prot · H90989 · 2022-03-29 00:00:00 — Det arbetet deltar jag gärna i, för det är ju det vi har lett . Problemet för har vi diskuterat , fru talman. Det är att som är gammal moderatpolitiker men företräder ändå vill att ska bli statsminister i det här landet. Det innebär att alla dessa krav och önskemål när det gäller att sätta dit dem som fuskar i cabotagetrafiken och på det sättet skapa goda förutsättningar för goda arbetsvillkor för lastbilschaufförer men också sjysta villkor för svensk åkerinäring är lite förgäves – detta eftersom en moderatledd regering, som jag förstår det, inte har några ambitioner att göra någonting åt yrkestrafiken. har vid upprepade tillfällen inte heller kunnat redovisa på vilket sätt ställer dessa krav på en moderatledd regering. I sak tycker jag att det här är belysande. Jag tycker att det är bra att vi hittar fler exempel på att vi kan behöva sanktionsväxling, för det ska vara lika straff och tydliga straff. Vi kan inte ha en ordning där man åker och kör och bedriver olaglig verksamhet i och vi inte kan ta ut sanktionsavgifter eller böter. Hela processen med sanktionsväxling har ju handlat om precis just detta. Därför är jag stolt över att vi nu har EU:s högsta sanktionsavgifter och att vi kraftigt ökat kontrollerna som Socialdemokraterna lett regeringen. 58 (SD): Jag tackar statsrådet för svaret. Det är lite intressant att statsrådet säger att vi har de högsta sanktionsavgifterna. Vi höjde från 40 000 till 60 000, det är sant, men problemet kvarstår när de som begår allvarliga brott smiter över gränsen så att vi inte kan lagföra dem. Det här har fått effekten, vilket varnade för , att man i hamnarna i tar ungefär två förare som är påverkade av droger som gör att de kan köra mer än vad som är tillåtet. De här förarna kommer in i för att göra en transport upp i landet och sedan tillbaka ned igen utan att ta sin vila. De har flera förarkort – det är som en kortlek i fickan – så att de kan dölja brotten i färdskrivaren. Det är det som har skapat den här marknaden för dem som vill runda systemet – att vi inte kommer åt dem. Sanktionsavgifter i all ära, jättebra, men vi måste också bli mycket tuffare när det gäller att få stopp på den här typen av verksamhet. Vi låser upp klamparna och hoppas på att man ska göra rätt för sig. Det finns flera fall som visar att så inte är fallet. Man väntar ut det där , och när polisen vänder ryggen till åker man. Det är intressant att statsrådet skakar på huvudet. Jag har ett exempel i fickan, ett fall som jag väntar på hur det ska bli. Det är det här som är problemet. Man ska stå till dess att man gjort rätt för sig. Om man bryter mot regelverket när man kommer till , , eller för all del får man stå på platsen till dess att man gjort rätt för sig. Man släpps inte iväg. De gånger jag körde utomlands med buss var jag orolig varje gång polisen eller BAG dök upp framför, för jag visste: Minsta lilla de upptäcker kostar pengar, och man blir stående till dess att man betalat. Men i släpper vi dem som begått grova överträdelser . Enda gången klampen får sitta kvar till dess att det är åtgärdat är när det är ett tekniskt fel på fordonet – dålig broms, dålig styrning eller något annat – eller när färdskrivaren är manipulerad. Då får klampen sitta kvar, för det är ett tekniskt problem som måste vara löst innan man får fortsätta. Men kommer vi in på brotten släpper vi den misstänkte . Det håller inte. Då skapar vi en marknad för dem som inte vill följa regelverket, och de konkurrerar ut dem som är seriösa. Vi måste städa bort den här verksamheten från vägarna, och det måste ske , för med den situation vi har är det här lukrativt för dem som kringgår hela lagstiftningen. I lagtexten står det att sanktionerna ska vara ”effektiva, proportionella, avskräckande och icke-diskriminerande”. Det betyder ju att alldeles oavsett varifrån man kommer och vilken typ av brott man gjort sig skyldig till måste man betala för sig – böter eller sanktionsavgift. Då kan vi inte släppa iväg dem . Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera sammanträdet till . § 12 (forts.) Svar på interpellation 2021/22:409 om översyn av böter och sanktionsavgifter 59 Infrastrukturminister (S): Detta är en debatt som påbörjades . För dem som följer den kan det vara bra att veta att det har varit en paus emellan. Jag har, fru talman, tillsammans med pratat om klampning, om sanktionsavgifter och om hur vi ska se till att skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Utgångspunkten från regeringens sida är omfattande insatser för att just skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Vi har sedan vi tillträdde infört både sanktionsavgifter och möjlighet att klampa fordon. Vi har dessutom infört ett beställaransvar, och vi har fått till stånd en omfattande och kraftig ökning av poliskontrollerna. Vi har dessutom i EU förhandlat fram gemensamma regler som implementeras, som är bra för svensk åkeri- och transportnäring men också för de chaufförer från andra länder som kör i och ska ha möjlighet till svenska löner och avtal. Min poäng i denna debatt har varit att vi har EU:s högsta sanktionsavgifter. Vi har de tuffaste reglerna i EU, och det på förekommen anledning. När interpellanten har valt att lyfta fram som ett föredöme har jag påvisat att vi jämfört med har mycket fler kontroller, högre sanktionsavgifter och tuffare kontroller. Men det är bra att fler länder gör insatser mot otillåten cabotagetrafik. valde i sitt förra anförande att lyfta fram att en del inte betalar sanktionsavgift – att klampning innebär att man sedan bara låter bli att betala. Det är ändå viktigt att komma ihåg att det inte var några fordon som klampades. När styrde i det här landet, vilket och vill att de återigen ska göra, fanns inte klampning. Då var det viktigaste att transporterna skulle vara billiga. Då pressade man sociala villkor och löner och fick en transportarbetsmarknad som var förfärlig och hela den utveckling vi sett nu med otillåten cabotagetrafik. leder av klampningarna till att transportföretagen betalar sanktionsavgiften. Det finns, som jag har förstått det av den statistik jag har fått, fem fall där man inte har lyckats verkställa betalning av sanktionsavgift. Det är klart att det är fem fall för mycket. Jag vill att man ska se till att den som bryter mot regler betalar sanktionsavgifter. Men det är en radikal skillnad från den ordning vi hade innan, när vi inte hade klampning. Då skickades böter till ett rumänskt åkeri som aldrig betalade. utkrävs sanktionsavgifter på plats. Varför betalar man? Jo, för att om godset står stilla i , vilket det annars gör, är det väldigt dyrt för åkeriet. Det handlar inte bara om förarlöner eller transportkostnader, utan det finns ett värde och kontrakt som man har att förhålla sig till. Den erfarenhet vi har är alltså att man är väldigt angelägen om att betala. Det är klart att det finns en ambition att öka från , men är ändå en väsentlig skillnad jämfört med hur det var tidigare, när vi inte hade klampning. Min slutsats i denna diskussion är alltså att vi kommer att fortsätta se till att skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Vi är i ett läge där vi implementerar mobilitetspaketet, som vi förhandlat fram på EU-nivå. ser vi till att svensk åkerinäring får sjysta konkurrensvillkor och att svenska löner och villkor gäller för dem som jobbar på svensk arbetsmarknad. Det sista är nog så viktigt, för det motarbetade ju moderater men även sverigedemokrater i EU när det fördes diskussioner om löntagarnas ställning i . För oss socialdemokrater har det alltid varit vägledande, och får vi äntligen bättre ordning och reda på svensk arbetsmarknad och i transportbranschen. 60 (SD): Tack för svaret, statsrådet! Så hiskeligt många kontroller sker faktiskt inte, ser man om man tittar på polisens egen statistik. var det 61 ärenden med olaga cabotage, och 2017 var det 65. Sedan steg det 2018 till 221, och 2019 till 238. Det är inte mycket att skriva hem om. Och det beror på att det sker alldeles för få kontroller ute på vägen. Dessa siffror hade kunnat vara betydligt högre om vi hade haft tillräckligt med kontrolltjänstemän ute. När det gäller detta med cabotage och dem som blir klampade står det just nu ett ekipage – möjligen står det kvar; jag vet inte – tillhörande ett rumänskt åkeri, som stoppats och klampats av polisen i . Det rör sig om sanktionsavgifter på . låste man upp klampen. Frågan är om bilen står kvar när solen går upp eller om man drog utan att betala och göra rätt för sig. Det lär vi få svar på . ska jag åka ut och träffa mina gamla kollegor i och diskutera den situation som råder för trafikpolisen och vad man behöver göra för att komma till rätta med de här problemen. Om statsrådet inte har något särskilt för sig har jag plats i bilen – det är bara att följa med ut och se hur det går till ute på vägen och vilka arbetsinsatser kontrollpersonalen gör. De gör ett enastående arbete, men de är på tok för få för att komma åt problemen ute på våra vägar med olagligt cabotage och förare som kör alldeles på tok för länge, manipulerar färdskrivare, kör på flera förarkort och så vidare. Detta är ett gigantiskt problem, och det är inte ett problem bara för åkerinäringen, som utsätts för osund konkurrens – det är också en fråga om säkerhet för alla oss andra som är ute på vägen. Jag hoppas att statsrådet kommer att förstärka kontrollerna på vägen. 61 Infrastrukturminister (S): Vi förstärker kontrollerna. Det har skett en ökning av kontrollerna när det gäller otillåtet cabotage. Det har alltså skett en ordentlig ökning av kontrollerna sedan vi tillträdde. Det är inte en tillfällighet att såväl som tycker att vi verkligen är på rätt väg när vi nu gör viktiga insatser, både genom att öka kontrollen och genom att införa sanktionsavgifter, klampning och beställaransvar, och inte minst genom att nu implementera mobilitetspaketet. Jag kommer också själv att vara ute , på en annan plats i , och göra precis denna typ av kontroller tillsammans med polis och bilinspektörer. Detta är något som även jag använder mig av. Men jag låter inte mina egna anekdotiska erfarenheter ligga till grund för politiskt tyckande och tänkande, utan jag utgår från rapporter från våra myndigheter, från branschorganisationer och från det faktaunderlag vi har. Det talar för att vi har EU:s högsta sanktionsavgifter, att vi har väsentligt fler kontroller än grannländerna och att vi har infört verktyg som ger polisen kraftigt förbättrade möjligheter att kontrollera yrkestrafiken. Jag kommer att arbeta för att vi ska göra ännu fler kontroller. Det var därför vi tillsatte utredningen om olaglig yrkestrafik. utmaning, fru talman, är att han kommer att fortsätta kämpa för att ska bli statsminister i det här landet. Han tillhörde en moderat regering som valde att inte göra någonting för att skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Man kallade det tvärtom protektionism när vi ville ha rimliga regler om sjysta arbetsvillkor eller, för den delen, sjysta konkurrensvillkor. Eftersom fortfarande inte, inte ens i denna debatt, kunnat redovisa vilka krav man ställer på kan jag inte tolka det på annat sätt än att starka engagemang, hur viktigt det än må vara, riskerar att leda till att vi får en regering i det här landet som inte vill göra något för att skapa ordning och reda i yrkestrafiken. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 13 Svar på interpellation 2021/22:387 om Huaweis process i ICSID 62 Statsrådet (S): har frågat mig hur kommer att hantera utfallen i de båda domstolarna i när frågan ska tas upp i ICSID och hur mycket har budgeterat till processkostnaderna för att försvara beslutet om Huawei i ICSID. Han har också frågat om har bestridit Huaweis anmälan till ICSID samt om regeringen avser att riva upp investeringsavtalet med . Den svenska domstolsprocessen om telekombolaget överklagande av Post- och , , beslut pågår fortfarande i Kammarrätten i . Processen i svensk domstol innebär en prövning av om PTS beslut är förenligt med svensk lagstiftning. Processen i ICSID handlar om en annan fråga, nämligen om PTS beslut är förenligt med investeringsskyddsavtalet mellan och . skriver att sekretess är huvudprincip i en investeringstribunal och att besluten inte kan överklagas. Jag tolkar det som att syftar på ett skiljeförfarande vid en investeringstvist. Frågan om sekretess regleras inte i investeringsskyddsavtal med eller i skiljedomsreglerna. Det är upp till parterna att besluta om nivån av öppenhet. En skiljedom kan klandras vid processuella fel, vilket kan ogiltigförklara hela eller delar av skiljedomen. frågar även hur det kommer sig att ett globalt bolag kan stämma en stat som har följt rättsstatens principer till punkt och pricka, hur det kommer sig att lagstiftning kan medföra en kostnad i mångmiljardklassen och hur det kommer sig att skiljedomsprocessen är stängd för allmän insyn. innebär en rätt för en investerare att få sitt påstående prövat. Skadeståndsansvar kan bara uppstå om lagstiftningen eller tillämpningen av lagstiftningen innebär en överträdelse av investeringsskyddsavtalet och denna överträdelse resulterar i en ekonomisk skada. Som angetts ovan är skiljedomsprocessen inte stängd för allmän insyn om inte parterna eller skiljenämnden kommer överens om det. Gällande processkostnader är budgeten . kommer sannolikt att yrka på att processuella kostnader för tvisten läggs över på Huawei. Angående frågan om har bestridit Huaweis anmälan till ICSID har regeringen gett i uppdrag åt Justitiekanslern att bevaka statens rätt och att föra eller låta föra talan i tvisten. Regeringen kommenterar inte denna pågående tvist i sak. har vidare frågat mig om regeringen avser att riva upp investeringsskyddsavtalet med . Några sådana planer har inte regeringen. Däremot är avsikten att ersätta vårt bilaterala investeringsskyddsavtal med ett modernt EU-gemensamt investeringsskyddsavtal när parterna har enats om ett sådant. 63 (V): Jag vill tacka energiministern för svaret på min interpellation. Jag ska kanske säga energi- och digitaliseringsministern, eftersom det är mer relevant i just den här debatten. Man kan i förstone tycka att det är i sin ordning, att ett bolag måste kunna överklaga ett beslut ifall bolaget misstycker. Men det är lite speciellt med skiljedomsförfaranden. Det är inte fall som hanteras av det ordinarie rättsväsendet, utan de hanteras i skiljenämnder eller investeringstribunaler. Det ligger vid sidan av, helt utanför, vårt ordinarie rättsväsen. Det är i fallet Huawei viktigt att komma ihåg att det var en enig riksdag som reviderade lagen om elektronisk kommunikation och vår sekretesslag. Vi gjorde det alltså möjligt för våra myndigheter att komma med inlagor om och ha synpunkter på vilka bolag som skulle kunna bygga ut det framtida 5G-nätet. Kort och gott vill vi inte ha kinesiska och kanske inte ryska bolag, en del bolag som vi inte bedömer som pålitliga, eftersom de kommer från stater där staten i praktiken kan kontrollera bolagen. Därför fick inte Huawei vara med och bygga 5G-nätet. Det var helt i enlighet med svensk lagstiftning. Det var det inte det minsta tu tal om. Huawei har överklagat beslutet två gånger till svenska domstolar men har inte vunnit i någon instans. Det sista fallet pågår fortfarande. Det som jag tycker är viktigt att ta upp i det här fallet är att Huawei kan gå vidare till en internationell investeringstribunal och driva fallet vidare där. På det sättet kan man sätta en prislapp på svensk lagstiftning. I det här fallet vill man ha i kompensation för att vi helt enkelt har följt svensk lagstiftning till punkt och pricka. Att vi följer vår lagstiftning ska väl inte medföra ett pris? Ska stora bolag kunna stämma stater i internationella investeringstribunaler, där har vi dessutom inte någon som helst möjlighet att ha insyn? Det är förvånande att energi- och digitaliseringsministern svarar att det är upp till parterna att besluta om sekretess. Men precis – om den ena parten, i det här fallet Huawei, säger att de vill att allting ska vara hemligstämplat blir allting hemligstämplat. I investeringstribunaler är allting alltså per definition hemligstämplat, såvida inte båda parter vill öppna upp det. Jag vill därför fråga ministern om ministern själv har tagit del av Huaweis stämningsansökan mot i tribunalen ICSID. Varför kan ministern inte svara på huruvida har bestridit stämningen mot eller inte? Det tycker jag ligger i allmänhetens intresse att få veta. Tycker ministern att det är rimligt att ett multinationellt bolag ska kunna lämna in en stämning i mångmiljardklassen mot en stat när man har förlorat i nationell domstol? Varför ska bolag få en extrachans i investeringstribunaler? 64 Statsrådet (S): Tack, , för frågorna! Svenska staten är part i detta. Att hävda att inte skulle ha insyn är alltså inte med sanningen överensstämmande. Låt mig dock ta ett annat exempel. Lagstiftning måste gälla. Land ska med lag byggas, och bilaterala förhållanden måste också regleras i lag och avtal. Vi kan tänka att det skulle gälla ett svenskt bolag som hade gjort stora investeringar i , varpå den kinesiska staten hade ändrat sin lagstiftning och kanske direktstyrt domstolarna – det är inte alla länder förunnat att ha den situation som vi har i med självständiga domstolar. Svenska investerare, svenska bolag, skulle då ha förlorat stora belopp på grund av en lagstiftning som vi ansåg var felaktig men som den andra staten skulle tycka var rimlig. Om vi hade förlorat i domstolen på grund av något som vi ansåg var felaktigt hade vi också tyckt att det var rimligt att kunna få sin sak prövad av oberoende part. Just denna mekanism är anledningen till att de internationella tribunalerna, dessa skiljedomsförfaranden, finns. Det är för att kunna garantera en rättssäkerhet, för att kunna garantera rättvisa mellan parter även när det kan vara svårt. blandar ihop att Huawei i det här fallet anser sig ha lidit skada och därför begär en viss summa med att faktiskt kommer att betala denna summa. Det återstår att se efter en lång process. kan jag konstatera, fru talman, att i samtliga fall har Huawei förlorat i sin sak och inte har ansetts ha rätt i sin stämningsansökan. Vi får se hur tvisten fortsätter. Det är naturligtvis i sin ordning att det inte styrs av staten eller av politiska beslut, utan att oberoende domstolar och oberoende skiljedomsförfaranden avgör detta. Ett system som skapar osäkerhet och en situation utan oberoende domstolar, vilket det i förlängningen egentligen blir om man motsätter sig skiljedomsförfaranden, är inte ett bra sätt att bygga relationer med omvärlden. Det är inte ett bra sätt att bygga en fungerande marknad i ett land som , som vill ha många bilaterala avtal. Vi vill att det ska vara ett attraktivt land att investera i och att våra bolag ska ha möjlighet att investera utomlands. Vi ska skapa svenska jobb och se till att vi kan sälja utomlands. Därför, fru talman, tycker jag att blandar ihop Huaweis anspråk med att detta skulle bli sanning. Så är det ju naturligtvis inte i någon domstol. Det kommer alltid att finnas folk som har anspråk, och domstolen kommer att döma utifrån sitt förfarande. När det kommer till frågan om huruvida har bestridit avtalet eller inte har regeringen lämnat över ärendet till Justitiekanslern, som ska ha möjlighet att göra sitt arbete och driva fall så bra som möjligt. Därför kommenterar inte regeringen innehållet i detta. Det torde vara ganska självklart för denna kammare, fru talman. 65 (V): Khashayar Farmanbar säger att det handlar om rättssäkerhet och att det här är ett rättvist system. Men då vill jag påminna om att bolagsdomstolarna, som de ibland kallas, är ett extremt ifrågasatt förfarande. Det är ifrågasatt även på EU-nivå, där man har konstaterat att en mängd bilaterala investeringsavtal mellan länder inte är rättssäkra och inte uppdaterade med den form av lagstiftning som man kan förvänta sig av rättsstater. Ministern svarade mig också att investeringsavtalet med och andra bilaterala investeringsavtal måste göras om. Därför att de inte är rättssäkra. De ger bolagen alla möjligheter, men staterna står bara där med ansvaret. Staterna har egentligen allt att förlora. Jag är förvånad, fru talman, över att ministern tar så lättvindigt på de i skattepengar som vi måste avsätta bara för att försvara de lagar som vi har klubbat här i riksdag. Varför ska vi lägga på detta och anlita två olika advokatbyråer, en svensk och en i , bara för att försvara att vi stiftar lagar för att ett kinesiskt multinationellt bolag stämmer oss? Det verkar inte ens som att ministern själv har läst stämningsansökan mot oss, för det har han inte svarat på. Har han läst den eller inte? Det skulle jag vilja veta. Förfarandet med investeringsavtal är med andra ord inte alls rättssäkert. Det är inte att modernt sätt att lösa tvister. De ska hanteras i våra nationella domstolar, och vi är rättsstater. Det är en sak när det gäller , som inte är en rättsstat, men då får bolagen komma ihåg att om de investerar i tar de tar en väldigt stor risk. Det är liksom en del av upplägget. Men bolag som involveras i kan vara helt säkra på, , att vi är en rättsstat och hanterar deras förehavanden på det sätt som en rättsstat ska göra. Jag vill påminna om att fallet med Huwaei och kommer att avgöras i tribunalen ICSID, som lyder under . Men det är som sagt sekretess som är den gängse formen där. Alla som vill läsa Huaweis stämningsansökan mot kan inte göra det, för den finns inte på ICSID:s hemsida. Väldigt många fall hanteras inte ens där, utan här i hanteras de av . Där hanteras förfaranden mellan stater och investerare, och där råder också total sekretess. Jag tycker inte att detta känns som ett modernt och rättssäkert system. Och jag vet ärligt talat inte vilket ben ministern vill stå på här. säger han att systemet är rättssäkert och rättvist, säger han att investeringsavtalen måste göras om. Och om investeringsavtalen ska göras om är det väl någonting som är fel med dem. Hur gammalt är investeringsavtalet som ligger till grund för stämningen mellan och ? Jag tror att det är . Det låter som ett extremt gammalt och omodernt avtal. Ska det få avgöra sådana här saker? 66 Statsrådet (S): säger att han blir förvirrad av svaret, och jag märker det på hur han blandar ihop två delar. Den ena är investeringsskyddsavtalet, som är ett avtal som två parter, i det här fallet landet och landet , har tecknat för att skapa ett system där våra bolag ska kunna agera och handla med varandra. Den andra delen är att om man inte är överens om avtalets innehåll kan man säga att man anser att den andra parten har brutit mot något i avtalet. I det här fallet rör det sig om två olika länder, och båda är av förståeliga skäl överens om att man inte ska gå till något av de två ländernas domstolar. Därför finns nästa grej som kallas för skiljedomsförfarande, och det finns ett antal olika skiljedomstolar. En av de mest kända och som jag är väldigt stolt över – vi har en lång historia av rättssäkerhet i det här landet – är och dess skiljedomsförfarande, som ligger till grund för väldigt många avtal. Det finns också ICSID, men det är en annan sak. Där tolkar man huruvida någon av ländernas investerare har missgynnats av det andra landet i avtalet. När två länder skriver ett avtal med varandra ter det sig ändå inte särskilt konstigt att båda två vill ha en oberoende part som sedan ska tolka avtalet, inte det ena eller det andra landets egna domstolar. För del kan vi vara säkra på att vi har trygga domstolar som inte är politiskt styrda, vilket man inte kan vara säkra på överallt i världen. Om vi vill ge våra bolag möjligheter att på likvärdiga grunder få en rättvis bedömning av sina fall i länder som eller i andra länder som vi har bilaterala avtal med har vi den här typen av skiljedomsförfaranden. På samma sätt ser vi till att alla länder som gör affärer med oss har samma rättssäkerhet, för vi vet att vi har rättssäkerheten på vår sida.