prot · H90987 · 2022-03-24 00:00:00 — För att inte försena propositionen i dagens betänkande kommer detta att tydliggöras i en annan proposition som landar på bord . Denna proposition är en inriktningsproposition, vilket innebär att den inte behandlar någon ny lagstiftning, men den kommer att styra hur myndigheterna ska arbeta framöver. När förhandlade fram propositionen hade vi ett antal ingångar. Vi ville förstås stärka ägande- och brukanderätten och göra myndigheternas hantering mer rättssäker. Inskränkningar i ägande- och brukanderätten måste kompenseras ekonomiskt. Naturvårdsarbetet måste få ett mycket tydligare markägarperspektiv. Vi tyckte också att det fanns flera olyckliga förslag i skogsutredningen som måste stoppas. tittade på både och och såg hur man arbetade där. Konflikterna mellan skogsvårdande myndigheter och skogsägare är där på en mycket lägre nivå än i . Våra grannländer har ett större inslag av frivillighet vid formellt skydd än har, och det blev utgångspunkten i vårt arbete. Jag har under arbetet uttryckt att syftet med denna proposition inte är att bocka av ett antal förslag, utan målet är nått då vi har återskapat tilliten och förtroendet mellan skogsägare och de skogsvårdande myndigheterna. Ingen kan väl tro att vi ska kunna ha en bra balans mellan brukande och skydd eller för den delen delaktighet i samhällsbygget om det inte finns tillit och förtroende mellan medborgare och statens myndigheter? Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Därför har i propositionen lyft fram vikten av frivillighet i skogsbruket när det gäller skydd av skog. Man uppnår alltid mycket mer om man får människor med sig än genom att försöka tvinga fram förändring. Detta framkommer i propositionen genom skrivningen att frivilligt formellt skydd ska vara utgångspunkten och ett huvudsakligt arbetssätt för myndigheterna. Vidare står det att formellt skydd i huvudsak ska ske genom markägarinitiativ och med frivillighet som grund. Det finns också en text om att utbetalning av ersättning ska ske skyndsamt när man kommer överens om skydd. Myndigheter ska inte kunna skydda mer marker än vad budgetutrymmet tillåter. För den enskilde markägaren ska det också finnas en ökad flexibilitet och större valmöjligheter vid skyddsåtgärder. I våra förhandlingar kallade vi det för en verktygslåda med olika möjligheter för skogsägaren att använda sig av. Om vi sneglar mot kontinenten och EU kan vi se att de skyddade markerna i dessa länder till stor del brukas. Även i borde vi kunna göra mer på det sättet. Ofta är det också brukandet som skapar skyddsvärda naturmiljöer. Även här ska förstås alla inskränkningar i brukandet ersättas. En av de viktigare skrivningarna i propositionen är texten om att genomförandet av formellt skydd genom tvång ska ske mer restriktivt än och bara när så är befogat. Det innebär att myndigheterna inte kan gå fram med tvång på det sätt som har skett . Det borde också innebära att myndigheterna ska sluta med att försöka flytta lagstiftningsgränser genom domstol. Propositionen föreslår också att skattereglerna ska ses över för att bli mer förmånliga vid intrångsersättning eller löseskilling. Det vi diskuterade inför propositionen och som ligger närmast till hands är någon form av skogsfond där markägaren kan ta ut medel vid behov. Det är en liknande modell som skogskonto, som skogsägare ju känner väl till. Det föreslås också ett nytt Sveaskogsprogram riktat mot enskilda markägare, allmänningar och häradsallmänningar. I tidigare Sveaskogsprogram har utredningar konstaterat att det var väldigt lite mark som gick till familjeskogsbruk men desto mer till skogsbolag. vill styra mot enskilda skogsägare för att möjliggöra både fortsatt och utökat skogsbrukande. ”och stärk den privata äganderätten till skogen” var rubriken på den stora skogspunkten i januariavtalet. En mening i januariavtalet blev 20 sidor i ett direktiv som sedan blev 1 267 sidor i en utredning. På några punkter hamnade helt fel, tycker vi. Vår ingång var att värna och stärka den privata äganderätten. , däremot, ville lösa alla målkonflikter i ett slag, och därför kom det förslag som gick helt emot intentioner. föreslog till exempel det största enskilda fråntagandet av brukanderätten till skog i ett paket, nämligen det som kallades fjällskogspaketet, som handlade om ett område som berör 7 300 skogsägare och omfattar . Detta kunde förstås inte gå med på. I propositionen finns därför inget fjällskogspaket och inte heller någon särskild satsning eller något särskilt program. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Frivillighet för formellt skydd ska vara en utgångspunkt även för den fjällnära skogen, precis som för all annan skog i . är av den fjällnära skogen redan skyddad, framför allt i den norra delen. I den södra delen av den så kallade fjällnära skogen – ned mot , och – är stora delar av skogen brukad skog och inte skyddsvärd. Inom parentes kan nämnas att flera utredningar har pekat ut att gränsdragningen för den fjällnära skogen i är felaktig, men ingen har orkat ta tag i den frågan. Den fjällnära skogen har en egen lagstiftning där det till exempel inte räcker med avverkningsanmälan utan det krävs ett avverkningstillstånd. Även prejudicerande domar som Änokdomen påverkar. Med detta sagt menar att varje skogsskifte eller avverkning måste bedömas för sig, och då kan inte generellt ge ett avslagsbeslut med motiveringen att avverkningen skulle väsentligt komma att påverka natur- och kulturmiljöer. Kopplingen till vad jag sagt om att formellt skydd ska ske mer restriktivt än och bara när så är befogat gör att myndigheterna måste bli mer återhållsamma. Betänkandet innehåller mer än propositionen om äganderätt. har haft ett stort antal yrkanden under allmänna motionstiden som vi inte står bakom . När vi skrev motionerna visste vi ju inte om det skulle bli någon proposition eller några förhandlingar. Det är förklaringen till att vi inte står bakom de flesta av våra motioner. Det finns dock fyra förslag på tillkännagivanden i betänkandet som jag vill ta upp. Det första handlar om beräkningsmetoderna för skydd av natur som rapporterar till Europeiska miljöbyrån. har en egen metod som gör att vi hamnar helt fel i statistiken när vi ska jämföra oss med andra länder. Om vi skulle rapportera som till exempel skulle vi kanske gå från att vara sämst i EU till att vara bäst. Denna undermåliga rapportering gör också att kommissionen får en helt felaktig bild av svenskt skogsbruk. Detta måste rättas till. Nästa tillkännagivande handlar om att man måste följa upp hur det går med de områden som redan är formellt skyddade. Om det skulle visa sig att det inte finns något skyddsbehov måste man förstås kunna ta bort skyddet. Det tredje tillkännagivandet handlar om skogspolitiken i förhållande till bioekonomins roll i klimatomställningen och hur den kan stärkas. Det finns fortfarande alltför många som tror att trädet gör mest nytta som kolsänka när det står i skogen. Man bortser från den stora nytta ett träd kan göra för klimatet genom substitutionseffekten. Även här skulle jag vilja påstå att tänkt fel och missat substitutionseffekten, vilket är lite skrämmande. Det sista tillkännagivandet handlar om det orimliga att vi inte kan bekämpa granbarkborren i skyddade områden. Om en markägare får sin skog förstörd genom granbarkborreangrepp som kommer från skyddade områden måste markägaren ersättas. Jag står förstås bakom samtliga reservationer i betänkandet, men för tids yrkar jag bifall endast till reservation 38. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund 93 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nummer 68. Jag står förstås bakom alla våra reservationer i detta stora betänkande, men för tids yrkar jag bifall endast till denna. Om man lyssnar på de föregående talarna i den här debatten, från , , och , får man lätt intrycket att detta är en debatt om skogsägarnas och industrins villkor. Det är mycket mindre om allmänhetens och naturens rättigheter till levande skogar med biologisk mångfald. Självklart är ägarintresset och skogsindustrins intressen viktiga. Men skogen är så mycket mer än detta väldigt begränsade perspektiv. Jag skulle vilja säga att skogen är grunden till vårt liv sådant vi känner det i det här landet. En stor del av vår biologiska mångfald – en rikedom av arter, växter, djur och mångfasetterade ekosystem – hittar vi just i de svenska skogarna. Eller vi borde i alla fall kunna hitta det där. Men tyvärr är en stor del av våra naturskogar förvandlade till plantager. Tyvärr är de inte längre särskilt levande skogar med stor biologisk mångfald. Det är viktigt att våra ekosystem fungerar. Om de inte fungerar kan det bli kollapser i hela ekosystem, och det kan äventyra livet för oss och för de arter som lever i vår natur. Skogen spelar dessutom en väldigt viktig roll som kolsänka, på så sätt att den binder våra växthusgaser. När skog avverkas frigörs det enorma mängder växthusgaser. Jag pratar inte bara om koldioxid, utan jag pratar också om metan och lustgas, som är mycket mer potenta växthusgaser än vad koldioxiden är. Vi måste helt enkelt leva våra liv med naturen, inte mot den, som vi i stor utsträckning gör . Skogen är med andra ord mer än skogsbolagens skog. Skogen är platsen där vi plockar bär och svamp, där vi rastar hunden, där vi joggar, där vi campar och där vi orienterar. Skogen är också platsen där djuren lever. Med dagens skogspolitik kan dessa platser lätt förvandlas till oigenkännlighet med en enkel kalhyggesanmälan. De förslag som vi nu har att hantera kommer dessvärre inte att ge lösningen på de stora problem som vi har i den svenska skogen. Vi kommer dessvärre att få mer av den ensidiga exploateringsmodell som vi har haft i svenska skogar egentligen sedan efterkrigstiden. Det ser vi i propositionen, som den dåvarande socialdemokratiska och miljöpartistiska regeringen skrev. Vi ser det också i de borgerliga partiernas plus förslag som man har fått in i detta betänkande. Det handlar kort och gott väldigt mycket om att göra det ännu enklare att avverka svensk skog, att stärka skogsägarnas rättigheter på bekostnad av allmänintresset och att ytterligare försämra skyddet av den svenska skogen. Vi kan konstatera att propositionen inleds just med orden ”stärkt äganderätt”. Det säger något om vad propositionen handlar om. Vi i kan inte ställa oss bakom dessa förslag. Låt mig ytterligare utveckla detta. I propositionen är det ett fortsatt fokus på frivillighet och stärkt äganderätt i skogsbruket. Det innebär egentligen en fortsättning på den avreglering som gjordes av svensk skogspolitik . Det är den politiken som i mångt och mycket har försatt oss i den sits som vi är i – det är ett ensidigt fokus på produktion, och ekologisk och social hänsyn underordnas alltid produktionsintresset. Vi når inte våra nationella klimatmål, till exempel målet om levande skogar. Än mindre klarar vi de internationella åtaganden som vi har på detta område. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Det som jag emellertid välkomnar i propositionen är förslaget om ersättningsmarker från i syfte att skydda mer fjällnära skog, men i övrigt finns det inga konkreta förslag för hur skulle kunna få ett mer hållbart skogsbruk och hur vi skulle kunna nå våra miljömål. Regeringen hade till exempel kunnat föreslå mer hållbara skogsbruksmetoder i syfte att överge den konventionella kalhyggesmetoden, som är alltmer ifrågasatt av allt vidare kretsar. Vi skulle också kunna få se ett tillfälligt stöd för kalhyggesfria metoder, alltså ekonomiskt stöd för de skogsägare som vill gå över till kontinuitetsskogsbruk. Vi i tror att det kan vara nödvändigt i en uppstartsfas för att man ska kunna få igång ett arbete med sådana metoder. Nyckelbiotopsinventeringen har nämnts tidigare. Den är tyvärr avbruten. Om man inte inventerar och inte kartlägger vad som finns i våra skogar, vilka naturvärden som finns där, blir det väldigt mycket svårare att skydda de viktiga naturvärdena. Det är alltså otroligt illa att den inventeringen är avbruten. Här hade regeringen kunnat lägga fram förslag om man hade velat stärka miljöhänsynen i svenskt skogsbruk. Man hade också kunnat gå fram med förslag om stärkt samråd vid avverkningsanmälningar. är det så att en skogsägare lämnar in en avverkningsanmälan, och om inte kommer med en erinran om något får man hugga ned skogen. Det innebär att det egentligen är väldigt enkelt att avverka i . Det ser vi också på de tiotusentals avverkningsanmälningar som görs i . En avverkningsanmälan innebär då inte bara en anmälan, utan det blir förstås en konkret avverkning därefter. Vi skulle också ha kunnat få förslag om en bättre reglering av de så kallade produktionshöjande åtgärder som vi kan se i skogsbruket, såsom gödsling, dikning, stubbrytning eller främmande trädslag. Det behöver regleras mycket tydligare. Och detta ser vi tyvärr inte . Vi skulle behöva en allmän översyn av skogsvårdslagen i syfte att stärka den ekologiska och sociala hänsynen, som drar det kortaste strået när det blir avvägningar mellan produktion och andra intressen. I tidigare anföranden har det nämnts – det finns också ett konkret tillkännagivande om detta – att det bästa för klimatomställningen kort och gott är att hugga ned skogen och förvandla de växande träden till papper, kartonger, biodrivmedel eller vad det nu kan vara. Jag skulle vilja rekommendera mina kollegor här i salen senaste årsrapport, , ekonomi och politik 2021. Där tar just upp vikten av skogen som kolsänka. Man talar om att det finns ny forskning som pekar på vilket otroligt stort värde skogen har just som kolsänka. Det handlar om att se till att växthusgaserna inte frigörs, som de gör vid en avverkning. Men det handlar också om vikten av långlivade träprodukter. Om skogen huggs ned ska den inte användas till engångsartiklar och till biodrivmedel, sådant som ger en väldigt kort effekt för oss. Låt oss hitta möjligheter att använda skogen på ett mycket mer hållbart sätt! Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Detta är helt i linje med de sammanställningar av den internationella forskningen som gjorts av FN:s expertpaneler för biologisk mångfald, IPBES, och för klimatomställningen, IPCC. Med detta vill jag avsluta mitt anförande. 94 (S) replik: Välkommen tillbaka till miljö- och jordbruksutskottet, ! Det är alltid roligt att stå här i talarstolen och diskutera med . är ett parti med många ansikten. Mycket beror på vem som pratar för just . Det kan handla om allt från skatter och biodrivmedel till fordonsbeskattning och skogsbruk. Ekonomisk hållbarhet är något som tenderar att ramla bort när debatterar. står säkert bakom kongressbeslut om att man ska fasa ut trakthyggesbruket, eller det som han kallar kalhyggen, för beskriver det oftast som att det är gigantiska områden på . Låt mig, fru talman, påpeka att ett snitthygge är . Det handlar också om transporter, alltså om att få ekonomisk lönsamhet, framför allt i norra , där transporterna oftast är lite för långa. Är det inte så att det faktiskt ska löna sig att vidareförädla stocken så mycket som möjligt? För varje sågklinga som sågar stocken ökar det ekonomiska värdet. För varje sågklinga blir det också sågspån som man kan göra biobränslen, plast eller något annat nyttigt av. Jag tycker att missar stora delar av skogens hållbarhet. 95 (V) replik: Det var ett ganska långt anförande för att vara en fråga, och det kom ingen fråga. Det kom ett felaktigt påstående om att jag skulle ha menat att avverkningarna i kan vara . Jag har aldrig sagt någon siffra, men jag tackar för den siffra som gav oss. är inne på frågan om biodrivmedel. Vi i tycker att det är en god idé att använda restprodukter från skogsindustrin och jordbruket till just biodrivmedel, för man kanske inte kan använda det till så himla mycket annat. Men vi tror helt enkelt att om man slår in på en bana där man lägger nästan alla ägg i samma korg vad gäller transportsektorns omställning, nämligen att väldigt mycket av de minskade utsläppen ska uppnås genom den så kallade reduktionsplikten, alltså den obligatoriska inblandningen av biodrivmedel, kommer vi att bli extremt beroende av just biodrivmedel. Vi kommer helt enkelt inte att ha tillräckligt med bioråvara för att producera alla de här biodrivmedlen på ett hållbart sätt – tror jag. Min fråga till är därför: Ungefär hur mycket biodrivmedel behöver vi producera i för att uppnå målsättningen inom reduktionsplikten? Har vi verkligen bioråvara så att vi kan producera det här på ett hållbart sätt utan att det äventyrar den biologiska mångfalden? Det hoppas jag ju verkligen att inte heller Socialdemokraterna vill. 96 (S) replik: Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Jag tror att det är viktigt att vi är många partier som står bakom reduktionsplikten och behovet av biodrivmedel. Branschen själv säger att man kommer att fördubbla till 2024–2025 och sedan kunna fördubbla ytterligare fram emot 2030. Vad som sedan behövs återstår att se. Successivt kommer vi ju att fasa ut även traditionella bränslen, eftersom elbilar blir alltmer vanligt förekommande i fordonsparken. För tunga transporter, flyg och traktorer kommer biodrivmedel och även fossila drivmedel under en överskådlig framtid att vara väldigt nödvändiga. Jag kanske inte ställde någon fråga, men jag gör det nu: Varför har över huvud taget reserverat sig under punkt 3 om ersättningsmark och markförsäljningsprogram? Det enda som jag kan läsa ut i reservation är att man tycker att regeringen ska presentera en strategi med ersättningsmark från för att säkerställa att de fjällnära skogarnas natur- och kulturvärden långsiktigt kan bevaras. Det är faktiskt det vi gör, så i det perspektivet blir det lite konstigt att har reserverat sig. Men man har å andra sidan också skrivit en lång harang om varför man inte ska nyttja för det här, för man bör bygga upp ytterligare. Det är dock lite av en annan fråga. 97 (V) replik: gav själv svaret när han refererade vår reservation. Vi vill att regeringen ska ta ett ansvar för den här ersättningsmarken. I den mån det arbetet pågår är det bara bra, så då tackar vi för det. Vi är dock inte helt säkra på att det kommer att bli precis som vi vill, och därför tycker vi att det kan vara en poäng att lyfta upp det till exempel i detta betänkande. Det är ju så med reduktionsplikten att vi importerar den absolut största delen av det biodrivmedel som konsumeras i , ungefär . Nästan allting importerar vi. Vi dammsuger kort och gott en stor del av världen för att tillgodose vårt behov av biodrivmedel . Om reduktionsplikten för vägtransporter uppfylls som det är tänkt behövs , alltså dubbelt så mycket som det lilla som produceras och som tror kan fördubblas. Ja, det kan fördubblas, men det handlar om väldigt små volymer, och det som behövs är dubbelt så mycket som allt det som vi importerar. Det tror inte vi i går att göra på ett hållbart sätt med mindre än att man måste hugga ned levande skogar för att producera biodrivmedel. Då är det bättre att lägga investeringarna på elektrifiering av transportsektorn. Vi ser att det fungerar, och vi ser att det också går fortare i kombination med insatser för transporteffektivitet, nämligen mer pengar till kollektivtrafik och till hållbara godstransporter så att vi kan flytta över transporter från väg till järnväg och sjöfart. Att vi ska ta våra skogar och göra biodrivmedel av dem ställer vi inte upp på. 98 (M) replik: Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Först vill jag yrka bifall till reservation 9, så har jag fått det gjort. Jag håller nog inte riktigt med om den historiebeskrivning som presenterar i sitt anförande. Han talar om hur i princip allt har försämrats sedan efterkrigstiden. Det var absolut när det inte var superbra i skogen. Då provade vi faktiskt kontinuitetsskogsbruk i gamla kontinuitetsbrukade områden där det fanns träd kvar. Det fungerade inte så himla bra, och staten kom då i stället på att vi skulle ha stora kalhyggen och ett enda trädslag. I och med att vi gjorde på det här viset fick vi mycket uppslag av sådant som vi inte ville ha på de här stora hyggena och började därför att använda hormoslyr och DDT för bekämpning. De som inte gjorde som staten sa var de enskilda skogsägarna som tyckte att de hade bättre tankar och ville bruka skogen på sitt sätt. Det är dessa skogsägare som har sett till att vi har byggt upp höga naturvärden – naturvärden som det offentliga sedan har velat lägga beslag på, eftersom man anser att den enskilda skogsägaren inte kan hantera de här naturvärdena själv. Det talas om föryngringsytor, kalhyggen eller vad vi ska kalla dem. Precis som när det gäller jordbrukarna, som själva bestämmer om ekologiskt eller konventionellt, menar jag att skogsägarna själva ska få bestämma om man vill bedriva trakthyggesbruk eller kontinuitetsskogsbruk. Tror inte att skogsägare klarar av att hantera virkesproduktion jämte höga biologiska värden? 99 (V) replik: Jag vill börja med att tacka för att han tar upp det historiska perspektivet. I viss mån har faktiskt helt rätt – det var inte alls bättre . Efterkrigstidens skogspolitik var förenad med hormoslyr, gigantiska kalhyggen och annat. Det är helt sant. Sedan kom skogsvårdslagen 1993. All utveckling går oftast framåt; det kan jag också hålla med om. Det finns mängder av hängivna skogsägare där ute som gör ett fantastiskt arbete. Min invändning var lite mer principiell men också baserad på hur det faktiskt ser ut i svenskt skogsbruk , och det är att vi har en skogsvårdslag som är baserad på frihet under ansvar. Om man då har det ensidiga fokuset på just skogsägarens frihet att i princip få bedriva det skogsbruk som man vill tycker inte vi i att det blir bra. Det ser vi. sker stora avverkningar utan att berörda parter – boende i området, miljöorganisationer, orienteringsklubbar, ekoturismföretag och andra – har varit involverade på något vis. Här har vi en klockren konflikt mellan det privata ägarintresset och allmänintresset, och det behöver lösas. Vi har inte löst det på ett bra sätt i . Det jag framförde i mitt anförande är att det finns en mängd saker vi kan göra för att balansera den här konflikten så att allmänintresset, det sociala och ekologiska intresset, kan uppvärderas lite på bekostnad av produktionsintresset. 100 (M) replik: Tack, , för resonemanget, som är intressant och som lyfter upp den stora skillnaden mellan och i den här debatten. Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillig-het som grund Vi sätter det enskilda ägandet först och är övertygade om att ett starkt enskilt ägande när det kommer till skog också innebär att man kan leverera miljö- och klimatnytta. Jag vet också väldigt många bra exempel på skogsägare som samarbetar med den lokala orienteringsklubben och så vidare för att inte förstöra för dem. Såklart kommer vi att ha dåliga exempel där också, precis som vi har i all annan näringsverksamhet. Men vi tror de facto på den enskilda skogsägaren. När det kommer till föryngringsytor och de läckage som lyftes upp i anförandet, ända upp till lustgas, lade Linnéuniversitetet fram en intressant forskningsrapport . Den visade att det går mycket fortare att hamna på nettoplus igen efter en avverkning vid en föryngringsyta. Jag tror att det var i storleksordningen för att vara på nettosidan igen. Det innebär att ett aktivt brukande också blir bra för klimatet eftersom det finns substitutionseffekter och så vidare. Jag tyckte att det var lite konstigt i det tidigare anförandet när ledamoten lyfte fram ett antal engångsartiklar.