prot · H90963 · 2022-02-02 00:00:00 — Den ska inte vara föremål för politisering, det vill säga att man springer och gömmer sig eller stoppar huvudet i sanden när det finns oklarheter kring mätningarna, utan det ska upp till ytan och diskuteras rakt och ärligt så att vi kan få en kunskapsmätning som faktiskt kan användas. Problemet med har blivit att vi har fått en kunskapsmätning där förtroendet är väldigt lågt, inte bara för mätningen i sig utan för hela genomförandeprocessen. Detta är skadligt för svensk skolpolitik. Jag skulle säga att det finns tre aspekter i detta ärende som har utkristalliserat sig under resans gång. Först handlar det om exkluderingsgraden. Att så många elever exkluderades från mätningen var inte bra. Om regeringen hade varit en regering som såg framåt och såg undersökningen som en verklig grund för hur problem ska kunna attackeras och kunskapsnivåerna stärkas hade den hållit med och sagt: ”Det här kanske inte var riktigt bra. Vad är det som har blivit fel? Det får vi åtgärda.” Men det gjorde man inte, tvärtom. När vi i redan från början, när undersökningen kom, var starkt kritiska till att det var så många som exkluderades viftades det bort som bagateller – det fanns inga problem alls. Det lyftes till och med upp i interpellationsdebatter och skriftliga frågor i kammaren, men allt viftades bort – regeringen hade ingen som helst anledning att misstänka att det fanns några konstigheter med exkluderingsgraden. Sedan kom granskning, och vips blev det något annat. En darrig utbildningsminister stod och höll en presskonferens där man fick medge att det nog fanns lite konstigheter trots allt. grävde fram vittnen som kunde säga hur det gick till ute i skolorna, hur elever som borde ha skrivit proven valdes bort och så vidare. Vi känner till den historien. Då, helt plötsligt, skulle det utvärderas. Då skulle man granska rapporten. Man valde då att låta granska sin egen rapport. Vi som var med minns hur det var i denna kammare när vi skulle driva igenom ett utskottsinitiativ med krav på en oberoende granskning, men det röstades ned av Socialdemokraterna och deras kompisar. Men vi krävde en oberoende granskning. Det var viktigt, för vi ville ha tillförlitlighet. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen Det fanns frågetecken kring roll i att göra granskningen. Deras opartiskhet var ifrågasatt från flera håll, inte bara från politiskt håll utan även från professorer ute i landet. Man sa att det inte var rätt sätt att gå till väga. Men Socialdemokraterna ville inte ha någon oberoende granskning utan var nöjda med att fortsätta att försöka dölja siffror och inte ta upp allt till ytan. Därför blev vi väldigt glada att , som vi hade debatten, , meddelade att de skulle granska hanteringen av 2018. Och det är där vi står , med denna granskning och de kommentarer som regeringen har fått. Vad är det då säger? För det första säger man att den höga andelen exkluderade elever i Pisaundersökningen inte kan förklaras av ett ökat antal nyanlända elever. För det andra säger man att har brustit i arbetet med att följa upp exkluderingar och bortfall. För det tredje riktar man kritik mot och mot som granskande institution. För det fjärde säger man att regeringen inte har fullföljt sitt uppföljningsansvar. Tveksamheterna kring exkluderingarna i har inte utretts på ett trovärdigt sätt. För det femte har varken regeringen eller vidtagit tillräckliga åtgärder för att ta reda på vad som blev fel i . Man hade kunnat tänka sig att denna saftiga kritik från skulle innebära att regeringen slutligen erkänner och säger att vi nu får blicka framåt. Men det gör de inte. I regeringens svar på rapporten säger de på flera punkter att det kanske finns något där, men … Det är alltid ett ”men”. När det gäller som granskare av Pisaresultaten säger de bland annat att det var ett helt korrekt beslut och att var den lämpliga aktören, trots all kritik från politiskt håll och från professionshållet om att det inte var en objektiv granskning av Pisarapporten. Regeringen tycker inte heller att den har brustit i uppföljningsansvaret. När det gäller all kritik som fördes fram under resans gång, som man vägrade diskutera och försökte gömma, inser man inte att man har gjort något fel. Det är ganska tragiskt. Detta är inte bra för svensk skolpolitik. Vi kan inte ha en regering som agerar på det viset, utan det behövs något nytt. Det som händer nu är att förtroendet för Pisaundersökningarna blir väldigt lågt. Vi måste blicka framåt. Vi måste se till att denna fadäs inte görs om. Det hade varit bättre om regeringen vore ödmjuk och erkände sina misstag. Vad ska man då göra framöver? Vi har föreslagit ett antal punkter om vad som kan göras. Det kanske viktigaste av allt är att inte längre får ansvaret för att genomföra dessa kunskapsmätningar, utan ansvaret för genomförandet av dem ska åter föras över till universiteten och högskolorna. Vi tycker också att budgetansvaret ska föras över dit. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen Det är glädjande att vi i utskottet i alla fall har en majoritet kring detta. Men det är beklagligt att inte alla partier som har uttryckt kritik mot Pisagranskningen kan ställa upp på detta. Vi tycker också att man till varje pris måste säkerställa att de brister som förekom i Pisaundersökningen inte återkommer. Där finns ett stort krav på regeringen att återkomma med åtgärder för att säkerställa detta. har regeringen aviserat att man tänker titta på det. Men vi vill ha konkreta resultat. Och framför allt borde vi kunna se dem redan nu innan man börjar med en ny Pisaundersökning, så att vi inte står med samma händelser igen i Pisaundersökningen . När man granskar kunskapsmätningar, om vi kommer i en sådan situation igen, måste man se till att det är en oberoende granskare som utför detta. Det ska inte vara den som har genomfört undersökningen som gör det, utan det måste vara en oberoende aktör. Det är grundprincipen i en rättsstat, och det tycker vi att utskottets ledamöter i övrigt borde ställa sig bakom. Vi står såklart bakom samtliga våra yrkanden och reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 4. 23 (C): Var sjunde elev lämnar utan fullständiga betyg och behörighet till gymnasiet, och var fjärde elev lämnar gymnasiet utan fullständiga betyg. Det saknas 12 000 lärare i skolan . Och företag runt om i landet får inte tag i den kompetens som behövs för att kunna rekrytera, växa, anställa och utvecklas. Att vi har utmaningar i svensk skola står klart och tydligt. Men tilliten till och hanteringen av Pisaundersökningen borde inte vara en av dem. Det är därför ytterst bekymmersamt med den granskning som har gjort, och som vi ska debattera, där man har kommit fram till att för många elever helt enkelt har exkluderats. Elever måste kunna lita på att svensk skola ger kunskaper som står sig starka i en global konkurrens och att vi som beslutsfattare har bra beslutsunderlag för att genomföra kloka reformer och allmänt sett ta kloka beslut. Detta måste man ha i ryggen. Därför är internationella mätningar såsom , Pirls och Timss viktiga för oss politiker men också i den breda debatten kopplad till skolans utveckling. För är det viktigt att kunna lita på Pisaundersökningen och de andra internationella jämförelsestudierna av svensk skola. Därför har vi välkomnat granskning som debatteras. Precis som vi har hört har övergripande slutsatser varit att för många elever har exkluderats i den svenska Pisaundersökningen 2018. Det gör att resultaten från mätningen inte är helt tillförlitliga, vilket är högst beklagligt. visar också att skulle ha kunnat göra mer för att säkerställa deltagande för skolor genom att följa riktlinjer tydligare. Detta framkommer utifrån en granskning av , vilket har poängterats tidigare i debatten. I granskningsrapporten bedömer att varken regeringen eller har vidtagit tillräckliga åtgärder för att ta reda på om något faktiskt har blivit fel när det gäller deltagandet i Pisaundersökningen . Men varken regeringen eller har enligt säkerställt att Pisaundersökningen genomfördes på ett tillförlitligt sätt när det gäller exkludering och bortfall av elever. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen har sedan denna fråga blev aktuell i samtal med regeringen lyft fram att behöver säkra att det finns tydliga riktlinjer för genomförandet framöver och förstärka arbetet för att dessa riktlinjer följs i kommande undersökningar, så att vi kan lita på resultaten framöver. Det är bra och nödvändigt att nu har presenterat en rapport om hur man ska förstärka insatserna för Pisaundersökningen 2022 och hur man kommer att agera för att få ett stort deltagande i undersökningen . Det är välkommet att man också höjer ambitionsnivån och tar lärdom av tidigare granskningar för att få en högre svarsfrekvens och planerar för att ge skolorna bättre stöd. Det är helt nödvändigt, och det är bra. Det är också välkommet att utskottet och ställer sig bakom tillkännagivandet från och Liberalerna om att regeringen ska säkra tillförlitligheten i genomförandet av de internationella kunskapsmätningarna och genomföra en analys av hur vi ska säkra och stärka förtroendet för dem, inte minst för att förtroendet för Pisaundersökningen ska återupprättas. I grund och botten handlar denna diskussion nämligen om en förtroendekris och om vi kan lita på resultaten. Som jag sa inledningsvis är dessa studier också viktiga för vårt beslutsfattande i politiken. Det är viktigt att vi har ett bra underlag och att vi kan följa utvecklingen i svensk skola inom och jämfört med andra länder. I detta sammanhang vill jag passa på att lyfta fram det som tog initiativ till i utbildningsutskottet. Vi ser ett behov av att också har egna nationella kunskapsmätningar, så att vi inte bara förlitar oss på de internationella jämförelsestudierna utan löpande i kan följa elevers kunskapsutveckling och resultat. Det ser vi från fortsatt som en nödvändig reform för att på detta sätt få ett bättre underlag för att kunna ta fler kloka beslut för att stärka den svenska skolan, för att få fler elever att klara skolan, så att fler lämnar med fullständiga betyg och behörighet till gymnasiet och så att fler lämnar gymnasieskolan med goda förutsättningar för vidare studier och arbete. Vi har utmaningar, och vi behöver se till att ha mer fokus på dem också framöver. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. 24 (KD): De internationella kunskapsmätningarna ska givetvis genomföras korrekt så att resultaten ger en rättvisande bild av förhållandena inom svensk skola. Det är därför mycket allvarligt att för många elever felaktigt undantogs från att genomföra Pisaundersökningen 2018. misslyckades med genomförandet av Pisaundersökningen 2018. För lite gjordes för att följa upp hur kriterierna för exkludering uppfattades ute på skolorna. Och regeringen följde aldrig upp de misstänkta felaktigheterna på ett tillräckligt sätt. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen Jag vet inte om jag kanske ska vara lite glad och nöjd nu när regeringen åtminstone medger att inte på ett tillräckligt sätt har följt upp den stora andelen exkluderade elever. Men regeringen anser fortfarande att man har agerat tillräckligt för att försäkra sig om att Pisaresultaten är tillförlitliga. Det duger faktiskt inte. Det duger inte att den bristande uppföljningen skylls på . Visst finns det utan tvekan skäl att kritisera i fråga om detta. Men regeringen bär det yttersta ansvaret. Om regeringen verkligen ville veta sanningen om de svenska Pisaresultaten, varför informerade utbildningsministern då inte om de egna tjänstemännens beräkningar som fanns på och som visade att för många elever hade exkluderats? Och varför svarade utbildningsministern inte på ett annat sätt än hon gjorde i det skriftliga svaret till , alltså att hon inte haft några uppgifter som skulle antyda att elever exkluderats på felaktiga grunder och därför inte haft några skäl att ifrågasätta den officiella statistiken? Det var ju inte sant. Sanningen tycks dessvärre ha varit för obekväm för den socialdemokratiskt ledda regering som hade utmålat Pisaundersökningen 2018 som en enorm framgång, och man hade talat om en glädjens dag. En sak är i alla fall säker, och det är att regeringen borde ha gjort mer för att följa upp den stora andelen exkluderingar. Det är också vad slår fast. Att man inte har följt upp de misstänkta felen på ett tillräckligt sätt, trots varningarna från de egna tjänstemännen, är en skolpolitisk skandal. Det är också ett svek mot de elever som hamnar efter och inte får möjlighet att lyckas. Avslutningsvis, fru talman, vill vi även från sida framföra att en oberoende granskning givetvis borde ha genomförts sedan de misstänkta felaktigheterna i samband med 2018 avslöjats. Som redan har sagts från talarstolen var vi flera partier som väckte ett utskottsinitiativ där vi tog ställning för en oberoende utredning av genomförande av 2018. Men detta röstade en majoritet i kammaren ned; det fanns inget intresse av att utse en granskare som var oberoende i förhållande till det resultat som skulle granskas. I stället fick i uppdrag att låta genomföra granskningen. , som själva ansvarade för genomförandet av Pisaundersökningen och som då redan godkänt data, fick alltså uppdraget av , vars genomförande skulle granskas. Det var uppenbart olämpligt. är det upp till regeringen att säkerställa att bristerna inte upprepas vid nästa genomförande. Förtroendet för Pisaundersökningen och de internationella kunskapsmätningarna behöver återupprättas. Som ett led i detta bör det också utredas om genomförandeansvaret för de internationella kunskapsmätningarna , Timss och Pirls bör flyttas från till universiteten för att säkerställa att de genomförs korrekt. Inget barn i ska nämligen behöva gömmas undan i skolstatistiken, utan alla barn måste få möjlighet att lyckas i skolan. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 5. 25 (MP): Tack vare hårt arbete av lärare och elever i skolor har skolresultaten vänt uppåt. Det visar flera internationella kunskapsmätningar, som Timss, Pirls och senast Pisaundersökningen 2018. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen visar undersökningarna att resultaten inte är tillräckligt bra. Svensk skola behöver rusta alla elever med de kunskaper i till exempel läsning, naturvetenskap och matematik som mäter. Men det mest alarmerande resultatet i Pisaundersökningen är att svensk skola är ojämlik – mer ojämlik än något annat nordiskt lands skola. Och en ojämlik skola är en skola där färre elever lyckas. Ojämlikheten består i att elever får olika chanser att lyckas beroende på vilken skola de går i och att den viktigaste faktorn för att förutse hur det ska gå för en elev i svensk skola är vilka föräldrar eleven har. De här två sakerna hänger ihop genom skolsegregationen. Vi har ett system som har sorterat barn baserat på deras klassbakgrund. Barn som har behov av mer för att klara av skolan har koncentrerats i vissa skolor – och då talar vi inte bara om förorter, utan vi kan även titta ut i glesbygden. Dessa skolor ges dessutom lärare som i mindre utsträckning är behöriga. Det är viktigt att de internationella kunskapsmätningarna visar hur läget är i svensk skola. Det är viktigt att vi skolpolitiker tar resultaten på allvar och agerar utifrån dem. Därför är det väldigt allvarligt att tillförlitligheten i och förtroendet för den senaste Pisamätningen nu ifrågasätts, fru talman. Den mycket gedigna granskning som har gjort visar att för många elever uteslöts på provdagen. Skolorna har helt enkelt felaktigt plockat bort elever. Det finns kriterier för vilka som inte ska skriva provet. Det handlar till exempel om elever som har en synnedsättning som gör att de inte kan läsa provet eller om elever som har gått så pass i svensk skola att de inte lärt sig svenska och därför inte kan göra provet. Trots att detta har hänt gör regeringen bedömningen att resultaten står sig. Men vi i ser ändå ett stort behov av att åtgärda den brist på förtroende som de här felaktigheterna har lett till. Det är anledningen till att vi tillsammans med ett nästan enigt utbildningsutskott ställer oss bakom ett tillkännagivande till regeringen att säkra tillförlitligheten och analysera hur förtroendet kan återupprättas. I utbildningsutskottet har vi också en så kallad falsk majoritet, vilket alltså är en annan majoritet än den som finns i den stora kammaren. Därför vill jag från sida yrka bifall till två reservationer, nämligen reservation 1 och reservation 2. Tillsammans med Socialdemokraterna, har vi helt enkelt uppfattningen att det är bra att man från regeringens och myndigheternas sida har vidtagit åtgärder i enlighet med och deras förslag. Vi har också uppfattningen att det för att få ett bra Pisagenomförande framåt inte vore det bästa att flytta ansvaret till en annan myndighet än dem som har granskats och där man vidtagit åtgärder. Avslutningsvis vill jag säga några ord om oppositionens uttalanden, fru talman, och inte minst om ordval här i kammaren tidigare. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att oppositionen skriver om det som står i och kallar det fusk och mörkläggning. Det är nämligen en väldigt stor skillnad mellan misstag och fusk och mellan att göra otillräckligt och att mörklägga. var ju inte i utbildningsutskottet när kom till oss för att presentera sin granskning. De underströk då att det inte finns någon anledning att tro att det gjorts fel med flit. Påståendet att detta mörklagts är därmed inte sant. Jag säger därför till som jag ibland brukar säga till mina barn: Nej, man ska inte ljuga. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen 26 (M) replik: Låt mig vara tydlig: Det här är en praktskandal. Ordet jag använt om utbildningsministerns, och regeringens hantering är ”skandal”. Andra ord är ”fusk” och ”mörkläggning”. Dem använde jag för ett omdöme om hur politiska tjänstemän på hanterade det hela när de fick information om att det inte hade gått rätt till. Det är svårt att kalla det för någonting annat. Man kan kalla det mörkläggning eller att se mellan fingrarna. Jag tycker att det är bättre att vara ärlig och säga att det här inte har gått rätt till. måste vi staga upp detta och rätta till den förtroendeskada som S-MP-regeringen har gett upphov till. Jag begärde ordet för att ställa två frågor till . Den första är: Hur ser på sitt och ansvar i det vi kan kalla Pisafusket eller ? Den andra frågan gäller åtgärderna. Det antyddes i anförande att man gärna ser att det görs en analys av den förtroendeskada som S och MP har gett upphov till. Man är dock inte öppen för att till exempel flytta ansvaret till universitet och högskolor, som ju tidigare haft ansvar för motsvarande undersökningar. Jag undrar varför denna åtgärd inte är rimlig att vidta. Vi har frågor – nu gäller det – som hänger ihop med hur man hanterar prov och uppföljning i övrigt. Varför har det tagit från första beslut om de centralt rättade digitala nationella proven? Varför har MP, som ju ändå suttit i ansvarsställning i regeringen under en del av tiden, inte sett till att vi kunnat få dessa för att få ett ordentligt underlag för att följa barn, skolor och kommuner i och för att få ett bättre underlag för skolpolitiska beslut? 27 (MP) replik: Jag vidhåller att det finns en stor och helt avgörande skillnad mellan att mörklägga och att inte göra tillräckligt. Den som talar om mörkläggning antyder att det har gjorts en aktiv och medveten handling för att förhindra att någonting som man känner till blir känt av andra. Så är inte fallet, och säger också tydligt att det inte finns några belägg för detta. Detta betyder att det som gör när han vänder och byter ord är att säga något som är sant. Ja, det har begåtts fel. Det är bra att detta uppdagas och att åtgärder vidtas. Vi i tycker att det är viktigt att regeringen gör mer och bland annat ser till att analysera hur förtroendet kan öka. Det säger är saker som är förtroendeskadliga och som får motsatt effekt. Jag tycker att det är jätteviktigt att politiker håller sig till sanningen. Det väljer att inte göra – fullt medvetet och av populistiska eller politiska skäl, vad vet jag. om urvalet av elever till Pisa-undersökningen Vad gäller frågan om ansvar har och jag själv varit aktiva i utbildningsutskottet och ställt frågor från dag ett efter att detta uppdagades. När vi hade olika aktörer på plats för att prata om huruvida det vore en bra idé att flytta Pisaundersökningen var det flera som avstyrkte detta. Vi pratade med många olika; detta var före tid. Efter dessa möten och analyser landade vi i att det är bättre att de aktörer som har vidtagit många åtgärder för att detta inte ska upprepas fortsätter med ansvaret. Jag återkommer till den andra frågan. 28 (M) replik: Jag måste säga att det är lite magstarkt av att stå och prata om att en annan ledamot ljuger. Det ord jag använt är ”mörkläggning”. Det var faktiskt så att politiska tjänstemän i varnade och vittnade om att det inte hade gått rätt till, och utbildningsministerns närmaste medarbetare tog inte tag i det på ett rimligt sätt. Det är svårt att kalla det någonting annat än mörkläggning eller att man såg mellan fingrarna. Det låter på som att man köper huvuddragen i kritik. Detta tycker jag är bra – då kan man ta tag i de misstag som skett på och hos och ta oss vidare. Det som detta ytterst handlar om är ju kunskapen för barn och elever och att vi ska ha en skola som fungerar väsentligt bättre än vad den gör . Vi behöver både de här internationella undersökningarna och jämförelserna och välfungerande – på ett sätt som inte är fallet – nationella prov som mäter vilka kunskaper barn de facto har. Det handlar om jämförbarhet mellan klassrum och att kunna jämföra skolor inom en kommun eller, för den delen, i landet som helhet. Här måste vi ta ett steg framåt och bryta med den ganska slappa inställningen. När det nu är så att fattade beslut om att införa centralt rättade digitala nationella prov är det faktiskt rätt anmärkningsvärt att man bokstavligen har suttit på händerna . Detta är en missad chans att styra och leda den svenska skolan. Kombinationen av detta och de stora misstag som regeringen och har gjort innebär en skada. Den stora skadan är inte för den politiska debatten, utan den stora skadan är att man inte har vidtagit rätt åtgärder för att styra upp och utveckla svensk skola i fortsatt positiv riktning. 29 (MP) replik: Om hade suttit i utbildningsutskottet hade han vetat skälen till att detta med centralt rättade nationella prov, som är förslag och som är på gång, ännu inte är färdigt. Det beror på EU-lagstiftning om personuppgifter och var bolagen som är upphandlade har sina säten. Det är detta som gör att det dröjer, men det är på gång. Detta är viktigt för att vi ska komma bort från möjligheten för inte minst de friskolor som vill sätta glädjebetyg att helt enkelt bortse från de faktiska resultaten. Det är viktigt för att vi ska få rättvisa och likvärdiga bedömningar av elevers nationella prov. Detta är också ett sätt att minska arbetsbelastningen ute på skolorna. Jag tror att det är bra. tror jag att vi kan utveckla detta förslag ännu mer genom att se till att man i de nationella proven lägger till frågor som kan göra att de också kan användas för jämförbarhet . Det är ju detta som de internationella mätningarna tillför . om urvalet av elever till Pisa-undersökningen Rättvisa mellan skolorna kan vi få genom centralt rättade digitaliserade nationella prov, men om vi ska ha jämförbarhet behöver regeringen vidta ytterligare åtgärder för att själva de nationella proven ska utvecklas. Detta tycker jag verkligen att vi kan diskutera vidare. Avslutningsvis, fru talman, vill jag säga detta: När det finns brister tror jag att det är viktigt att vi är ärliga med vad granskningarna har visat om vi ska ha en seriös diskussion om dessa brister. När kom till utbildningsutskottet var de väldigt tydliga med en sak, nämligen att det inte finns belägg för att någon medvetet har gjort fel.