prot · H90982 · 2022-03-16 00:00:00 — talare har varit inne på att det första som händer när auktoritära ledare tar makten är att public service i många fall blir det första offret. Därför måste oberoendet skyddas. Oberoendet är centralt för att uppfylla det demokratiska syftet. En del i detta är att se över det faktum att det är regeringen som är den instans som har att fatta beslut när det gäller förhandsprövningen. Att public service är oberoende vad gäller politisk påverkan är viktigt, och därför bör man fastslå det när det gäller förhandsprövningen. Enligt vår mening ska detta se annorlunda ut, att regeringen inte är inblandad i beslut kring just förhandsprövningen. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Svenska företag, och inte minst mediehus, går till följd av covid-19 i flera fall på knäna. Detta kan öppna upp för att oönskade utländska statsaktörer köper upp fria och oberoende medier i . För att inte öppna dessa dörrar på vid gavel vore det betydelsefullt att försöka höja trösklarna på ett lämpligt sätt, men med respekt för våra grundlagar. Hur nationella säkerhetsintressen kan säkerställas vid tillståndsprövning för tv, text-tv och ljudradio har behandlats i en särskild utredning. Frågan om hur det säkerställs för att hävda fria och oberoende medier måste också hanteras. Vi förutsätter att regeringen säkrar det. Men regeringen behöver återkomma till för att informera om hur man gör detta. Avslutningsvis, fru talman, vill jag upprepa att fria och oberoende medier i allmänhetens tjänst – framför allt naturligtvis radio och tv, som vi diskuterar här – är en förutsättning för en demokrati. Till skillnad från väljare, som har lågt förtroende för public service, har mina och väljare väldigt högt förtroende för public service. Men vi måste också vara med och granska så att det går rätt till på alla sätt. Ett brett innehållsuppdrag och en begränsad detaljreglering är av stor vikt. 91 (KD): Jag börjar med att yrka bifall till reservationer nummer 4 och 10. Jag hade ett intressant samtal på resan hit . Det var en forskare som berättade att han och några av hans kollegor hade diskuterat situationen i , där övergrepp vittnar om totalitära makters övergrepp på folk och där man stryper nyhetsförmedlingen så att den passar in i den situation man har skapat. Slutsatsen i samtalet var väldigt intressant, tycker jag, för den blev att det kanske inte är så dumt att man i håller på och käbblar, som han uttryckte det, lite grann – eller ibland ganska mycket. Att man ibland käbblar lite grann betyder att man har ett fritt tänk och får ge uttryck för det man tänker och tror på. Jag blev glad när jag hörde detta. Demokratin har sina brister, men den frustration vi kan känna när saker och ting tar tid behöver inte vara av ondo. Eller som skrev om demokratin i en av sina visor – jag är ju ett Cornelisfan: För var dag blir den bättre, men bra lär den aldrig bli. Vi jobbar på det . Vi debatterar nu radio och tv i allmänhetens tjänst. kan det kanske också ses som käbbel. Men för demokratins skull önskar jag inget annat än att få uttrycka och ifrågasätta det jag vill. , och Utbildningsradion har detta uppdrag i allmänhetens tjänst. Det har de fått av oss folkvalda, i första hand . Det är inte makten som ska granska medierna, utan det är medierna som ska granska makten. Det är vad demokrati handlar om i det här sammanhanget. Därför är frågan om armlängds avstånd viktig. Politiker ska hålla sig borta från tv-tablån – det är i alla fall min absoluta uppfattning. Nästa sändningstillstånd för de tre public service-bolagen påbörjas . Det sändningstillståndet varar . Eftersom det handlar om skattepengar är det vårt ansvar att se över hur dessa pengar används. Varje person som är i arbete och har fyllt 18 bidrar ju. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Vi tycker att public service-avgiften behöver balanseras så att det inte byggs upp ett alltför stort överskott på det så kallade public service-kontot. Om vi tänker oss att fler i vårt land kommer i arbete ökar ju intäkterna. I ett sådant läge är det viktigt att kontot balanseras, och resultatet av det borde bli att public service-avgiften sänks. Vi kristdemokrater kommer i alla fall att aktivt delta i att se över inriktningen för nästa sändningstillstånd. Det är både ansvarsfullt, viktigt och demokratiskt. Vi vill se en parlamentarisk kommitté som är med och tar ställning i de frågor som kommit upp inför nästa sändningstillstånd och som ser vilka tillägg som kan komma i fråga. Vi minns hur det var –2025, alltså det sändningstillstånd som pågår, då flera tillägg till själva uppdraget kom till. Till exempel skulle svagt bevakade områden stärkas. De nationella minoritetsspråken skulle stärkas. Beredskapsuppdraget skulle moderniseras. Omfattningen av bland annat syn- och teckenspråkstolkning hos SVT och UR skulle öka. Det handlade också om distribution på andra plattformar. För att stärka public services legitimitet menar vi att uppdraget behöver smalnas av jämfört med och ges ett huvudsakligt fokus på samhällsinformation, oberoende och saklig nyhetsförmedling nationellt och regionalt och därutöver, som vi kallar det, ett högkvalitativt kulturutbud. Public service har en väldigt viktig roll att spela vad gäller att tillhandahålla en allsidig och opartisk nyhetsverksamhet som inte minst tillgodoser de särskilda behov som finns hos vissa målgrupper som barn och unga, personer med funktionsnedsättning och även minoritetsgrupper. Public service fyller också en väldigt viktig funktion som förmedlare av samhällsinformation. Det gäller i vardagen men ännu mer i svåra tider som i kris eller i krig. Någonting som vi har sett och som jag tror att de flesta av oss är oroliga för är att den mediala närvaron utanför storstäderna fortsätter att ha det tufft. För att möta den utvecklingen har vi kristdemokrater sagt att vi ser ett värde i att public service stärker sin regionala nyhetsbevakning, vilket också till viss del sker som ett resultat av de senaste tilläggen till uppdraget. När vi säger att vi vill smalna av public service är det för att beskriva det uppdrag som vi anser bör vara i fokus för public service. I uppdraget står det bland annat att programutbudet i hög grad ska präglas av folkbildning. Nöjesproduktioner kan kommersiella aktörer sköta minst lika bra. Det är min bestämda övertygelse att en avsmalning av uppdraget också kommer att stärka public services legitimitet . Det gör det förhoppningsvis också möjligt att sänka public service-avgiften. Det fanns en bred samsyn i om innevarande sändningstillstånds huvuduppdrag, alltså att erbjuda ett mångsidigt programutbud som omfattar såväl det breda utbudet som mer särpräglade programtyper tillsammans med verksamhetens viktiga roll för grävande journalistik och att granska samhällets makthavare. Det är nämligen inte makten som ska granska medierna, utan det är medierna som ska granska makten. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Men låt oss inte sluta att fritt diskutera och möta och mäta våra olika åsikter! Det är en del av demokratin, och vi kristdemokrater vill vara en aktiv del i den processen. Om någon skulle få för sig att kalla detta för käbbel må det vara hänt. Käbbel har för mig fått en helt ny innebörd efter den resa jag gjorde hit . Käbbel behöver inte vara av ondo, mina vänner, och är inte oviktigt i en demokrati. Den som är rädd för att man lyfter olika åsikter bör kanske fundera på hur alternativet ser ut. 92 (L): Jag vill börja med att framföra ett tack till svenska journalister och redaktioner. Min bild är att man har hanterat en mycket svår situation med krig, desinformation och gråzonssituationer på ett mycket klokt och bra sätt. Jag ser det i kommersiella medier, och jag ser det i public service. Just denna debatt rör public service, så vi kan väl konstatera att och ändrar om i sina tablåer för att möta den ökade efterfrågan på kunskap, information, fakta och nyheter som finns hos den svenska befolkningen. Vi kan också konstatera att Utbildningsradion tar ett stort ansvar för barns och ungdomars funderingar. De hjälper även till att påminna oss om hur viktigt det är att ifrågasätta och fundera på nyheters källor och saklighet. Jag sänder också en tanke till dem som med livet som insats försöker ge oss en bild inifrån kriget i och till dem som riskerar sin egen frihet för att berätta fritt för oss vad som egentligen pågår i . Tyvärr ser vi att krig kräver offer också bland journalister. Det blir i detta läge också tydligt hur avgörande medier, kultur och berättelser är för hur vi upplever vår samtid och förstår vårt liv. Den som lever i och bara tar del av ryska medier har, som många har varit inne på, en helt annan bild av vad som händer än vad vi har som tar del av andra, fria medier. Det är en påminnelse om vikten av mediefrihet och mediers oberoende. Det är en påminnelse om vikten av att vi demokrater i riksdag står upp för att medier, såväl public service som kommersiella medier, ska ha goda villkor. Det kan vara jobbigt – det ska man väl erkänna som politiker – att granskas av envisa journalister och kompetenta redaktioner, men alternativet är mycket, mycket värre. I länder där auktoritära regeringar tagit makten har man börjat med att försöka få kontroll över medierna. I krig är medier och inte minst tv-torn ofta tidiga mål, och det är ingen slump. Det är en påminnelse om mediers makt och om vikten av fria medier med goda villkor. Public service-medierna är med sitt uppdrag från det offentliga extra sårbara i krig, kris och försök att avdemokratisera ett land. Det är därför av största vikt att det skapas tydliga och skarpa, starka garantier för att public service-mediernas oberoende från politiken inte urholkas. Tvärtom bör oberoendet stärkas på olika sätt. Jag ska erkänna att jag blir lite orolig av retorik: Tilliten verkar minska, många känner att det inte är sakligt och misstron växer. Det är mycket om vad människor känner, tror och tänker och väldigt lite fakta. Jag tror att det är viktigt att ha saklighet i den här debatten. Det finns ett stort förtroende för public service. Det kan öka och det kan minska, men det är viktigt att man har saklighet i sin argumentation, för om man vill att medierna ska vara sakliga är det en bra början att själv vara saklig i sin kritik av medier. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Tanken bakom public service-medierna är att de ska präglas av oberoende, opartiskhet och saklighet, och Liberalerna anser att public service-medierna ska ha ett fortsatt brett uppdrag och sträva efter kvalitet och relevans i alla genrer de engagerar sig i. Verksamheten ska bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som andra ekonomiska, politiska och övriga intressen i samhället. Bör man grundlagsskydda det här oberoendet? Ja, vi har ju funderat på detta i en kommitté i det här huset. För min del skulle det vara väldigt välkommet, och Liberalerna ser gärna att det skulle ske. Men det är viktigt att det i så fall sker med bred förankring i , och det verkar inte vara möjligt, i alla fall inte just , att nå en sådan bred överenskommelse kring att grundlagsfästa oberoendet. Men det finns andra saker man kan göra för att stärka oberoendet och minska det politiska inflytandet. De tre public service-företagen ägs av en förvaltningsstiftelse som i dagligt tal kallas förvaltningsstiftelsen eller ägarstiftelsen och som utses av regeringen. Den fungerar som en mellanhand eller en buffert till public service-bolagen för att minska möjligheten för politiken att påverka bolagen. Genom stegvisa förändringar har vi nu flyttat bort den politiska möjligheten att påverka ägarstiftelsen. Man har inte, som någon påpekade tidigare, aktiva riksdagsledamöter i ägarstiftelsen eller i bolagen. Det är viktigt. Jag tror att man kan ta ytterligare steg. De som är anställda till exempel i , jobbar i eller är statssekreterare i bör inte heller sitta i de här bolagens styrelse eller i förvaltningsstiftelsens styrelse. Man bör fundera på om det inte är dags att också införa en karenstid som gäller när någon går från till exempel regeringen till ett public service-bolag. Det är viktigt att fortsätta att öka avståndet mellan aktiva politiker och public service-bolagen. Man kan också införa reformer för och tv för att skapa ett ökat oberoende där. Formerna för arbete regleras i huvudsak i förordning. Det gör att en minoritetsregering med ett ganska litet stöd, till exempel den som vi har , ganska enkelt kan förändra förutsättningarna för granskningen över . Det är rimligt att den viktigaste regleringen av flyttas från förordning till lagstiftning för att förhindra möjligheten för en regering att snabbt och radikalt ändra förutsättningarna för en så viktig verksamhet. Även detta måste åtgärdas, fru talman. Det är ur detta perspektiv också önskvärt att hitta en annan ordning för beslut i förhandsprövningsärenden och att regeringen inte är sista instans i detta, vilket lyfts av några partier i det här betänkandet. Jag ser som sagt gärna ett grundlagsskydd, men jag ser också att man skulle kunna göra mycket annat som kanske är ännu mer verkningsfullt för att stärka opartiskheten, friheten och oberoendet av politiken på ett snabbare sätt. Liberalerna har i det här betänkandet inga reservationer. Det beror på att våra motioner på det här området delvis hanteras i andra betänkanden. Jag avstår därför från att göra något yrkande. Radio och tv i allmän-hetens tjänst 93 (SD) replik: förstår inte hur jag tänker och menar att jag inte har uppvisat fakta. Jag pratar med väljare, för väljare hör av sig till mig. När man pratar med mig om medier är det första man säger, eller egentligen det enda man säger: Lägg ned public service – det är bara strunt, och de gör inget bra! Och måste jag övertyga dem om att det finns annat. Men det jag får höra är en stor misstro mot public service. Det folk känner är relevant. Det är relevant för att vi lever i ett demokratiskt samhälle, och man måste kunna visa misstro och säga det högt. Jag lyssnar på mina väljare. Jag förmedlar deras åsikter här. Jag är förtroendevald för ett parti där jag har väljare. är vi många som röstar på , och det är många som öppet visar sin misstro mot public service. Det finns undersökningar som visar att de som sympatiserar med har ett lägre förtroende för public service och medier. Hur ändrar vi det? Är Liberalerna och nöjda med hur siffrorna ser ut ? Det finns undersökningar som visar på detta. Jag kan skicka dem till efter den här debatten, för de finns. 94 (L) replik: Det är ingen tvekan om att det finns grupper i samhället som har låg tillit till public service, andra medier, myndigheter och politik. Så är det ju. Men man kan inte grunda mediepolitik och public service-politik på vad någon ringer och berättar om hur de känner just . Om tio personer skulle ringa till och säga att de vill ha fyra public service-bolag, skulle och då tycka att det skulle vara så? Eller har ni redan i förväg bestämt vad ni tycker för att sedan föra fram det och använda anekdotisk bevisföring som argument i talarstolen utifrån vilka som ringer till er och säger saker? Jag tycker inte riktigt att det duger. Vill ni ha färre bolag så lägg fram bevis på att det blir effektivare! Man skulle kunna tänka tvärtom, att om man tycker att public service är för enformigt skulle man ha fler bolag och då få fler perspektiv. Det är också ett rimligt argument. Om ni menar att ett smalare uppdrag skulle innebära att fler får förtroende för public service så lägg fram bevis för det! Det handlar inte bara om att folk har ringt och sagt någonting, utan ni måste också kunna leda i bevis att om public service inte sände På spåret och skulle fler strömma till public service och tilliten öka till deras sändningar av Rapport. Vad ligger till grund för ett sådant beslut? 95 (SD) replik: Det blir lite märkligt när man hävdar att vi tror eller inte tror på saker. Det vi skriver i vår public service-motion är att vi vill ha en smalare och mer effektiv public service. Vi skriver också att det ska vara en hög folkbildningsnivå på programmen så att man inte köper in exempelvis engelska program som inte har något folkbildningssyfte och inte gör någonting för att upprätthålla det svenska språket, vilket public service har ett särskilt uppdrag att göra. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Public service har ett särskilt uppdrag i många olika avseenden förutom att förmedla nyheter. Jag är säker på att är medveten om vilka det är. När det gäller att det ska vara ett bolag kan vi se att det i är ett public service-bolag som man har. Det är ytterst ovanligt att ha tre public service-bolag. När det gäller misstron, att vi inte får ut det vi betalar skatt för – public service får sina anslag från skatten – måste något göras åt saken. Jag tror på ett effektivt public service där man effektiviserar, likt de har gjort i . De får ut mer för mindre. Det har fungerat i . Jag är övertygad om att det kommer att fungera också här i . Man måste ge det en chans. Vi kan inte bara fortsätta i samma fotspår och låtsas som att förtroendesiffrorna är lika höga hos sverigedemokratiska väljare som hos övriga partiers väljare. Det handlar om tilltron till medierna och till public service så att vi kan behålla public service, med förändringar. 96 (L) replik: Om man tittar på hur det ser ut över världen skulle man kunna tänka sig att de exemplen kan användas som argument för motsatsen. har tre bolag, och vi har högre demokratiskt deltagande än de flesta andra länder. Vi har högre grad av tillit i samhället än de flesta andra länder. Och det har vi med tre bolag. Men det innebär inte att det är tre bolag som leder till det. Det råkar bara vara på det sättet att vi är ett land som har hög tillit, högt demokratiskt deltagande och public service. Vad som är orsak och verkan vet vi inte. Därför kan man inte använda som argument att andra länder bara har ett bolag och att det skulle öka tilliten och förbättra det demokratiska samtalet i . Det är sant att det finns några väljare och några medborgare som har lägre förtroende för public service än genomsnittet har. Och de röstar ofta på och har låg tillit också till andra medier. Jag förstår att när tittar på imponeras hon framför allt av att de har en annan rapportering om invandringsproblematiken. Kanske är det där skon klämmer. Man tror att tilliten till public service skulle öka om man hade en dansk invandringspolitisk debatt. Jag vet inte om det är så. Jag tror att man ska fundera mer på hur man stärker opartiskheten, hur man stärker den journalistiska friheten, hur man stärker redaktioners möjligheter att verka fritt och fundera fritt på vilken nyhetsvärdering de gör och att sända de program som de utifrån redaktionella beslut tycker är viktiga. Jag tycker inte att vi i riksdag ska bestämma vad som är rätt program, vilken vinkling som är rätt eller vilka forskare som ska tas in eller granska vilka program som ska sändas i , eller Utbildningsradion. 97 LAWEN REDAR (S): utrikeskorrespondent var en röst jag ofta lyssnade till. Hans rapporteringar om utvecklingen i och hade till och med min pappas godkännande. Min pappa sa: ”Han förstår .” Radio och tv i allmän-hetens tjänst Att skildra komplexa konflikter opartiskt och sakligt, med stor integritet och kunskap och ge lyssnarna en bildlig uppfattning av en helt annan kontext och dess utveckling, maktsfär och människor är en oerhörd uppgift. var på så sätt en mästare, en hes röst som näst intill med inlevelse och känsla gav oss lyssnare en redogörelse för den politiska utvecklingen i en annan del av världen och förde denna närmare . Jag minns morgonen nyheten kom om att hade mördats på en öppen gata i i . Jag ringde min pappa som hade hört samma nyhet i bilen på vägen till jobbet. Efter många års lyssnande var det som om vi hade förlorat en vän, en som var på plats i alla dessa krigshärdar och som kunde berätta hur det var. har det gått han mördades. korrespondenttrainee i anda heter . Hon är och den röst vi näst intill hör från staden i krigets . rapporterade hon om den ryska arméns truppförflyttningar mot gräns med stridsfordon, artilleri och soldater via . Trots av bevakning av det spända läget och djup kunskapsinsikt om utvecklingen i östra reflekterade hon i sin senaste utrikeskrönika över att hon i sin journalistiska gärning måste ha låtit känslan vinna över förnuftet. som alla varningar fanns var det nämligen som om ingen journalist kunde förlika sig med tanken att ett fullskaligt krig skulle kunna bryta ut mitt i . passerar kriget sin tredje vecka, och reportagen inifrån är förödande. De handlar om skyddsrum, flyglarm innan bomberna faller över städerna, familjer som tar farväl, söner och pappor som blir kvar, överfyllda tågstationer som tar civila till , ukrainare i utlandet som kommer tillbaka för att strida, omringade städer som saknar vatten, el och mat, nationalteatern som har blivit en hjälpcentral, kulturarvsföremål som bärs ned i källargångar och barnsjukhus och förlossningsavdelningar som beskjuts. Det handlar också om det kanske mest gripande av alla reportage: rädslan för att biologiska och kemiska vapen ska användas mot befolkningen. Kunskapen om allt det här har vi eftersom informationen når oss, eftersom det finns fria och oberoende medier, utrikeskorrespondenter, krigskorrespondenter, kameramän, journalister och mediehus vars utgångspunkt i arbetet är att vara i allmänhetens och sanningens tjänst. Enligt Reportrar utan gränser befinner sig över 2 000 utrikeskorrespondenter i . Många av dessa har skyddsutrustning och erfarenheter av krigshärdar. Men det har inte ukrainska journalister vars verklighet har förändrats över . De flesta lokala reportrarna i landet har ingen som helst erfarenhet av att rapportera från krig. Reportrar utan gränser och manar därför till ökat stöd för att köpa in skyddsvästar, hjälmar, första hjälpen-paket, satellittelefoner och annan teknisk utrustning, så att arbetet kan fortgå. har fyra radio- och tv-master skjutits ned. Två har övertagits av ryska krigförare. Journalister har blivit mördade, och utländska journalister har blivit beskjutna i krigets . För som går blir det svårare att få tillgång till information och allt farligare att verka där som korrespondent. Radio och tv i allmän-hetens tjänst Angreppen på civila ökar. Över 6 miljoner människor är nu internflyktingar i sitt eget land. Och över 2 miljoner, framför allt kvinnor och barn, har lämnat landet. Mitt i allt detta råder en annan verklighet i . Där stryps nu all information och medierapportering om kriget i . Den mest drastiska åtgärden är den lag som den ryska duman antog som innebär att den som ens nämner kriget riskerar fängelse . Därför går det inte längre för utländska medier att verka på plats. De inhemska fria medierna kvävs nu helt. Och den breda allmänheten får sin information från statlig tv, som styrs och ägs av regimen eller regimvänliga. Även sociala medier i är till stor del propagandistiska och kontrollerade. I flera led har de också stängts ned. För att nå fram görs ändå insatser. Självständiga journalister och medborgare bloggar med risk för sina liv, och utländska medier skriver reportage på ryska. Ett hedervärt exempel är som tillsammans med danska Politiken och finska Helsingin Sanomat översätter nyhetsartiklarna om krigets till ryska. Alla försök att nå fram och för att stävja medieisoleringen i kommer att vara nödvändiga. Det här är den sista debatten om public service-frågor kulturutskottet har i kammaren för . Vi har haft en emellanåt högljudd debatt om public services roll och syfte, dess finansiering och kulturuppdrag. Vissa politiska företrädare har gått så pass långt att de har uttryckt att de helt vill avskaffa bolagens verksamhet medan tre borgerliga partier vill minska bolagens ekonomiska anslag. Att den kritiken kvarstår i vissa motioner i det här betänkandet visar på en tondövhet inför den här nya säkerhetssituationen.