prot · H909125 · 2022-06-07 00:00:00 — Kommunen måste nämligen driva verksamheten även om klasserna inte är fyllda så kostnaderna finns där ändå.” Det var som var gruppledare för oss , 1992. Vad gör vi då när vi har sett facit? ser vi ju facit, hur ojämlikt det är. Vi kan också titta på vad medborgarna säger . Vad vill medborgarna? Jo, de vill att vi ändrar systemet. I enkäter säger av medborgarna att vi inte kan ha det här systemet. Vi är medborgarföreträdare, vi som sitter i den här salen. Vi borde lyssna på medborgarna. Men det gör inte de fem partier som säger nej till det här betänkandet. Det är en helt riskfri investering att starta skola . Pengarna är garanterade. Det är därför vi ser så många riskkapitalister i den här branschen – och det är hemskt att behöva säga ”bransch” om skolverksamhet. Det är helt galet. Man spelar roulett med barnen. Man gör faktiskt det. Vi är fortfarande det enda landet där vinstintressen får gå före elevintressen. Det är helt galet, och jag vill ha svar på varför detta elände får fortsätta. Jag vill naturligtvis yrka bifall till alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nummer 1. I detta anförande instämde (S). 24 (M): Skolan består av både framgångar och problem. För en hel del barn fungerar skolan alldeles utmärkt med bra lärare och kamrater. Man trivs, man lär sig och man lyckas i skolan. För andra barn är det av olika skäl kämpigare. Man vaknar med en klump i magen inför ett kommande prov, för att man saknar vänner eller för att man helt enkelt inte hänger med i skolan. Socialdemokraterna har beklagligtvis misslyckats med skolan. lovade inte bara att vi skulle få lägsta arbetslöshet utan även att hon skulle se till att halvera den grova brottsligheten och halvera andelen underkända elever. Hur har det då gått, fru talman? Jo, riktigt dåligt. Det som skulle bli lägsta arbetslöshet har tvärtom blivit en av de allra högsta. Antalet gängmord och skjutningar har satt ett oönskat nytt rekord. pratade man om 150 skjutningar i på lika många dagar. Och i skolan slås ungefär lika många barn ut som . Det är 16 000 barn i årskurs 9 som lämnar skolan utan ordentliga kunskaper. Mer än vart fjärde barn i årskurs 6 är underkänt i ett eller flera ämnen. Lägger vi till detta brister i studiero – många barn har till exempel hörselkåpor eller hörlurar för att över huvud taget kunna koncentrera sig – och att lärare inte fullt ut kan göra sitt viktiga arbete ser vi att med Socialdemokraterna har haft ett antal förlorade år och att vi i behöver en ny inriktning på skolpolitiken. En bärande del i detta är, fru talman, att säkra ordning och studiero så att barnen kan koncentrera sig på lektionerna och lärarna får rätt förutsättningar att göra sitt viktiga arbete. Det handlar vidare om att ha fokus på kunskap och att gå från en elevcentrerad kunskapssyn i skolans styrdokument till att ha fokus på riktig kunskap och likvärdighet. lämnar hälften av lärarstudenterna lärarkarriären antingen under utbildningens gång eller under något av i yrket. Studenter vittnar också om att man inte känner sig fullt ut förberedd för det riktiga arbetet och saknar saker som mer praktik, ledarskap, specialpedagogik och hjälp med hur man lägger upp undervisningen. Så kan vi naturligtvis inte ha det. Vi behöver utveckla lärarutbildningen. Vi vill också utveckla friskolesystemet. För oss är det självklart att föräldrar ska kunna välja och önska både förskola och skola. Vi måste också se till att kraftigt skärpa kraven på dem som vill starta en skola, höja kraven generellt för att få driva en skola, till exempel när det gäller saker som undervisningstid och behörigheter, styra upp styrdokument samt, inte minst, ha en bättre kontroll och inspektion av fristående skolor – och för den delen även kommunala. Regeringen har, fru talman, lagt fram förslag till ändrade regler för finansiering av skolan. Förslagen är dåligt beredda, saknar en nödvändig beskrivning av konsekvenser och har också stora brister i sak. Regeringen har slarvat. Det finns, fru talman, flera relevanta problem med finansieringen av skolan. Det finns exempelvis stora skillnader mellan samma gymnasieprogram i olika kommuner, utan rimliga skäl. Ett annat exempel är att den statliga finansieringen, med specialdestinerade statsbidrag, har utvärderats och bedömts ha stora brister. Kostnaderna per elev i varierar också kraftigt mellan kommuner. kan dessa kostnadsskillnader förklaras med saker som beläggning, lokaler och lärarlöner, men går skillnader mellan kommuner inte att förklara utan grundar sig i att man tolkar skolpengsberäkningarna på olika sätt och i att olika kommuner prioriterar olika. Därmed brister det också i likvärdighet. Ingen av de nuvarande bristerna eller skillnaderna skulle bli åtgärdade genom regeringens förslag om en differentierad skolpeng. Det råder också brist på öppenhet. Det är svårt att få del av siffror och kunna jämföra dem mellan kommuner – de faktiska siffrorna över kostnader, bidrag och skolpeng. Jämförbarheten kan också försvåras av sådant som att kommunerna lägger upp finansieringen på väldigt olika sätt. En del har olika belopp för olika årskurser eller stadier medan andra jobbar med till exempel ett genomsnittsbelopp för respektive skolform. Vissa kommuner lägger huvuddelen i ett grundbelopp medan andra väljer att till exempel lägga en större del baserat på socioekonomiska faktorer eller i form av tilläggsbelopp. Utredningen som ligger till grund för det här lagförslaget har försökt sig på att titta på kostnader men har omvittnade brister. Ändå ligger den till grund för lagförslaget. Sammantaget gör detta att bör avvisa – säga nej till – de här förslagen då de har väldigt stora brister. Vi vill i stället se till att säkra och utveckla skolans finansiering. Vi vill se mer nationell likvärdighet. Resursfördelningen ska på ett helt annat sätt än vara tydlig och transparent, med bestämda riktlinjer för hur man beräknar belopp. Vi måste få bort de oförklarliga skillnader som finns mellan kommuner och mellan elever runt om i landet. En ny finansieringsmodell måste ta hänsyn till likabehandling av elever i olika skolformer men också säkra likvärdighet när det gäller de viktiga tilläggsbeloppen, som baseras på elevers olika behov. Vi vill också att det görs en ordentlig kartläggning av skolans kostnader och att det med detta som grund utvecklas nya förslag. Slutligen, fru talman, begår Socialdemokraterna nu ett stort misstag när de väljer att fokusera på valretorik och konflikt. Det rimliga är att en regering väljer att involvera partier i seriösa samtal om skolans stora frågor, såsom skolans finansiering. Socialdemokraterna har bara stöd av en knapp tredjedel av ledamöter. Ska man få något gjort i svensk politik handlar det om att kunna samtala med andra partier. Skolministern har inte tagit kontakt med något av de sju andra riksdagspartierna. Låt vara att hon inte vill prata med mig eller . Men hon har inte heller pratat med något av de andra sex av partier för att säkra en majoritet utan i stället valt valretorik och konflikt framför att lösa problemen och ge skolans personal arbetsro. Det tycker jag är ett stort misstag. Men, fru talman, det finns alternativ. En bred majoritet i ser, kan vi konstatera, de problem som finns med skillnader i skolresultat mellan stad och land, mellan pojkar och flickor och mellan dem som kan respektive inte kan svenska tillräckligt bra. En bred majoritet i samlas nu kring uppfattningen att Socialdemokraterna har slarvat med dåliga förslag. En bred majoritet enas om att skolan behöver ha en utvecklad och säkrad finansiering och att detta bör ske genom försök, i varje fall, att samla bredare majoriteter för att nå långsiktiga, breda lösningar som skapar arbetsro i skolan. Allra sist vill jag yrka bifall till reservation nummer 4. 25 (S) replik: Det var många ord från ledamoten men väldigt få egna förslag. Han nämnde lite svävande att man nog ska titta på finansieringen och så, men det kom inga egna förslag. Det är ju detta som efterfrågas ute i skolvärlden: Vad vill egentligen? Man kan hålla på och säga att vi socialdemokrater är jättedåliga, men måste man också gå in och titta på hur det faktiskt ser ut. Förutsättningarna ser ju väldigt olika ut på olika skolor. Elevunderlaget ser väldigt olika ut. Vad vill och hans parti göra för att rätta till detta? pratar om likvärdighet, men det han pratar om, fru talman, är faktiskt att det ska vara lika. Likvärdighet är något helt annat än att det ska se lika ut. Det har vi sett nu . Lika är inte rättvist. Det ger mer till dem som redan har. De som har välutbildade föräldrar hemma klarar sig med den skola vi har . De som inte har det klarar sig inte. Vad vill och göra åt det? Det är den första fråga jag har. Jag har en fråga till. Vi behöver skärpa kraven på utförarna, säger . Det har den här regeringen gjort under den gångna mandatperioden. Man har sett till att det är svårare och att det görs en större prövning. Men min fråga handlar om hur mycket vi kan skärpa kraven. Hur mycket pengar ska vi lägga på kontrollfunktioner i stället för på fler lärare och mer personal i skolan? Har något eget förslag kring detta, eller handlar det bara om att klanka på vad vi socialdemokrater gör? 26 (M) replik: Skolan i har både möjligheter och problem. Vi kan se att det för många barn fungerar alldeles ypperligt medan andra kämpar. Vi kan tydligt se att det brister i likvärdighet. försöker göra ett stort nummer av att den stora konflikten finns mellan kommunala och fristående skolor. Vi kan konstatera att det ändå är belagt att de största skillnaderna väldigt ofta finns på samma skola, mellan två klassrum. Din framtid avgörs alltså av vilken lärare du har. Oroande är också, tycker jag, de stora skillnaderna mellan stad och land. Du växer upp med en brukstradition, eller du är pojke och pluggar inte ordentligt. Eller du kanske växer upp med svenska föräldrar men har inte ordentliga kunskaper i svenska och har därför inte samma möjligheter. Detta gör mig djupt oroad. Alla de problemen skulle inte kunna lösas med det här lagförslaget som Socialdemokraterna har lagt fram. Det vi pratar om är framför allt en större likvärdighet baserad på en ökad statlig styrning. Som grund för detta måste man, menar vi, bättre belägga hur kostnaderna ser ut i skolan. Det måste också finnas en helt annan statlig styrning, så att man får likvärdighet. frågade om förslagen i övrigt. Apropå detta med inspektion skulle jag säga att vi måste göra ett omtag med Skolinspektionen. När en del av oss pratar om detta kan vissa felaktigt få bilden att det handlar om att ta dagens inspektion och göra väldigt mycket till. Vi har många duktiga skolinspektörer, men jag skulle säga att vi behöver ett omtag och en utveckling med inriktningen på två saker. Den första är att på ett helt annat sätt fokusera på kvalitet snarare än på juridiska frågor och ”ticking the box”. Den andra är att man som huvudregel bör ha oanmälda besök, så att man inte förbereder på förhand utan kommer en vanlig skoldag. Om vi skulle göra dessa två förändringar skulle mycket vara vunnet. 27 (S) replik: Jag konstaterar att inte svarade på mina frågor över huvud taget. Jag vill backa tillbaka till det som jag läste upp förut från talarstolen och som skrev när han satte sitt namn under den proposition som fanns, nämligen att de kommunala skolorna faktiskt har ett helt annat uppdrag och ett helt annat ansvar och att det därför är rimligt att göra ett avdrag. Det är det som föreslås i den här propositionen – att göra ett avdrag utifrån det ökade ansvar som man faktiskt har som skola. Det handlar inte alls om att ställa kommunala skolor och friskolor som varandras motsatser, utan det handlar om att ge alla barn den möjlighet som de borde ha att klara sig i skolan och att gå vidare, oavsett vad föräldrarna gör hemma och oavsett vilken hjälp barnen kan få hemma. Det har alltid varit Socialdemokraternas drivkraft. Vad har hänt varje gång – bakåt i tiden – som Socialdemokraterna har lagt fram ett förslag som handlar om att öka jämlikheten? Jo, då har dåvarande högerpartier röstat nej – varje gång. Jag är inte ett dugg förvånad att och hans parti röstar nej – inte ett dugg. Det är bara förväntat. Det är klart att de inte vill ha ett förslag som syftar till att utjämna skillnaderna och göra det enklare för dem som inte får hjälp hemma. Jag är inte ett dugg förvånad. Men vad är det som har hänt på de här 30 åren som gör att och menar att det är rimligt att vi behåller den nivå som gäller? Hur ska öka likvärdigheten? Jag pratar inte om att öka likheten, utan jag pratar om att öka likvärdigheten och faktiskt uppnå det som står i skollagen, alltså att vi ska ha en kompensatorisk skola. har vi en kompensatorisk skola som går åt fel håll. De som redan har får mest i stället för att de som har minst får mest. Vad vill göra? 28 (M) replik: De största skillnaderna vi har i likvärdighet i den svenska skolan handlar om det vi ser mellan stad och land. Orten man växer upp på kan verkligen avgöra ens framtid. Den kan avgöras av om man är pojke eller flicka och kanske inte har med sig en pluggtradition; pojkar pluggar för lite. Vi ser tydligt hur detta slår igenom när vi tittar på det svenska språket – redan vid en treårskontroll går det att se att ett barn inte har rätt vokabulär eller språk med sig för att klara skolan. Vi kan titta på två klassrum i samma skola och ett exempel från som har varit omdiskuterat och uppmärksammat . Man såg toppar i skolresultaten , och de var baserade på att det fanns en jätteduktig lärare. Detta kan inspirera, men det kan också avskräcka en del, med tanke på hur det kan slå. Alla dessa saker måste vi ta tag i, men ingen av dem skulle lösas med det förslag som talar sig varm för här . Jag har respekt för att vi kan ha olika uppfattning om hur vi ska hantera friskolor och finansiering. vill ju ha ett annat statligt ansvar för att få likvärdighet i finansieringen. vill att man utgår från likabehandling av barn och elever. Detta innefattar tilläggsbelopp och socioekonomi. Kommuner har självklart ett särskilt ansvar för sina medborgare. Vi kan konstatera att regeringen – Socialdemokraterna – inte har kunnat göra det trovärdigt hur deras förslag skulle påverka till exempel en enskild skolstiftelse eller, för den delen, en enskild kommun. Allra sist, fru talman, har vi det politiska läget. Är det så att man företräder ungefär en tredjedel av krävs det att man gör upp med något av de andra partierna i – om det inte är finns det sex andra partier. Är det så att regeringen genom skolministern har valt att bara lägga fram ett förslag utan att säkra en majoritet blir det valretorik och konflikt i stället för långsiktighet, diskussion och arbetsro. Jag tror att det är ett stort misstag som regeringen begår. 29 (SD): går man in i en debatt med en förväntan om hur debatten ska vara – om hur den ska se ut och låta. Jag tror att från Socialdemokraterna satte ribban precis där vi trodde att den skulle sättas. ”Spela roulett med barnen.” ”Vinstintresse före elevintresse.” ”Hur länge ska eländet fortsätta?” Det är den retoriken som Socialdemokraterna har hållit på med hela den här mandatperioden. Är det någon här som tror att den retoriken för skolan framåt? Det gör inte jag, och jag tror inte att väljarna gör det heller. Men det är så det låter. Ska man inte vara lite ödmjuk? Har man pratat med oppositionen? Har man försökt att finna lösningar? Det hade funnits möjlighet – på flera håll – att få till en lösning. Man har dock inte gjort det, för Socialdemokraterna lever i sin egen lilla verklighetsbubbla och vill inte prata med andra. Man vill bara racka ned på friskolor. Elever, lärare och rektorer som är verksamma där varenda dag och som kämpar för barnens framtid rackar man ned på, och man ser inte ens felet med det. har ett fantastiskt skolsystem. Ingen annanstans i världen kan elever fritt välja vilken skola de ska gå i, oberoende av hur tjock föräldrarnas plånbok är och vilken social status som föräldrarna har. Det här tyckte Socialdemokraterna också. Det var ju faktiskt Socialdemokraterna som 1997 ändrade regelverket; man tog bort elevavgiften och höjde ersättningen från till . Jo, därför att man ville att alla barn skulle ha möjlighet att välja skola. Ingen skulle behöva betala elevavgift, utan alla skulle ha samma möjligheter. har man ändrat man sig, och så står man här i talarstolen och beskyller andra partier för att ha ändrat uppfattning . Det är ju sorgligt. Är det ett regeringsparti, eller vad är det vi har att göra med? Det fria skolvalet är öppet för alla. Det är ett system som är väl värt att bevara, väl värt att försvara och väl värt att utveckla. För oss sverigedemokrater är driftsformen fullständigt ointressant. Det viktigaste är att har en skola som levererar resultat och som förbereder eleverna för framtida studier och yrkesliv. Men hur ser det då ut i den svenska skolan? Låt oss måla upp en bild av den skola som Socialdemokraterna är så stolta över. Svensk skola har haft omfattande problem. Det handlar om stökiga klassrum, total avsaknad av respekt gentemot lärare och andra vuxna i skolan, bristande disciplin, våld mot lärare och andra elever, sexuella trakasserier, mobbning samt etniska och religiösa motsättningar. Det handlar också om fallande kunskapsresultat och en stor grupp elever som inte når upp till kunskapsmålen. Det här har ingenting med driftsformen att göra. Det har ingenting att göra med om det är en eller en fristående skola. Det är så här det ser ut i Socialdemokraternas Skolsverige. Fokusera på dessa frågor i stället för att attackera skolor som fungerar väldigt väl! Det här beror på att vi har en handlingsförlamad socialdemokratisk regering som inte förmår att stå upp för det allra viktigaste, nämligen kunskap och bildning, i svensk skolpolitik. Valet av fristående skola är i många fall lika mycket ett val bort från en skola som ett val till en skola. Det tycks vara svårt för Socialdemokraterna att förstå att det kanske inte alltid är särskilt kul och stimulerande att gå i en skola som brottas med stora problem, där man inte kan koncentrera sig eller fokusera på sin inlärning. Men så länge inget görs åt problemet kommer friskolorna att öka i attraktivitet. kommer behandlar vi ett annat betänkande, som också grundar sig på utredning, och då kommer vi att ha en fördjupad diskussion om detta. Låt oss därför fokusera på det betänkande som ligger på bord. tillsatte den dåvarande S-MP-regeringen en utredning som skulle fokusera på att stärka likvärdigheten i svensk skola. I den utredningen skulle bland annat finansieringsfrågan – det som vi kallar skolpengen – ingå. Det är sant att dagens finansieringssystem kan ha brister, men det hänger mycket samman med den kommunalisering av skolan som Socialdemokraterna genomdrev och som har påverkat likvärdigheten negativt. har ända sedan inträdet i 2010 pekat på behovet av ett statligt huvudmannaskap för skolan. Då skulle vi också kunna ha ett statligt finansieringssystem med en nationell skolpengsnorm. På så vis skulle vi se till att den offentliga skolan inte är beroende av olika ekonomiska prioriteringar i olika kommuner – det är ett stort problem. Vi beklagar att detta inte var en del av likvärdighetsutredning. I stället blev utredningen i mångt och mycket redan från början ett politiskt beställningsverk för att klämma åt fristående skolor. Regeringen har lagt fram ett förslag baserat på resultaten av denna utredning. Man föreslår att nuvarande skolpeng ska delas upp i en grundersättning och en strukturersättning samt att kommunerna ska göra avdrag för de kostnader som de har för ansvaret att se till att alla elever får utbildning. Låt mig först och främst understryka att det nog inte är någon i denna kammare som betvivlar att kommunerna har kostnader för sitt ansvar att anordna utbildning enligt skollagen. Kommunerna måste till skillnad från fristående aktörer ha ett visst mått av överutbud, det som vi kallar för tomma platser, för att kunna garantera undervisning enligt skollagen till exempel för elever som flyttar till kommunen eller för elever som byter skola. Det är rimligt att ha en ersättningsmodell som i viss utsträckning kompenserar för detta. Men kommunerna måste också se till att anpassa sin kostym efter de förhållanden som råder, i förhållande till elevernas skolval. Den modell som regeringen har föreslagit är ingen rättvis modell. Den är djupt orättvis. Regeringen vill att kommunerna ska kunna göra avdrag på ersättningen till de fristående skolorna för det övergripande ansvaret. Hur stort avdraget ska vara preciseras inte i utredningen. Det går rykte om . Det talas ibland om 15–. Vad är det för något? Ska det skilja från kommun till kommun? Vad är det för rättssäkerhet? Ingen vet hur stort avdraget ska vara. För många fristående skolor i många kommuner kommer detta att vara ett dråpslag. Det kommer att öka skillnaderna i villkor mellan kommunala skolor och fristående skolor, och det kommer att få negativa konsekvenser för många mindre aktörer. Många fristående aktörer kämpar med att hålla igång verksamheten. Det är svårt för fristående mindre skolor att få ekonomin att gå ihop. Att i det läget säga att de dessutom ska ha en lägre ersättning för sina elever är rent ut sagt huvudlöst. Det kommer att tvinga många fristående mindre skolor att lägga ned sin verksamhet. Det kanske mest bisarra av allt är att de förmodligen kommer att köpas upp av större, kapitalstarka och vinstdrivande koncerner – en grupp av friskolor som Socialdemokraterna i alla andra sammanhang driver hetskampanjer mot. Regeringens förslag saknar också en gedigen konsekvensanalys. Vilka skolor kommer att tvingas stänga? Hur kommer ekonomiskt ansträngda kommuner att kunna klara av att möta ett ökande elevunderlag framöver när externa finansiärer kommer att saknas? I vilken utsträckning kommer variationen av fristående aktörer att påverkas om större koncerner övertar verksamheten från de mindre friskolorna? Dessa frågor har av en ren slump lämnats därhän. För oss sverigedemokrater är det viktigt att skolpengens grundbelopp är lika för samtliga elever, oavsett om de väljer en skola eller om de väljer en fristående skola. Det är orimligt att göra avdrag på skolnivå för att finansiera ett ansvar på systemnivå. Det är ett fullständigt feltänk från Socialdemokraterna. Vad de i själva verket nu säger är att en elev på en fristående skola inte är lika mycket värd som en elev på en skola. Det ligger också i linje med den retorik som Socialdemokraterna har anammat, som vi hör, och som vi tidigare bara har hört från de gamla kommunisterna. Den politiska debatten har nämligen under de senaste två, tre åren varit allt annat än kunskapsfokuserad. Socialdemokratiska skolministrar och riksdagsledamöter på vänsterkanten har med ett sällan skådat förakt ägnat dag och natt åt att svartmåla, peka ut och rikta missaktning mot fristående skolor. Då är det också de som är verksamma i detta som pekas ut. Det är ett hårt slag i ansiktet på alla elever som går i fristående skolor, deras föräldrar och de lärare och rektorer som är djupt engagerade i att bidra till kunskapsutveckling. Vi borde i och för sig inte vara förvånade. Socialdemokraterna har ända sedan friskolereformen kom varit djupt negativa till just fristående skolor och rätten att välja skola. Jag är säker på att de kommer att blåneka till detta i den här debatten. Friskolor är bra, säger de. Men varför i så fall använda en så hård och generaliserande retorik som man gör? Det är glädjande – jätteglädjande – att en majoritet i utskottet och kammaren nu slänger denna del av utredning i papperskorgen. Det är efterlängtat. Vi fem partier har haft olika ingångsvärden, men slutsatsen har varit densamma: Regeringens förslag om avdrag på skolpengen är dåligt och skulle försvåra situationen framför allt för fristående mindre aktörer som det skulle skapa ett mycket otydligt och orättvist skolpengssystem.