prot · H909116 · 2022-05-18 00:00:00 — kan chaufförer och olagliga åkerier köra in i landet med knark och olagliga varor, köra runt med transporter i och strunta i regler och böter och sedan lämna landet med ett lass med stöldgods. Hur ska svenska lagliga åkerier kunna konkurrera med dessa olagliga transporter när inte klarar av att kontrollera efterlevnaden av svenska lagar och regler? Det fattas över 5 000 yrkeschaufförer i , som vi har bland högsta arbetslöshet. Varför gör inte regeringen något för att lösa detta? har inte ens sett till att få fram nya chaufförer bland alla arbetslösa. Hur ska en sådan regering klara av att lösa den stora frågan om arbetslösheten i ? Vad gör man på ? Det räcker inte med att ministern går till jobbet , utan ministern måste faktiskt också jobba med frågorna. kan inte ha en regering som bara är på jobbet utan att faktiskt göra något. Vi ser att den här viktiga debatten inte heller är prioriterad av ministern, som saknas i kammaren. Vad gör regeringen? Jo, den fortsätter att höja bränsleskatten för landets åkerier, drar ned på vägunderhåll och sänker hastigheterna på landets vägar. Det är knappast den vägen kan gå. Socialdemokraterna har inte lyft ett finger för att försöka sänka bränsleskatterna i sina budgetar utan har i stället blivit överkörd av en annan riksdagsmajoritet. De förslag som togs fram 2012 och därefter är omfattande, men de har fortfarande inte genomförts. Vad behöver göras? Här är några saker jag tänker räkna upp som regeringen borde ha gjort . Man har kvar till nästa val, och då kanske man kan påbörja arbetet. Vi behöver en bättre samordning mellan myndigheter och mellan länder för att komma åt de olagliga transporterna. Vi behöver fler poliser som kan utföra fler vägkontroller. En egen avdelning inom polisen liknande BAG i bör införas. Utbilda och samordna åklagare som kan klara av sådana här brott! Klampa på riktigt! Det vill säga att böter ska vara betalda och brister åtgärdade innan man släpper iväg lastbilen. Det behövs bättre kontroll av olagliga körkort. Driv in böter och avgifter innan lastbilarna lämnar landet! Lämnar de landet kommer vi aldrig att se de avgifterna eller de böterna. Bygg ut och städa våra rastplatser, och se till att de inte förvandlas till boplatser eller används för olaglig verksamhet! Samordning av böter och avgifter i EU:s länder behöver ske. Ge polisen bättre verktyg för att kunna gå igenom lasterna ute på vägen! Ge tullen bättre befogenheter att stoppa ingående och utgående olagliga transporter! Utveckla och skärp beställaransvaret, och se till att kontrollerna och efterlevnaden av det fungerar! Vi behöver se över kör- och vilotiderna och införa en vingelmån på liknande den i . Regeringen borde ha satsat på att öka underhållet på våra vägar i stället för att, som man nu tänker göra, bygga höghastighetståg för vägunderhållspengar. Vinterväghållningen är undermålig och måste förbättras. Det handlar faktiskt om vår trygghet och säkerhet på landets vintervägar. Vi behöver ha hårdare krav på bättre vinterdäck för utländska fordon så att de verkligen klarar av vårt kalla klimat och vinterväglag. Vi behöver också sänka skatten på diesel och sänka reduktionsplikten till EU-nivå. Regeringens höga bränsleskatter gör att de som tankar i missgynnas och de som har med sig egen billigare diesel från andra länder gynnas. Vi behöver också satsa på längre och tyngre lastbilar. Vad har hänt på de här åtta åren? Vi behöver förstärka våra vägar för att klara . Detta klarade omgående medan inte har klarat av det . Vi behöver permanenta försöken med längre lastbilar så att de som måste använda dem slipper söka nya dispenser och leva i ovisshet. Detta var bara några av alla de förslag, tillkännagivanden och uppmaningar som riktat till regeringen men som regeringen struntat i att genomföra. Ni socialdemokrater kan få den här listan av mig – det är över 20 punkter – så att ni kan börja jobba med frågorna i regeringsställning. Vad har regeringen gjort? Ja, som ni själva ser och hör är dess arbete väldigt begränsat. Trots att flera av förslagen låg på bordet när regeringen tillträdde har man satt sig vid skrivbordet på och sedan tydligen somnat. är beroende av fungerande lastbilstransporter. Vi har två av världens största lastbilstillverkare, och Lastvagnar, i . Det är ingen slump, utan lastbilen har haft och kommer att ha stor betydelse för tillväxt och utveckling, för ökat företagande och för vår gemensamma välfärd. Det är inte rimligt att olagliga lastbilstransporter kan konkurrera ut lagliga transporter bara för att regeringen har suttit på händerna . Kriminaliteten och brottsligheten har fortsatt att öka. Knark och olagliga transporter fortsätter att välla in i landet medan den här regeringen endast ägnar sig åt att försöka införa nya och högre skatter. Trots vid makten har fortfarande inte lyckats få bort de olagliga transporterna från våra vägar. kan vi rösta bort denna trötta och handlingsförlamade regering. Låt oss verkligen göra det! Jag yrkar också bifall till reservation 13. 34 (SD): Rubriken på trafikutskottets betänkande nummer 15 är Yrkestrafik och taxi. Vi i står bakom alla våra reservationer i betänkandet, men för att spara tid vid voteringen yrkar jag bifall endast till reservation 4. har den seriösa åkerinäringens villkor debatterats flitigt, inte enbart här i utan också hos gemene man. Allt fler människor förstår kopplingen mellan den olagliga godstrafiken och annan kriminell verksamhet. Det har uppmärksammats i medierna att det förs ut stöldgods ur landet motsvarande , och då talar vi bara om det gods som är försäkrat. Vägen är de kriminellas viktigaste verktyg, och regeringen har fullständigt tappat kontrollen över utvecklingen. Trafikpolisen har kraftigt minskat i antal anställda, och pensionsavgångarna inom myndigheten fortgår alltjämt. Regeringen tillsatte en utredning om hur kontrollverksamheten ska vara organiserad . Det är naturligtvis bra, men vi har inte sett något resultat . Hur är det tänkt att kontrollerna ska organiseras? Vilka personalförstärkningar ska genomföras? Det är anmärkningsvärt att man låter verksamheten minska i den omfattning som skett . Varför säkerställer man inte bemanning och kompetens till dess att utredningen är klar och förändringarna kan införas? Det är fullständigt obegripligt. Jag noterar med glädje att allt fler partier här i börjar tala om en effektivare kontroll av den yrkesmässiga trafiken. Det är bra. Vi blir allt fler som vill skydda det seriösa företagandet inom transportnäringen och därmed trygga de arbetstillfällen som finns hos de seriösa företagen. Att bekämpa den olagliga trafiken innebär också att man kraftigt beskär de kriminellas möjlighet att nyttja logistiksystemet för sina interna transporter av smuggelgods och stöldgods. Med effektiva kontroller kastar man grus i maskineriet för de kriminella nätverken. Frågan är given: Varför har regeringen haft så svårt att se sambanden och vidta nödvändiga åtgärder? Regeringen har suttit på händerna trots att medier, bransch, poliser och bilinspektörer gång på gång har påvisat hur illa det är. antogs det så kallade mobilitetspaketet av EU. Det är beslutet fattades, men arbetet med mobilitetspaketet startade långt . Likväl är inte förmåga att kontrollera den yrkesmässiga trafiken för att klara uppgiften. Regeringens saktfärdighet är monumental. Ska de nya skärpta reglerna få någon som helst effekt måste kontrollverksamheten rustas upp rejält. Trafikpolisen har monterats ned, och har vi endast några få enheter ute på vägarna. Det har skapat en situation där den olagliga yrkesmässiga trafiken har kunnat växa ohämmat. Detta har i sin tur dragit med sig annan kriminalitet, vilket vi kan se i övriga delar i samhället. Den olagliga trafiken har effektivt kunnat nästla sig in i våra logistikflöden. Därmed har möjligheten att smuggla in vapen, narkotika, alkohol, människor och ekonomiskt lukrativa varor ökat. vill rusta upp vägkontrollerna och se till att välutbildade tjänstemän kontrollerar den yrkesmässiga trafiken. Vi vill lägga kontrollverksamheten i en särskild enhet underställd . Enheten ska ha egen ledning och egen budget. Enheten ska inte vara kopplad till den reguljära polisverksamheten utan ha sitt eget givna uppdrag: att utföra kontroller på väg. vill också ta bort bilinspektör som tjänstebeskrivning och utbilda dessa tjänstemän så att de kan utföra alla förekommande arbetsuppgifter. De ska kunna rapportera brister via ordningsbot, fatta beslut om hindrande av fortsatt färd och utföra alla andra uppgifter som ingår i vägkontroller. När situationen så kräver ska de också använda maktmedel. Kort sagt vill vi att alla tjänstemän i denna särskilda enhet ska klara alla förekommande uppgifter vid en vägkontroll. Till den här enheten ska även Transportstyrelsens företagskontroller läggas. Med en effektiv kontrollverksamhet på väg och välutbildade tjänstemän kan återigen erbjuda den seriösa transportnäringen sjysta villkor, något som nuvarande regering misslyckats med i alla väsentliga delar. Några ord om färdskrivare i fritidsfordon. Generellt kan man säga att lastbilar med eller utan släp med en totalvikt över tre och omfattas av kravet på färdskrivare, liksom bussar med fler än nio personer, inbegripet föraren. Till detta kommer en rad undantag som befriar fordon och förare från kravet att använda färdskrivare. Personbilar omfattas dock inte av något undantag om fordonet har en totalvikt överstigande sju och . Det spelar ingen roll om fordonet är ett så kallat campingfordon. Krav på färdskrivare finns ändå, enligt Transportstyrelsen, även om ingen gods- eller persontransport utförs. Lagstiftaren har som mål att skapa rimliga förhållanden för förare och företag inom transportområdet, och det är en helt rimlig och nödvändig ståndpunkt. Det är några delar som ska vara uppfyllda för att lagstiftningen ska gälla fullt ut. Det ska handla om transport av gods eller personbefordran, och det ska dessutom finnas en kommersiell del i verksamheten. Låt mig ta ett exempel. Kör man en personbil i klass II med en totalvikt på är man befriad från krav på färdskrivare, men kör man en personbil i klass II med en totalvikt på inträder krav på färdskrivare. Övertolkningen blir tydlig om det i övrigt är samma typ av fordon som har registrerats med olika totalvikter. En personbil i klass II med en totalvikt på sexton ton är befriad från kraven på färdskrivare om fordonet är eller äldre. Ett i övrigt likadant fordon med en ålder på endast blir däremot färdskrivarpliktigt. Gemensamt för samtliga dessa fordon är att de blir färdskrivarpliktiga oavsett vikt eller ålder om de brukas i syfte att transportera gods eller personer i kommersiell verksamhet. Den gemensamma nämnaren är således en gods- eller persontransport där det finns en kommersiell del, direkt eller indirekt. Att kräva färdskrivare i ett fordon som inte utför gods- eller persontransporter är en övertolkning av regelverket och skapar onödiga kostnader för dem som använder fordonet som just ett fritidsfordon. I förarbetena till förordning (EG) 561/2006 står följande att läsa i skäl 12: ”Förteckningen över undantag bör uppdateras så att den återspeglar utvecklingen inom vägtransportsektorn .” kan personbilar i klass II registreras som husbilar, och dessa fordon kan ha en totalvikt över sju och trots att de inte utför gods- eller persontransporter. Det är rimligt att en revidering av undantagen genomförs eftersom det tillkommit en fordonskategori som trots storlek och vikt är att betrakta som ett utpräglat fritidsfordon. Personbil i klass II bör undantas från krav på färdskrivare oavsett totalvikt, givet att fordonet inte nyttjas för kommersiell verksamhet. 35 (C): Tänk dig att tidigt hoppa upp i hytten på en Volvolastbil som ska köra takbjälkar av betong till en simhall som byggs utanför . Det är mycket man ska ställa in och ha koll på, och det ska tankas innan man kan köra iväg. Jag har själv gjort ett flertal besök på åkerier, och har jag åkt med en chaufför för att se hur det fungerar ute på vägarna och lära mig mer. Det är inte bara att hoppa upp i hytten och köra, utan det är mycket som föraren ska ha koll på innan man kan ge sig av. Efter att ha varit med vid alla dessa tillfällen kan jag konstatera att det verkligen är vägens hjältar som utför olika transporter av olika slag till olika delar av vårt land. Mobilitetspaketet, som ingår i detta betänkande, är vi som sagt i stort sett överens om. Men det är ändå vissa saker som behöver komma till för att vi ska lyckas med detta. En del gäller den hårda konkurrenssituation som råder inom transportnäringen. Dessvärre har den stora förekomsten av illegala transporttjänster lett till att det i stor utsträckning uppstått illojal konkurrens mellan företag, och detta gör att människor utnyttjas. När tilltron till regelverk och myndigheter urholkas har detta en negativ inverkan på såväl miljön som samhället i stort, men det innebär även ett betydande hot mot alla de seriösa företag som är verksamma inom åkeribranschen. ser därför med oro på de tecken som finns på att antalet åkerier som bedriver illegal verksamhet har ökat. Även om polisen har fått ökade befogenheter att stoppa och kvarhålla lastbilar och chaufförer som utför olagligt cabotage räcker inte resurserna till. anser att det är en prioriterad fråga att minska fusket på våra vägar och minska de olagliga cabotagetransporterna, och vi anser därför att det bör vidtas åtgärder för att öka trafiksäkerheten och tillsynen samt minska förekomsten av olagliga cabotagetransporter. Vi i anser till exempel att det finns anledning att gå vidare med krav på icke manipulerbara gps-sändare för de utlandsregistrerade åkare som trafikerar det svenska vägnätet enligt cabotageregelverket. Vi anser att det behövs fler trafikpoliser och fälttjänstemän från Transportstyrelsen och framför allt en bättre samordning såväl mellan myndigheter som inom myndigheterna själva, till exempel , för att motverka brottslighet inom transportsektorn. Bristen på personal med kompetens att utföra kontroller är ett väldigt stort problem, och här behöver bemanningen förstärkas för att vi ska få bort fusket från vägarna. anser vidare att teknikutvecklingen på trafikområdet bör kunna utnyttjas i större omfattning för att komma till rätta med oseriösa aktörer. Med dagens digitala hjälpmedel är det ganska lätt för den som vill vara en oseriös aktör att skaffa sig information om var kontroller äger rum och hur man kan undvika dem genom att välja annan färdväg. Vi menar att en mer grundläggande analys måste ligga till grund för hur flöden och transporter utförs så att polisen med större precision än vet vilka knutpunkter och vilka transportörer som finns i riskzoner och därefter kan utforma kontrollerna så att det inte går att välja andra vägar. Ett annat sätt att öka effektiviteten är att använda möjligheten till automatisk registreringsskyltsavläsning utmed vägarna, gärna tillsammans med trafiksäkerhetskameror. Det skulle på så sätt lättare än gå att avläsa registreringsnummer och kartlägga körda rutter och rum samt söka i riskvärderingssystemet och därmed noggrannare välja ut fordon från de åkerier som polisen vill bevaka noggrannare för kontroll. Det är av största vikt att olika myndigheters arbete med kontroll av yrkestrafiken i större utsträckning samordnas för att komma till rätta med oseriösa aktörer. Vi kan konstatera att ett drygt halvdussin myndigheter är involverade i kontroll och tillsyn av yrkestrafiken, med och Transportstyrelsen som de mest involverade. Att samordna och utveckla det arbete som bedrivs för att kontrollera yrkestrafiken ur olika perspektiv – det kan till exempel gälla tull, arbetsmiljö, skatter och sociala villkor – är mycket angeläget. I detta förbättringsarbete kan gärna åkeribranschen själv vara med och tillsammans med myndigheterna utveckla ett system och en metod för att komma till rätta med de oseriösa åkarna. Lastbilen och yrkestrafiken är viktiga för hela . Yrkestrafiken bidrar till att varor och gods tar sig till och från olika delar av landet. Ofta börjar och slutar en varas resa med en lastbil, och en skicklig åkare ordnar med leveransen. Åkerinäringen är viktig för hela , och de åkerier jag träffar vill vara med och bidra till att hålla igång , aktivt jobba med miljö- och klimatfrågan och se till att varor kommer fram . När vi debatterar yrkestrafiken måste jag också säga något om alla de yrkeschaufförer som kör bussar över vårt land. åkte jag med en chaufför på bussbolaget , som bland annat kör skolbussarna i , där jag bor, till och från Björketorpskolan. Det var ett fantastiskt tillfälle att få följa med och se hur just bussbranschen fungerar ute på vägarna och ta del av det fina arbete som görs där. En avgörande fråga för yrkestrafiken är hur vi ska få fler att välja att utbilda sig inom åkerinäringen och självklart även inom bussnäringen. De som jag möter gör ett fantastiskt jobb och bidrar till att rullar och är igång. Vi behöver prata positivt om yrkestrafiken och med nya sätt och metoder stärka branschen med villkor och tider. Vi behöver tänka på att lastbilen och bussen är en självklar del av vår fungerande välfärd. Hit hör givetvis också taxibranschen och förutsättningarna för människor att vilja köra taxi. har tillsammans med en reservation om att man bör utreda möjligheten för människor att ta taxilegitimation från det år man fyller 20. Det är kontrollerna som är det viktiga för att komma till rätta med det fusk som sker på vägarna. Men vi måste också komma ihåg allt det fina arbete som görs runt om i vårt land när det gäller yrkestrafiken inom åkerinäringen, bussbranschen och självklart även taxinäringen. Med detta, fru talman, skulle jag vilja yrka bifall till reservation nummer 5. 36 (V): Vi står som alltid bakom alla våra motioner och reservationer. yrkar jag bifall till reservation nummer 1. har åkeribranschen haft stora problem med lönedumpning, osund konkurrens och bristande trafiksäkerhet. har allt fler inrikestransporter utförts av utländska åkerier som betalar löner långt under svenska kollektivavtalsnivåer och som dessutom pressar sina chaufförer att bryta mot arbetstidsregler, vilotidsregler och trafikregler. Seriösa åkerier som följer lagar och kollektivavtal har haft allt svårare att klara den konkurrensen. För är utgångspunkten att alla som kör i ska arbeta med lika och goda villkor. För att nå dit krävs tydliga politiska åtgärder. Vi välkomnar regeringens förslag till lagändringar till följd av EU:s mobilitetspaket och anser att reglerna innebär steg åt rätt håll för att få bukt med många av de rådande missförhållandena inom yrkestrafiken för vägtransporter. Vi står i stort bakom propositionen. Vi anser dock att det går att skruva lite till i de här reglerna och att de inte riktigt räcker hela vägen för att komma till rätta med missförhållandena. Vi har några förslag för att ytterligare vässa lagstiftningen och göra den svårare att komma runt. Till exempel har facken möjlighet att få tillgång till uppgifter från så kallade utstationeringsdeklarationer och annan information som en arbetsgivare lämnar till det gemensamma informationssystemet för den inre marknaden, men denna rättighet behöver förtydligas ytterligare för att arbetsgivarna inte ska ha möjlighet att komma runt regeln. När myndigheter och fackförbund ska hantera ärenden och utreda fusk behöver de veta var ett företag har sin verksamhet och kunna nå företaget i fråga. Ett krav på att en korrekt fysisk adress där företaget har sin verksamhet står på trafiktillståndet bör därför införas. Det skulle underlätta för både myndigheter och fackförbund och bidra till att motverka fusk och så kallade brevlådeföretag. Det finns inga gratis transporter. Någon betalar alltid, och när det gäller transporter är det alltför ofta chauffören som betalar genom usel lön och dåliga arbetsvillkor. Förhoppningsvis kommer de nya reglerna till rätta med en del av detta, men så länge det finns beställare av transporter som enbart bryr sig om att få det lägsta priset och inte om hur transportföretaget kan erbjuda så låga priser kommer problemen att kvarstå. Det finns ett regelverk om beställaransvar, och företag kan bli dömda till företagsböter om det kan visas att de anlitat transportföretag som brutit mot reglerna. Vi anser att statliga bolag ska föregå med gott exempel och bara använda sig av sjysta transporter. Regeringen behöver vidta åtgärder för att säkra detta, dels genom ägarstyrningen av de statligt ägda bolagen, dels genom att ta fram förslag på åtgärder för att stärka beställaransvaret och upprätta en uppförandekod för transportköp i de statliga bolagen. Taximarknaden avreglerades 1990. Konsekvenserna har varit stora, inte minst för taxichaufförerna. Överetableringen i storstäderna är stor, och chaufförernas situation har försämrats radikalt med sämre villkor, mer stress, ekonomisk osäkerhet och låga löner. Yrket har gått från att vara ett högstatusyrke med goda villkor till ett lågstatusyrke med dåliga villkor och stora risker. Upphandlingar vinns alltför ofta av oseriösa företag som pressar priserna genom social dumpning. Kollektivavtal är alltför sällsynta, och när de finns följs de ofta inte. På grund av hur branschen är uppbyggd är fackliga organisationers ställning svag. Så kallade plattformsbolags inträde på marknaden har ytterligare förvärrat problemen. Viss återreglering för att stävja de värsta avarterna har skett, men den gäller mest sådant som direkt drabbade kunderna, såsom ockerpriser. Konsekvenser för taxichaufförer och deras villkor verkar man inte ha funderat så jättemycket på. Situationen har varit känd , och det är hög tid att politiken tar ansvar och ser till att taxiförarna får en god arbetsmiljö och rimliga arbetsvillkor. Vi föreslår att regeringen ska göra en större utredning av taxibranschen och föreslå tydliga åtgärder. Men finns det saker vi kan genomföra här och för att förbättra villkoren. Förhållandena mellan förare, åkare, beställningscentraler och upphandlare är komplexa. Mycket tyder på att den som egentligen ska ha arbetsgivaransvaret kan smita undan det. Regeringen bör utreda de arbetsrättsliga gränsdragningarna för egenföretagare i taxibranschen för att förtydliga vad som utgör ett anställningsförhållande och vem som har ansvar för anställda och tydliggöra regler och roller samt föreslå åtgärder för att undvika att arbetsgivare smiter undan sitt arbetsgivaransvar. Precis efter att taximarknaden hade avreglerats och det rådde mer eller mindre kaos passade på att säga upp kollektivavtalet. Det tog att förhandla fram ett nytt, och facket tvingades gå med på att införa procentlön i avtalet. Många taxichaufförer arbetar enbart mot procentlön. Vissa, alltför få, har kollektivavtal med en mycket låg garantilön. Alltför ofta betalas den inte ens ut. Som alla som någonsin varit i den situationen vet leder det till väldigt stor stress och mycket ångest att inte veta om man klarar sin vardagsekonomi från månad till månad. Det går naturligtvis ut över chaufförernas hälsa och påverkar hela deras livssituation. Genom en EU-förordning har procentlön förbjudits inom godstrafiken med hänvisning till trafiksäkerheten. Samma sak borde göras gällande taxibranschen. Att heltidsanställda arbetstagare jobbar mot ackord i är under all kritik. Dåliga upphandlingar där oseriösa företag vinner kontrakt genom social dumpning och orimliga tidsberäkningar är ett problem. Det har förbättrats något sedan lagen ändrades och upphandlare numera får ställa krav på kollektivavtal och annat och inte tvingas ta hänsyn enbart till lägsta pris, men situationen är fortfarande inte bra. På grund av bristande kontroller är det heller inte säkert att företag som vinner upphandlingar sedan följer de krav som ställts. Ofta är brister i leveransen kopplade till stora viten, som man har beräknat alldeles för korta ledtider som inte ger något utrymme alls för oväntade händelser. Det ökar förarnas stress och leder till att de inte kan ta sina raster som de ska.