prot · H90992 · 2022-04-01 00:00:00 — 10 000 polisanställda, som vi verkar kunna gå i mål med , är ett viktigt steg på vägen mot att få fler synliga poliser i samhället. De kan då också ta itu med vardagsbrotten. För, fru talman, det börjar alltid i vardagsbrotten. Så länge man inte går efter dem som stjäl den första borrmaskinen på ett bygge kommer inte heller någon att gå efter dem som stjäl hela byggbodar. Det är viktigt att man börjar i vardagen och att man kan bekämpa brottsligheten på det sättet. Vi tar inte enkelt på frågan, utan vi gör allt vi kan. Vi tar gärna emot goda råd, tips och idéer, och med myndigheterna i spetsen ska vi se till att vi också kan trycka tillbaka den brottslighet som drabbar företag. 28 (SD): Jag vill börja med att tacka för den enligt mig genuina inställningen i frågan. Det här är en debatt som jag har haft , först i näringsutskottet och i justitieutskottet. I allt större utsträckning upplevde jag när jag jobbade med de näringspolitiska frågorna och träffade näringsidkare att det var detta man ville diskutera. De ville diskutera den brottslighet som drabbar dem i stället för, låt oss säga, momssatser och regelkrångel. Det trycktes allt längre ned på dagordningen som brottslighet och generell trygghet och säkerhet för anställda och personal blev en viktigare sakpolitisk fråga för näringsidkarna och deras verksamhet och förutsättningar att bedriva densamma. Jag hoppas naturligtvis att nu i sin relativt nya roll som näringsminister säkerställer att han i dialog med justitieministern intensifierar arbetet på detta område. Det här är som sagt någonting som jag och andra har belyst , och jag saknar en del åtgärder. Hitintills har primärt berört företags brott, alltså mer ekonomisk brottslighet, bluffakturor, oseriösa näringsidkare som lurar andra och så vidare. Men det finns också en annan aspekt. Jag slogs av vad det kan innebära i praktiken när jag träffade en Icahandlare från ett utsatt område i . Han lägger av sin årsomsättning på trygghetshöjande åtgärder och på att bekämpa kriminalitet i butiken. Han anlitar väktare för att följa personalen hem eller till närmaste kollektivtrafikstation. Han får på andra sätt upprätta trygghet i butiken, och det är naturligtvis ett stort svinn och mycket stölder. av årsomsättningen är en ofantlig summa. Det är mer än han gör i vinst och definitivt mer än han kan ta ut i utdelning eller på annat sätt ersätta sig själv med. Det går inte i längden att driva näringsverksamhet under dessa förhållanden. Och vad händer då, fru talman? Vad händer när man tvingas lägga ned och när kalkylerna inte går ihop? Livsmedel kommer fortfarande att behövas i det utsatta området. Då kommer en annan aktör, och den aktören är i bästa fall grå och i värsta fall svart. Den aktören kommer inte att bedriva näringsverksamhet på det sätt man ska göra. Det kan vara den typ av aktör som säljer det som har stulits från Icahandlaren. Där har vi ett problem: Vi har parallellsamhällen i där de seriösa näringsidkarna tvingas ut. tvingas de ut för att de utsätts för så mycket brottslighet att det inte blir lönt att fortsätta. tvingas de ut för att det kommer rena hot och påtryckningar om att de ska lämna området eller inte får etablera sig där från första början. Dessa hot och påtryckningar kommer då från en klan eller ett kriminellt nätverk som anser att man själv har monopol på att bedriva olika former av näringsverksamhet inom detta geografiska område. Det innebär att vi riskerar att få – och i viss utsträckning redan har – områden i där ingen helt vit näringsverksamhet bedrivs. De som växer upp där ser inte vad det innebär att vara en seriös företagare och göra rätt för sig. Ett helt område vaknar och ser kriminalitet ske framför ögonen. Det blir otroligt problematiskt för de barn och unga som växer upp där att själva finna förebilder, att söka sig till ett seriöst jobb, att betala den skatt man ska och att säkerställa att allting sker efter de regler som bör gälla i . Det här är ett samhällsproblem. Jag skulle vilja höra vilka ytterligare lösningar har när vi pratar om näringsverksamhetens förutsättningar i de parallellsamhällen som faktiskt växer fram i . Det gäller alltså inte bara de oseriösa företagare som lurar andra företag, utan det handlar om möjligheterna att över huvud taget bedriva korrekt näringsverksamhet under de förutsättningar som råder i alldeles för många utsatta och särskilt utsatta områden i . 29 Näringsminister (S): Jag tycker att pekar på rätt samband också i detta inlägg. Det finns ett klart samband mellan den kriminalitet vi ser i , ofta i utsatta områden, och den kriminalitet som drabbar näringsidkare. Det har varit en ojämn kamp mellan kriminalitet och teknisk utveckling och förändringar i näringslivet som både arbetsmiljöarbete och företag tillsammans med myndigheter har jobbat med väldigt intensivt. Glädjande nog, fru talman, har det också varit ganska framgångsrikt , lite drygt. För sedan hade och jag förmodligen debatterat rån mot värdetransportföretag i talarstol, för det var dåtidens stora brott. Det drabbade branschen extremt hårt, men det drabbade naturligtvis också föraren av transporten extremt hårt. Det är många människor som har fått ärr för livet av den brottslighet som fanns då. Men i samma takt som man gjorde det tekniskt omöjligt att komma över pengar, pengar blev färgade och kontanterna minskade, flyttade brottsligheten till butik. Vi har hört många vittna om personrån i butik, och jag har själv träffat många av brottsoffren. Det är ofta anställda som jobbar ensamma i butik som utsätts för rån. Det är olika hur människor tar den typen av brottslighet, men det finns de som är rädda för resten av livet när de har blivit utsatta för ett rån i sin butik . Jag har själv träffat några av dem. Det har gjorts begränsningar i ensamarbete, och i butiksbranschen har man skilt kontanter från möjligheten att råna. Som tur är har den typen av brottslighet minskat, vilket också rapporten visar. Lösningen är, precis som pekar på, att vi tar itu med brottslighetens rötter – där den börjar. Varje brottsling måste lagföras. Statsrådet har skärpt 70 lagar just för att få bukt med den ökade kriminaliteten, inte minst gängkriminalitet och det som beskrev i utsatta områden. Den finns på riktigt, och det är en kriminalitet som naturligtvis sprider sig också till den lokala Icahandlaren. Om man inte har respekt för vad som är ditt och mitt i vardagen i övrigt är det såklart lätt hänt att man också snattar i butik. För en butik i ett sådant område, fru talman, kan det innebära skillnaden mellan att kunna bedriva sin verksamhet och att inte kunna göra det. Kommunerna får också ett ökat ansvar för att kartlägga och vara en del av hur man ska kunna underlätta näringsverksamhet i utsatta områden. Jag tror att det är bra att vi har den första brottsbekämpningen nära medborgaren och ute i bostadsområdena. Detta är ett alldeles nytt uppdrag till kommunerna. De är inte riktigt igång med det , men jag hoppas att det ska kunna bidra till en bättre kartläggning av hur brottsligheten ser ut så att vi kan göra som det ska göras. Brottsligheten ska bekämpas och beivras så mycket som det bara går. 30 (SD): Tack, , för ett konstruktivt samtal! Det jag skulle vilja belysa i mitt sista inlägg är också en av de frågor jag ställde i interpellationen och som vi kanske inte har berört så mycket. För de näringsidkare som tvingas lägga en del av årsomsättningen – i det fall jag nämnde tidigare var det – på att etablera trygghet och täcka kostnader för de stölder etcetera som sker innebär det att samhället har misslyckats. Politiken har misslyckats. Man har inte lyckats etablera trygghet. Man har inte lyckats säkerställa att brott inte sker i denna utsträckning. Man har låtit utsatta områden växa fram där seriös näringsverksamhet tvingas ut. De enskilda näringsidkarna känner nog en hopplöshet, som jag tror leder till att de slutar anmäla brott. Som jag nämnde har av brottsutsatta företagare avstått från att anmäla. I praktiken innebär det att näringsidkarna tar en kostnad som staten, politiken, polisen etcetera egentligen är skyldiga till. Det gäller huvudsakligen politiken. Man har inte lyckats säkerställa att vi har ett där det är trygghet som råder och där näringsidkare, privatpersoner etcetera inte drabbas av kriminalitet i den utsträckning som sker. Ansvaret för att täcka upp detta faller på näringsidkarna. Det är de som tar den här kostnaden. Det är inte politiken som ersätter dem för att de tvingas ha trygghetshöjande åtgärder, blir av med gods eller vad det nu kan tänkas röra sig om. Jag vet att i sitt svar sa att regeringen inte avser att ersätta dem, men jag tycker ändå att det är värt att här ta sig en funderare: Är det rimligt att företagare bär ansvaret för de politiska misslyckanden som parti och andra har orsakat? 31 Näringsminister (S): Jag gjorde det bästa jag kunde för att svara ärligt på frågan i interpellationssvaret. Orsaken är i första hand att detta följer samma ordning som annan typ av brottslighet. Naturligtvis har företagen samma rätt och möjlighet som andra enligt skadeståndslagen att kräva ersättning för den brottslighet de utsätts för. Det kan man göra både i brottmålsprocess, vilket är det vanliga, och i civilrättsprocess. Dessutom har såväl företag som vanliga individer möjlighet att försäkra sin verksamhet. Stora belopp i samband med dessa förluster kommer alltså till företaget via dess försäkringsbolag. Det vore förstås mycket mer effektivt, fru talman, om vi inte hade brottsligheten från början så att vi slapp betala ut dessa stora summor till företag, men det är den väg vi går. Om det inte finns någon som kan lagföras för brottet eller om den personen saknar medel kan också en företagare i sista hand ansöka om brottsskadeersättning från . Det följer exakt samma mönster som för dig och mig om vi utsätts för en cykelstöld eller annan brottslighet i vardagen. Jag tror att det är viktigt att vi har samma system för företagare som vi har för alla oss andra. Dessutom skulle incitamentet att försäkra sin verksamhet försvinna om man visste att det fanns en stat som täckte kostnaden som uppstår på grund av brottslighet. Jag tror att det vore en väldigt dålig väg att gå framöver. Jag försökte vara ärlig i mitt svar, och jag kan säga det en gång till: Vi avser inte att skärpa lagen på det här området. Interpellationsdebatten var härmed avslutad. § 11 Svar på interpellation 2021/22:408 om bristen på byggmaterial 32 Statsrådet (S): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att på lång sikt säkra tillgången på byggmaterial så att kan hålla tillbaka kostnadsutvecklingen, minska bostadsbristen och sänka klimatutsläppen. En hållbar och tillförlitlig tillgång på byggmaterial är en förutsättning för att upprätthålla den höga byggtakten. Att driva på klimatomställningen och skapa framtidens jobb är också prioriterat av regeringen. Den uppkomna situationen vid Cementas verksamhet i påvisade byggsektorns sårbarhet vid störningar i cementförsörjningen. kan det dock handla om sårbarheter kopplade till andra insatsvaror och verksamheter. För att stärka motståndskraften i råvaruförsörjningen och främja ett mer resurseffektivt byggande genomför regeringen flera åtgärder. Flera myndigheter har fått i uppdrag att genomföra en fördjupad analys och kartläggning av efterfrågan på cement, tillgången till kalksten och cement samt de logistiska förutsättningarna för import. geologiska undersökning har dessutom fått i uppdrag att identifiera åtgärder som kan öka tillgången på, och underlätta tillhandahållandet av, alternativa bindemedel till betong. forskningsanslag har förstärkts med 2022–2024 för en riktad satsning på forskning och innovation om återbruk, återvinning samt utveckling av nya och alternativa byggmaterial. Regeringen har också gett i uppdrag att kartlägga och analysera hur återanvändning och återvinning av byggnadsverk, byggnadsdelar och byggmaterial kan förbättras samt föreslå åtgärder för hur cirkulärt byggande kan främjas. Bygg- och rivningsavfall är dessutom en av de prioriterade strömmarna i regeringens strategi för omställning till en cirkulär ekonomi. För att påskynda klimatomställningen inom byggsektorn har fått i uppdrag att se över hur tillämpningen av klimatdeklarationer kan utvidgas och hur införandet av gränsvärden för byggnaders klimatpåverkan kan påskyndas. Regeringen lämnar även stöd till föreningen för att öka kunskapen om industriellt träbyggande då det finns potential att växla upp det industriella träbyggandet. Tillgången på träråvaror i är god. På uppdrag av regeringen har utrett konkurrensen inom byggmaterialindustrin mot bakgrund av just de ökande byggmaterialpriserna. Myndigheten konstaterar att vissa byggmaterialmarknader präglas av bristande konkurrens, vilket har en betydande påverkan på prisutvecklingen för byggmaterial. och förslag bereds inom . 33 (C): Jag tackar statsrådet för svaret. Man vågar inte tänka tanken att kalkstensbrytningen på måste upphöra när det nuvarande tillståndet går ut. För att kunna genomföra klimatomställningen i och är det en grundförutsättning att vi har tillgång till en egen, storskalig tillverkning av cement i . Det är bra att scenarier där man måste importera undersöks eftersom detta kan komma att bli en realitet. För att det ska kunna vara möjligt behövs dock provtagningskapacitet för cement och betong från olika delar av världen. Det behövs ny infrastruktur i våra hamnar, med cisterner. Kostnaderna för detta uppgår till miljardbelopp, för att inte nämna den tid det kommer att ta att få allt detta på plats. Och var ska en sådan anläggning eller sådana anläggningar ligga? Att finna alternativ till cement och betong som byggmaterial är viktigt. Det är känt att betongens klimatpåverkan vida överstiger träets. Men cementindustrins ambitioner att nå klimatneutralitet ska också erkännas och uppskattas. Betong är viktigt för vårt övriga samhällsbyggande, inte bara bostadsbyggandet. Cementfrågan, fru talman, kommer att diskuteras även kommande fredag då kommer till kammaren för att debattera en annan interpellation från mig i denna fråga. Det finns många andra faktorer som påverkar bostadsbyggandet. Den här debatten skulle även kunna handla om materialtillgång, återbruk och kostnader. Priserna på trä påverkas av den import vi inte längre vill se från . Parkett är det brist på eftersom mycket av ekparketten tillverkas i . Men i övrigt går försäljningen till privatpersoner bra, enligt Byggmaterialhandlarna, trots ökade kostnader. Resurseffektivitet är kanske det säkraste sättet att hålla kostnaderna nere och minska klimatpåverkan. Det bästa byggmaterialet är ju det som inte behöver forslas till byggarbetsplatsen, alltså det som inte behöver användas. Det näst bästa borde vara det som återanvänds i sin ursprungliga form, och näst därefter kommer det material som är återvunnet eller produceras av återvunnet material. Det är av det byggmaterial vi använder som blir avfall, och av detta är farligt avfall som man måste ta hand om. Det är givetvis oacceptabelt mycket. Ungefär hälften av allt avfall återvinns, enligt . Resten läggs på deponi. Ett bra exempel på återvinning är foamglas, det vill säga krossat bilglas, som kan användas för husgrunder och ersätter betong om byggnaden är lätt, till exempel i trä, och det handlar om ett fåtal våningar. Vad gäller kostnader ska ju också livscykeln beaktas. Det är inte självklart att det byggmaterial som är billigast i inköp är det som är mest kostnadseffektivt. Valet av material kan även vara beroende av bostadsmarknadens funktionssätt och dess incitament att renovera, bygga till låga kostnader och bygga för den efterfrågan som finns, det vill säga villkoren för dem som har att bygga och förvalta bostäder, för dem som äger och hyr ut till människor, för dem som bygger för att sälja och inte minst för hyresgästerna, villaägarna och bostadsrättsinnehavarna. har i samarbete med regeringen sett till att det finns ett grönt avdrag som främjar klimatbra investeringar i exempelvis solceller och laddmöjligheter. Kanske skulle valet av hållbara och återbrukade byggmaterial också kunna främjas med liknande avdragsmöjligheter för privatpersoner och bransch. Detta är någonting som bland annat Byggmaterialhandlarna föreslår. Min fråga rör ju såväl tillgång, kostnad och klimatpåverkan som påverkan på tillgången till bostäder, så den är bred. Jag undrar hur statsrådet ser på incitament att spara och återbruka byggmaterial i större utsträckning. 34 Statsrådet (S): Tack till ledamoten för mycket intressanta och bra synpunkter! Tillgången på byggmaterial handlar såvitt jag ser det kanske om tre saker. För det första handlar det om att säkra tillgången på och effektiv försörjning av existerande traditionella byggmaterial. För det andra behöver vi öka andelen och möjligheterna till återbruk och återvinning av byggmaterial, precis som är inne på. För det tredje, och det tror jag är minst lika viktigt, måste vi se till att få fram nya och hållbara byggmaterial och kunna använda de existerande, inte minst trä, i fler typer av situationer. Jag tog i mitt inledande svar upp en bred palett av de insatser som regeringen har gjort på de här tre områdena. Jag tänkte ta det här tillfället och säga någonting mer om åtminstone ett av de områden som vi arbetar på och som jag tror är av vikt för flera av de här tre perspektiven. Det handlar om skogen. Jag var som sagt inne på detta redan i mitt första svar, men skogen spelar en särskilt viktig roll i att producera alternativa byggmaterial. Jag vet från tidigare samtal att skogen också ligger varmt om hjärtat. Vi kan nu se att vi har en positiv utveckling. Antalet flerbostadshus i trä har stadigt ökat . Träbyggandet har tagit marknadsandelar, och av dagens nybyggda lägenheter i flerbostadshus är byggda med trästomme. Det finns potential, som jag sa, för fortsatt ökat industriellt träbyggande. Därför genomför regeringen flera satsningar för att stimulera detta. Till exempel syftar det jag precis nämnde med krav på klimatdeklaration till att skapa bättre förutsättningar för byggherrar att välja klimatsmarta byggmaterial, såsom trä, vid nybyggnad. Regeringen stöder också Trästad med . Regeringen har också beslutat, i går tror jag, om en proposition om certifierade byggprojekteringsföretag och om att införa dem i lov- och byggprocessen i syfte att öka förutsägbarheten och effektiviteten i byggprocesser. Det här förslaget bedöms underlätta för aktörer inom just industriellt träbyggande som har en hög grad av standardiserade eller repeterbara projekterings- och tillverkningsprocesser. Naturligtvis visar den uppkomna situationen på , som säger inledningsvis, att samhället, i synnerhet byggsektorn, är sårbart och beroende av en insatsvara och en enskild producent. Sedan är det naturligtvis så, som säger och som han kommer att debattera med statsrådet , att det inte finns något enkelt och kortsiktigt sätt att ersätta produktionen på . Det var därför regeringen fattade beslut om att ge Cementa utökat och tidsbegränsat tillstånd för att fortsätta sin verksamhet på . 35 (C): Tack, statsrådet, för svaret! Jag går vidare i min diskussion här och säger att det är många olika faktorer som påverkar kostnaden, och man kan konstatera att det i ett byggprojekt inte är alldeles tydligt vad det är som kostar. Från byggmaterialindustrin vittnas det om att entreprenörer måste förhålla sig till olika former av rabattsystem för att projekten ska gå ihop. Bara det faktum att deras val av material påverkas av något annat än materialens funktion och verkliga kostnad är illavarslande. Man försöker dölja arbetskostnader med material och vice versa. Statsrådet vet vad jag talar om. En sund marknadsekonomi borde ju borga för transparens och valfrihet för beställaren. Detta är en del av den byggbransch som vi också ofta anklagar för att vara ineffektiv. Som statsrådet påpekar är olika åtgärder för att främja det industriella byggandet kanske en lösning på det, men platsbyggeri kan ju också vara industriellt, som bekant. En annan aspekt som också påverkar materialkostnader är olika certifieringar och märkningar som finns både nationellt och kanske framför allt i , bland annat för kemiskt innehåll. Som med allt annat sådant är ju syftet gott och skapat för att ge konsumenten information, till exempel om en varas hållbarhet, giftighet eller klimat- eller miljöpåverkan. Många av märkningarna har likvärdiga syften men fordrar vart och ett att producenten låter testa sina produkter regelbundet. Kostnaderna för att verifiera, certifiera och märka kommer i slutändan att hamna på notan för slutkunden. Det är också något som byggmaterialindustrin vittnar om. Det är bra och viktig information såklart. Det är de data som ligger till grund för certifieringen som är det viktigaste och kanske inte märkningen i sig. Det borde vara regeringens uppgift att verka för att rensa upp och förenkla också bland de märkningar som finns på EU-nivå. Det är mitt inspel till statsrådet. Som vi konstaterar står bygg- och anläggningssektorn trots märkningar och höga ambitioner för en femtedel av klimatpåverkan, och det är tillverkningen av materialet tillsammans med själva byggnadens drift som står för det. Regeringen kan inte bygga sin bostadspolitik enbart på att subventionera bostäder. Det behövs genomgripande reformer av bostadsmarknadens funktionssätt. Det kanske tål att upprepas med tanke på diskussionerna för ett eller . Med min interpellation om byggmaterial vill jag inte enbart peka på riskerna med materialbrist utan också på behovet av att hålla kostnader nere och skapa goda villkor för alla aktörer inom bygg, fastighet och förvaltning och för hyresgäster och de som själva eller gemensamt äger sina bostäder. Eftersom jag har en minut kvar av min talartid skulle jag vilja komma tillbaka till detta med skogen. Det är lovvärt att statsrådet talar väl om den svenska skogen. Skogen fångar både in och binder koldioxiden i en byggnad så länge byggnaden står kvar. Kan man dessutom återbruka byggmaterialet efter att det antal år har gått som byggnaden kan stå kvar är det också en miljövinst såklart. En avgörande fråga är faktiskt vilka förutsättningar vi ger för det svenska skogsbruket att kunna bedrivas effektivt. Kommer den svenska skogen att räcka till för bioenergi, byggmaterial och andra typer av behov av kompositer och annat som vi kan använda skogen till? Det är också en viktig fråga att hantera. Frågan är vad regeringen egentligen har för ambitioner att främja träbyggandet med skogen och skogspolitiken som verktyg. Det kanske inte är statsrådets ansvarsområde, men jag skulle gärna höra statsrådet utveckla någon tanke kring detta. 36 Statsrådet (S): Det är klart att det är precis som säger att det ju är innehållet och informationen i certifikaten som är det viktiga. Det är också viktigt för att vi ska få till återbruk och cirkulära strömmar av materialet att man vet vad det innehåller. För att knyta an till det som jag uppfattar är den huvudsakliga frågan i det här inlägget, alltså kostnaden för byggmaterial, är det mycket riktigt så som ledamoten säger att byggkostnaderna har ökat snabbt under och att byggmaterial har stått för nära hälften av den här ökningen. En del av ökningen kan naturligtvis kopplas till särskilda händelser. Kostnadsutvecklingen för vissa byggmaterial har påverkats av covid-19-pandemin. Nedstängda tillverkningsanläggningar och störningar i globala logistikkedjor bidrog till en kraftig uppgång av priset på trävaror och armerat stål . Byggföretagen har också i ett öppet brev flaggat för att kriget i kommer att kunna få rejäl påverkan på den svenska byggmarknaden. Exakt vilka konsekvenserna blir och i vilken omfattning är det dock inte möjligt att överblicka , men i första hand väntas naturligtvis ökade energi- och drivmedelskostnader påverka byggkostnaderna, men det bedöms också som sannolikt att priser på byggmaterial kommer att påverkas.