prot · H909136 · 2022-06-22 00:00:00 — kan såklart inte stå bakom detta, utan vi menar att vi ska bruka skogen mer. Det handlar också om den fjällnära skogen. Vi är övertygade, herr talman, om att de svenska skogsägarna kan leva upp till den skogsvårdslag som vi antog 1993, med frihet under ansvar och där produktionsmål och miljömål är likvärdiga, även i fjällnära skogsområden. Vi tror lika mycket på skogsägarna där som i de övriga delarna av skogslandskapet. Jag vill passa på att önska utskottet en glad sommar och tacka för ett gott samarbete. Vi ses säkert igen innan den nya mandatperioden tar vid. Jag vill önska talmannen, talmanspresidiet, personalen här i och miljö- och jordbruksutskottets fantastiska kansli en glad sommar. Jag ser fram emot fortsatt lika spänstiga debatter om den svenska skogen, för vi kommer att fortsätta att stå här och prata om den och om ägande och brukande. 26 (SD): Vi debatterar ersättning när skogsägare inte får avverka i fjällnära skogar. Först vill jag yrka bifall till vår reservation 1. Vi bor i ett underbart vackert land, och vårt land har en vacker fjällvärld. uppmärksammades detta av staten, och våra första nationalparker stakades ut i och runt fjällvärlden. Så har det fortsatt. finns av alla våra nationalparkers areal i fjällnära områden och fjäll. Det är lite knepigare att hitta totalsiffror för andelen av den formellt skyddade skog som återfinns i fjällnära områden, men enligt ligger av den formellt skyddade skogen i den fjällnära regionen. Det är en otroligt hög andel. Vad gäller skyddad skog blandas dock ofta äpplen och päron, och man måste verkligen lusläsa statistiken för att hitta korrekta siffror. Dels finns överlappande arealer, inte sällan mellan Natura 2000 och andra skyddade områden, och dels sammanblandas ofta begreppen produktiv och improduktiv respektive fjällnära och icke fjällnära skog på ett sätt som gör det svårt att hitta korrekta totalsiffror. Dessutom finns en dålig vana hos vissa myndigheter och organisationer att bara beskriva den av staten formellt skyddade arealen som skyddad. Detta är förolämpande för enskilda ägare och företag som frivilligt skyddar skog som en del av skogscertifieringen och för enskilda som på eget bevåg gjort detsamma. Det har också lett till en rapportering till EU som har avvikit från andra länders och gett dåligt rykte för att vi har skyddat så lite, när verkligheten faktiskt är den motsatta – vi skyddar mer än nästan alla andra länder. Hur som helst, herr talman, har vi enorma arealer formellt skyddad skog i , och merparten ligger i barrskogsområden i och norra inland. Den totala andelen av våra skogar som är skyddad på olika sätt, inklusive lågproduktiva skogar som inte får brukas, utgör av vår totala skogsareal. har under hela mandatperioden framfört att arealen skyddad skog därför inte behöver öka mer. Vid behov kan däremot nya arealer skyddas. Men det förutsätter att andra arealer återtas i brukande. Jag hävdar att var först med att framföra detta. Men oavsett hur det är med den saken finns det nu flera partier som har kommit till samma slutsats. Andelen skyddad areal är vidare, som jag redan har antytt, betydligt större i det fjällnära området. Men det finns en kostnad för att undanta skog från brukande. Det betänkande som vi debatterar handlar om ersättning till markägare som får nej på sin ansökan att avverka. De ska inte nekas att avverka utan att snabbt få ersättning för sin uteblivna lön efter kanske årtionden eller mer av skötsel. Den summa som skogsägarna förhoppningsvis får är inte den totala kostnaden för att undanta skog från brukande. En kubikmeter nyavverkat virke ger skogsägaren några hundralappar i intäkt. Dessa pengar, kanske med ett litet påslag, bör han också få av staten vid avslag på avverkningsansökan. Men om man betraktar exportvärdet som svensk skogsindustri drar in motsvarar det per kubikmeter. Om man därtill lägger värdet av de produkter som vi faktiskt inte exporterar utan använder här hemma är förädlingsvärdet på en kubikmeter kanske . Man kan uttrycka detta i arbetstillfällen som skapas i hela värdekedjan. Markägare, skogsmaskinförare, lastbilsförare, sågverksarbetare, industriarbetare och hela försäljningskedjan bidrar till att höja värdet på virket men lever också på det och betalar skatt på det. När vi begär att ska skydda ännu mer skog, och i synnerhet inre , betalar hela denna stora landsdel också ett mycket högt pris i form av uteblivna arbeten och utebliven ekonomisk tillväxt. Regeringens misslyckade energipolitik har i och för sig kompenserat detta genom att tung och elberoende industri nu bara kan anläggas i på grund av elbrist och galopperande elpriser i övriga landet. Men det är väl ändå rimligen skogen som kommer att fortsätta att vara viktigaste basnäring. Ett ytterligare problem är att bönder som inte får bruka sin skog kanske lägger ned sitt jordbruk. Konsekvenserna av detta för är att betes- och ängsmarker och inte minst bymiljöer försvinner. Det får allvarliga konsekvenser för både biologisk mångfald och den växande turismen. Vi behöver inte öka arealen skyddad skog i det fjällnära området, och i synnerhet inte på privat mark. Här har vi mer statliga skogar än någon annanstans i landet. I de märkliga turerna när staten ombildade till överfördes skogarna väster om den så kallade odlingsgränsen till . Det gjorde man för att detta var de fjällnära Domänskogar som regeringen då ansåg att man till stor del behövde skydda. De fördes alltså över till , som har produktiv skog som inte brukas och ännu större arealer icke produktiv skog som inte får brukas enligt lag. Jag nämner detta för att jag vill visa hur fronten i debatten flyttas fram. Man talar om att mer av statens skogar inom ska undantas från skogsbruk, men man tiger om vad som redan har undantagits genom att det har flyttats över till . föreslog ett nytt mycket stort skyddat skogsområde i det fjällnära området. I den skogsproposition som regeringen sedan lade fram efter förhandlingar med hade sannolikt lyckats stryka detta. Men pengarna fanns med i regeringens budgetförslag. Eftersom oppositionens budget beslutades av uteblev dock dessa pengar. finns alltså varken beslutet eller pengarna. Trots att alltså varken detta jättereservat eller pengarna till det fick politikernas godkännande har fortsatt att agera som om så vore fallet. Man har avtalat om markbyten med allmänningsskogar, och man har kommit överens med tre stora skogsbolag om att de ska lämna ifrån sig stora arealer relativt fjällnära skogar men i stället få förtur till andra skogar. Skogsbruket dras tillbaka från inlandet genom agerande. De enskilda skogsägare som mot alla odds vill fortsätta att bruka skogen kommer att få allt svårare att hitta entreprenörer till avverkningen, åkare som kan köra virket och sågverk i närheten som kan köpa det. Jag uppmanar regeringen att sätta stopp för detta eftersom det är riktigt dålig landsbygdspolitik. Det kan knappast finnas någon naturtyp i där risken för utdöende av arter är så låg som i skogarna i inland. Det är relativt likartad skog över mycket stora arealer, varav en mycket stor andel är skyddad. Dessutom är brukandet relativt extensivt med mycket långa intervall mellan till exempel gallring och slutavverkning. Djur och växter har därför gott om tid på sig att reagera på förändringar. Pengar är via budgeten ett av politikernas viktigaste sätt att styra myndigheterna eftersom myndigheterna har att verka inom sina ramar. Budgeten för skydd av skog har flerdubblats under regeringstid, och följderna har inte låtit vänta på sig. Kommunalråd i olika norrländska inlandskommuner och med olika partifärg har i medierna luftat sin oro över förlorade arbetstillfällen och industriföretag till följd av att avverkningsmogna skogar inte får avverkas. Vi vill därför hålla tillbaka budgeten vad gäller skydd av mer skog. Myndigheterna måste prioritera de områden som är mest skyddsvärda men låta de mindre skyddsvärda skogarna brukas och lägga så lite hinder i vägen för det som möjligt. Vi vill att skogsägare i det fjällnära området ska behandlas som skogsägare i resten av landet, alltså att de ska anmäla att de avser att avverka och inte behöva ansöka om det. och har på sig att invända om de har goda skäl. De kriterier som myndigheter kan använda för att stoppa en avverkning är mycket vida. Nästan alla skogar, framför allt de slutavverkningsmogna, innehåller något som gör att det kan hävdas att de inte bör avverkas. Man kan tillspetsat säga att en skog växer in i slutavverkningsmogen ålder strax efter att den även växt in i skyddsvärd ålder. Men vi behöver, som sagt, inte skydda alla skogar bara för det. Vi kan vara tacksamma för att våra skogar lämpar sig så väl för skogsbruk och att de innehåller denna mångfald av arter, mer och mer ju äldre de blir. Det är här budgeten kommer in. Den gör att vi måste prioritera, och myndigheterna måste göra detsamma. I en lång rad branscher har det blivit allt svårare att få tillstånd till verksamhet. Nya gruvor, bensinraffinaderier, torvbruk, cementbruk och utökade djurstammar i jordbruket är bara några aktuella exempel. Myndigheter måste ha direktiv som får dem att i normalfallet stötta verksamheter och inte stoppa verksamheter. Däremot ska de se till att dessa verksamheter utförs så miljövänligt som möjligt. Hållbart skogsbruk har en ekologisk, en ekonomisk och en social komponent. Om man bara ägnar statlig uppmärksamhet åt en av dessa komponenter blir det stora negativa effekter. Regeringen har länge bortsett från denna balans vad gäller skogarna i landets nordvästra delar. Vi hoppas att det är en ljusning på gång. Vi tycker oss ha sett det . Jag får bara hoppas att det är början på en långvarig ljusning och inte bara reklam inför valet. Till slut: Detta är antagligen min sista debatt i miljö- och jordbruksutskottets ärenden under detta riksdagsår och . Jag vill därför tacka alla mina kollegor i miljö- och jordbruksutskottet. Det har varit oerhört lärorikt att arbeta med er. Jag har lyssnat på er och lärt mig mycket av er, även om jag inte alltid har låtsats om det och även om vi inte alltid har varit överens i sakfrågor. Jag vill också tacka utskottets kansli. Jag beundrar verkligen er förmåga att få saker att fungera så smidigt, trots den enorma bredd i frågorna som utskottet har att hantera och ofta på ganska detaljerad nivå. Jag vill även tacka talmannen, kammarkansliet och presidiet för ert imponerande arbete. Jag ber att få önska er alla en riktigt fin sommar! 27 (KD): debatterar vi betänkandet Tydligare bestämmelser om ersättning vid avslag på ansökningar om tillstånd till avverkning i fjällnära skog. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2. Skogen och dess betydelse har nog aldrig debatterats så mycket som just nu i samhället. Jag vet inte hur många samtal, diskussioner och debatter som vi som jobbar med frågorna varit med på, och naturligtvis även i den här kammaren och från den här talarstolen. Det är många som har åsikter om skogen. Det är klart att det är bra att man har åsikter om skogen, och det ska man ha. Men vi tycker inte att det får begränsa ägandet av skogen, för så är det . Med beslut som exempelvis fattats av är det just nu stora begränsningar. Som ett exempel talade jag med en skogsinspektör i Smålandstrakten. Han berättade att beslut har fört med sig att det blivit ett vakuum. I det lilla området var det som har anmälts för avverkning som inte fick avverkas för att skogsägarna inte vet vad som gäller. Säger vi att skogsägandet är i fara reagerar många och säger: Nej, nej, det är grundlagsskyddat, och så är det. Men brukanderätten är absolut i fara och ifrågasatt, och det håller de flesta med om. Hur kunde det bli så här? Jag menar att vi haft svag regering som lät styra skogspolitiken totalt. Det har funnits en stark miljörörelse som inte har blivit nog ifrågasatt, och aktivism i olika myndigheter. För vad vi inne i, menar jag, är en grön socialism. Skogsägaren får äga sin skog men inte bruka den. Hur kan vi ändra på detta, eller går det att ändra? Det är klart att det går. Vi menar att det då behövs en ny regering. Vi i tillsammans med vill ändra på synsättet. Vi vill arbeta för våra skogsägare och inte emot. Vi vill fortsätta med att skogen ska skötas genom frihet under ansvar och att varje skogsägare ska känna sig trygg i sitt skogsägande. Detta är ett vallöfte. var ett flaggskepp för januariavtalet. Den utredning som kom fram var något helt annat än vad många hade trott. Vi kom fram till att ungefär 7 000 markägare skulle få mindre att säga till om i sin skog. Många har blivit väldigt nervösa. Jag vet inte hur många människor som hört av sig till mig och sagt: Är det så här det kommer att bli kommer det att bli väldigt allvarligt. Tack och lov blev det inte så, utan det blev i stället detta. Vi menar att när det gäller fjällnära skog måste hänsyn tas till att områden för fjällnära skog kommer att förändras i och med klimatförändringarna. Fjällgränsen är inte på väg nedåt, utan skogen vandrar som en följd av klimatförändringarna närmare fjällen. Hänsyn måste tas till hur skogen brukats historiskt när fjällnära skog utpekas. I de södra delarna av området, och , har skogsmarker aktivt brukats av människor som levt av jord- och skogsbruk även i området närmast fjällen. Därför bör detta område utgå ur bestämmelserna om fjällnära skog. Vi yrkar dessutom på att myndigheten ska ge skogsägaren samma erbjudande om ekonomisk ersättning oavsett om denna först anmält skogen för avverkning eller inte. Vi kristdemokrater menar att grundlagens egendomsskydd även gäller i fjällnära områden, och myndigheter kan därför inte förbjuda avverkning utan att ge ersättning. Detta borde vara en självklarhet. som vi har den här debatten pågår ett krig. Många tänker naturligtvis på . Men det finns också ett krig i skogen. Jag talade med min granne precis innan debatten. Han för ett krig mot granbarkborrarna. Det är full fart i det kriget. Han sa att det har varit en kall vår och att det inte varit så mycket svärm men att det nu är full fart. Skogsägarna är aktiva för att få bort granarna som är fulla med granbarkborrar. Han sa också att det tyvärr kan bli en varm sommar, och då är det mycket besvärligt. Han och alla andra 320 000 skogsägare jobbar aktivt för att förvalta sin skog. Jag tycker att det är fantastiskt att han förvaltar skogen med devisen frihet under ansvar. Det är någonting som vi kristdemokrater är stolta över att vi har haft. Jag hoppas innerligt att det så ska förbli framöver. Jag slutar med att tacka herr talmannen, kansliet, fru ordföranden i utskottet och alla övriga i miljö- och jordbruksutskottet. Tack för fantastiska . Jag önskar er en riktigt fin och glad sommar. 28 (S): Välfärden, exportnettot, bytesbalansen, jobben och inte minst klimatet, allt har vi den svenska skogen att tacka för. Det är alla leveranser som har gjorts från skogen till det svenska samhället som har byggt det svenska samhället starkt. Vi debatterar nu miljö- och jordbruksutskottets betänkande MJU30 Tydligare bestämmelser om ersättning vid avslag på ansökningar om tillstånd till avverkning i fjällnära skog. Den här debatten och beslutet är talande för mandatperioden. Skogen har varit grunden för tre regeringsbildningar. Det finns säkert en del som höjer på ögonbrynen för det. Men den svenska skogen rymmer så många faktorer, så det är inte alls konstigt. Det vi ser är också att den svenska skogen och inte minst skogsbruket röner mycket intresse. Konfliktnivåerna har inte minskat. De har snarare eskalerat. Miljö- och jordbruksutskottet ska ha ett extra sammanträde om EU-frågorna och EU:s påverkan på den svenska skogen. Man kommer in med lagstiftning på miljösidan trots att skogsbruket är nationell kompetens. Vi kommer nog, precis som sa här, att fortsätta att debattera skogen. Eskaleringen tenderar att fortsätta. kom det ett pressmeddelande om att anmäler till för hur har valt att bruka skogen. Det kommer naturligtvis inte att lugna, utan det kommer att oroa. Det kommer att ställa nya krav. Därför är det också riktigt att vi har en lagstiftning som håller ihop hela vägen. Anledningen till att vi står här med denna produkt, som är en gemensam produkt mellan Socialdemokraterna, , är egentligen effekterna av propositionen 2009/10:201 Gränser i skog som alliansregeringen lade fram. Den framhåller den fjällnära skogen som särskilt skyddsvärd där det krävs avverkningstillstånd. Det var i varje fall den bedömning som alliansregeringen gjorde då. Det bygger på att det fjällnära området är extra känsligt. Det finns en annan näring, ett kulturarv. Det är en samiska rennäringen är också väldigt aktiv i området, och det är biologiskt känsliga områden. Detta renderade sedermera den så kallade Änokdomen. Den satte fart på de eskalerande rättsprocesser där markägare nekades tillstånd. Myndigheten ansåg att ersättningsfrågan var något som måste prövas rättsligt och att detta till del var något som skulle tillhöra sektorsansvaret. Politiken ska inte lägga sig i pågående rättsförhandlingar. Vi tvivlade aldrig på domstolsutlåtandena. Den svenska grundlagen är stark. Domstolarna kom också till den utgångspunkten att markägarna självklart har rätt till ersättning. Man kom också fram till att är skälig ersättning. Det är klart att det fanns en skuld från samhället – en upparbetad skuld – där pengar ska betalas ut. Det var också en del i varför vi i vårt budgetförslag hade mer pengar för att lösa ut en del av skulderna. finns det pengar kvar ändå, så det här kommer bara att ta lite . Vi har tillsammans med och förhandlat fram ett efterlängtat markbytesprogram, där vi nu har Sveaskogmark som ska bytas mot annan skyddsvärd mark under olika bytesprocesser. Det är en del i att det hela hänger ihop: Vi kan skydda särskilda områden, och vi säkerställer produktionen. Många av de områden som det söktes avverkningstillstånd för var otillgängliga och hade inte tidigare varit föremål för ett brukande. Upp efter fjälldalarna har det i många brukats skog, men i huvudsak på sydsluttningarna och nära älvdalarna, där skogen har varit lättåtkomlig och där människor har byggt och bott. Så bör det kunna vara också fortsättningsvis. Det är klart att även för rennäringen är en brukad skog också någonting som man kan vara i med sina renar, till exempel. Vi lägger fram det här, och i början av månaden beslutade regeringen utifrån skogspropositionen också om flera uppdrag. Bland annat ska utreda fler regelförenklingar för skogsbruket och ta fram ett nationellt mål för ökad hållbar tillväxt i skogen. Det här är viktigt också för att möta klimathotet och klimatpåverkan på den svenska skogen. Här är sektorsansvaret och de enskilda skogsägarna väldigt viktiga eftersom de åtgärder man väljer att vidta kommer att se olika ut beroende på var i landet man befinner sig. Vi kan konstatera att det är de lokala markägarna som bäst kan välja brukningsmetod för att mota bort hot om storm, torka, skadegörare som granbarkborrar eller törskatesvamp. Staten ska också föregå med gott exempel när det gäller hållbart skogsbruk; det tycker vi är en självklarhet. Vi ser att i många delar är ett föredöme, men andra statliga myndigheter har inte samma erfarenhet och behöver tveklöst ta ett större ansvar. För oss som socialdemokrater är det också självklart att det ska vara socialt hållbara arbetsvillkor i skogen. Det finns också ett uppdrag om skog och klövvilt. Vi ser en eskalerande konflikt också om klövviltet i den svenska skogen. Klövviltet utmålas i allt större utsträckning från många intresseorganisationer som skadegörare. Det är skadligt för både klövviltet och den svenska skogen att man benämner det på det sättet. Trots kraftigt minskad älgstam – en minskning i norra – sedan klövviltspropositionen eller älgpropositionen lades fram anser man alltså att skadorna ökar. Det ska bli ett mer flexibelt, ändamålsenligt och attraktivt biotopskydd. En viktig del är också att utreda väntansavtal. Vi tror att ersättning vid väntan i processer om inlösning är viktigt. Det är en tydlig signal till skogsägarna att man inte ska vara rädd för detta. Om man vill utreda olika former är det rimligt att man också får ett väntansavtal. Med det sagt, herr talman, vill jag ta tillfället i akt att tacka kamraterna i miljö- och jordbruksutskottet för den gångna mandatperioden. Jag vill tacka miljö- och jordbruksutskottets kansli som är väldigt professionella och duktiga och förser oss med bra underlag. När det gäller de kamrater som kommer till utskottet kommande mandatperiod kan man vara helt säker på att de kommer att fortsätta att leverera. Skogen kommer fortsatt att vara en stor fråga i miljö- och jordbruksutskottet. Jag vill önska de kamrater som lämnar lycka till i livet, vad ni än företar er. Jag önskar alla oss som ska kampanja en god och spänstig kampanj och en trevlig sommar. Tack också till talmannen! 29 (C): Bakgrunden till detta betänkande, som heter Tydligare bestämmelser om ersättning vid avslag på ansökningar om tillstånd till avverkning i fjällnära skog, är januariavtalet. Där hade med en punkt nummer 26 med rubriken stärk den privata äganderätten till skogen. Anledningen till att detta lagförslag ligger i ett eget betänkande och inte i skogspropositionen beror på att vi i förhandlingarna inte ville försena Skogspropositionen, som är en inriktningsproposition med detta betänkande, som innebär skarp lagstiftning och som egentligen är ett förtydligande av den befintliga lagstiftningen. Att lagstiftningen behöver förtydligas har en historia. har ända sedan Änokdomen haft ett antal fall där man har gjort bedömningen att tillstånd till avverkning inte har kunnat medges med hänsyn till naturvärdena på platsen men också att ersättning inte ska utgå. Detta har för ett antal enskilda markägare och allmänningsskogar inneburit att man har nekats avverkningstillstånd men också att man har nekats ersättning. Ett exempel vi kanske allihop har läst om är paret , som inte fick avverka skog på sin fjällnära fastighet. hade staten under ett antal decennier avverkat på grannfastigheten. och köpte en fjällnära skogsfastighet . Med fastigheten kom en färsk skogsbruksplan från . Där fanns inga restriktioner fanns, utan all skog beskrevs som produktionsskog. Att och skulle kunna bruka och avverka på sin skogsfastighet fanns förstås med även i bankens kalkyl när man gav dem lånet för att köpa fastigheten. , som hade upprättat skogsbruksplanen, nekade sedan paret att utföra en avverkning med hänvisning till höga naturvärden, trots att inget om detta alltså nämndes i den skogsbruksplan som själv hade tagit fram. avverkade staten på grannskiftet, från familjen . Avverkningsförbudet var dock inte det enda som drabbade paret , utan de blev dessutom helt utan ersättning då frös alla utbetalningar och i stället uppmanade alla drabbade skogsägare att stämma staten. I det rättsliga ärendet som följde företräddes staten av Kammarkollegiet, som i sin tur ifrågasatte om markanvändning i de fjällnära skogarna är pågående och därmed fullt ersättningsberättigad. Frågan har därefter kommit under mark- och miljödomstolarnas prövning efter att markägaren stämt staten genom Kammarkollegiet på ersättning. Den första domstol som kom att avgöra frågan var mark- och miljödomstolen i , som genom fem olika avgöranden meddelade en dom . Målen gällde ett antal enskilda markägare och allmänningsskogar som nekats tillstånd avseende föryngringsavverkning genom trakthyggesbruk av fjällnära skog. hade helt eller delvis avslagit ansökan med hänvisning till att de sökta avverkningarna var oförenliga med intressen som är av väsentlig betydelse för naturvården. Markägarna yrkade i sin tur på att ersättning skulle utgå under påståendet att trakthyggesbruk var ett led i pågående markanvändning och skogsbruk. Staten bestred i målet att ersättning skulle utgå på den huvudsakliga grunden att föryngringsavverkning i fjällnära skog inte utgjorde tillåten pågående markanvändning i det aktuella området. Någon ersättningsskyldighet förelåg därför inte.