prot · H90990 · 2022-03-30 00:00:00 — I och för sig skippade bolaget bonusarna när medierna hade dragit den här historien lite för länge för att det skulle kännas okej för bolagets möjligheter att fortsätta så framöver. Uppdraget inom äldreomsorgen är bland annat att skydda äldre och för det ändamålet ge personalen rimliga arbetsvillkor så att de kan utföra sitt arbete. Vi vill i vår motion bland väldigt mycket annat att regeringen genomför de lagändringar som krävs för att privata vårdbolag som får statligt stöd inte ska kunna dela ut bonusar till chefer. Vi tycker inte att det känns okej. Vart går våra pengar? Vi vill gärna att de ska gå till dem på golvet. Vi säger också att regeringen bör återkräva statligt stöd till privata vårdbolag vid varje fall av bonusutdelning. Jag yrkar därför bifall till reservation nummer 4. Vi vill förstärka bemanningen inom äldreomsorgen och förutsättningarna för att öka antalet tillsvidareanställningar. Det är jätteviktigt. Äldreomsorgen har varit väldigt beroende av springvikarier, om man får uttrycka sig så, det vill säga timanställda. Det var inte lyckosamt, kan man säga, under pandemin. Därför föreslog vi i budgetmotionen 2019 en modell för arbetsintegrerat lärande med halva tiden studiebidrag och halva tiden lön. Regeringen presenterade också ett liknande förslag, det så kallade äldreomsorgslyftet, som ska stärka kompetensen inom kommunalt finansierad vård och få alla att utbilda sig. Det är nämligen oerhört viktigt att vi har en äldreomsorg som är med utbildade undersköterskor, vårdbiträden och, som nämnde tidigare, självklart även hälso- och sjukvårdsutbildad personal. Det kommer vi att prata om senare i andra möten i den här salen, fru talman. Men detta är ganska triggigt, för nu kommer det att behövas 14 000 undersköterskor och vårdbiträden till den kommunala vården och omsorgen. Då måste man ha en bra arbetsmiljö för dem. Det är absolut A och O. Om vi ska få den här bra vården måste vi ge dem bra löner, bra förutsättningar och trygga anställningar på olika sätt. Antalet personer som bor i särskilt boende, fru talman, har minskat i kommunerna. I stället satsar kommunerna på att människor ska bo hemma . Att fler ska bo hemma är väl bra om personerna vill bo hemma , men om man ser det som en besparingsåtgärd kan det slå helt snett. Äldre ska kunna bo hemma så länge de vill och så länge det är möjligt. Men när de har behov av att flytta hemifrån måste de få göra det. Man måste också kunna följa vad som händer ute i kommunerna, och det har man haft ganska dåliga möjligheter och förutsättningar att göra – se vilka avslag som har gjorts och så vidare. Det får vi prata mer om någon annan gång, tror jag, för tiden rinner iväg här. Det här med boenden är intressant. Jag är själv 66 och skulle alltså omfattas av detta: varierat utbud av boendeformer för personer , i synnerhet den här gruppen äldre. Vi pratar om äldre som om det vore en jätteklump av människor som var exakt samma. Man kan bli äldre väldigt snabbt. Av för mycket riksdagsarbete kan man kanske bli väldigt gammal fort. Men det ser helt olika ut. Det tycker jag ofta är det misstag vi gör när vi pratar om äldre: Vi pratar om dem som om de vore en homogen grupp. De är ju inte det. Det är väldigt olika. Det är viktigt att kommunerna tar fram olika typer av boenden för äldre som behöver det och som inte vill bo hemma längre. Då finns det exempelvis seniorboende, som en del kommuner har drivit, där det ingår öppna aktiviteter även för personer som bor utanför. Det är ju lite kul när det blir mixat och inte samma människor som möter varandra . Personer som bor i närheten kan komma dit, och man kan ha kaféer, föredrag och så vidare. Jag tror på mer sådant. En väldigt liten del av personer med demenssjukdom har tillgång till dagverksamhet – , läste vi. Det tyckte vi var oerhört lite, fru talman. Det behöver också finnas ett varierat utbud av verksamheter för personer som har demenssjukdomar så att de kan delta i olika aktiviteter. Det är viktigt för personen i sig, men det är också viktigt för de anhöriga. är det också viktigt att lyssna in de anhöriga och personen det handlar om. Det måste finnas förutsättningar för personer som inte kan bo hemma längre att få flytta till ett gruppboende i stället. Vi vill också utreda stöd och avlastning till anhöriga och hur utbudet av dagverksamheter kan utvecklas för att fler personer med just demenssjukdom ska kunna bo kvar hemma eller flytta. lämnade förslag om ett tillkännagivande till regeringen om uppföljning och utvärdering av det extra ekonomiska stödet till äldreomsorgen. Kommer ni ihåg det, kamrater? Hur som helst, fru talman, vill vi också i likhet med det förslaget betona vikten av att säkerställa att medel som är avsedda för äldreomsorgen faktiskt går till äldreomsorgen och dess verksamhet. Vi skulle vilja ha hearingar med berörda myndigheter och aktörer för att diskutera den frågan. För tids yrkar jag bifall endast till reservation 4, som jag sa tidigare. Vi står även bakom övriga reservationer och särskilda yttranden som vi har lagt fram. 111 (L): Jag är äldst, årsrikast, i denna kammare. Jag är talesperson för Liberalerna i frågor som rör årsrika – inte bara äldreomsorgen utan rakt över. På de som vi i socialutskottet har kommit överens om att hålla oss till i denna kammare kan det bara bli några få nedslag från min sida. Jag tycker att det är väldigt bra med de fem områden där vi föreslår tillkännagivanden om att det ska utvecklas strategier för hur man ska handla. Det beror på att äldreomsorgen och de olika insatserna inom de fem strategiområdena ser väldigt olika ut. Man har inte kännedom om varandras sätt att arbeta. Därför blir det bra att ansvarig myndighet får sammanställa hela kunskapsunderlaget och se vad man kan ta fram som riktlinjer för hela landet. Jag är övertygad om att ute i äldreomsorgen är kunskapen väldigt varierande när det gäller vilka insatser som kan vara lämpliga. Jag tror alltså att detta är utmärkt. Då hoppas jag att ansvariga myndigheter också tar fram hälsoekonomin i det hela. WHO har ju visat att den ålderistiska synen på årsrika människor, som tyvärr är väldigt uttalad i , leder till kostnader inom hälso- och sjukvården och sannolikt också inom . Jag hoppas att de forskningsenheter som vi har på äldreområdet i kan få i uppdrag att försöka beräkna vad det kostar att göra fel. Det blir så tydligt när vi ser på detta med att förebygga fall. Det dör 1 500 årsrika människor på grund av fall. Detta är i mycket stor utsträckning förebyggbart. En del av förebyggandet handlar om att skriva ut lämpliga läkemedel, alltså läkemedel som man inte får yrsel av och som leder till risk för fall. Höftledsfrakturer kostar per individ. Kan vi förebygga de fallen och minska felaktig läkemedelsanvändning i gruppen kanske vi har råd med det som vi diskuterade här i kammaren för sedan, nämligen särläkemedel för människor med sällsynta diagnoser. Vi har pengar i vårt hälso- och sjukvårdsystem, men vi måste använda dem på ett korrekt sätt. Här kommer strategiarbetet in som en väldigt viktig del, som jag ser det. När det gäller att ta fram en nationell strategi för demens och andra kognitiva sjukdomar har vi bra underlag från och från anhöriga i , men när man går igenom det ser man att det måste få bättre muskler. Det upplevs som rekommendationer. Jag vill yrka bifall till reservation 25 under punkt 10, som handlar om rätten till dagverksamhet. Detta är väldigt väsentligt. Att vara anhörigvårdare är ett jobb , . Då betyder rätt till dagverksamhet väldigt mycket för att anhöriga ska orka att fortsätta ställa upp som de gör. I en sådan här strategi menar jag att man ska se anhöriga som en del i teamet, med biståndshandläggare, läkare, sjuksköterska och eventuellt andra grupper som behövs för att tillgodose behovet hos en människa med kognitiva symtom och besvär. Vården går över till att använda ”kognitiva sjukdomar” som samlingsbegrepp och inte demens, eftersom demens har blivit på något sätt så negativt belastat. Detta med ensamheten är också viktigt att ta upp. Det handlar om hur civilsamhället har arbetat här och att se hur de pengar som man har fått bäst kan användas i fortsättningen. Här kommer sådant in som mötesplatser i kommunerna, så att personerna kan få ett nytt nätverk när det gamla nätverket har tunnats ur. Jag vill också ta upp detta med undernäring. Det är också kopplat till fallriskerna. Är man undernärd är det större risk för att man blir yr och faller. En del av strategierna kopplar alltså i varandra. Eftersom jag vill hålla löftet till socialutskottet om sex minuters talartid avslutar jag här. Med det stora intresse som finns för det här området – 355 motioner, varav 78 behandlas förenklat för att det tyvärr inte har hänt något i de frågorna – tror jag att vi i vågar bli årsrika även om vi blir dementa. blev det nio tio sekunders överdrag. 112 (MP): Jag ska inleda med att säga att jag självfallet står bakom alla våra förslag, men för att spara tid yrkar jag bifall endast till reservation 19, som handlar om boende och boendefrågor. Vilka är då grunderna för ett rikare liv för äldre? lär ha sagt: Ålderdom är ingenting för veklingar. Och det kanske är sant. Men jag tänker att vi nog kan vara lugna, för 70 är ju det nya 50. Men låt oss pausa och fundera på vad jag egentligen säger. Om man bara tittar på hälsan och funktionsförmågan hos dem som är 70 stämmer det faktiskt, för den är betydligt bättre . Men om man tittar på andra aspekter, som erfarenhet, blir skillnaden mellan en 50-åring och en 70-åring något helt annat, liksom när det gäller tankar om framtiden, livstillfredsställelse och mognad. När vi utesluter den typen av exempel bortser vi från att det är stora skillnader mellan en 50-åring och en 70‑åring, inte bara utifrån aspekten att man är i helt olika faser av livet. Jag skulle kunna nämna musiksmak som exempel. Den som är 70 var när hade fyra hitlåtar . Den som är 80 var när släppte sitt debutalbum. Den som är 90 var när Snoddas sjöng Flottarkärlek i radioprogrammet . Så olika är det. Ändå blir individer behandlade som att de, när de passerat en viss åldersgräns, bara lyssnar på en viss typ av musik. är det dragspelsmusik. Det är just detta: När man pratar om gruppen äldre ser man den ofta som en väldigt homogen grupp. I själva verket är det individer som har levt väldigt . De har hunnit utveckla sin individualitet. De har olika intressen och erfarenheter. Troligen är det i denna grupp som individerna sinsemellan är mest olika varandra, jämfört med andra åldersgrupper. Detta är verkligen en rikedom för samhället. Dessa individer bär på en kunskap och en erfarenhet som vi bör värna och ta vara på, för det berikar. De svepande beskrivningarna av äldre är helt klart problematiska, men det är också de likriktade lösningar som vi har, där individens egen vilja och kreativitet inte får plats. Det blir på något sätt som att samhället skapas, konstrueras, så att man mer utestänger än tar till vara och understöder. Vi tycker att det behöver vara precis tvärtom. En viktig uppgift för samhället är därför att se till att årsrika människor i så hög grad som möjligt kan fortsätta att leva sina liv som de själva vill och att de kan dela med sig av sin erfarenhet och kunskap. Det är viktigt att samhället blir bättre på att ta vara på detta. Det handlar om att det finns tid och plats för mellanmänskliga möten, relationer, eftertanke och etik i vardagen. Men för en del individer lyser mellanmänskliga möten med sin frånvaro. I morse när jag var på ett seminarium anordnat av Acko och Dag blev det tydligt hur vi frågar den äldre: Vad behöver du hjälp med i hemmet och när det gäller personlig hygien och handling? Men vi glömmer helt bort att fråga: Hur ser de sociala kontakterna ut? Vilket stöd behöver du där? Det är något som vi i princip helt har glömt bort. Vi behöver också komma ihåg att fundera på hur vi faktiskt bygger våra samhällen. Vi ser det som att levande stadskärnor är en väldigt bra politik för äldre. Det handlar om att kunna göra sina vardagsärenden i sin närhet. Där kan man då göra sina postärenden. Man kan gå till banken, gå till , handla mat, gå på kafé eller klippa håret. Det är saker som ger hälsovinster. Slår butiker igen i stadskärnorna och flyttar ut till externa köpcentrum, dit individer som inte har körkort inte kan komma, är det en stor förlust. Det innebär också att människor i mindre utsträckning kan träffas och lära känna varandra. För den som lever ensam kan samtalet med en expedit faktiskt vara det enda som man har. Även hur vi bygger boenden är en viktig fråga. Vi vill gärna ha fler särskilda boenden, mellanboenden, kollektivhus och sällskapsboenden. Just det sista är en tanke som ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Där är hälften av de boende seniorer, det vill säga 70-plus. I övriga lägenheter bor unga vuxna, 18–, en del som har fått uppehållstillstånd i . Det är bra att kunna flytta och bo där man vill, men ibland är det svårt. Man kan vara äldre och trött eller ha lite ont i kroppen. Man kanske inte har pigga släktingar som kan hjälpa till. Då vill jag särskilt passa på att lyfta förslag om flyttstöd, som vi tror kan vara väldigt bra för att möta individernas egen vilja. Att minska ålderismen och se alla som individer samt att underlätta mellanmänskliga möten tycker jag är de mest grundläggande bitarna för att skapa ett rikare liv för äldre. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) § 17 Processrättsliga frågor betänkande 2021/22:JuU24 113 (S): Vi närmar oss valet och valrörelsen. Då blåser de politiska vindarna i starkare. De blåser inte så lite i vårt utskott, justitieutskottet. Där diskuterar vi de frågor som står högt upp på väljarnas dagordning, som står högt upp på mediernas dagordning och som står högt upp på politikernas dagordning. Det tycker vi som sitter i justitieutskottet är väldigt spännande och roligt. Vi älskar debatten. Det är klart att dessa frågor måste debatteras väldigt mycket just . Vi har en situation i som är helt oacceptabel, med skjutningar på en väldigt hög nivå. Visst har vi brottstyper som går ned. När det gäller en stor del av brottsligheten pekar det i rätt riktning, om man tittar tillbaka. Men det är inget svar som imponerar på väljarna. När vi väldigt ofta har skjutningar i vårt land imponerar det inte att säga: Ja, men lägenhetsinbrotten går i alla fall ned. Det är ungefär som att man skulle gå till läkaren för att man har smärta i vristen och att läkaren då skulle säga: Ja, men du har i alla fall inte ont i handleden, som du hade när du var här . Det duger inte. För mig som socialdemokrat är det självklart att jag vill jobba för ett samhälle där man känner sig trygg. Man ska känna sig trygg på jobbet. Man ska känna sig trygg med att man får den sjukvård man behöver när man är sjuk. Men man ska också känna sig trygg i sitt bostadsområde, i sitt hem och när man är ute på stan, oavsett om man är man eller kvinna. Det är en rättvisefråga. När vi diskuterar dessa frågor och hetta uppstår ger vi ibland väljarna bilden av att vi i stort sett avskyr varandra i utskottet, att vi inte kan samarbeta och att vi inte kan lyssna. Det skulle jag bestämt vilja ta avstånd från. Jag åker gladeligen till . Jag träffar gärna mina kamrater i justitieutskottet, oavsett vilken politisk färg de har. Vi har det trevligt, men vi har också ett bra utbyte av varandra. Det är spännande att höra olika ledamöter med olika bakgrunder. Vi har poliser och andra personer i utskottet. Framför allt är det många av oss som är ute och reser i landet, och vi tar intryck av dem vi träffar. Vi har alltså väldigt bra diskussioner. Hur oense är vi egentligen? Jag tycker att det är dags att syna den debatten, som ofta blir väldigt polariserad. Jag har räknat. Det betänkande som vi diskuterar handlar om processrättsliga frågor. Det är viktiga och centrala frågor när det kommer till brottsbekämpningen. Det handlar om husrannsakan. Det handlar om kameraövervakning. Vi har 150 förslag som vi tar ställning till . Vi är överens över blockgränserna om att vi inte ska gå vidare med tillkännagivanden till regeringen när det gäller 138 av dem. Av de tolv tillkännagivanden som återstår är Socialdemokraterna med på fem. Av de 150 är det alltså i slutändan sju tillkännagivanden som jag och mina socialdemokratiska kollegor inte står bakom. Vad är då skälet till att vi inte står bakom dessa tillkännagivanden? Ofta är det att regeringen redan är på gång med lagförslag i de här delarna. Det pågår redan en utredning. Om man ska översätta detta till procent landar vi på där vi faktiskt har hittat en enighet kring i utskottet, över blockgränserna. Men det ger såklart inga rubriker. På brukade man prata om att det inte blir någon nyhet om en hund biter en man, men om en man biter en hund blir det en nyhet. Det är väl så att den där hunden återfinns i de sista procenten, och det är det som man fokuserar på inte minst i medierna. Jag ser att vi rör oss tillsammans, och vi har gjort det i justitieutskottet. Sedan blev socialdemokratisk justitieminister har det skett ett sextiotal straffskärpningar. Vi har förändrat lagbokens innehåll i väsentliga delar. Vi har gjort det betydligt svårare för den organiserade brottsligheten i , men mycket mer måste göras. Om vi tittar på vad som faktiskt har gjorts har vi underlättat för att kunna använda fler kameror i den brottsbekämpande verksamheten. Vi har underlättat och möjliggjort hemlig dataavläsning, och vi har även underlättat avlyssning. Det är viktiga delar i att jobba mot den organiserade brottsligheten. Det ska till exempel vara lättare att ta hand om brottsvinster. Det är på gång i , som kommer med sina förslag. Den preventiva avlyssningen har vi diskuterat. Det är också på gång. Dessutom har vi , som fick tilläggsdirektiv. Det är alltså väldigt mycket på gång, och även om det inte hör till dagens debatt får jag väl nämna målet om de 10 000 nya polisanställda som vi med stormsteg är på väg emot. Vi diskuterar dessa frågor här , men även om man summerar alla de frågor som är uppe på justitieutskottets bord kan det bara bli hälften av lösningen. Ska vi hitta hela lösningen på trygghetsfrågorna och brottsligheten måste vi nämligen också jobba förebyggande. Då måste vi involvera både skolan och hur vi kan använda civilsamhället. Vi måste helt enkelt se till att det inte står unga grabbar, vilket det ofta är, på kö till de kriminella nätverken och tar vid i den brottslighet som innebär så stor ofrihet för så många i det här landet. Med detta yrkar jag bifall till reservation 27. 114 (M): Jag vill haka på vad sa om att valet närmar sig och att det är väldigt många frågor i justitieutskottet – det är det – och att vi älskar att debattera. Då tänkte jag: Älskar jag att debattera det här? Jag hatar faktiskt att debattera det här, för jag tycker att det är så förfärligt med alla dessa brott som sker i . Jag skulle vara ganska glad om jag slapp debattera det över huvud taget. Jag älskar alltså inte att debattera det här. Jag hatar att debattera alla skjutningar som förekommer i , just för att de förekommer. Jag inser att det är nödvändigt att debattera detta, men jag skulle önska att det inte fanns så grov brottslighet i att vi behöver stå här och tala om hur allvarlig brottsligheten är. Men tyvärr är det nödvändigt. ska vi alltså debattera motionsbetänkandet gällande processrättsliga frågor. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 32 gällande anonyma vittnen. Vi moderater har många bra förslag, och vi får tillsammans med andra oppositionspartier bifall till elva tillkännagivanden i detta betänkande. Det gäller bland annat lättnader i kameraövervakning, hemliga tvångsmedel, kronvittnen, vittnesskydd med mera. Det finns vissa som menar att dessa tillkännagivanden inte har någon särskild betydelse, men det är helt fel. Om ni hör justitieminister skryta om att regeringen har gjort 50–60 skärpningar inom rättspolitiken, vilket även nämnde, ska ni veta att majoriteten av dessa skärpningar har tillkommit tack vare tillkännagivanden från och de andra oppositionspartierna. Det talar naturligtvis inte om, utan han låtsas som om det är hans egna förslag. Vi moderater har många tuffa förslag när det gäller skärpningar inom rättspolitiken. Det är inte roligt, men det är helt nödvändigt. Regeringen skryter om sina åtgärder, men det är helt tydligt att det inte räcker eftersom den grova brottsligheten ökar och blir grövre och grövre för som går. Vanliga skötsamma människor är rädda i sina egna bostadsområden. De vågar inte vittna eller anmäla när de utsätts för brott. Affärsinnehavare stänger sina butiker, för kriminella gäng promenerar bara in och röjer och tar vad de vill ha utan att betala, och så hotar de affärsinnehavaren om denna skulle våga anmäla. Gängkriminella tvingar barn att springa brottsliga ärenden. Polisen har uppgett att det handlar om hundratals barn, de yngsta åtta . Det är för fasen inte klokt! Vad har det blivit av ? Åttaåringar som tvingas springa ärenden åt gängkriminella! besökte vi moderater i justitieutskottet . Där använder de som ett avskräckande exempel, och det kändes faktiskt väldigt sorgligt att sitta där och höra vad de tyckte om vårt land. Vi vill att nivån för när hemliga tvångsmedel får användas ska sänkas så att poliserna ska kunna använda dessa i fler fall. Det handlar om hemlig avlyssning av mobiler och hemlig kameraövervakning. går gränsen vid brott med ett minimistraff fängelse. Vi vill sänka den gränsen till fängelse. Utöver det vill vi sänka gränsen för hemlig rumsavlyssning, det som i dagligt tal kallas för buggning, från minimistraffet fängelse till fängelse. Häktning är viktigt för att kunna utreda grov brottslighet på ett framgångsrikt sätt. Det är mycket viktigt att misstänkta sitter häktade när det är nödvändigt och inte vara ute på fri fot och förstöra utredningen. gäller att om en person är misstänkt för ett brott med minimistraffet fängelse gäller obligatorisk häktning. Den här gränsen vill vi sänka till fängelse, helt enkelt för att fler ska bli häktade. Om fler är häktade och sitter inne har vi nämligen mycket större möjligheter att få en bra utredning som kan leda till fällande domar i fler fall. Detta skulle innebära att personer som begår till exempel grov misshandel, rån och grov utpressning blir obligatoriskt häktade. Vi vill också ta bort de tidsgränser för häktning som infördes . blir det blodigaste någonsin gällande dödsskjutningar. Fram till hade 16 personer skjutits till döds, och då var kvartalet alltså inte slut . sköts sju personer till döds. Så pass många har blivit skadade att man inte orkar hålla räkningen. Bara sköts en person på ett gym med en massa människor runt omkring, mitt på ljusa dagen, mitt i . Det här liknar faktiskt ingenting! Trots att regeringen med i spetsen skryter om allt den gjort blir det bara värre och värre. Preventiva tvångsmedel är mycket viktiga verktyg för att bekämpa gängkriminaliteten och för att förebygga och förhindra brott. Denna möjlighet finns när det gäller terrorbrott och spioneribrott, men kraven behöver sänkas så att dessa preventiva tvångsmedel ska kunna användas oftare. Kraven måste sänkas för hemlig avlyssning av mobiler, hemlig avläsning av datorer och hemlig kameraövervakning när det gäller aktiva gängmedlemmar innan de begår brott – alltså i preventivt syfte. Bland annat Encrochat har bevisat hur viktigt detta är, vilket bygger på att andra länder har denna möjlighet. Enligt sitter cirka 300 gängkriminella bakom lås och bom i tack vare andra länders regler gällande preventiva tvångsmedel. Rikspolischefen anser att situationen med gängkriminaliteten är synnerligen allvarlig i och att vi behöver lagstiftning om preventiva tvångsmedel. Regeringen har tillsatt en utredning gällande preventiva tvångsmedel, men den har inga tydliga direktiv om att den ska ta fram förslag att införa tvångsmedel, utan det kan egentligen sluta med att utredningen föreslår att de inte ska införas.