prot · H909134 · 2022-06-20 00:00:00 — Det är klart att har varit en drivande kraft i att se till att den reformen äntligen är på plats. Det är ingenting som vi har anledning att skämmas för, utan vi ska tvärtom vara väldigt stolta över reformen. Den adresserar många viktiga samhällsfrågor, däribland det livslånga lärandet. Jag är inte helt nöjd med hur reformeringen av Arbetsförmedlingen fortskrider. Om inte januariavtalet hade fallit skulle vi ha kommit en bra bit längre med reformeringen än att bara ha lagt grunden. Det är klart att det behövs ett flertal stora insatser för att det här ska ge full effekt. Jag nämnde i talarstolen behovet av att göra justeringar i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Jag nämnde till exempel att svenskundervisningen behöver reformeras radikalt i ett sfi-lyft, dels genom , dels genom sfi-pengsutredningen. Jag är övertygad om att vi behöver en stor skattereform, där man höjer grundavdraget rejält för att öka skillnaderna mellan bidrag och ett första jobb och på så vis ökar incitamenten. Jag är övertygad om att vi behöver en utbildningsreform och att vi behöver se till att utbudssidan hänger med så att det finns rätt utbildningar. Då kan vi matcha och rusta människor på ett bättre sätt. Det finns alltså fortfarande väldigt mycket att göra. 17 (KD) replik: Jag är också stolt över att parterna lyckades lösa LAS-reformen. Jag tror att det är väldigt bra för . Däremot går jag inte runt och säger att det är min förtjänst, men jag är väldigt glad över det. Mycket av det som Alireza Akhondi räknar upp här känns som en väldigt tydlig allianspolitik. Det känns som en borgerlig politik. I mångt och mycket kan jag hålla med och tycka att det är precis det vi behöver göra. Där är vi nog oerhört överens. Det som gör mig konfunderad är hur Alireza Akhondi och tänker sig att få detta genomfört i en rödgrön miljö. Ett parti säger nej. Det är Vänstern, som säger: Vi tänker inte privatisera, och vi tänker inte vara med. Två partier, åtminstone som jag uppfattar det, nämligen Socialdemokraterna och , är till detta lite grann som biskop nödda och tvungna. Sedan har vi som är jätteglada och säger: Det här löser vi! Och förslagen är bra; det vill jag säga. Men hur i herrans namn kan man som en del i ett rödgrönt lag inbilla sig att det är just de här sakerna som ska bli genomförda? Nej, Alireza Akhondi, på något sätt vill jag säga: Välkommen tillbaka till dem som tycker likadant i stället för att slåss mot väderkvarnar i ett gäng där framgången rimligen kommer att bli ganska liten! behöver mycket av det som Alireza Akhondi tar upp här, men jag tror tyvärr att det blir väldigt svårt. Vad tror Alireza Akhondi? Kommer man att lyckas övertyga Vänstern om att nu gör vi så här? 18 ALIREZA AKHONDI (C) replik: Jag vill börja med att ge en eloge till . Trots att det är valår kan ledamoten vara generös och säga att förslag de facto är bra. Det uppskattar jag. Det gäller att ha respekt för väljarnas bedömning . Som jag sa tidigare i ett annat replikskifte är fortsatt ett liberalt, borgerligt parti i den politiska mitten. Vi har sagt att vi är beredda att samarbeta och förhandla med sex av åtta partier. Vår dörr står öppen för samarbete. Jag beklagar att våra tidigare alliansvänner har valt en annan väg. I mitt första val, på min 18-årsdag, röstade jag faktiskt på , mycket tack vare varma, empatiska framtoning. Det gör ont i hjärtat att se att tidigare vänner har valt att luta sig mot ett främlingsfientligt, socialistiskt parti där det finns enorma skillnader mot de förslag som tyckte var bra. Jag vill återigen sträcka ut en hand och välkomna , till den politiska mitten, till borgerligheten. Jag ser fram emot ett gott samarbete efter valet, när ni släpper taget om . 19 (L): Den här debatten handlar om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten och inriktningen, ingenting annat. Vi har fortfarande en hög arbetslöshet, enligt Liberalerna, även om vi ser ljuspunkter efter pandemin. Vi har en rekordhög långtidsarbetslöshet på cirka 180 000 personer, där utgörs av utrikes födda och där många är utrikes födda kvinnor. Som siste man på talarlistan har jag suttit och lyssnat noga för att efterhöra vilka konkreta förslag det finns, förutom kritik mot Arbetsförmedlingen. Tyvärr konstaterar jag att de lyst med sin frånvaro i kammaren , oavsett vem som varit uppe i talarstolen före mig. Vi står huvudsakligen bakom förslagen i propositionen. Vi har ingen reservation från Liberalerna, fru talman. Men det är en väldigt smal proposition med få förslag. Den skrivelse som regeringen presenterade skapade ju förväntningar, inte minst hos kommuner och sociala företag men även hos det privata näringslivet som är med och bidrar i arbetsmarknadspolitiken. Ett av förslagen handlar om ett bättre utbyte av information mellan Arbetsförmedlingen och de kompletterande privata aktörerna. Det tycker jag är oerhört viktigt. I betänkandet förtydligas varför vi behöver göra den här förändringen, nämligen för att undvika felplaceringar och dubbelarbete, ta bort byråkratiska hinder och ta bort den ineffektivitet som det tyvärr oftast innebär när man bokstavligen bollar personer mellan Arbetsförmedlingen och olika aktörer, oavsett om det handlar om sociala företag eller om privata aktörer. Detta förslag säger nej till, av rent ideologiska skäl. De har inga som helst problem med att yrka avslag på dessa förslag i stället för att se att detta är ett faktiskt problem. Oavsett om Arbetsförmedlingen har varit en motor, om man har träffat arbetsförmedlare själv eller om man fyllt i uppgifter är det fortfarande många som hamnar fel och tvingas tillbaka till Arbetsförmedlingen. Sedan ska de ut igen till aktör två, tre och fyra och valsa runt som i en karusell, utan att få rätt stöd direkt, tidigt och anpassat. Detta tycker jag från Liberalerna är ett av de viktigaste skälen för att vi kan stödja den här förändringen. Informationsutbytet mellan Arbetsförmedlingen och de privata aktörerna måste bli bättre. Vi menar dock att det också måste bli bättre gentemot de kommunala aktörerna, kommunerna och de kommunala arbetsmarknadsenheterna. Jag har själv besökt arbetsmarknadsenheter där man visserligen har statsbidrag för extratjänster, nystartsjobb eller etableringsjobb men där den inom enheten som har hand om individen inte vet och inte kan se vad individen på andra sidan bordet har för övriga insatser hos Arbetsförmedlingen eller inom vuxenutbildningen. Det tycker jag är ett stort bekymmer. Lika illa, fru talman, är det när det gäller avsaknaden av information från Arbetsförmedlingen i fråga om kvinnor, eller egentligen alla, som deltar i etableringsprogrammet för nyanlända . finns det inget fungerande informationsutbyte, ingen informationsskyldighet och ingen rapportering kring närvaro eller progression bakåt och uppåt till Arbetsförmedlingen, som ska besluta om etableringsplan och etableringsersättning och bidra till att många av de utrikes födda mycket snabbare kommer ut på arbetsmarknaden. Jag tycker att det är viktigt att informationsutbytet fungerar gentemot både de privata och de kommunala arbetsmarknadsenheterna. Här ser jag att regeringen inte har levererat. När det gäller uppdraget att Arbetsförmedlingen ska ta ett myndighetsansvar vill jag betona det som står i betänkandet om att staten ska vara garanten för att vi har en arbetsmarknadspolitik i hela landet. Det har vi inte. Utbudet har blivit sämre, närvaron har blivit sämre och stödet har blivit sämre, inte minst för de grupper och individer som står långt ifrån arbetsmarknaden – 55-plus, funktionshindrade och utrikes födda. De har fått sämre stöd efter några av de här reformeringarna. Reformera alltså, men se till att de som verkligen behöver Arbetsförmedlingens insatser inte glöms bort och halkar efter! Det sas här tidigare, fru talman, att där det inte finns privata aktörer – man pratar om vita fläckar – ska staten hantera detta. Vi har ju sett exempel där det inte finns någon statlig verksamhet eller närvaro i alla fall. Då är det viktigt att man försöker locka till sig seriösa privata aktörer. Om man inte vill gå den vägen föreslår vi liberaler att man ska överenskomma med kommunerna om att ha en arbetsmarknadspolitisk verksamhet. Men det finns till och med kommuner där man har lagt ned den kommunala arbetsmarknadsenheten, och till slut står individerna helt utan stöd från vare sig staten eller de privata eller kommunala aktörerna. Där tycker jag att staten inte tar sitt fulla ansvar för den statliga arbetsmarknadspolitiken. Avslutningsvis står Socialdemokraterna här och säger att deras arbete mot långtidsarbetslösheten är på riktigt. Jag tycker att det är ett häpnadsväckande uttalande, fru talman, när man kommer två före valet och ger ett uppdrag till Arbetsförmedlingen att ta fram en analys och förslag på hur man ska angripa den rekordhöga långtidsarbetslösheten, som har varit ett problem . Den fanns ju även innan pandemin, men den förvärrades och förstärktes under pandemin. Även om vi ser en nedgång i arbetslöshet för andra målgrupper har långtidsarbetslösheten bitit sig fast. Så kom inte och säg, före valet, att ni har tagit långtidsarbetslösheten på allvar och att ni agerar för att få ut de långtidsarbetslösa i jobb, för det, om något, har ni misslyckats med. Trevlig sommar till utskottet och till fru talmannen! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 5 Genomförande av balansdirektivet betänkande 2021/22:AU14 Genomförande av balansdirektivet (prop. 2021/22:175) 20 (SD): vill avslå propositionen i dess helhet, och jag yrkar därför bifall till vår reservation 1 i betänkandet. Jag ska förklara varför. Vi gillar inte EU:s överstatlighet. Vi anser inte att Europeiska unionen äger rätt att inskränka enskilda svenska familjers självbestämmande. anser att familjer själva är fullt kapabla att bestämma över sin egen vardag. Kvoteringsidén är inte nyckeln till ett jämställt samhälle. Att genom lagstiftning lägga sig i vanliga svenskars privatliv och misstro deras förmåga att uppfostra barn eller själva finna en balans i vardagslivet är inte bara nedvärderande mot familjer och ett bevis på maktutövandets fulaste tryne, utan det är faktiskt också väldigt sorgligt. Jag vill skicka en hälsning till både och regeringen: Sluta skuldbelägga kvinnor för att de ibland faktiskt själva väljer att prioritera familjen före karriär och arbete! Socialdemokraternas förhållningssätt är inte bara fientligt mot kvinnors rätt, utan det är fientligt också mot männen och främst mot barnen. Beslut som dessa hör inte hemma i denna kammare, hos regeringen eller på EU-nivå. Beslut som dessa hör hemma vid svenskarnas köksbord över en kopp kaffe. Det vi debatterar här är alltså ett beslut från EU om att länder ska införa det så kallade balansdirektivet. Det syftar till att uppnå jämställdhet mellan könen i fråga om möjligheter på arbetsmarknaden och behandling i arbetslivet genom att göra det lättare för arbetstagare som är föräldrar eller anhörigvårdare att förena arbete och familjeliv. Balansdirektivet innefattar skrivelser om bland annat ett anpassat arbetsmönster, till exempel genom flexibla arbetstider och deltidsarbete. kämpar vi i alltjämt för rätten till heltid och borttagande av delade turer inom äldreomsorgen. Att se till att det i stället blir verklighet vore ansvarsfullt, både för att underlätta kvinnors vardag och för att ta ytterligare ett steg närmare ett jämställt samhälle. Låt oss se vad regeringen har för ståndpunkt i det hela: Regeringen konstaterar att de svenska bestämmelser som är relevanta för att uppfylla balansdirektivets krav huvudsakligen redan finns och konstaterar att direktivet innehåller krav som saknar motsvarighet i gällande svensk lagstiftning. Vissa lagändringar behöver därför göras för att genomföra balansdirektivet i svensk rätt. Ja, men då så! Överstatligheten har återigen inte bara talat till sina medlemsländer utan också använt pekpinnen. Och inte användes den då bara för att peka ut riktningen, utan en svidande snärt på fingrarna blev det också. har använt de verktyg som står till vårt förfogande för att göra vad vi kan för att stoppa detta. Vi föreslår att avslår regeringens proposition. Vi kritiserar den sociala pelaren eftersom vi ser problemen med de lagstiftningsförslag som är sprungna ur den. Vi anser att de frågor som lyfts i den sociala pelaren är nationella frågor. Vi anser också att förslagen inom det arbetsmarknads- och socialpolitiska området är av karaktären att de riskerar att hota den svenska modellen, särskilt eftersom konsekvenserna är svåröverskådliga. Vi har varnat för att införandet av en social dimension i Europasamarbetet kommer att leda till lagstiftning inom området. Vår välgrundade kritik mot den sociala pelaren har tyvärr avfärdats med argument som att pelaren i sig inte är rättsligt bindande. har trots detta presenterat flera lagstiftningsförslag som motsäger det. Kanske regeringen har varit naiv. Regeringen har gått en tuff match mot EU gällande minimilöner och den svenska modellen. Men nådde tyvärr inte ända fram. ska EU alltså också bestämma hur föräldradagarna ska fördelas. Det är kontentan av att ingå i en union som i allt större utsträckning bortser från länders suveränitet. såg detta komma. Vi lämnar en extraordinär mandatperiod bakom oss. Det ger upphov till eftertanke. Jag tänker i denna stund på alla dem som fallit offer för covid-19. Jag tänker på alla dem som fallit offer för alla skjutningar och mord i vårt sargade . Det är krig i . Jag framför mitt stöd till alla er som drabbats av detta fullständiga mörker. Jag vill också skicka en särskild hälsning till hemlösa och äldre som har det svårt: Må medmänniskorna visa er vänlighet och möta er med värme när samhället sviker. är det återigen allmänna val i . Må det svenska folket visa ett uns av självbevarelsedrift och faktiskt rösta för en förändring! är redo att leda landet. Jag vill avsluta med att återge några tänkvärda rader ur vår älskade nationalsång. Jag städs vill dig tjäna, mitt älskade land din trohet till döden vill jag svära. Med ska jag kämpa, för hem och för härd, för , den kära fosterjorden. Med de orden, fru talman, vill jag önska er alla en glad sommar! 21 (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation. Återigen har vi att anpassa oss och fatta beslut utefter vad EU:s majoritet har tyckt. Återigen visar det sig att Socialdemokraterna med flera partier hade fel när de hävdade att införandet av den sociala pelaren var harmlöst. Den skulle inte leda till ny lagstiftning inom vare sig arbetsmarknadsområdet eller i sociala frågor. står vi här och inser att det som avfärdades som skrönor har blivit verklighet. Balansdirektivet innebär bland annat att en minimiperiod av föräldraledigheten inte ska kunna överlåtas från en förälder till en annan. Det innebär att föräldrars självbestämmande begränsas. Men inte nog med det, utan regeringen vill visa sig ännu duktigare och ökar antalet månader till tre, vilket i ännu högre grad minskar familjers möjlighet till självbestämmande. Det är så att man tar sig för pannan! Låt mig framföra tre saker som är fel med att EU lägger sig i svensk inrikespolitik. För det första är kvotering fel i sak. Klåfingriga politiker från både vänster och höger tycker sig äga rätten och kunskapen att bättre veta vad som är bäst för den enskilda familjen – som om svenska familjer skulle behöva förmyndare. Det är oklart vad kvoteringen syftar till. Möjligtvis är syftet bättre statistik. Däremot är det tydligt vad kvoteringen inte leder till. Den leder inte till egenmakt för verklighetens familjer. När svenska familjer tillfrågas om vad de anser om kvotering är nästan åtta av tio negativa. Men det behöver ju inte de sociala ingenjörerna ta hänsyn till. För det andra är det fel att EU beslutar om svenska familjers föräldraledighet. Ingen torde egentligen kunna säga att svensk föräldraförsäkring har med EU:s beslutskompetens att göra. I alla fall var det inte vad vi trodde när vi en gång röstade in oss i EU. Få, om ens någon, trodde då att EU skulle få möjlighet att påverka den svenska föräldraförsäkringen eller hota den svenska modellen för lönebildning. Tyvärr blir detta inte sista gången som direktiv från EU kommer att klampa in på det svenska självstyret. riksdag får gång på gång lägga mycket tid på att göra EU:s förslag åtminstone så lite dåliga som möjligt. Så hade det inte behövt vara om vi hade varit mer varsamma med att ge EU ytterligare makt genom den sociala pelaren. För det tredje är det fel att överimplementera direktivet. Som om det inte är illa nog att EU tvingar oss att undanta av valfrihet vill regeringen, Vänstern, , och Liberalerna plussa på med . Det står självklart dessa partier fritt att tycka så, men det är en viktig konsumentupplysning till föräldrar att dessa partier vet bättre än ni gör om vad som är bäst för just er. Det kan vara värt att komma ihåg , när vi går till val. Vi kristdemokrater säger inte bara nej till tvångskvotering. Vi säger också ja till att göra föräldraförsäkringen mer flexibel i syfte att möjliggöra för ett fungerande familjepussel. Vi vill att ska kunna fördelas fritt mellan föräldrarna och även överlåtas till annan närstående person, som en mor- eller farförälder eller annan vuxen familjemedlem. Det är en reform som skulle uppskattas av många ombildade, samkönade och ensamstående familjer, eftersom dagar då kan överlåtas till en närstående som inte nödvändigtvis är registrerad förälder till barnet. På det sättet vill vi öka jämställdheten och värna familjernas möjligheter att få ihop livspusslet. Det tycker inte EU. Det tycker inte . Det är beklagligt. Efter de något dystra orden vill jag bli lite mer positiv och önska utskottet, kansliet och talmannen en riktigt trevlig sommar. Jag hoppas att alla får någon vecka eller av återhämtning innan vi möts i en valrörelse som ska bli otroligt intressant, inte minst för svenska föräldrar. 22 (S): I den tidigare debatten frågades huruvida det fanns ledamöter som kunde läsa. Det frågades ifall det fanns ledamöter som möjligen kunde läsa men som inte förstod vad de läste. Jag vill egentligen inte uttala mig om det. Men jag vill lägga till ytterligare en variant. Det kan vara så att det finns ledamöter som kan läsa och som till och med förstår vad de läser men som framför detta på ett lögnaktigt sätt. Det finns alltså tre möjliga varianter. Jag tänker inte ha några synpunkter på vilken av de varianterna tillhör, fru talman. Men jag tänker lite sakligt gå igenom frågan vi debatterar . Den som lyssnar kan själv fundera över vilken av de tre som passar bäst in på . Det handlar alltså om genomförande av balansdirektivet. Jag kan passa på att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Det gäller en proposition som kommer sig av att det har kommit ett direktiv, som vi har att förhålla oss till. Man har tillsatt en utredning och tagit in remissvar på utredningens resultat. Det är normal parlamentarisk ordning. Det resulterar i en proposition, och sedan blir det ett betänkande här på bord. Det är så det ser ut. Den parlamentariska arbetsformen har fem av åtta partier inga större problem att förhålla sig till. Man arbetar i enlighet med de parlamentariska spelregler som finns. Man arbetar i enlighet med de lagar och direktiv som finns och de åtaganden som som medlemsstat i EU har. Jag ska återkomma till att det finns tre partier i den här kammaren som har problem. Genom det här direktivet genomför EU reformer som ska förbättra jämställdheten på EU:s arbetsmarknad. har naturligtvis inte kommit hela vägen. Vi har långt kvar till jämställdhet. Men i ett europeiskt perspektiv ligger vi ändå väldigt långt fram. Därför innebär det här ett mindre bekymmer för svenska lagstiftare. Vi har med råge i princip uppfyllt det här. Men vi behöver göra vissa justeringar i vår lagstiftning för att helt uppfylla det som sägs i direktivet och de åtaganden vi har genom vårt medlemskap i . Så långt är det inga problem. Men jag tänkte gå in lite på diskussionerna, så att folk får klart för sig vad det handlar om. påstod att den sociala pelaren på något sätt hade förändrat EU:s lagstiftningsrätt eller möjlighet att genomföra direktiv. Det är inte sant. Antingen har inte förmågan att läsa eller förstå vad han läser, eller så framför han på ett felaktigt/lögnaktigt sätt det han har läst. Jag var med när vi i den här kammaren fattade beslut om grunden för direktivet. Vi hade en jättelång, lång, debatt om Lissabonfördraget, som är det europeiska lagstiftningspaket, eller hur det ska beskrivas, som är grunden för det direktiv som vi ska hantera i detta betänkande. och – två andra partier som jag kan lyfta upp – motsatte sig då det här. Jag hade ganska tuffa debatter med de partierna här i talarstolar. Men röstade inte emot det. Vi hade då en regering där var representerade. Det var en liberal EU-minister, , och en moderat statsminister, , som ledde regeringen när vi ratificerade förslaget. Man röstade också för den ratificeringen i denna kammare. Det här måste man ändå ha någon sorts förståelse för om man ska kunna diskutera frågan. Ni får fundera över hur stor förståelse har. Det finns två reservationer i betänkandet, men det finns också ett särskilt yttrande. Det är alltså tre partier som inte riktigt har förstått arbetsformer och de åtaganden som EU-medlemskapet innebär för oss. Det gäller , . De tre partierna har några saker gemensamt. En sak är hur reptilhjärnan reagerar när man hör talas om arbetstagares rättigheter eller jämställdhet. Då slår reptilhjärnan till, och man är bara emot. Det är väl helt okej. Det är en politisk ståndpunkt, en uppfattning. Man får faktiskt vara emot arbetstagares rättigheter och jämställdhet. Jag som socialdemokrat är för jämställdhet och arbetstagares rättigheter. Det får jag också vara. Här får jag ändå ge en liten eloge, för i någon mening förstår de det, även om de inte säger det högt, eftersom de inte lägger en reservation utan bara ett särskilt yttrande. I någon mening förstår de att det är rimligt att vi genomför förslagen i propositionen, precis som alla remissinstanser ställer sig bakom det rimliga i att vi genomför de här lagförändringarna. Och det inser , även om man kanske inte vill säga det högt. Vi får väl höra när anförandet hålls sedan. Vi har ju inte hört det , fru talman. Men då är man tillbaka vid den sociala pelaren och har någon sorts pagegojreflex och ska säga något om den sociala pelaren, inte för att det har något med saken att göra utan för att man har ett oemotståndligt behov av att göra det. Det är någon sorts reflex bara. Den sociala pelaren finns ju faktiskt i verkligheten och inte bara i den moderata fantasivärlden. Det är ett existerande dokument, och man kan bara roa sig med att läsa vad som står i det. Sedan är det upp till var och en att lyssna på vad jag säger, att förstå vad jag säger och sedan repetera det på ett korrekt vis. På unionsnivå leder den europeiska pelaren för sociala rättigheter inte till, nota bene, någon utökning av de befogenheter och uppgifter som unionen tilldelas genom fördragen. De bör genomföras inom gränserna för befogenheterna. Det finns två delar som man hänvisar till i propositionen. Den ena är punkt 2 om jämställdhet. Där står det att lika behandling och lika möjligheter för kvinnor och män måste säkerställas och främjas på alla områden, även när det gäller deltagande på arbetsmarknaden, anställningsvillkor och karriärutveckling. Kvinnor och män har rätt till lika lön för likvärdigt arbete. Jag som socialdemokrat har inte jättesvårt att ställa mig bakom detta. Men , har väldigt svårt för det, och det handlar om reptilhjärnreflexen. I den sociala pelaren hänvisas till en punkt till, och det är balansen mellan arbete och privatliv. Det står att föräldrar och människor med omsorgsansvar har rätt till lämplig ledighet, flexibla arbetsformer och tillgång till omsorgstjänster. Kvinnor och män ska ha lika tillgång till särskild ledighet för att ta sitt omsorgsansvar. Det ska uppmuntras att använda ledigheten jämlikt.