vård, skola och omsorg samt mycket av tjänstesektorn hjälper det inte dem att man lägger en stor våt filt i form av företagsförbud över de branscherna. Då måste de kvinnorna i stället bli murare eller snickare, göra infrastrukturarbeten eller ha entreprenadfirmor för att skapa ett eget företag. Jag kan också tycka att det är rätt förmätet att sänka aktiekapitalnivån, för det innebär att kvinnor ska ha företag som inte har samma lönsamhet eller samma omsättning. Därmed förstår jag inte hur regeringen ska uppfylla sin ambition att kvinnor ska ha företag på samma sätt som män. Hur ska det fungera utan att vi byter bransch med varandra? Det vore bättre för mig att bli it-ingenjör än att jobba med en privat vårdcentral eller vara sjukgymnast med egen verksamhet, för det är där jobben finns – och det är där det är fint att vara företagare. Jag tycker att regeringen har som ett mantra att företagen inom vård, skola och omsorg är något fult: Man tillskansar sig skattepengar som man bedriver verksamheten med, och man tar ut hemska vinster. Men om jag däremot bygger ett sjukhus eller står för tillverkning av förbandsmaterial eller skolböcker är det helt okej, och då är det fint att vara företagare. Jag ser inte i ministerns tankebanor i det här svaret någon tillstymmelse till att ministern förstår frågan, fru talman. På något vis är det samma gamla pojksamhälle som ska till, och sedan kan vi köpa oss en entreprenadmaskin, och då är det okej. Jag är ledsen, ministern, men jag tror inte att ni kommer att lyckas med att få fler kvinnliga företagare. I min hemkommun som är socialdemokratiskt styrd, liksom regionen och på riksnivå, har vi kvinnor som är företagare. De flesta av dem har serviceyrken. Jag tror inte att alla vill bli frisörer, sköta naglar eller ge annan service, utan jag tror att det finns andra yrken också. Därför rimmar inte detta alls. Så här ser det inte ut utomlands. I många europeiska länder är det på ett helt annat sätt. Där finns ett annat system i hälso- och sjukvården där man har försäkringssystem – jag ska inte gå in på den debatten – där man mäter kvalitet och får betalt för utfört arbete. Man måste inte vara offentligt anställd bara för att man kanske inte ska kunna få en vinst för att man sprungit fortare eller varit mer effektiv. Nej, ministern, tänk en vända till! Det här är inte ett synsätt som kommer att göra att vi får fler kvinnliga företagare. 33 (M): Tack, , för en väldigt viktig fråga, och tack, statsrådet, för svaret! Det är glädjande att kvinnors företagande ökar, även om det känns som att det tar . Vi får hoppas att kvinnors företagande ökar när nu det lägsta tillåtna aktiekapitalet sänks från till , som statsrådet för fram i sitt svar. Jag lyssnar på statsrådets svar om att fått i uppdrag att göra en analys av den könssegregerade arbetsmarknaden inom välfärdsyrken och att de ska ta fram förslag för att motverka könsbundna studie- och yrkesval. Ska det motverka könsbundna studie- och yrkesval? Ska inte var och en söka sig till det yrke som var och en önskar? Att presentera en bred palett av yrken och upplysa om vilka möjligheter de här yrkena kan innebära för mig som anställd, vad jag kan få ut från mitt arbetsliv och vad jag kan ge till dem som jag ska arbeta med är viktigt. De här kontakterna med olika yrken ska komma in tidigt, både i förskola och skola, tänker jag. Vad ska hända med det som var inne på, alltså den offentliga sektorn framöver? Vem är det som ska arbeta där, och kommer det att finnas möjligheter att vara företagare för att man är en duktig rektor, lärare eller jobbar inom omsorgen? Kan man driva en skola som leder till att ungdomar kan få goda betyg och komma vidare i livet? Det har getts fantastiska chanser i det här landet. Statsrådet säger att den feministiska regeringen vill ge kvinnor möjligheter att vara företagare och utöva entreprenörskap på likvärdiga, jämställda villkor. Jämställdhet i näringslivet är för regeringen självklara komponenter, säger man. För mig innebär det att alla sektorer är öppna, och det är naturligt att kunna utöva entreprenörskap i den sektor där man utbildat sig – där är tröskeln som lägst – och kvinnor finns i offentlig sektor oavsett om vi vill det eller ej. Det är där de huvudsakligen har sina arbeten. Någon har kanske tagit fram ett hjälpmedel, och någon kanske tänker att man kan bedriva en verksamhet på ett annorlunda sätt som ger möjligheter för äldre, ungdomar och även för barn inom LSS-boenden. Man har sett fantastiska resultat av sådana satsningar. Eftersom kvinnorna finns i den offentliga sektorn vill jag också ställa frågan om det är regeringens mening att man ska söka sig över till privat sektor och söka jobb där och utbilda sig för att kunna bli företagare. De kvinnor som driver företag och har gjort det här i vårt land inom det offentliga har kämpat och startat verksamheter, och de har ett driv, ett kall och ett engagemang. De vill ta vara på det som de har sett finns att utveckla men som de verksamheter där de har varit anställda kanske har stoppat, bromsat och förhindrat. Jag har träffat kvinnor som har startat och drivit vårdcentraler med korta beslutsvägar, nära medarbetare och gott bemötande. De har velat göra detta på sitt sätt. Även inom äldreomsorgen har jag träffat kvinnor som har startat först ett och sedan flera olika företag inom samma område med ett koncept som har gjort brukarna väldigt nöjda och där kvinnorna som startat företagen fått möjligheten att göra det som de har tänkt att verksamheten skulle vara till för. 34 Näringsminister (S): Det här är en fråga som jag själv har varit väldigt engagerad i under hela mitt yrkesliv egentligen, alltså hur vi ska få män och kvinnor att välja mer lika i livet. Såklart hänger mycket av människors val samman med våra traditionella könsroller. Jag har till exempel tidigare utrett föräldraförsäkringen åt regeringen , och där var det väldigt tydligt att fortfarande, trots att vi lever , anses kvinnor ha huvudansvaret för familj och barn, och det gör att arbetsgivare i sin tur ser kvinnor som en större risk än män på arbetsmarknaden. Det syns tydligt i statistiken att män och kvinnor med samma utbildning går ut universitets- och högskoleutbildningar i 23–24-årsåldern och börjar med samma typ av yrken, men inträffar någonting mycket märkligt. Då börjar kvinnor halka efter, och männen får chefspositioner och mycket högre löner. Det enda som då har hänt är att vi vet att risken för att kvinnor ska vara hemma längre från arbetsmarknaden mellan åldrarna är högre än vad den är för män. Samma sak tror jag sker när vi väljer gymnasium. Det är ett beslut som väldigt mycket avgörs av en diskussion hemma inom familjen, och till syvende och sist är det ett beslut som i huvudsak avgör hela ens framtidsval. Många forskare påpekar dessutom att det är den absolut sämsta tiden i livet att fatta ett beslut om yrkesval när man är precis i början av puberteten och det är viktigt av andra skäl att man framstår som en bra man eller en bra kvinna. Det gör att beslutet ofta blir att kvinnor väljer en utbildning som har mer med omsorg och människor att göra, och män väljer utbildningar som har med ekonomi och teknik att göra – även om kvinnor på gymnasiet gör mycket bättre ifrån sig också i de ämnena än vad män någonsin är i närheten av. Jag hoppas och tror att vi ska kunna bryta det här mönstret för framtiden. Vi jobbar intensivt med det i . Jag har gett ett svar här, och ni vet att vi gör mycket vid sidan av detta också. Det kanske viktigaste jobbet är också att visa på förebilder och på att det går att göra saker annorlunda. En av de saker som regeringen har jobbat mycket med är att öka jämställdheten i de bolag som regeringen själv bestämmer över. Det är ju som alla vet 45 bolag i den statliga bolagsportföljen. Där har vi efter ganska hårt arbete nu lyckats uppnå att av de styrelseordförande vi utser är kvinnor och faktiskt av de verkställande direktörerna. Det kommer inte att räcka på långa vägar, men det kommer att visa det privata näringslivet att det går att göra saker annorlunda. Det blir inte sämre av att bolagen levererade det största överskottet någonsin till statens budget, 49,7 miljarder. Det är alltså dessutom väldigt effektivt och väldigt bra för företag att vara blandade. När det gäller kvinnors företagande kommer jag själv från en familj där min mamma var damfrisörska och hade bolaget hemma, så jag är väl införstådd med de problem som uppstår runt många kvinnors företagande. Vi var själva tvungna att ha extra hemhjälp för att min mamma skulle klara dubbelarbetet som det innebar att både vara damfrisörska och ta hand om familjen. Som tur var hade jag en pappa som klev in och tog ett huvudansvar när jag var liten. När det gäller att få människor att byta bransch eller att byta yrkeskarriär tror jag att vi är ganska överens, men vägen fram dit måste gå via att vi ganska målmedvetet driver jämställdhetsarbete genom myndigheter och genom beslut i riksdag. Jag ser ingenting som talar för att vi inte ska fortsätta med det arbetet. 35 (M): Jag kan ställa upp på många av de utspel som ministern gör här. Att de statliga bolagen har blivit bättre på jämställdhet och det finns både kvinnor och män i ledningsgrupperna ökar lönsamheten, precis som ministern säger. Man ser att man får en mer effektiv organisation när man bejakar de olika delarna av människosläktet, både kvinnor och män. Men det hjälper inte om jag är en duktig lärare och vill starta en skola, även om jag sköter min skatt och har bra avtal för dem som jobbar hos mig, om regeringen inte vill ha privata skolor eller den typen av initiativ. Och det hjälper inte om jag är världsbäst på LSS-boende och tycker att den kommunala verksamheten i min kommun inte duger – även om jag skulle kunna få pengarna att räcka och bedriva den bästa verksamheten – för regeringen vill inte ha den typen av verksamhet. Man menar att det är fult med sådan verksamhet, för det är skattemedel som finansierar den. Då glömmer man bort att en stor del av företagen i faktiskt finansieras med skattemedel. Det här huset är inte byggt av kommunala bolag. Vi har inte städbolag som är kommunala. Vi åker inte på vägar som kommunala bolag har byggt. Det kanske är bra, för jag hörde hur man byggde vägar i , och det var inte på samma effektiva sätt som i . Jag förstår inte varför det är just inom vård, skola och omsorg som man inte kan bejaka ett gott företagande. Jag är den första att skriva under på att det inte får vara förfulat – att man inte har en bra verksamhet, att man inte sköter sina elever, att man inte har elevhälsa och att man inte värnar om god kvalitet – men jag accepterar inte denna fördom mot allt vad företagande heter inom dessa kvinnliga branscher. Jag kommer troligen aldrig att bli ingenjör. Men jag har haft min profession i ett helt annat yrke, och jag kan inte förstå varför jag inte skulle kunna vara en lika duktig företagare som en man som jobbar inom en manlig bransch. ligger under EU-snittet vad gäller kvinnligt företagande. Det är inte okej i ett jämställt land att vi ska ha detta förtryck mot entreprenörskap inom vård, skola och omsorg.