prop · H903138 · 2022-03-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2021/22:138 Ett särskilt brott för hedersförtryck Regeringen överlämnar denna proposition till . Hedersrelaterat våld och förtryck måste bekämpas med kraft. har en rad åtgärder vidtagits för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck. Fler åtgärder behöver dock vidtas. Regeringen föreslår därför att det införs ett nytt brott i med beteckningen hedersförtryck. Brottet innebär att en särskild strängare straffskala införs för den som upprepat begår vissa brottsliga gärningar mot en person med ett hedersmotiv och där gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla. Straffet föreslås vara fängelse i lägst ett och högst . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ......................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Ett särskilt brott för hedersförtryck ................................................... En ny straffbestämmelse införs ........................................ Fråga om rättsintyg och sekretess ................................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Utdrag ur sammanfattningen av betänkandet Ett särskilt hedersbrott (SOU 2020:57).................................. Utdrag ur lagförslaget i betänkandet ................................ Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2021/22:138 2 Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 2 kap. 5 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 4 kap. 4 e §, av följande lydelse. I de fall som avses i 3 § 2, 3 och 5 är svensk domstol behörig endast om gärningen är straffbar även enligt lagen på gärningsorten (dubbel straffbarhet). Om brottet har begåtts på flera staters område är kravet på dubbel straffbarhet uppfyllt om gärningen är straffbar enligt lagen på någon av gärningsorterna. Det får inte dömas till påföljd som är strängare än det svåraste straff som är föreskrivet för brottet enligt lagen på gärningsorten. Första stycket gäller inte 1.om brottet har begåtts av någon som tillhör Försvarsmakten på ett område där en avdelning av Försvarsmakten befann sig, 2.om brottet har begåtts vid tjänstgöringen av någon som är anställd av en svensk myndighet för att delta i en internationell militär insats eller i internationell civil krishantering, 3.brott för vilket det lindrigaste straff som är föreskrivet enligt svensk lag är fängelse , och 4.brott som avses i a) 4 kap. 1 a och 4 c §§ och a) 4 kap. 1 a, 4 c och 4 e §§ och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och 16 kap. 10 a § första stycket 1 och sjätte stycket eller försök till sådana sjätte stycket eller försök till sådana b)4 kap. 4 § andra stycket varigenom någon förmåtts att ingå ett sådant äktenskap eller en sådan äktenskapsliknande förbindelse som avses i 4 c § eller försök till sådant brott, c)6 kap. 1–6, 8, 9 och 12 §§ eller försök till brott enligt 6 kap. 1, 2, 4– 6, 8, 9 och 12 §§, om brottet begåtts mot en person som inte fyllt , d)14 kap. 6 § eller försök till sådant brott, e)22 kap. 6 a och 6 b §§, f)2 § lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor, eller g)8 § lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. Den som mot en person begår brottsliga gärningar enligt 3 eller 4 kap., 5 kap. 1 eller 2 §, 6 eller 12 kap. eller enligt 24 § lagen (1988:688) om kontaktförbud och ett motiv varit att bevara eller 1 Senaste lydelse 2021:1014. återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder, döms, om var och en av gärningarna utgjort led i en upprepad kränkning av personens integritet och gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla, för hedersförtryck till fängelse i lägst ett och högst . Denna lag träder i kraft . 2021/22:138 3 Ärendet och dess beredning beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att analysera och ta ställning till om det bör införas en särskild straffbestämmelse, med en egen brottsbeteckning, som uttryckligen tar sikte på hedersrelaterat våld och förtryck (dir. 2019:43). Utredningen, som tog namnet , överlämnade betänkandet Ett särskilt hedersbrott (SOU 2020:57). En sammanfattning av betänkandet och dess lagförslag i nu aktuella delar finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2020/03640). I denna proposition behandlas utredningens förslag om ett särskilt brott för hedersförtryck och straffprocessuella frågor. Övriga delar behandlas i propositionen Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer (prop. 2020/21:217). har, när det gäller ett särskilt brott för hedersförtryck, tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om en särskild brottskod för brott med hedersmotiv (bet. 2017/18:JuU1 punkt 46, rskr. 2017/18:92). Frågan behandlas i avsnitt 4.1. Tillkännagivandet bedöms därmed vara slutbehandlat. har vidare tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om att införa en särskild brottsrubricering för brott med hedersmotiv (bet. 2017/18:JuU14 punkt 33, rskr. 2017/18:240). Genom de förslag i propositionen som behandlas i avsnitt 4 anser regeringen att tillkännagivande är tillgodosett. Tillkännagivandet är därmed slutbehandlat. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådet avstyrker förslaget i 4 kap. 4 e § mot bakgrund av den konstruktion och den straffskala som brottet föreslogs få i lagrådsremissen. I propositionen föreslår regeringen därför att det införs, vilket Lagrådet förespråkar, ett begränsande rekvisit, se avsnitt 4.3 och i författningskommentaren. Regeringen behandlar Lagrådets övriga synpunkter i avsnitt 4.3 och 4.4 och i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har även vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Ett särskilt brott för hedersförtryck Hedersrelaterat våld och förtryck Hedersrelaterat våld och förtryck innebär att människor, främst flickor och kvinnor men även pojkar och män, begränsas i sina liv och utsätts för påtryckningar och våld som syftar till att upprätthålla familjens kontroll Hedersrelaterat våld och förtryck är kopplat till Prop. 2021/22:138 hedersnormer som bygger på starka patriarkala eller heteronormativa De patriarkala föreställningarna tar sig uttryck i kontroll av flickor och kvinnor som sträcker sig från begränsningar i vardagen rörande klädsel, umgänge och rörelsefrihet till begränsningar i val av utbildning, arbete och äktenskap. För de individer som försöker trotsa kontrollen kan följderna bli allvarliga. I sin mest extrema form kan hedersnormerna leda till allvarlig våldsbrottslighet. Hedersrelaterat våld och förtryck kännetecknas av att det finns ett starkt kollektivistiskt inslag, ofta i en familj och släktrelation, som bl.a. innebär att individens intresse och handlingar anses vara underordnade familjens intresse och att individens sexualitet och intima relationer är hela familjens angelägenhet som kan påverka familjens anseende. Hedersnormerna grundar sig i en föreställning om heder som inte delas av övriga samhället och som strider mot principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Till hedersnormerna hör bl.a. uppfattningen att familjens rykte och anseende är avhängigt kvinnliga familjemedlemmars kyskhet och oskuld samt deras faktiska och påstådda beteende i förhållande till dessa ideal. I familjer som lever med hedersnormer är det oftast männen som bestämmer, men även kvinnor utövar hedersförtryck. Det förekommer också att pojkar och unga män är utsatta för hot, kontroll och begränsningar som har sin bakgrund i hedersrelaterade normer. Pojkar förväntas också i stor utsträckning att bevaka och kontrollera sina systrar eller andra kvinnliga släktingar. Brottsligheten syftar till att på ett omotiverat sätt skambelägga barn och unga människor som fritt vill utforma sina liv och själva bestämma vem de vill leva med. Personer med intellektuell funktionsnedsättning som utsätts för hedersrelaterat våld och förtyck är en särskilt sårbar grupp eftersom dessa ofta står i en tydlig beroendeställning till dem som utövar det. Vidare är våld och förtryck mot personer inom denna grupp särskilt svårupptäckt eftersom det kan ta sig andra uttryck än det våld och förtryck som utövas i förhållande till personer som inte har en intellektuell funktionsnedsättning. Till exempel kan förtrycket utövas genom underlåtenhet. Det kan handla om att inte ge ett barn praktiskt stöd som att anmäla sig till aktiviteter eller ansöka om stödinsatser. Det kan också handla om passiv bestraffning som att personen inte får sin medicin, inte får gå till skolan eller inte får hjälp med att gå på toaletten. Vidare vilseleds barn med intellektuella funktionsnedsättningar att ingå äktenskap. Även hbtqi-personer är särskilt utsatta. De heteronormativa föreställningarna innebär att hbtqi-personers sexuella läggning, könsidentitet eller könsuttryck betraktas som ett hot mot familjens heder. Hbtqi-personer kan utsättas för samma typ av hedersrelaterat våld och förtryck som andra men specifikt förekommer även s.k. omvändelseförsök. Det innebär att familjemedlemmar eller släktingar försöker få dem att bli heterosexuella, t.ex. genom att hitta en lämplig partner och tvinga dem att ingå äktenskap. Förekomsten av hedersrelaterat våld och förtryck I har det genomförts ett antal olika undersökningar i syfte att ge en bild av hur utbrett det hedersrelaterade våldet och förtrycket är. Det är dock svårt att få en enhetlig bild över förekomsten, dels då undersökningarna gjorts och frågeställningarna formulerats olika, dels för att definitionen av vad som utgör hedersrelaterat våld och förtryck varierar. Befintliga undersökningar kan emellertid belägga ett starkt samband mellan inskränkningar i ungas möjligheter att själva få bestämma över sina relationer och deras utsatthet för våld. Detta gäller exempelvis den riksrepresentativa nationella kartläggningen av våld mot barn 2016, som genomfördes med elever i årskurs 9 och gymnasiets årskurs 2. De elever som uppgav att de inte får välja vem de ska leva tillsammans med som vuxna rapporterar i denna studie mer än dubbelt så ofta som andra elever att de i livet har utsatts för misshandel (Jernbro, C. & , S., Våld mot barn 2016 – en nationell kartläggning, se även Jernbro, C. & , Å., Det är mitt liv! Om sambandet mellan att inte få bestämma över sitt eget liv och barnmisshandel). Enligt en kartläggning bland niondeklassare i uppgav av de flickor som inte själva fick välja framtida partner att de utsatts för fysiskt våld och för psykiskt våld i hemmet. Motsvarande siffror för pojkar var . (Se UNG018 En kartläggning av hedersrelaterat våld och förtryck bland unga i , 2018.) Liknande kartläggningar i , och 2017–2018 tyder på att 7–av niondeklassarna i dessa kommuner lever i familjer som använder våld för att skydda familjens/släktens rykte (se universitets rapport och samhälle – Det hedersrelaterade våldets och förtryckets uttryck och samhällets utmaningar, 2018). När det gäller barn med intellektuella funktionsnedsättningar framgår av en rapport att av alla flickor och av alla pojkar på gymnasiesärskolor uppgav att deras föräldrar bestämmer vem de ska gifta sig med. Vidare svarade av flickorna och av pojkarna att de inte får ha sex med någon de är kära i för sina föräldrar (se TRIS . Hedersrelaterat förtryck och våld bland ungdomar med intellektuell funktionsnedsättning, 2018). Av en annan rapport framgår att kunskapsnivån hos yrkesverksamma på området är mycket låg, exempelvis bland personliga assistenter, och att även vuxna med intellektuella funktionsnedsättningar begränsas i sitt handlingsutrymme när det bl.a. gäller valet av partner (se TRIS rapport – Hedersrelaterat våld och förtryck mot vuxna med intellektuell funktionsnedsättning, 2020). Det finns förpliktelser enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () har ställning som svensk lag (se lagen [2018:1197] om konvention om barnets rättigheter). Den innebär ett förtydligande av att domstolar och rättstillämpare ska beakta de rättigheter som följer av . Barnets rättigheter ska beaktas vid avvägningar och bedömningar som görs i beslutsprocesser i mål och ärenden som rör barn. slår fast att alla barn har samma rätt att växa upp Prop. 2021/22:138 under trygga förhållanden, att utvecklas och att skyddas mot övergrepp Konventionen utgår från fyra grundprinciper som är vägledande för hur övriga rättigheter i konventionen ska tolkas. Det handlar om att alla barn ska ha samma rättigheter och lika värde (artikel 2), att det i alla åtgärder som rör barn i första hand ska beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3), att alla barn har rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6) samt att i alla frågor som rör barn har barnet rätt att bilda och uttrycka sina åsikter och få dem beaktade (artikel 12). Grundprinciperna har också en självständig betydelse och ska vara utgångspunkt för beslut och åtgärder som kan röra enskilda barn eller grupper av barn. Rättigheterna i konventionen ska ses som en helhet. De är odelbara och ömsesidigt förstärkande. (Se prop. 2017/18:186 Inkorporering av FN:s konvention om barnets rättigheter s. Enligt artikel 16 får inget barn utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privat- och familjeliv, sitt hem eller sin korrespondens och inte heller för olagliga angrepp på sin heder och sitt anseende. Ett barn har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden eller angrepp. Enligt artikel 19 ska alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa, sociala och utbildningsmässiga åtgärder vidtas för att skydda barnet mot alla former av fysiskt och psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp, medan barnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns, vårdnadshavarens eller annan persons vård. Enligt artikel 24.3 ska konventionsstaterna vidta alla effektiva och lämpliga åtgärder i syfte att avskaffa traditionella sedvänjor som är skadliga för barns hälsa. Det finns också förpliktelser enligt konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning ratificerade FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionedsättning (konventionen) och dess fakultativa protokoll 2008. Konventionen trädde i kraft för del. Konventionen är en av de centrala om mänskliga rättigheter. Den skapar inte i sig några nya rättigheter utan tydliggör mänskliga rättigheter i relation till personer med funktionsnedsättning. Dess syfte är att säkerställa att personer med funktionedsättning kan åtnjuta sina mänskliga rättigheter. Konventionsstaterna åtar sig att säkerställa och främja fullt förverkligande av alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla personer med funktionsnedsättning utan diskriminering på grund av funktionsnedsättningen. Enligt artikel 16 ska konventionsstaterna vidta alla ändamålsenliga lagstiftnings- och utbildningsåtgärder samt administrativa, sociala och andra åtgärder för att skydda personer med funktionsnedsättning, såväl inom som utom hemmet, mot alla former av utnyttjande, våld och övergrepp, inklusive könsrelaterat utnyttjande, våld och övergrepp. Vidare ska konventionsstaterna införa effektiv lagstiftning och ändamålsenliga riktlinjer som är inriktade på kvinnor och barn, för att säkerställa att fall av utnyttjande, våld och övergrepp mot personer med funktionedsättning identifieras, utreds och i förekommande fall lagförs. Enligt artikel 17 har 2021/22:138 alla personer med funktionsnedsättning rätt till respekt för sin fysiska och psykiska integritet på lika villkor som andra. Det har införts en särskild straffskärpningsgrund infördes en ny särskild straffskärpningsgrund i 29 kap. 2 § som tar sikte på brott som begås med hedersmotiv (se prop. 2019/20:131 Ökat skydd mot hedersrelaterad brottslighet). Straffskärpningsgrunden innebär att det som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet ska, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om ett motiv för brottet varit att bevara eller återupprätta en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Av förarbetena framgår att hedersmotivet inte behöver ha varit det enda eller ens det huvudsakliga motivet för brottet utan att det räcker med att ett motiv för brottet har varit hänförligt till heder. I fråga om begreppet heder framgår vidare följande (se samma prop. 104–105). Med heder avses en sådan kollektivt präglad heder som kännetecknas av starka patriarkala eller heteronormativa föreställningar och att familjens eller släktens anseende, ställning eller liknande är beroende av de individuella medlemmarnas handlande, t.ex. kvinnliga familjemedlemmars kyskhet och oskuld samt deras faktiska och påstådda beteende i förhållande till sådana ideal. Det ska för det första vara fråga om en persons eller familjs eller släkts heder. Fall då det endast är en enskild persons uppfattade heder i en grupp som anses påverkad och som har föranlett brottsligheten – det kan t.ex. vara fråga om ett familjeöverhuvuds anseende – omfattas alltså. Även fall där en person begår brott för att personen i fråga anses som bärare av en familjs eller släkts heder omfattas. Ett sådant fall kan t.ex. vara att ett brott med hedersmotiv begås av pappan för att dottern i familjen anses ha kränkt släktens heder, som pappan är bärare av. Begreppen familj eller släkt avses i vid bemärkelse och kan alltså avse såväl nära familjemedlemmar som mer avlägsna släktingar. Vidare omfattas annan liknande grupps heder. Härmed avses andra med familjen eller släkten jämförbara kollektiv som i formell mening inte utgör familj eller släkt, men som betraktas som familj eller släkt, t.ex. klaner. Det är alltså inte ett krav att det finns ett släktskap i gruppen, men avsikten är inte att träffa grupper eller sammanslutningar som inte kan likställas med familj eller släkt, t.ex. kriminella nätverk. Den persons, familjs, släkts eller grupps heder som motivet knyter an till behöver inte vara gärningsmannens egen. Inte heller i de fall då brottet har begåtts för att bevara eller återupprätta en enskild persons heder behöver det vara fråga om gärningsmannens egna anseende. Av lagtexten framgår därför att det räcker att det är fråga om en persons eller familjs, släkts eller annan liknande grupps heder. Andra åtgärder har också vidtagits Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck, bl.a. genom att initiera handlingsplaner (se t.ex. skr. 2007/08:39 Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade Prop. 2021/22:138 relationer) och genom Nationella strategin för att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor (skr. 2016/17:10). Flera myndigheter, bl.a. , har också fått i uppdrag att utveckla kunskapen och kompetensen gällande hedersrelaterat våld och förtryck för berörda personalgrupper. Regeringen har permanentat länsstyrelsernas regionala uppdrag inom mäns våld mot kvinnor, vilket omfattar hedersrelaterat våld och förtryck. Länsstyrelserna har även fått i uppdrag att på vissa platser i landet driva utvecklingen av kommun- och myndighetsgemensamma resurscentrum för barn och vuxna som utsätts för hedersrelaterat våld och förtryck. Vidare har i fått i uppdrag att förbereda inrättandet av ett nationellt mot hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen har också permanentat och inkorporerat satsningen avseende stärkt konsulärt stöd till personer som utsätts för bl.a. hedersrelaterat våld och förtryck i utlandet i utrikesförvaltningens ordinarie verksamhet. Flera åtgärder har också vidtagits inom rättsväsendet. har inrättat ett nationellt kompetensnätverk mot hedersrelaterade brott som bidrar med kunskap och stöd i brottsutredningar samt i brottsoffer- och personsäkerhetsarbetet. Myndigheten har även tagit fram ett uppdaterat metodstöd för polisens arbete på området och genomfört kompetenshöjande insatser för förundersökningsledare och andra beslutsfattare inom myndigheten. Vidare har infört en s.k. hedersmarkering i myndighetens utredningsstöd i syfte att tidigt uppmärksamma brott med misstänkt hedersmotiv för att rätt åtgärder ska vidtas initialt, i den fortsatta utredningen och i skyddsarbetet med de utsatta. Även har tagit fram ett nytt metodstöd samt en ny om hedersrelaterad brottslighet. har också särskilt utpekade hedersåklagare och en särskild ämnesspecialist på området. Vidare har åtgärder vidtagits genom lagstiftning. Förutom ovannämnda straffskärpningsgrund infördes även, , ett barnäktenskapsbrott och ett utreseförbud för barn som riskerar att föras utomlands i syfte att ingå barnäktenskap eller könsstympas. kriminaliserades bl.a. äktenskapstvång och vilseledande till tvångsäktenskapsresa. Dessa åtgärder kompletterar andra straffbestämmelser som kan tillämpas även vid hedersrelaterat våld och förtryck, såsom grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning. 4.2En ny straffbestämmelse införs Regeringens bedömning: Det finns ett behov av att ytterligare förstärka det straffrättsliga skyddet mot hedersrelaterat våld och förtryck. Det bör därför införas ett nytt brott i som straffbelägger upprepat hedersrelaterat våld och förtryck mot en person. Utredningens bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna delar bedömningen eller har inte något att invända mot den, däribland , , ,11 Kvinnors nätverk, i , , , Region , , tingsrätt, , Säkerhetspolisen, Tjejers rätt i samhället, och . , Hovrätten för , universitet, och instämmer inte i utredningens bedömning om att det bör införas ett nytt brott som straffbelägger upprepat hedersrelaterat våld och förtryck. byggande rådet och Origo anser att den särskilda straffskärpningsgrunden först bör utvärderas. för kvinnojourer och tjejjourer i anser att det saknas ett behov. Kvinnofronten anser inte att ett särskilt brott bör införas utan att en mer grundläggande analys först görs. är tveksamma till bedömningen. ifrågasätter det lämpliga i att redan nu införa en särskild brottstyp. understryker behovet av en särskild brottstyp och pekar på att det utgör nästa viktiga steg i samhällets reaktion mot Ett flertal remissinstanser, däribland i Glöm aldrig Pela och , framhåller signalvärdet av lagstiftningen och att det inte ska underskattas när det gäller just hedersrelaterat våld och i pekar på att problematiken med hedersrelaterat våld och förtryck är utbredd i deras län och att den särskilda lagstiftningen därför också blir ett viktigt verktyg i det förebyggande Tjejers rätt i samhället betonar att bevissvårigheter inte bör användas som ett skäl till att inte införa ett särskilt brott. Hovrätten för anser att bevissvårigheterna som förslaget innebär riskerar att leda till få fällande domar, vilket skulle undergräva förtroendet för rättssystemets förmåga att hantera hedersproblematiken i Hovrätten menar därför att införandet av ett särskilt brott skulle riskera att motverka sitt syfte. Hovrätten anser vidare att den symboliska effekten inte kan vara särskilt stor eftersom den särskilda straffskärpningsgrunden redan fyllt den funktionen. fram liknande synpunkter. utredningens bedömning att det kan finnas skäl att beakta en utsatthet även utanför närståendekontexten men instämmer inte i bedömningen att det bör införas en särskild straffbestämmelse mot bakgrund av att det finns brister i analysen av skälen för en kriminalisering och utformningen av