prop · H903198 · 2022-03-24 00:00:00 — Ändringen innebär att brottsskadeersättning avseende särskild anhörigersättning enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen (1972:207) kan betalas även om brottet har begåtts utomlands. Det förutsätter att den skadelidande för brottet hade sin hemvist i . Övriga ändringar är språkliga. 5 § Brottsskadeersättning betalas för den skada det innebär att någon allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet eller frid eller genom grovt förtal enligt 5 kap. 2 § (kränkning). Brottsskadeersättning för kränkning bestäms enligt 5 kap. 6 § första och andra styckena skadeståndslagen (1972:207). I den utsträckning en domstol i sak har prövat ett yrkande om skadestånd för kränkning får brottsskadeersättningen i denna del inte bestämmas till ett lägre belopp än vad som följer av domstolens avgörande, om inte annat följer av denna Prop. 2021/22:198 lag. I paragrafen finns bestämmelser om brottsskadeersättning för kränkning. Övervägandena finns i avsnitt 4. Andra stycket ändras till följd av den omdisponering som görs i 5 kap. 6 § skadeståndslagen och som innebär att bestämmelserna om vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bestämmandet av kränkningsersättningen flyttas från första till andra stycket i den paragrafen. 5 a § Brottsskadeersättning betalas för skada som ersätts enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen (1972:207). Sådan brottsskadeersättning bestäms enligt 5 kap. 6 a § samma lag. I den utsträckning en domstol i sak har prövat ett yrkande om ersättning enligt 3 a § skadeståndslagen får brottsskadeersättningen i denna del inte bestämmas till ett lägre belopp än vad som följer av domstolens avgörande, om inte annat följer av denna lag. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om brottsskadeersättning för skada som ersätts enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen (särskild anhörigersättning). Övervägandena finns i avsnitt 6. Av första stycket framgår att brottsskadeersättning betalas för skada som är ersättningsgill enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen, dvs. Rätten till brottsskadeersättning har alltså samma omfattning som rätten till särskild anhörigersättning enligt skadeståndslagen. Brottsskadeersättningen ska också bestämmas enligt 5 kap. 6 a § skadeståndslagen. För en ytterligare kommentar hänvisas därför till författningskommentaren till de paragraferna. Liksom beträffande brottsskadeersättning för andra skador kan rätten till brottsskadeersättning emellertid begränsas bl.a. av bestämmelserna om förhållandet till annan ersättning i 10 § och om jämkning i 12 §. Andra stycket reglerar möjlighet att i förhållande till ett domstolsavgörande göra en egen skadeståndsrättslig bedömning. Om domstolen i sak har prövat ett yrkande om särskild anhörigersättning, får brottsskadeersättningen, såvitt gäller den särskilda anhörigersättningen, inte bestämmas till ett lägre belopp än vad som följer av domstolens avgörande. är däremot fri att bestämma ett högre belopp än vad som följer av domstolens avgörande. Bestämmelsen motsvarar vad som enligt 5 § tredje stycket gäller brottsskadeersättning för kränkning. För ytterligare vägledning hänvisas därför till förarbetena till den bestämmelsen (se prop. 2013/14:94 s. 76 f.). Förutsättningar för att pröva en ansökan om brottsskadeersättning 17 § Rätten till brottsskadeersättning för personskada enligt 5 kap. 1 § första stycket 3 skadeståndslagen (1972:207), för kränkning och för skada som ersätts enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen faller bort om den skadelidande avlider innan en ansökan om brottsskadeersättning har gjorts. Detta gäller dock inte om han eller hon har framställt krav på skadestånd för sådan skada. 2021/22:198 Paragrafen innehåller bestämmelser om när rätten till brottsskadeersättning faller bort på grund av att den skadelidande avlider. Övervägandena finns i avsnitt 6. Bestämmelsen ändras på så sätt att den görs tillämplig även på brottsskadeersättning för skada som ersätts enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen (särskild anhörigersättning). Rätten till sådan ersättning faller alltså bort om den skadelidande, dvs. den anhörige, avlider innan en ansökan om sådan ersättning har gjorts. Om den skadelidande före dödfallet har framställt ett krav på skadestånd för sådan skada, kan en ansökan om brottsskadeersättning dock prövas (se prop. 2013/14:94 s. 84). 32 § Ett anspråk på brottsskadeersättning enligt 4, 5 eller 5 a § får inte utmätas för den skadelidandes skuld. Livräntebelopp får dock utmätas enligt 7 kap. utsökningsbalken. I fråga om förbud mot utmätning sedan brottsskadeersättning enligt 4, 5 eller 5 a § har betalats ut tillämpas 5 kap. 7 § andra stycket utsökningsbalken. I paragrafen finns bestämmelser om förbud mot utmätning av brottsskadeersättning och anspråk på sådan ersättning. Övervägandena finns i avsnitt 6. Bestämmelserna i paragrafen görs tillämpliga även på brottsskadeersättning för skada som ersätts enligt 2 kap. 3 a § skadeståndslagen (1972:207) (särskild anhörigersättning) genom att det införs hänvisningar till 5 a §. Det innebär att ett anspråk på sådan brottsskadeersättning inte får utmätas, och att sådan brottsskadeersättning kan vara fredad från utmätning efter utbetalning om förutsättningarna i 5 kap. 7 § andra stycket utsökningsbalken är uppfyllda. Sammanfattning av betänkandet Ersättning till brottsoffer (SOU 2021:64) Vår huvudsakliga uppgift har varit att utreda brottsoffers rätt till skadestånd och deras möjlighet att få ut sådan ersättning. Det uttalade syftet med uppdraget har varit att stärka brottsoffers ställning och att minska skadeverkningarna av brott. Uppdraget kan sammanfattas i fyra huvudfrågor: 1.I vilken utsträckning bör nivåerna på kränkningsersättning höjas? 2.I vilken utsträckning bör polisers och vissa andra yrkesgruppers rätt till kränkningsersättning utvidgas? 3.Hur kan efterlevande anhörigas rätt till ideellt skadestånd stärkas? 4.Hur bör reglerna om förbud mot utmätning av skadestånd med anledning av ett frihetsberövande ändras för att i större utsträckning möjliggöra utmätning till förmån för brottsoffer? I anslutning till den fjärde frågan har vi också tagit upp frågan om en ändrad företrädesordning vid utmätning av lön m.m. 2021/22:198 Bilaga 1 Kränkningsersättning – att värdera det ovärderliga Skadestånd för kränkning med anledning av brott, s.k. kränkningsersättning, är en form av rent ideellt skadestånd som inte förutsätter att någon fysisk skada har uppkommit. Kränkningsersättning kan komma i fråga om någon allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp mot dennes person, frihet, frid eller ära (2 kap. 3 § skadeståndslagen). Kränkningsersättningen är tänkt att kompensera den kränkte för de negativa känslor som det brottsliga angreppet har framkallat, t.ex. rädsla, förnedring, skam eller liknande. Kränkningsersättningens storlek ska bestämmas efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens (dvs. det brottsliga angreppets) art och varaktighet (5 kap. 6 § första stycket skadeståndslagen). Dessutom ska vissa omständigheter som räknas upp i bestämmelsen särskilt beaktas. Utgångspunkten är att man ska se till vilken kränkning som typiskt sett kan antas ha uppkommit genom angreppet. Det medför att ersättningen ska bestämmas utifrån ett objektivt synsätt. Uppgiften att bestämma kränkningsersättningens storlek går dock i grunden ut på att värdera något som inte går att värdera i pengar – den kränkning som det innebär att bli utsatt för ett brott. Kränkningsersättningen ingår i ett dynamiskt ersättningssystem. bär att ersättningsnivåerna är tänkta att förändras , bland annat beroende på samhällsutvecklingen och förändringar av penningvärdet. 2021/22:198 Bilaga 1 utvecklingen av andra former av ideella skadestånd spelar in. En huvudfråga i vårt uppdrag har varit att ta ställning till i vilken utsträckning de belopp som döms ut i kränkningsersättning till brottsoffer bör höjas. Eftersom uppdraget är att värdera något som på många sätt är ovärderligt, inser vi att det inte är möjligt att lämna förslag som kommer att uppfattas som tillfredsställande av alla. Det som i stället bör eftersträvas är att skapa ett ersättningssystem med en inre rationalitet där lika svåra angrepp behandlas lika och olika svåra angrepp olika. Vår ambition har varit att undersöka om det finns rationella skäl för ändrade ersättningsnivåer. har ersättningsnivåerna utvecklats i höjande riktning endast för ett fåtal brott. De höjningar som skett har med hänsyn till förändringar i penningvärdet varit marginella. När det gäller många typer av brott har ersättningsnivåerna inte förändrats alls, vilket innebär att det skett reala minskningar av ersättningen. har skyddet för den kroppsliga och sexuella integriteten stärkts och värderats upp. Det har skett straffskärpningar när det gäller t.ex. allvarliga vålds-, frihets, frids- och sexualbrott. Det stärkta skyddet för den kroppsliga integriteten och den skärpta synen på brott som riktas mot denna har inte på ett rimligt sätt kommit att återspeglas i ersättningsnivåerna vid dessa brott. Vid en jämförelse framstår vidare ersättningsnivåerna för kränkningar med anledning av brott som låga i förhållande till ersättningsnivåerna när det gäller andra rent ideella skadestånd. Vi har därför kommit fram till att det finns ett behov av höjda ersättningsnivåer för kränkningar med anledning av brott. De förslag som vi lämnar i den här delen syftar till att åstadkomma påtagliga höjningar av ersättningsnivåerna. En generell höjning för att ge brottsoffer upprättelse Vi föreslår att kränkningsersättningen ska bestämmas på ett sätt som även innebär att den kränkte får upprättelse för angreppet. Det finns anledning att ifrågasätta om dagens ersättningsnivåer bidrar till att ge brottsoffer tillräcklig upprättelse. Den här ändringen är avsedd att leda till tydligt höjda ersättningsnivåer när det gäller samtliga typer av brott. Upprättelsemomentet bör efter ändringen beaktas som en del i den sedvanliga prövningen av nivån på kränkningen. Behovet av upprättelse kan typiskt sett antas öka i takt med att graden av kränkning ökar. Ju allvarligare kränkningen varit, desto större bör alltså behovet av upprättelse anses vara. I 5 kap. 6 § skadeståndslagen anges vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bestämmandet av kränkningsersättningens storlek. Med hänsyn till den allvarliga kränkning som vissa typer av handlingar innebär anser vi att det finns ytterligare några omständigheter som bör beaktas vid denna bedömning. Det handlar om omständigheter som typiskt sett påverkar graden av kränkning i höjande riktning. Genom införandet av dessa omständigheter kommer relativa höjningar av ersättningsnivåerna att möjliggöras i fler fall än . Det handlar om situationer då den brottsliga handlingen: • riktat sig mot någon som den skadeståndsskyldige har eller tidigare har haft ett nära förhållande till (t.ex. våld i nära relation), •tagits upp med ett tekniskt hjälpmedel under förhållanden som inneburit risk för att upptagningen sprids (t.ex. vid filmning av vålds- eller sexualbrott), •utförts av flera personer tillsammans mot den skadelidande (t.ex. misshandel eller rån som ett gäng utför mot ett ensamt brottsoffer), eller •innefattat hot som påtagligt har förstärkts genom anspelning på ett våldskapital (t.ex. hot som relaterar till organiserad brottslighet). Rätten till kränkningsersättning för poliser och andra yrkesgrupper med särskild beredskap bör utökas En grundförutsättning för att en skadelidande ska ha rätt till kränkningsersättning enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen är att han eller hon har blivit utsatt för en allvarlig kränkning. Enligt gällande praxis krävs ibland mer än annars för att en polis ska anses ha blivit utsatt för en allvarlig kränkning när han eller hon utsätts för ett brottsligt angrepp i tjänsten. Samma sak gäller för personer inom vissa andra yrkesgrupper. Det beror på att man vid allvarlighetsbedömningen beaktar att den skadelidande har viss utbildning och erfarenhet samt arbetsuppgifter och befogenheter i sitt yrke som innebär att han eller hon har en särskild beredskap för att utsättas för vissa typer av angrepp. En beredskap som andra brottsoffer normalt inte har. Det är främst poliser, ordningsvakter och vissa anställda inom , och den psykiatriska vården som kan anses ha den här typen av särskild beredskap. Det är yrkesgrupper som med hänsyn till sina arbetsuppgifter, befogenheter, utbildning och utrustning har anledning till sådan beredskap. Till exempel lärare och socialsekreterare bör däremot inte anses ha någon beredskap i det här avseendet. Om en person i en yrkesgrupp med särskild beredskap har utsatts för ett brott i tjänsten och angreppet inneburit en allvarlig kränkning, ska han eller hon dock ha lika hög kränkningsersättning som andra brottsoffer. Det ska även fortsättningsvis krävas en allvarlig kränkning för att personer inom yrkesgrupper med särskild beredskap ska få kränkningsersättning. Vi anser dock att fler angrepp mot personer inom dessa yrkesgrupper bör ge rätt till kränkningsersättning. Vår uppfattning är att det finns utrymme för en sådan utveckling utan att kravet på allvarlig kränkning frångås. Vi bedömer att rätten till kränkningsersättning för den som utsätts för brott i tjänsten bör tydliggöras och stärkas jämfört med . Vi föreslår att det i lag införs riktlinjer för hur det ska bedömas om en kränkning varit allvarlig och att det särskilt ska beaktas om •angreppet riktat sig mot den privata sfären, eller •om det varit fråga om ett fysiskt angrepp. 2021/22:198 Bilaga 1 Medvetet riktade och uppsåtliga fysiska angrepp bör t.ex. i fler fall än tidigare ge rätt till kränkningsersättning. Genom dessa förslag vill vi säkerställa att det utgår kränkningsersättning i de fall då den skadelidande har blivit allvarligt kränkt. Det bör införas en rätt till särskild anhörigersättning Nära anhöriga till den som dödats genom en skadeståndsgrundande handling har en lagreglerad rätt till skadestånd för personskada, främst psykiska besvär, som åsamkats dem till följd av dödsfallet, s.k. anhörigersättning (5 kap. 2 § första stycket 3 skadeståndslagen). Bestämmelsen har sin grund i praxis som utvecklades av . Den del av personskadeersättningen som avser fysiskt och psykiskt lidande av övergående natur (s.k. sveda och värk) bestäms normalt med ledning av tabeller som upprättats av . För anhörigersättningen har det utifrån dessa tabeller i praxis antagits vissa schablonersättningar. Vid uppsåtligt dödande eller då dödsfallet orsakats av grov vårdslöshet som ligger mycket nära ett uppsåtligt dödande bestäms ersättningen till . Anhörigersättningen har med tiden fått kritik för att ersättningsnivån framstår som låg. Ett av skälen till detta är att den är konstruerad som en ersättning för personskada. Vi anser inte att det finns skäl att ändra den nu befintliga anhörigersättningen. Däremot föreslår vi att det vid sidan av personskadeersättningen införs en rätt till rent ideell ersättning för efterlevande anhöriga, s.k. särskild anhörigersättning. Denna är inte avsedd att kompensera för ”vanlig” sorg och saknad, utan att bekräfta och ge upprättelse för de chockartade känslor som typiskt sett uppstår när någon plötsligt förlorar en nära anhörig genom en brottslig och kanske mycket våldsam händelse. Vi föreslår därför att en rätt till särskild anhörigersättning ska föreligga i fall då någon uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom brott orsakat en annan persons död. Undantag bör dock göras för fall då det skulle framstå som direkt stötande (uppenbart oskäligt) att utge sådan ersättning. Det kan t.ex. handla om fall då en anhörig i något straffrättsligt relevant avseende medverkat till dödsfallet. Ersättningsberättigade bör vara samma krets anhöriga som har rätt till den redan nu lagreglerade anhörigersättningen avseende personskada, dvs. de som stod den avlidne särskilt nära. Vi föreslår att den särskilda anhörigersättningen ska bestämmas på ett helt schablonmässigt sätt oberoende av omständigheterna i det enskilda fallet och till ett lika stort belopp för varje ersättningsberättigad anhörig. I likhet med vad som gäller för många andra former av rent ideella skadestånd bör dock utgångspunkten vara att ersättningen ska bestämmas till ett skäligt belopp. Det möjliggör att ersättningens storlek kan utvecklas . Vi anser att är ett belopp om rimligt. Tillsammans med personskadeersättningen bör en anhörig till den som avlidit till följd av ett uppsåtligt eller grovt oaktsamt brott få i skadestånd. Om gärningspersonen inte kan betala ett skadestånd och det inte heller finns någon försäkring som täcker hela skadan, kan den skadelidande ha rätt till brottsskadeersättning från staten. Det ska gå att få brottsskade- ersättning för den skada som ersätts enligt den föreslagna bestämmelsen om särskild anhörigersättning. Bättre utmätningsmöjligheter till förmån för brottsoffer Ersättningar för ett frihetsberövande bör i fler fall kunna utmätas om det finns skulder till brottsoffer Skadestånd på grund av kränkning av den personliga integriteten är med hänsyn till sin personliga karaktär i stor utsträckning skyddade mot utmätning (5 kap. 7 § utsökningsbalken). Utmätningsförbudet gäller bland annat skadestånd med anledning av ett frihetsberövande. Den vanligaste formen av sådana skadestånd är ersättning enligt lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder (frihetsberövandelagen). Skadestånd med anledning av ett frihetsberövande kan dock i vissa fall också utgå med stöd av reglerna i skadeståndslagen. Sedan utmätningsförbudet fick sin nuvarande utformning har det genomförts en lång rad reformer för att stärka brottsoffers rättigheter. Ett sätt att ytterligare stärka brottsoffers rättigheter kan vara att underlätta för brottsoffer att få utdömda skadestånd betalda. En undersökning som vi har genomfört visar att en betydande andel av de personer som får ersättning enligt frihetsberövandelagen också har obetalda skulder som avser skadestånd på grund av brott. Ersättning enligt frihetsberövandelagen kräver i princip inte någon form av vårdslöshet, fel eller försummelse vid myndighetsutövning eller en överträdelse av . Vi har mot denna bakgrund funnit att ett brottsoffers intresse av att få betalt bör väga tyngre än den tidigare frihetsberövades intresse av att få tillgodogöra sig sådan ersättning. Vi föreslår därför att denna typ av ersättning ska kunna utmätas för betalning av skulder som avser skadestånd på grund av brott. Vi föreslår att den ändrade ordningen ska gälla för alla fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Det innebär att även bland annat krav på betalning av skadeståndsfordringar som myndigheten tagit över från brottsoffer omfattas. Brottsskadestånd bör prioriteras högre vid löneutmätning Löneutmätning är den mest förekommande verkställighetsformen hos gäldenärer som är fysiska personer. Den står för ungefär en tredjedel av det belopp som driver in. Om löneutmätning sker i flera mål ska de pengar som kommer in fördelas enligt en särskild företrädesordning. Fordringar avseende skadestånd på grund av brott har inte något företräde vid löneutmätning. Om sådana fordringar ges företräde framför andra fordringar utan företrädesrätt, kommer betydligt mer pengar att gå till betalning av fordringar som avser skadestånd på grund av brott och brottsoffren kommer snabbare få betalt. Det skulle bidra till att minska skadeverkningarna av brott och innebära att gärningspersoner med betalningsförmåga får vara med och finansiera förslag som syftar till att ytterligare stärka brottsoffrens ställning. Vi anser därför att det finns skäl att ändra företrädesordningen vid löneutmätning så att fordringar som avser skade- 2021/22:198 stånd på grund av brott får företräde framför andra fordringar utan före- Den ändrade ordningen bör gälla för alla fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Höjda nivåer på kränkningsersättning, en utvidgad rätt till kränkningsersättning för vissa yrkesgrupper och särskild anhörigersättning kommer att leda till att fler gärningspersoner döms att betala högre skadestånd. Förslagen kommer också att leda till ökade kostnader för staten. Detta följer inte av de skadeståndsrättsliga reglerna utan av hur systemet för brottsskadeersättning är reglerat. Ändringar i utmätningsordningen kommer å andra sidan att innebära intäktsökningar och minskade utgifter för staten. I betänkandet lämnar vi förslag till finansiering av de ökade offentligfinansiella kostnader som våra förslag sammantaget förväntas leda till. Förslagen får vidare antas medföra vissa samhällsekonomiska konsekvenser på så sätt att fler gärningspersoner riskerar att bli insolventa. Vi bedömer därför att förslagen om höjda ersättningsnivåer kan innebära en viss risk för att det brottsförebyggande arbetet försvåras. Förslagen bedöms ha positiva konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män och i viss mån stärka barnrättsperspektivet i lagstiftningen. Vi anser att lagändringarna bör träda i kraft . Mot den bakgrunden föreslår vi ett ikraftträdande . Vi anser inte att det finns behov av några övergångsbestämmelser. Det betyder bland annat att de nya skadeståndsreglerna endast ska tillämpas på skadefall som har inträffat efter ikraftträdandet. 1 Förslag till lag om ändring i utsökningsbalken Härigenom föreskrivs att 4 kap. 11 §, 5 kap. 7 § och 7 kap. 14 § utsökningsbalken ska ha följande lydelse. Har två eller flera sökt utmätning Har två eller flera sökt utmätning mot samma gäldenär, skall utmät- mot samma gäldenär, ska utmät- ning för fordringarna ske , ning för fordringarna ske , om ej utmätning för någon av om inte utmätning för någon av Om utmätningen avser ersättning enligt 2–4 §§ lagen (1998:714) om med fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Bestämmelserna i 7 kap. 17 § första stycket om jämkning av underhållsbidrag vid utmätning av lön tillämpas även vid annan utmätning. Skadestånd, som tillkommer gäl- Skadestånd, som tillkommer gäl- denären med anledning av person- denären med anledning av person- skada, frihetsberövande, falskt åtal, skada, frihetsberövande, falskt åtal, ärekränkning eller annat sådant, får ärekränkning eller annat sådant, får ej utmätas medan skadeståndet inne- inte utmätas medan skadeståndet står hos den som skall utge det. innestår hos den som ska betala det. skadeståndet bestämts att utgå som Om skadeståndet har bestämts att livränta, gäller vad som har sagts nu betalas som livränta, gäller det som rätten till livräntan. har sagts nu rätten till livräntan. Sedan skadeståndet har betalats När skadeståndet har betalats ut, ut, får vad som hålls avskilt ej får det som hålls avskilt inte utmätas, om skadeståndet skall till- utmätas, om skadeståndet ska till- godose försörjningsbehov som allt- godose ett försörjningsbehov som jämt kvarstår eller, i annat fall, om fortfarande finns kvar eller, i annat mindre än har förflutit från fall, om mindre än har gått det att medlen betalades ut. från det att pengarna betalades ut. 1 Senaste lydelse 1995:298. 2021/22:198 Bilaga 2 Om utmätningsfordringen avser skadestånd på grund av brott, gäller första och andra styckena inte i fråga om ersättning enligt 2– 4 §§ lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder. Vid utmätning av lön har följande fordringar i nämnd ordning företräde framför andra fordringsanspråk: 1.fordran som avser underhållsbidrag enligt och , 2.konkursbos fordran på gäldenärens lön enligt 3 kap. 4 § konkurslagen (1987:672), om lönen innehållits under konkursen, 3.fordran som avses i 2 § lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. 4.fordran som avser skadestånd på grund av brott. Företrädesrätten enligt första stycket 1 gäller även sådant utländskt underhållsbidrag som får verkställas i , om bidragsfordringen vid verkställighetstillfället inte är äldre än . Denna lag träder i kraft . 2Senaste lydelse 2004:479. 2Förslag till lag om ändring i skadeståndslagen (1972:207)