prot · H90972 · 2022-02-24 00:00:00 — Den uppslitande rättsprocessen ledde till en dom i HD där upplåtelserätt av jakt och fiske tilldömdes samerna utifrån urminnes hävd, men den gavs enbart till samebyn, som får den ensamrätten. Detta har skapat en olustig stämning, fru talman. Domen utgör dessutom prejudikat för andra beslut. Ska domstolens tolkning gälla måste lagen ändras. På inget annat område lagstiftar man utifrån medeltida synsätt, kungadekret och utfästelser. Vilken annan lagstiftning funkar på det sättet? Varför ska det då vara så på det här området? Renskötsellagstiftningen är gammal; , när den stiftades, var den omodern. Den härrör års renskötsellag, som i sin tur härrör från kungadekret om skatt och befogenheter på statlig mark. Rennäringslagen är gammal och omodern, ojämställd och patriarkal. Den bör revideras. När vi läser på om detta ser vi att ett antal regeringar har gjort försök ända . Vi har , Utredningen om nr 169, för renskötselområdet, , utredningen om jakt- och fiskelagstiftningen, förslaget om en nordisk samekonvention och alliansregeringens DS2009:40 – men ingen av dem gick vidare till ny lagstiftning. Det är helt avgörande och har varit vår uppriktiga socialdemokratiska mening att hitta största möjliga parlamentariska stöd och underlag för att hitta en lösning där våra företrädare har misslyckats. får vi möjligheten att ta den bollen. Vi socialdemokrater kommer att ta den, och jag hoppas att de partier som är med i också tar den. Det är till slut dags att få en förändring på detta område. Slutligen, fru talman: Det är valår . Jägarna bör vara kritiskt inställda till vad som skrivs om jakt på vissa ledarsidor. En ny, modern jaktlag med ökat markjägarinflytande innebär inte ökat inflytande för jägare. Vi socialdemokrater kommer att fortsätta värna jaktlaget och den regionaliserade förvaltningen med hållbara uttag ur våra viltstammar. Det är inte jaktlagen utan jaktlaget som kröker finger. Det är inte jaktlagen som måste åtgärda trafikdödade klövvilt eller skadade trafikanter. Det behövs åtgärder från . Det behövs viltstängsel och viltövergångar. Vi ska vara stolta över våra viltstammar och se dem som den resurs de faktiskt är. 113 (SD): Vi i står självfallet bakom alla våra yrkanden. För tids , som det heter, yrkar jag dock bifall endast till vår reservation 3, Tider för jakt. En stor stötesten för en fungerande rovdjursförvaltning är EU:s art- och habitatdirektiv, som tillkom 1992. Därefter har en hel del hänt, men skyddet för rovdjur är detsamma trots att exempelvis vargen numera inte anses vara hotad. Vargstammen är att anse som livskraftig , men EU:s art- och habitatdirektiv kräver fortfarande att vargen har ett strikt skydd. vargsituation har inte förbättrats , då den nya rovdjurspolitiken slogs fast. Stammens storlek och koncentration har gått i motsatt riktning trots att en majoritet i vill minska stammen. Bilagorna i art- och habitatdirektivet måste därför få en ökad flexibilitet så att rådande fakta, lokal hänsyn och forskning får större betydelse i beslutsunderlaget. Direktivets bilagor behöver vara mer anpassade till naturens, viltets och dagens verklighet. Det skulle kunna innebära att vargen flyttas från ett strikt skydd i bilagorna till att bli en förvaltningsbar art. Med den flytten skulle vargstammen utan problematik kunna förvaltas genom jakt när vargens status i EU ändras från strikt skyddad till förvaltningsbar. Jakt och viltförvaltning är en viktig fråga för många människor i stora delar av landet och bör inte hanteras av en stor statlig myndighet med många andra ansvarsområden. Därför föreligger starka skäl för att överföra detta ansvar från till en renodlad myndighet för jakt- och viltfrågor. Detta skulle tillföra en landsbygdsförankring med potential att skapa underlag för en bättre dialog med regionala myndigheter, jägarorganisationer, mark- och djurägare och landsbygdsbor i övrigt. Det faktum att sprickan håller på att vidgas mellan stad och landsbygd gör att vill verka för en myndighetsutövning som håller ihop . Vi ser en ny jaktmyndighet som en del i denna strategi. Det finns ju redan ett tillkännagivande från – , tror jag – om att det ska inrättas en egen viltmyndighet, så denna fråga är i allra högsta grad levande. Riksdagsbeslut ska såklart följas. En svensk jaktlag med på nacken behöver förnyelse och modernisering. Den behöver ses över. Vad detta sedan leder till får översynen ge svar på. Det behövs en översyn av jaktlagstiftningen i syfte att lägga fram en jaktlag med bestämmelser som är aktuella för dagens verklighet. Viltförhållandena har ju förändrats sedan jaktlagen tillkom. Viltet orsakar stora ekonomiska skador, vilket visar att lagstiftningen kanske behöver ses över och förändras i vissa hänseenden. I vissa områden i västra och framför allt södra är koncentrationen av varg mycket hög. Vargstammen i vissa områden behöver förvaltas mer aktivt. Fler och fler revir etableras också längre söderut. har länge ansett att vargens referensvärde för en gynnsam bevarandestatus ska vara i enlighet med den nedre gränsen för minsta livskraftiga population – eller för gynnsam bevarandestatus, som det heter – i propositionen En hållbar rovdjurspolitik, vilket är 170 vargar, innan licensjakt kan komma på tal. Vi sa det i debatterna , strax efter att denna proposition hade vunnit gehör här i – jag tror att det var eller . är heller inte främmande för att sänka nivån ytterligare, men då ska det ske genom ett riksdagsbeslut. Vi har ju ett riksdagsbeslut som vi borde förhålla oss till. frångick som bekant det beslut som togs av 2013 om ett intervall för vargarna på 170–270 individer som gynnsam bevarandestatus. Man åberopade ny forskning, som myndigheten själv hade beställt, och utifrån detta höjdes referensvärdet för gynnsam bevarandestatus till 300 vargar. Vi är som sagt kritiska till att detta riksdagsbeslut inte följs, men då ska vi själva inte lägga oss under det av fastställda intervallet innan ett nytt beslut är taget. Riksdagsbeslutet om en hållbar rovdjurspolitik, inklusive det nämnda intervallet för gynnsam bevarandestatus för varg, grundades också på omfattande forskning – 2012 tror jag att det var – av det skandinaviska vargprojektet , som kom fram till att minsta livskraftiga population för varg i hela var 100 individer. vill utifrån detta ha en så liten vargstam som möjligt – maximalt 150 individer. Då kommer man in på maxnivå, vilket vi tycker skulle kunna vara fördelaktigt för att ha kontroll både nedåt och uppåt och få en mer förutsägbar förvaltning . Enligt oss skulle den övre gräns som har beslutat om kunna fungera alldeles utmärkt som ett tak. En nedre gräns skulle förslagsvis vara 170 och en övre gräns 270 individer. Om inventeringen skulle finna att beståndet ligger nära taket finns ett utrymme för jakt. Om inventeringen däremot finner att antalet vargar är närmare golvet än taket bör det kanske inte utlysas någon jakt, om inte för stora koncentrationer skapar lokala bekymmer och problem. Skulle stammen ha nått en numerär över taket ska besluta om jakt ned mot mitten av intervallet; det är vad vi har föreslagit. – förra vinterns inventering räknade till 395 vargar – skulle utrymmet för denna vinters vargjakt ha kunnat landa på 175 vargar, enligt vårt förslag. Jag säger inte att det ska vara så många, men det har i alla fall funnits en sådan marginal. Vi är som sagt inte främmande för att sänka nivån ytterligare, i linje med resonemang. De har byggt sin slutsats på tidigare forskningsresultat om minsta livskraftiga population. pratar man enbart om minsta antal och gynnsam bevarandestatus men inte om största antal för vargstammen. En vargstam utan tak tycker vi är en obegränsad vargstam som skapar en ändlös debatt med onödiga konfliktytor. Den skadar dessutom förtroendet för svensk jakt och viltvård. För att nå en jämnare fördelning av vargstammen över landet tycker vi också att regeringen bör utreda möjligheten att bestämma länsvisa maximinivåer. Visar vinterns inventering att taket överskrids inom länet skulle kunna fatta beslut om vargjakt oberoende av antalet individer i resten av landet. Detta skulle medverka till att man kommer till rätta med stora koncentrationer av varg lokalt och regionalt. Björnstammen får heller inte växa sig för stor. Flera konflikter med dödlig utgång för människor har blivit resultatet av att vi börjar få en alltför stor björnstam. Det var en björnattack ledde till dödlig utgång när två tragiska attacker skedde i och i ; jag tror att det var 2004 i och 2007 i . Vidare har ett flertal svåra tillbud skett med allvarliga skador som följd. Detta sker vart och . Därför ser vi att avskjutningen kanske bör ökas i de län som uppbär störst koncentration av björn och att stammens storlek kanske bör minskas successivt. har alltsedan 1938 haft det allmänna uppdraget att sköta delar av jakten och viltvården i – ända till , då regeringen beslutade att vissa delar av uppdraget ska upphandlas i fortsättningen. Förbundet har ovärderlig kompetens, hög trovärdighet och starka band med jägarkåren, vilket gör att jakt- och viltvårdsuppdragets betydelse för jakt och viltvård i inte kan överskattas. Vi ser det därför som olyckligt att kan ta undan en del av medlen i fonden för att kunna dela ut till andra organisationer. anser att jägarnas jaktkortsavgift ska fortsätta att oavkortat gå in i Viltvårdsfonden och sedan kunna delas ut till olika former av verksamhet. Vi vill återinföra det allmänna uppdraget som det var organiserat tidigare, , för att säkerställa fortsatt effektiv jakt och viltvård i . 114 (S) replik: Jag tackar för anförandet. Jag tror att har lyssnat på en del markägarorganisationer som beskriver klövviltsstammarna som skadedjur som helst ska utrotas, infångas i fällor eller medelst gift försvinna från markerna. Jag tycker att det är synd. Jag tycker att vi bör uppmärksamma det stora arbete som jägarna har gjort för att kraftigt minska vildsvinsstammen. Med hjälp av politiken har vi nu tillfört vildsvinspaketet, som säkert var motiverat. Vi kanske behöver göra mer för att få ut det här klimatsmarta köttet på marknaden. Men det har ändå gjorts en väldigt stor insats. I det läget tror jag att med flera har lyssnat och fått höra att det är jaktlagen som vi behöver se över för att möjliggöra det här. Jag skulle vilja veta vilka delar i jaktlagen som egentligen ser som det stora bekymret när det gäller att förvalta våra livskraftiga viltstammar, oavsett viltslag. Jag menar att det inte finns någonting i jaktlagen som står i motsättning till att vi förvaltar vargar, björnar, kronhjort, dovhjort, vildsvin och älgar. Ändå ska se över jaktlagen. 115 (SD) replik: Jag tackar för frågorna. Det är ändå så att jaktlagen tillkom 1987. Då fanns det ungefär hundra fritt strövande vildsvin i . har vi några hundra tusen. Självklart har det uppstått en stor problematik jämfört med vad det hade gjort då, när den här jaktlagen kom till. Det finns säkerligen ett antal skrivningar som kan uppdateras, moderniseras och anpassas till dagens verklighet. Det fanns fem vargar i , . Alla fem fanns uppe i i , i . har man börjat med en inventering och har en månad kvar. Man har kommit upp i 400 vargar när det nu är en månad kvar att räkna. Det var 395 , så det är mer varg . Det handlar alltså om att det har skett väldigt stora förändringar. Det är också så att hjortstammarna har spridit sig norrut. De fanns kanske bara i förut. finns det hjort långt uppe i och kanske ännu högre upp. Du talade om att förgifta djur. Vad pratar du om? Jag fattar inte vad du kommer med för konstiga uttalanden. Skulle vi önska att djur förgiftas? Var har du läst det? Jag skulle vilja påminna ledamoten om att vi inte duar varandra i talarstolen utan använder för- och efternamn och talar via talmannen. ((SD): Tack ska du ha! Jag är värmlänning och har inte koll på allt sådant där.) 117 (S) replik: Nej, jag säger inte att säger att vi ska förgifta några djur. Däremot finns det en del organisationer som driver att klövviltet är ett skadedjur. I den kontexten har jag väldigt svårt att se att det är just jaktlagen som man behöver se över. Vi tycker att man ytterligare bör regionalisera en del jaktbeslut och stärka länsstyrelsernas och viltförvaltningsdelegationernas roll. Men då ska med flera införa en till nivå och byråkratisera jakten genom att införa en ny jaktmyndighet. Kommer den jaktmyndigheten då inte att behöva ta hänsyn till art‑ och habitatdirektivet? Jo, oavsett vad vi tycker om art- och habitatdirektivet kommer det att finnas för alla myndigheter. Jag tror inte heller att tänker ta bort . Jag fick ingen indikation på det. Det kommer att finnas kvar. I så fall kommer vi att ha tre nivåer – eller fyra. Och så ska man se över jaktlagen för att öka markägarnas inflytande, vilket minskar jägarnas inflytande och minskar det regionala inflytandet. Det blir byråkratiskt rörigt och inte speciellt framåtsyftande. Nej, jag tror att faktiskt får tänka om och fundera på vilka motioner man ska yrka på i fortsättningen och vilka konsekvenserna i så fall blir. 118 (SD) replik: Jag tackar för frågorna. Den här översynen är jättenödvändig. Det har som sagt gått nuvarande jaktlag kom till. Självklart är det bra med en översyn. Om den sedan leder till stora förändringar eller inga alls får vi se. Men en översyn kan ju aldrig skada. Det måste vara bra att se över dokument som är . Det har snart gått ett halvt sekel, och det är . En jakt- och viltmyndighet finns det ett tillkännagivande om. Ni har fortfarande inte kommit till skott och tagit tag i det. Det är ganska beklämmande att man inte tar hänsyn till de riksdagsbeslut som har tagits. är det tillkännagivandet gjordes. Ändå har ingenting hänt på den fronten. Det ligger väl i någon dammig utredningshög. Det tycker jag är beklämmande. Sitter vi inte här för att vi ska ta beslut som sedan ska följas? Då är det väldigt märkligt att ett tillkännagivande fortfarande ligger. Det finns dessutom fler tillkännagivanden än så från det här utskottet som ni ännu inte har behandlat. 119 (KD): Jag får börja med att instämma med min kollega . Det här är en debatt som skulle kunna vara väldigt rolig och spänstig. känns det dock ganska smått på något vis att diskutera klövvilt, fyrhjulingar eller vad det än är, med tanke på vad som hänt . Men demokratin ska vi försvara, och arbetet här måste ju gå vidare, oavsett vad som händer. Till det arbete som måste gå vidare, fru talman, hör arbetet för att förnya jaktlagen, eller i alla fall delar av den. Som vi har hört sägas är den kommen, och det har hänt väldigt mycket . Älgexplosionen var förbi, men vi har fått väldigt mycket annat klövvilt som sprider sig rejält. Vi ser skador på både skog och lantbruk – rejäla skador på lantbruk. Vi har rovdjur som har ökat betrakteligt och som också går till angrepp hos lantbrukare. Vi ser att jakthundar ryker. Rovdjuren går hårt åt viltstammar. Inte minst hemma i ser vi hur älgstammen bara är en spillra av vad den varit. Dessutom påverkas livskvaliteten för människor som bor och verkar inom jaktrevir, vilket man inte verkar ta hänsyn till. Vi har ett beslut om att vargstammens golv ska ligga mellan 170 och 270 individer. har höjt det till 300, och har vi 400. Räknar vi ihop den skandinaviska stammen, vilket säger att vi ska, har vi snart över 500. Här finns absolut saker att göra. är det viktigt hur man agerar när man reviderar jaktlagen, men det är helt rätt att vi måste se över den för att ta en hel del andra hänsyn. Jägare tycker att det är roligt med stor viltrikedom, men det finns en gräns även här. när smittspridningen var lite lägre besökte jag en lantbrukare i som hade jättestora bekymmer med främst dovvilt. För att visa detta hade han sått två fält . Det ena fältet låg öppet medan det andra var avspärrat med elstängsel. På det öppna fältet var matjorden framme medan gräset växte högt på det inhägnade. På bara en liten runda såg vi flera hundra dovhjortar som var ute och åt, så där behövs absolut ingen kantslåtter på vägarna. hade 45 ansökningar om skyddsjakt av dovhjort, 2020 var antalet fördubblat och hade man 102 ansökningar. I var de lika många. Det är alltså tydligt att något måste göras. Det glädjande är att något görs. I har man ett samverkansprojekt där jobbar ihop med berörda organisationer för att få mer kunskap och bättre förvaltning och därigenom kunna hantera stammen bättre. Precis som vi hörde har det hänt en del när det gäller vildsvinen, men arbetet pågick ganska länge innan det hände något. Vi noterar att uppgången är bruten, men det finns fortfarande ganska mycket att göra på den fronten. Vi anser att den nationella förvaltningsplanen måste uppdateras. Vi måste se till att de som producerar vår mat får de förutsättningar som krävs för att göra just det. Med tanke på dagens händelser blir det ännu viktigare att vi kan producera så mycket av vår egen mat som möjligt. Jag yrkar därför bifall till reservation nummer 1. Jakt- och viltvårdsuppdraget, eller allmänna uppdraget, har vi diskuterat en hel del tidigare. Bland annat hade jag en interpellationsdebatt med dåvarande landsbygdsminister . Det var tydligt att vi hade helt olika bild av vad som har hänt. I sitt svar tog ministern upp all den rättsliga kritik som hade kommit, men när jag frågade vem som kommit med den och hur den löd blev ministern svaret skyldig. Hon kunde inte svara på det trots att hon hänvisade till kritiken. gjordes en utredning om allmänna uppdraget som tydligt pekade på att detta är bidrag, och bidrag kan inte upphandlas. Det här är jägarnas egna pengar som de betalar in på jaktkortet, och därmed finns inget behov av upphandling. Så kom då denna pilot, som medlemmar i lämnade in. Efter nyordningen har flitigt sökt pengar från denna fond. Kommissionen var dock ganska kallsinnig till denna pilot och sa att det inte fanns något gränsöverskridande intresse. Här behövs specifik lokal kunskap, så det är ingen EU-fråga utan en enstaka situation utan större intresse. Denna pilot lades alltså ned innan regeringen gjorde dessa ändringar. Detta var alltså en pilot och inte ens början på ett överträdelseärende, så jag förstår inte varför det var så bråttom, särskilt som man inte ens kunde peka på den kritik som fanns. Vi vill att uppdraget i stora delar ska återgå. Det ska dock inte vara fullständigt som förut, för det är jätteviktigt att det är ett flerårigt uppdrag. Vi har i motionerat om att det inte ska vara år för år. Så här sa tidigare landsbygdsminister : Det är inte EU som är bekymret. Det är som drivit på i frågan, i alla fall jag var minister. Allmänna uppdraget har i stora delar fungerat bra. Det är jägarnas pengar som andra organisationer vill ha del av. Detta har vi tydligt märkt i de ansökningsförfaranden som har varit efter att uppdraget ändrades. Det är glädjande med tillkännagivandet som ger fler rörelsehindrade möjlighet att vara med på jakt. gör dock en övertolkning av terrängkörningslagen. För det första måste man söka tillstånd i varje län där man ska jaga. Är man inte handikappad oavsett vilket län man jagar i? Detta får mig att tänka på en kompis som har en dotter med Downs syndrom. Med jämna mellanrum måste hon in så att de kan kolla att hon fortfarande har Downs syndrom, för det kräver myndigheterna. Detta kan man bara skaka på huvudet åt, och så känns det med det här också. Inte nog med detta. Man får bara jaga på den mark där man har jakträtt. Alltså kan du inte vara med som gästjägare. finns det en utredning om hållbar terrängkörning, och jag hoppas att det finns förslag i den som underlättar för handikappade att vara med och jaga. 120 (S) replik: Det fanns mycket intressant, rätt och riktigt i det som förde fram. Det samverkansprojekt i som han tog upp härrör från det handslag som finns mellan de stora skogsbolagen och , och det är den vägen man måste gå för att uppnå förståelse mellan jägare och markägare. Sedan säger han att jaktlagen är gammal och omodern och att det behöver tas en del annan hänsyn. Vad är det för hänsyn som ska tas som jaktlagen inte tar ? Jag kan inte se att jaktlagen sätter hinder i vägen så att det skjuts för få hjortar i och . Det beror i stället på bristfällig samverkan i och mellan jägare och markägare och bristande förståelse för varandras perspektiv. Det har inget med jaktlagen att göra. får gärna förklara för mig vad i jaktlagen som hindrar att man skjuter mer hjort i . 121 (KD) replik: Jag tackar för att han tycker att det jag säger i regel är rätt och riktigt. Det är glädjande att har upptäckt det. Ja, delar av jaktlagen är för gammal eftersom vi inte klarar av att hantera stammarna som det är tänkt. Samarbete är självfallet viktigt, men i grunden är det en markägarfråga. Markägare har olika intressen, vilket blev tydligt vid mitt besök i . Vissa markägare producerar den mat som och jag behöver, medan andra säljer jakter och förstås vill ha mycket vilt på sina marker. När dessa inte klarar att mötas måste vi hitta andra vägar för att få bukt med dessa problem. Jag ska citera majoritetstexten: ”Jaktlagen bygger på ett delat ansvar för viltvården mellan markägaren och jakträttsinnehavaren. Lokal och regional viltförvaltning är en utgångspunkt . Frihet under ansvar och samarbeten mellan olika intressen är viktiga delar i dagens jaktlagstiftning. Löshundsjakten är ett svenskt kulturarv som ska värnas. Dessa principer ska värnas även i den kommande jaktlagsutredningen.” Självfallet är det oerhört viktigt med samarbete. Men när vi ser att det inte fungerar och hur våra lantbrukare sliter med viltskadeproblem måste vi försöka hjälpa dem att hitta andra vägar. Det absolut bästa är när man klarar att finna samarbetsformer på lokal nivå. Där är jag helt enig med . Men när vi noterar att det inte fungerar måste vi ge dem den hjälpen. Varannan tugga som vi äter är importerad mat. Vi måste få upp den svenska livsmedelsproduktionen. Det här är en del i det. 122 (S) replik: Jag kommer från , och i inland är man väldigt orolig från jägarhåll. Storskogsbruket har nämligen sänkt älgstammen kraftigt. Man refererar till att det inte längre finns någon älg att jaga, att det inte lönar sig att gå ut och jaga, eftersom alla älgar är borta. Och det har man klarat med befintlig jaktlag. Hemma hos mig vill man alltså snarare att jaktlagen ska ses över för att minska markägarnas inflytande och förvalta viltet. Jag kan konstatera att det är lite olika beroende på varifrån i landet man kommer. Men det är likafullt inte jaktlagen det är fel på, menar jag, utan det är förhållandet och samverkan mellan markägare, jakträttsinnehavare och dem som faktiskt kröker finger. Om jägarna inte har förtroende för markägarnas inventering eller inventeringsresultaten kommer varken vildsvinet, hjorten eller älgen att skjutas. Då kommer det att bli protester, och då kommer vi att få ett annat bekymmer. Det kan alltså vara andra delar. Men jag hävdar fortfarande att det inte är jaktlagen det är fel på i det här fallet. 123 (KD) replik: Det är det som utredningen får visa, vad som måste göras. Jaktlagen har tidigare snarare varit till för att kunna gasa, alltså hjälpa till, när det gäller att skydda viltstammar med låg vilttäthet, när det är en skör stam. Men vi måste ge möjligheten att både gasa och bromsa. Det finns inte på samma vis . Det tror jag är en viktig del i det här, inte minst som en jättetydlig signal till våra lantbrukare. Slutligen var det glädjande att höra avslutning i hans anförande. Jag hade inte möjlighet att ta replik på det, eftersom var före mig på talarlistan. Men var tydlig med att det krävs en ändring i rennäringslagen, med att den är gammal och ålderstigen och att den inte är rättvis. Ja, vi är några som med emfas försöker få fram det. Och vi försöker få in och dess direktiv på rätt väg. Tyvärr sliter vi med det. Undertecknad hade en interpellationsdebatt med landsbygdsminister om direktiven till , men vi får inget svar på när direktiven ska ändras. Det är nämligen bland annat det som krävs. Det finns ett tillkännagivande från om att direktiven ska ändras.