prot · H909112 · 2022-05-12 00:00:00 — Det är vår väg att gå. Jag är bekymrad. Det saknas liberalt sunt bondförnuft, har jag sagt en och annan gång. När det gäller skogen vill jag verkligen landa i det. för vi en debatt inför beslut om skogen och djurlivet. Jag tror inte att någon i denna kammare tycker illa om vare sig skogen eller djuren. Vi vill dem väl. Att störa, att döda, att förstöra fåglars bon – vem ställer upp på det och tycker att det är bra? Upp med en hand! Och vem vill att den som vårdar, brukar och tar hand om sin skog ska straffas för det? Nej, inte det heller, fru talman! Ändå är vi så polariserade i den här frågan. Det är besynnerligt. När det gäller djurskydd och kvalitet på livsmedel håller vi fanan högt. Vi säger att vi har ett väldigt gott djurskydd och god kvalitet på livsmedel. Men när det kommer till skogen händer någonting annat. Det har sina anledningar. Allt prat i motioner och i betänkandet om biologisk mångfald, både i och internationellt, innehåller väldigt stora ord: för klimatets skull, för miljöns skull. Vad hände med detta när vi kom till artskyddet? Det blir bara en skrällande cymbal. Liberalernas inställning i sakfrågan är att skogspolitikens miljömål och produktionsmål måste balanseras. Det är liberalt. Båda ska nås. Skogen ska brukas på ett sådant sätt att miljövärdena bevaras och i förekommande fall även stärks. Vi har skogsbruksmetoder som behöver anpassas efter den aktuella situationen. Till exempel kan förekomsten av hotade arter vara ett skäl att välja ett annat sätt att avverka och plantera. Det handlar om att anpassa på vilket sätt man väljer att bruka skogen. Även där behöver kunskap, forskning och utveckling gå framåt. Ett naturnära och varierat skogsbruk kan ge ett väl fungerande skydd, ett frivilligt sådant. Det kommer att vara omöjligt att nå miljömålen om inte skogsägarna själva känner att de är engagerade i detta arbete. Staten och markägarna har ett delat ansvar för kunskapen om vilka områden som är känsliga och skyddsvärda. Staten behöver stå för inventeringar och liknande. Markägarna behöver givetvis känna till sin egen skog bäst, vilket de oftast också gör. Det är oerhört viktigt att staten bidrar med information och utbildning. föreslår att staten ska ha ett ökat ansvar och stå för ett tydligt kunskapsunderlag. Men detta är svårt om man inte får göra inventeringar, till exempel av nyckelbiotoper. Ingen som vårdar sin skog så att den får höga naturvärden ska straffas för det genom att marken förlorar sitt värde. Jag vill också säga ett par ord om vargen. Människor och rovdjur behöver samexistera. Det var också inriktningen i den proposition som kom . Jag tar det om igen. En hållbar rovdjurspolitik utgör grunden för den svenska rovdjursförvaltningen. Den svenska rovdjurspolitiken utgår från att de fem stora rovdjuren ska uppnå och bibehålla – vadå? Jo, en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet. Det är det som beslutet landar i. Riksdagsbeslutet angav ett referensvärde för hur många vargar vi behöver ha i för att – vadå? Jo, bibehålla en gynnsam bevarandestatus. Propositionen som kom gör på den här punkten en tydlig hänvisning till 170–270 individer. En förnyad bedömning av referensvärdet för vargens populationsstorlek i gjordes 2015 av två forskargrupper med ledande internationell expertis i bevarandebiologi och vargekologi. Slutsatsen blev att det behövs minst 300 vargar i och att minst en ny immigrant från eller ska reproducera sig inom det skandinaviska utbredningsområdet under naturliga förhållanden varje femårsperiod för att vargen i ska kunna anses ha – vadå? Jo, en gynnsam bevarandestatus. Vi landar åter i det, inte i siffror. Forskningen går alltid framåt. Det händer alltid saker i forskningen, och antalet vargar vi behöver ha kommer att förändras också framåt. Därför ska riksdag inte siffersätta antalet vargar i skogen. Bedömningen av hur många individer som behövs för att vargstammen ska kunna anses leva upp till riksdagsmålet om en gynnsam bevarandestatus är enligt Liberalerna inte en politisk fråga. Det är den bästa vetenskapliga bedömningen som ska användas för att avgöra när vargen kan anses ha en gynnsam bevarandestatus i , och . Vi i Liberaler ser ingen anledning att ändra den ordningen. När det gäller skandinavisk förvaltning är det bra att kunna samförvalta vargstammen. Det står vi bakom. Men låt mig göra ett förtydligande: Med hänvisning till att vi reserverar oss mot att siffersätta ett sänkt referensvärde vill vi inte heller att går in med ett siffersättande i samförvaltningen. Detta ska göras vetenskapligt utifrån vargstammens verkliga situation. Annars är risken stor att vargstammen på icke vetenskaplig grund drivs ned på nivåer som är alldeles för låga. Så några ord om något som berör mig mycket: tätortsnära naturmiljöer. Jag växte upp med skogen runt hörnet. Men mina grabbar där hemma har inte gjort det, och för dem är det otroligt värdefullt att det finns fin skog nära tätorten. Barn och ungdomar behöver det för att de ska få en relation till skogen och djuren, för att förstå att skogen kan innebära faror och för att inse att man kan leva i samexistens. Jag glömmer aldrig när min mellanson kom hem och berättade att han på förskolepromenaden sett en huggorm gå till anfall. Det såg jag också hemma på gården. Det gladde mig att han fick uppleva naturen på detta sätt. Vi kan dock hantera naturen och leva i samexistens med den. 119 (MP): Jag yrkar bifall till tre reservationer: 19, 20 och 21. har i regering gjort historiska satsningar på naturpolitiken, men ser vi en kraftig backlash. Jag hade hoppats kunna prata om grönskande natur och stärkt naturpolitik och om hur klimat och biologisk mångfald hänger ihop. Men är inte bara vargen hotad utan också miljöpolitiken. står vi inför en världsomfattande artkris, där uppskattningsvis 1 miljon arter riskerar att utrotas inom . Trenden i går åt samma håll. Antalet rödlistade arter har ökat . Artbevarande handlar inte enbart om att en art ska finnas kvar i landet. Växt- och djurarter måste ha livsmiljöer runt om i sitt utbredningsområde i olika regioner. För att börja med det bästa i betänkandet: Vi ska nu fatta beslut om att restaurera ålgräsängar. Det är nog tack vare konsekventa arbete för havsmiljön som ålgräsängarna står på dagordningen. insatser för havet och arbete i Miljömålsberedningen har skapat en bred samsyn mellan partierna när det gäller vissa miljöfrågor om havet. Det är jag glad för. Men ålgräsängarna behöver starkare skydd. Bland annat måste strandskyddet stärkas. Livsmiljöerna finns också i skogen. Skydd av arter kan i vissa fall handla om skydd av hela livsmiljön medan det i andra fall kan räcka med en anpassning av skogsbruksmetoderna. Till exempel kan ett mer naturnära skogsbruk, som hyggesfritt skogsbruk, eller aktiva naturvårdsinsatser med skydd och skötsel av småbiotoper i skogsmarkerna ge det effektivaste skyddet. Det alltmer industrialiserade kalhyggesskogsbruket har kraftigt påverkat de svenska skogarna. Skogslandskapet lider av brist på den kontinuitet och variation av livsmiljöer som är nödvändig för att det långsiktigt ska finnas en mångfald av olika arter. Av 15 skogsnaturtyper bedöms 13 vara otillräckliga eller ha dålig bevarandestatus. I samtliga regioner där de förekommer minskar inte bara de sällsynta arterna utan även de välkända, folkkära arterna. I delar av har blåbärsriset minskat med så mycket som . Artskyddsförordningen utgör tillsammans med områdesskyddet de viktigaste verktygen för att skydda biologiska mångfald. Det finns brister här, men en utredning föreslår många bra förändringar. Det är viktigt att gå tillbaka till den av beslutade definitionen av miljömålet Ett rikt växt- och djurliv. Definitionen är tydlig, och låt oss särskilt lägga denna mening på minnet: Arter ska kunna fortleva långsiktigt i livskraftiga bestånd med tillräcklig genetisk variation. har artskyddet utanför skyddade områden varit svagt. Med tanke på att det tog ungefär från EU-inträde tills de regler som följer av art- och habitatdirektivet började tillämpas inom skogsbruket, , borde tillkännagivanden från gå i en helt annan riktning än den som föranletts av och utskottsinitiativ. och skogsvårdslagen lever inte upp till EU:s krav. Det svenska systemet arbetar inte förebyggande. Det saknas landskapsplanering, gröna skogsbruksplaner och systematiska statliga inventeringar av arter. Utan ett bättre naturvårdsarbete blir varje avverkningsärende väldigt tungrott, och lagstiftningen upplevs av markägare som fullständigt orimlig. Enligt art- och habitatdirektivet måste alla EU:s medlemsländer, däribland , inrätta ett strikt system för att djur- och växtarter ska skyddas. Hur det förebyggande arbetet ska bedrivas är upp till medlemsländerna, och jag är glad över det uppdrag regeringen har gett till och , även om det kom sent. partiledare brukar säga att inflytande från kan hota demokratin. Är det då inte förvånande att så gärna samarbetar nära med när det handlar om att skjuta den svenska miljöpolitiken i sank? När det gäller tillkännagivandena konstaterar jag att och högerpartierna drev på för att de statliga nyckelbiotopsinventeringarna skulle avskaffas, och genomför inte längre några nyckelbiotopsinventeringar. Men går samma partier fram med ett krav på att staten måste genomföra och helt ta ansvar för artinventeringar i skogsbruket. Hur ska de ha det? har sagt att det är viktigt med frivillighet i naturskyddet för skogsbrukarna, och vi har röstat för en skogsproposition om frivilligt formellt skydd här i . vill att det varje gång en art ska skyddas i skogen ska bildas naturreservat eller biotopskydd. Det ska förtydligas att markägarna ska få ersättning, säger . har har kommit överens med , om att stryka ur den budget som regeringen lade fram . Det är 700 skogsägare som väntar på att få ersättning för skogen, och det är dessa partier som kräver att de ska få ersättning. Hur ska de ha det? är emot det beslut i som allvarligt riskerar att försämra skyddet för skogens växter, svampar och djur. Om regeringen genomför tillkännagivandet skulle röra sig längre bort från att efterleva EU:s naturvårdsdirektiv, och det skulle innebära negativa konsekvenser för trovärdigheten för svensk skogspolitik, för svenskt skogsbruk och för svensk skogsindustri. Det skulle också påverka möjligheten att långsiktigt exportera svenska skogsprodukter. skrev i ett pressmeddelande att man måste visa hänsyn till samtliga vilda fågelarter på individnivå, och skrev att man måste ha koll på enskilda individer när man planerar en avverkning och att man måste bevisa att inte en enda enskild fågel tar skada eller påverkas negativt vid skogsbruksåtgärder. Anledningen till att jag lyfter upp detta är att det är bedömning som ligger till grund för det utskottsinitiativ som togs i miljö- och jordbruksutskottet. skrev samme i Altinget: ”Självklart ska fridlysta och hotade arter skyddas, men det är inte rimligt att skogsägare ska ta hänsyn till alla enskilda individer.” Hur ska han ha det? tilltag har i vardagligt tal kommit att kallas bofinksförbudet. Bofinken fick miljöminister att avslöja sin okunnighet. Regeringen ville nog gå och till mötes för att undvika det tillkännagivande som vi har , men det fick faktiskt motsatt effekt. Strandhäll sköt sig själv i foten, miljöarbete försämras och radikaliseras ytterligare så att besluten här i blir värre och värre för svensk miljöpolitik. har kommit ut som en provokatör och opinionsbildare mot EU-direktiv. Han obstruerar för att få fram ändringar av artskyddsreglerna. säger att bedömningen är att praxis inte medför något individskydd för fåglar. bedömer att Mark- och ännu inte har ändrat på rättsläget. har alltså vidtagit långtgående åtgärder utan att säkerställa att staten har en gemensam bedömning av rättsläget, trots att detta är en skyldighet för myndigheten i enlighet med förvaltningslagen. Om högerpartierna menar allvar med att formellt skydd ska erbjudas så fort det blir någon form av brukandebegränsning behöver resurserna för skydd ökas mycket kraftigt. Dessa partier verkar för mindre finansiering för skydd, och har till och med uttalat att de inte vill ha mer skyddad skog i . Då finns trots allt en risk att det inte blir något artskydd alls. Detta är skrämmande. Vargen är ett hotat djur i , och när man hör på blir det uppenbart att det också är ett hatat djur. Hotet ökar med de beslut som nu ska fatta. ifrågasätter den bedömning som har gjorts om vargens gynnsamma bevarandestatus, med tanke på inavelsgraden och att Artdatabanken har klassat arten som rödlistad i kategorin starkt hotad och, utöver detta, den oroande höga andelen varghannar med kryptorkism som hittats vid obduktionerna av vargar som fällts vid licensjakten. Jag och mitt parti vill att vilda djurarter ska få finnas i långsiktigt livskraftiga stammar. Om inte ensamt kan hålla så pass stora stammar finns möjlighet att åstadkomma detta tillsammans i och . Med långsiktig livskraft menas att stammen är tillräckligt stor för att långsiktigt upprätthålla tillräckligt mycket genetisk variation. Det kan vara bra att komma ihåg att 2015 bedömde att detta innebär en stam som inte understiger 1 700 vargar. Man ska också komma ihåg att detta kan översättas till att det ska vara minst 300 vargar och att det också kommer en invandring av vargar från de finskryska delpopulationerna . I det här perspektivet är det inte rimligt att bara skulle ha 170 vargar och heller inte att bara skulle ha 230 vargar. Långsiktig livskraft är också uppfattning om vad som krävs för att arter ska ha en gynnsam bevarandestatus. Eftersom gynnsam bevarandestatus är ett begrepp från kan inte varje land godtyckligt sätta sina referensvärden. försökte begränsa vargstammen till omkring 200 djur, men den dåvarande alliansregeringen blev tvungen att backa från detta på grund av kritiken från . Större fokus måste i vargdebatten läggas på att uppnå samexistens mellan människor och rovdjur men också på att uppnå en större förståelse mellan människor i rovdjursdebatten där man håller sig till fakta och försöker upprätthålla en sansad och bra debatt. Vi i har lagt fram ett förslag om att de lantbrukare som bor i närheten av vargrevir ska få en förebyggande ersättning, precis som samerna får. Detta tycker vi är ett oerhört viktigt förslag för att förbättra samverkan mellan staten och enskilda, som ofta är fårbönder men ibland fäbodbrukare eller andra lantbrukare. Det är självklart att den lantbrukare som blir drabbad av varg ska kunna både bedriva ett förebyggande arbete och få ett starkt stöd, ett starkt skydd för sina djur och också möjlighet till skyddsjakt på varg. 120 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Det finns en överenskommelse mellan våra gruppledare om att man enbart yrkar bifall till en, maximalt två, reservationer. Jag kommer att skriva upp det som tre reservationer, men i fortsättningen är det bra om ledamoten vet om att överenskommelsen ser ut så. 121 (KD) replik: Jag hade egentligen inte tänkt ta replik, men efterlyste en sansad och bra debatt. Jag betackar mig verkligen för att få åsikter kletade på mig – ord som inte stämmer. Det är inte första gången, fru talman, utan det har hänt tidigare i utskottet, där har kallat mig för varghatare. kom det igen. Det kom ganska hård kritik från mina kompisar i utskottet när det skedde förra gången. Tydligen har inte tagit lärdom av detta. Nej, det handlar inte om varghat. Det handlar om att se de människor som faktiskt på olika sätt är drabbade av vargens närvaro och se den förtvivlan som de visar upp över att inte bli sedda, inte bli hörda och inte bli trodda. Det är detta det handlar om. Jag har inte på något sätt sagt att vargen ska utrotas. Inte med ett ord har jag sagt det. Men vi måste ha en förvaltning som fungerar även för dem som bor och verkar inom vargrevir. Hade vi haft mer licensjakt hade vi behövt ha mindre skyddsjakt, för då hade vi inte haft så många problemindivider. Om vi börjar att jaga vargen lär den sig att människan är farlig. vet vargen till stor del inte det eftersom den inte har blivit jagad. Därmed får vi de här oskygga vargarna. Jag måste avslutningsvis ställa en fråga till : Vad ska göra för dem som bor och verkar i vargrevir och som inte upplever att de blir sedda? I detta anförande instämde (SD). 122 (MP) replik: Ett stort tack för frågan, . Jag tycker att detta är en väldigt viktig debatt. Det som jag sa i mitt anförande var att vargen är ett hotat djur i och uppenbart också hatat, när man lyssnar på ditt inlägg. Det som jag menade då är att när du pratar om att du inte vill utrota vargstammen får jag inte ihop den matematiken, därför att gynnsam bevarandestatus handlar om att vargen inte ska bli utrotad. Och gynnsam bevarandestatus kräver fler vargar än det som du föreslår. Det som jag tror är viktigt i denna diskussion är just det som du lyfte fram. Du använde något slags skrämseltaktik och sa att barn inte vågar vara ute och leka för att det finns vargar i vissa områden. Det är väldigt oroväckande om många tror att vargen är farlig på det sättet. När det handlar om politik om varg och jakt på varg har vi sagt att vi helt är motståndare till illegal jakt. Det hoppas jag att också är. Vi är också motståndare till licensjakten, därför att vi ser att det skulle vara mycket mer effektivt att de vargar som faktiskt ska jagas i jagas i skyddsjakten. Då kan man på ett mer effektivt sätt jaga de vargar som lär sig att ta sig över rovdjursavvisande stängsel och de vargar som börjar bete sig orimligt och närma sig lokalbefolkningen och liknande. För att skapa detta utrymme för en tydlig och bra skyddsjakt måste vi avveckla licensjakten. (FÖRSTE VICE TALMANNEN: Jag vill påpeka att vi pratar genom talmannen och inte använder du och ni.) 123 (KD) replik: Jag är absolut emot illegal jakt på varg, för det förstör för den legala jakten. Det är ingen tvekan om det. Nej, det är inte någon sorts skrämseltaktik. Det är detta som är sanningen, och det är det som folk upplever ute på landsbygden i vargrevir men som med all önskvärd tydlighet inte klarar att ta till sig. Det är dessa berättelser som jag kommer med och som inte lyssnar på. De kommer från människor särskilt i där vi har den största delen av vargstammen. Gynnsam bevarandestatus är en politiskt satt siffra. Det är politiker som sätter den. Den bygger på minsta livskraftiga bestånd. Och vi vet att minsta livskraftiga bestånd i är 100 individer. Vi skulle faktiskt enkelt kunna lösa detta om vi hoppar tillbaka i tiden och återtar östra rikshalvan, som man kallar det, alltså om vi drar gränsen mot längre österut. Då får vi med fler vargar i och i , och då är stammen helt plötsligt helt okej för då har vi fler vargar. Det är alltså landsgränser som är med och krånglar till det, vilket gör det väldigt svårt. Det är därför som vi måste få en större del av gemensam förvaltning. säger att licensjakten endast är av ondo. Om vi bara ska ha skyddsjakt, hur många individer ska vi då ha innan är nöjd och vill börja begränsa vargstammen? De 1 700 individer som nämner gäller om vi inte hade haft kontakt med den ryskfinska stammen, men det har vi. 124 (MP) replik: Ursäkta att jag inte var formell i min förra replik. Jag tycker att det är otroligt viktigt att påminna om att är det enda partiet i riksdag som vill skärpa skyddsjakten på varg och skapa minskade konflikter mellan varg och människor på ett mer konkret sätt genom att skapa ett nytt system för de människor som bor i områden med vargrevir. Om risken för angrepp på betesdjur innebär ett merarbete och innebär, precis som tog upp i sitt anförande, att det viktiga betet minskar – för den biologiska mångfalden är tack vare betesdjur – vilket också är en väldigt viktig fråga, måste vi hitta ett sätt för samexistens mellan människor och vargar. Ett sätt att hitta denna samexistens är att arbeta mycket bättre med förebyggande åtgärder. Då menar jag inte att staten bara ska betala för den stängselkostnad som en lantbrukare har utan att staten också ska ta fler initiativ och vara med och bygga detta stängsel. Man ska ha ett bättre och tydligare samarbete mellan och lantbrukaren. Man ska säkerställa att det finns särskilda utbildade hundar som kan hjälpa till att skydda boskapen så att lantbrukaren slippa vara uppe . Detta är precis det som föreslår, och jag tycker att en sansad vargdebatt måste handla om hur vi ökar samexistensen mellan vargen och människan. 125 (C): Fru talman, ärade ledamöter och åhörare! Det är som jag har följt både debatten och arbetet med att få till en rovdjurspolitik och en förvaltning i praktiken. Beslutet handlar om att de svenska rovdjuren ska kunna uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus. ska tamdjurshållning inte påtagligt försvåras, och det ska tas socioekonomisk hänsyn. redovisade inför detta riksdagsbeslut en analys om att minsta livskraftiga vargpopulation i och är minst 100 individer. När man ser tillbaka och fram till finns det mycket i övrigt att önska när det handlar både om genomförande och om efterlevnad av beslutet men också när det handlar om förtroendet för att detta beslut också blir praktik. Det är avgörande att beslut som fattas blir verklighet och genomförs i enlighet med beslutets intentioner, annars får vi bristande förtroende för staten och dess myndigheter i många sammanhang. Det är viktigt med acceptans och att de som verkar och lever på landsbygden och där det finns vargrevir kan ha en levande landsbygd. Vi vet att det fanns 460 vargar i . Det finns olika sätt att förhålla sig till fortsättningen. Med det beräkningsunderlag som forskarna använder – det vill säga medelvärde för tillväxten i vargstammen – kan man anta att det kommer att finnas 500 vargar . Om man i stället tittar på de senaste årens tillväxt och förutsätter att årets tillväxt är i åtminstone samma omfattning kan man räkna med att det finns 550 vargar . Men utifrån den utbredning som sker, inte minst i där det finns både större arealer att röra sig på och där populationen i sin helhet har större möjligheter att reproducera sig, är det inte otroligt att det kan finnas 600 vargar kommande höst. 600 vargar är betydligt mycket mer än det intervall som beslutade om 2013. Jag är väldigt glad över att det nu finns ett förslag för att ta ställning till, om ett tillkännagivande om 170 vargar och att det ska få en konsekvens för regeringens styrning över politiken framåt. När man läser bland annat Socialdemokraternas särskilda yttranden om detta växer frågorna kring var målsättningen ligger för Socialdemokraterna, som har ansvaret för styrningen av myndigheterna och rovdjurspolitiken – och har haft det , tillsammans med . hörde vi om siffertrixande, men när man läser det särskilda yttrandet kan man bland annat se att vi ska förhålla oss till hur det ser ut –2025. Vi vet ännu inte om det finns 600, 700 eller 800 vargar när vi är framme vid . skriver Socialdemokraterna i sitt särskilda yttrande att målsättningen bör vara att anpassa referensvärdet till den nivå beslutade om 2013, alltså 170–270 vargar. Detta är att använda sig av siffror. Den fråga jag ändå har, oavsett de olika delar som presenteras, är vad som är Socialdemokraternas tydliga målsättning gällande antalet vargar i . Detta är väldigt viktigt, för om det inte finns en tydlig styrning från regeringen gentemot myndigheterna blir konsekvensen att det är andra som styr de här frågorna framåt. Jag är oerhört bekymrad över hur läget kan se ut om det inte blir en ordentlig reglering och förvaltning av samt förvaltningsjakt på vargstammen. Det blir många telefonsamtal från nya bygder som lever med konsekvenserna av vargens utbredning. Då talar jag inte längre om , trots att jag själv vet hur det är både att sätta upp rovdjursstängsel och att komma ut i fårhagen och ta hand om rovdjursdödat vilt och rovdjursdödade lamm, utan jag talar om bygder i och i i – men också om , och . Vi ser att detta är en fråga för utan att det är och som kommer att beröras.