prop · H903188 · 2022-03-22 00:00:00 — ogiltigförklaring av bekräftelsen prövas enligt den eller de lagar som bestämmer fastställelsens giltighet här i landet. Det är naturligt att denna huvudregel också gäller för att bestämma tillämplig lag vid ogiltigförklaring av en föräldraskapsbekräftelse. Prövningen av om en bekräftelse ska förklaras ogiltig kan enligt förarbetena ta sikte på att bekräftelsen är materiellt oriktig eller på att den inte kommit till på ett riktigt sätt, t.ex. att formkrav inte efterlevts eller att godkännanden inte lämnats på rätt sätt (se prop. 1984/85:124 s. 53). Den förstnämnda grunden är inte fullt anpassad till att det numera är möjligt att bli förälder genom assisterad befruktning, eftersom det då inte behöver finnas någon genetisk koppling mellan barnet och föräldern. En ogiltighetsförklaring kan i dessa fall inte meddelas på den grunden att det inte finns någon genetisk koppling mellan föräldern och barnet. I 6 § andra meningen lag kompletteras huvudregeln av ett undantag som innebär att en ogiltigförklaring alltid får meddelas med stöd av svensk lag, om talan grundas på att den som har lämnat bekräftelsen inte är far till barnet. Denna bestämmelse bygger på att man vid lagens tillkomst lade stor vikt vid att en faderskapsbekräftelse i princip skulle återspegla det genetiska förhållandet (se prop. 1984/85:124 s. 35). Bestämmelsen är inte anpassad till sådana fall av assisterad befruktning där det inte finns någon genetisk koppling mellan barnet och föräldern. Det är dock bara i undantagsfall som faderskap uppkommer efter assisterad befruktning med donerade spermier (jfr prop. 2020/21:176 s. 27). I de flesta fall finns alltså en genetisk koppling mellan fadern och barnet. Vid föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor torde det tvärtom vara vanligast att någon genetisk koppling inte finns mellan barnet och kvinnan. Regeringen delar mot den bakgrunden utredningens bedömning att det inte finns skäl att införa en motsvarande bestämmelse om tillämplig lag vid ogiltighetsförklaring av en föräldraskapsbekräftelse. Enligt 6 a § första stycket lag kan ett föräldraskap enligt 1 kap. 9 § fastställas genom bekräftelse av föräldraskapet under medverkan av svensk socialnämnd, om nämnden är skyldig att utreda föräldraskapet enligt 2 kap. 8 a eller 9 § . I paragrafens tredje stycke anges bl.a. att svensk lag ska tillämpas vid fastställelse av en bekräftelse av ett sådant föräldraskap som avses i 1 kap. 9 § . Regeringen delar utredningens uppfattning att dessa regler – som i sak svarar mot vad som gäller vid bekräftelse av ett faderskap – även i fortsättningen bör gälla vid fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap under medverkan av en socialnämnd. Regeringen anser dock att den regleringen bör vara frikopplad från den svenska materiella regleringen och inte bör hänvisa till föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . Det finns vidare inte skäl att ha kvar en särskild paragraf om dessa föräldraskap. Regleringen bör i stället placeras tillsammans med motsvarande regler om faderskap. Av 3 § tredje stycket lag framgår att en bekräftelse av faderskapet som har lämnats utomlands – även om detta inte följer av svensk lag – ska anses vara giltig till formen, om den uppfyller formföreskrifterna i den utländska lagen. Bestämmelsen tar sikte på situationer där en del av bekräftelseförfarandet har genomförts utomlands. Det finns dock inget hinder mot att bekräftelsen upprättas enligt svensk lag (se prop. 2021/22:188 1984/85:124 s. 45). Någon motsvarande bestämmelse finns inte vid bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Det får antas bero på att det tidigare knappast förekom i utlandet att föräldraskap fastställdes genom bekräftelse för en kvinna som inte har fött barnet. Den nuvarande bestämmelsen, som rör faderskapsbekräftelser bör ändras så att den också omfattar situationer där en del av förfarandet för att åstadkomma en fastställelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor genomförts utomlands. 5.3Svensk domstols behörighet och konkurrerande förfaranden Regeringens förslag: Svensk domstol ska få ta upp ett mål om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor om barnet har sin hemvist i , talan förs mot en kvinna som har sin hemvist i eller mot flera kvinnor som alla har sin hemvist här, eller det i andra fall med hänsyn till barnets, moderns eller kvinnans anknytning till finns särskilda skäl att målet prövas här i landet. Om det sedan talan har väckts inträffar en ändring av de omständigheter som grundar svensk domstols behörighet, ska inte domstolens behörighet upphöra. Om det vid en svensk domstol väcks en talan om föräldraskapet till ett barn för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor när det redan pågår en rättegång om föräldraskapet eller faderskapet till barnet utomlands, ska talan avvisas eller förklaras vilande i väntan på ett avgörande som har fått laga kraft i den utländska rättegången, om det kan antas att det avgörandet blir giltigt i . På motsvarande sätt ska en rättegång som redan pågår utomlands om föräldraskapet till ett barn för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor leda till att en talan som väcks vid svensk domstol om faderskapet till barnet avvisas eller förklaras vilande. Talan får dock prövas, om det finns särskilda skäl. Om det pågår en rättegång utomlands om föräldraskapet för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor, får en svensk socialnämnd inte godkänna en bekräftelse av faderskapet eller föräldraskapet. På motsvarande sätt får en svensk socialnämnd inte godkänna en bekräftelse av föräldraskapet om det pågår en rättegång utomlands om faderskapet. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens lagförslag innebär inte att en rättegång om föräldraskapet för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska kunna utgör hinder mot att ta upp en talan om faderskap till barnet till prövning och vice versa. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen invändning mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag I 4 § första och andra styckena lag finns det regler om när en svensk domstol får ta upp ett mål om faderskap. Styckena reglerar alltså domstolens internationella behörighet (den s.k. domsrätten). Den innebär att mål om faderskap får tas upp när barnet har sin hemvist i . Svensk domstol har också domsrätt när målet gäller faderskapet för en man som har sin hemvist i . Domstolen får slutligen ta upp ett mål när det med hänsyn till barnets, moderns eller mannens anknytning till finns särskilda skäl att målet prövas här. Det föreskrivs vidare att om det sedan talan har väckts inträffar en ändring av de omständigheter som grundar svensk domstols behörighet, upphör inte domstolens behörighet. Enligt 6 a § andra stycket lag ska det som sägs i 4 § om mål om faderskap tillämpas också i fråga om mål om föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . Detta innebär att svensk domstol är behörig att ta upp ett sådant mål under samma förutsättningar som ett mål om faderskap (se prop. 2004/05:137 s. 72). När regleringen infördes var i princip det enda landet som hade regler om assisterad befruktning för samkönade kvinnliga par. Det får antas vara skälet till att den svenska domsrättsregeln hänvisar till svensk materiell rätt (mål om föräldraskap enligt 1 kap. 9 § ). Sedan reglerna trädde i kraft har allt fler länder infört regler som innebär att en kvinna i ett samkönat par som inte har fött barnet ska kunna fastställas som förälder till ett barn som kommit till genom assisterad befruktning. Mot den bakgrunden och med hänsyn till att svensk domstol i vissa fall kan komma att tillämpa utländsk lag, bör den nya regleringen frikopplas från den svenska materiella regleringen och gälla mål om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Dessutom bör lagens domsrättsregler samlas i en paragraf. I övrigt bör den nuvarande regleringen behållas. Det bör dock framgå att en talan får tas upp i mot en kvinna som har sin hemvist här. Det bör även framgå att en talan mot flera kvinnor som alla har sin hemvist i får tas upp här. Det bör också tas in en särskild föreskrift som innebär att kvinnans anknytning till kan göra att det finns särskilda skäl att målet prövas här i landet. lag finns det regler om hanteringen av den situationen att det väcks en talan vid en svensk domstol när det redan pågår ett konkurrerande förfarande utomlands. Hinder mot att i en domstol ta upp ett mål eller ärende när det redan pågår ett förfarande om samma sak i en annan domstol brukar ofta benämnas litispendens. Av 10 § framgår att om det vid en svensk domstol väcks en talan om faderskapet till ett barn när det redan pågår en rättegång om faderskapet utomlands, ska talan avvisas eller förklaras vilande i väntan på ett avgörande i den utländska rättegången som har fått laga kraft. Av 10 b § framgår att det som i 10 § sägs om faderskap gäller även föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . 2021/22:188 Reglerna bör inte vara begränsade till att gälla rättegångar om föräldraskap enligt 1 kap. 9 § . De bör i stället gälla i – eller i förhållande till – en rättegång om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Regeringens förslag skiljer sig i ett avseende från utredningens förslag. Utredningens förslag innebär nämligen inte att en rättegång om föräldraskapet för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor – under vissa förutsättningar – ska utgöra hinder mot att ta upp en talan om faderskap till prövning och vice versa. Det finns skäl att ha regler som träffar även dessa situationer. Av 10 a och 10 b §§ lag framgår att en svensk socialnämnd inte får godkänna en bekräftelse av faderskapet till ett barn eller av föräldraskapet enligt 1 kap. 9 § , om det utomlands pågår en rättegång om faderskapet (se prop. 2004/05:137 s. 73). Paragraferna gäller såväl det fallet att socialnämnden är skyldig att utreda faderskapet eller föräldraskapet enligt 2 kap. 1, 8 a eller 9 § (3 § lag) som det fallet att socialnämnden är behörig trots att någon sådan utredningsskyldighet inte finns (3 a § lag). Bestämmelsen i 10 a § lag bör ändras så att även det förhållandet att det utomlands pågår en rättegång om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor kan utgöra hinder mot att socialnämnden godkänner en bekräftelse av faderskapet eller föräldraskapet. Det innebär att hänvisningen till svensk materiell rätt (1 kap. 9 § ) tas bort som 10 b § lag utgår. Erkännande av utländska domstolsavgöranden Regeringens förslag: Ett utländskt domstolsavgörande som har fått laga kraft och som innebär att ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor har fastställts eller hävts, ska gälla i , om det med hänsyn till en parts hemvist eller medborgar- skap eller annan anknytning fanns skälig anledning att talan prövades i den utländska staten. Vägransgrunderna i fråga om erkännande av ett utländskt domstols- avgörande om faderskap ska även gälla i fråga om erkännande av ett utländskt domstolsavgörande om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Vägran av erkännande av ett utländskt domstolsavgörande om faderskap eller om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska dessutom – under vissa förutsättningar – ske när avgörandet strider mot ett domstolsavgörande eller en faststäl- lelse genom bekräftelse, när domstolsavgörandet eller fastställelsen av- ser föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift med barnets Detsamma ska gälla när det här i landet eller utomlands pågår ett konkurrerande förfarande om ett sådant föräldraskap. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen in- vändning mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten i svensk rätt är att en utländsk dom inte erkänns i utan uttryckligt stöd i lag. lagstöd finns bl.a. i 7 § lag. Där föreskrivs att utländska domstolsavgöranden som innebär att ett faderskap har fastställts eller hävts kan erkännas i . Det finns inte några regler om erkännande av utländska domstolsavgöranden om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Det kan innebära att kvinnan – trots att hon är förälder i utlandet – mister sin familjerättsliga status vid en flytt till . Det kan i sin tur leda till att barnet förlorar sin rätt till arv och att föräldern inte blir skyldig att betala underhåll till barnet. Som anges i avsnitt 5.1 är kvinnan i stället hänvisad till att inleda ett rättsligt förfarande i för att få sitt föräldraskap fastställt här eller för att adoptera barnet. Dessa förfaranden kan ta tid och kan det vara ovisst vem som kan företräda barnet rättsligt. Det bör därför införas regler om erkännande av utländska domstolsavgöranden som innebär att ett föräldraskap har fastställts för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. På det sättet ställs inte svensk domstol inför en prövning av en fråga som redan har prövats av en utländsk domstol (jfr prop. 1984/85:124 s. 12 och 28). Det bör dock ställas krav på att avgörandet har meddelats av en domstol som på grund av parternas dåvarande anknytning har haft goda möjligheter att utreda och bedöma saken. Erkännande bör därför bara kunna ske om det med hänsyn till en parts hemvist eller medborgarskap eller annan anknytning fanns skälig anledning att talan prövades i den utländska staten. Eftersom utländska domstolsavgöranden om fastställelse av föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor föreslås kunna erkännas i bör erkännande även kunna ske av utländska avgöranden som innebär att ett sådant föräldraskap hävts. På motsvarande sätt som för reglerna om erkännande av faderskapsavgöranden bör de nya reglerna inte omfatta sådana domar varigenom en talan om föräldraskap har ogillats och inte heller utländska domstolsavgöranden som innebär att domstolen bara prejudiciellt har tagit ställning till frågan om föräldraskap vid avgörande av en annan fråga (jfr prop. 1984/85:124 s. 55). För att värna grundläggande rättssäkerhetsintressen och motverka att ett domstolsavgörande strider mot ett annat avgörande eller en fastställelse genom bekräftelse ska erkännande av ett utländskt domstolsavgörande vägras under vissa förutsättningar. De grunder som anges i 7 § lag när det gäller vägran av utländska domstolsavgöranden om faderskap bör gälla även nu aktuella utländska domstolsavgöranden om föräldraskap. Ett sådant avgörande bör vidare inte gälla i , om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna domen (s.k. ordre public; se förslaget till 12 § andra stycket lag). Den nuvarande regleringen av vägransgrunderna i 7 § innebär att om ett utländskt domstolsavgörande strider mot bl.a. en fastställelse av ett föräldraskap enligt 1 kap. 9 § i annan form än ett domstolsavgörande och fastställelsen har skett innan den utländska rättegången började, gäller det utländska avgörandet inte i . Detsamma gäller om det pågår en rättegång i om ett sådant föräldraskap (se prop. 2004/05:137 s. 72 och 73). I konsekvens med att det nu föreslås ett flertal svenska internationellt privat- och processrättsliga regler om föräldraskap 2021/22:188 för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor, bör vägransgrunderna ändras på det sättet att det särskilt framgår att en i giltig fastställelse genom bekräftelse av föräldraskapet eller en pågående rättegång här eller utomlands om föräldraskapet – under vissa förutsättningar – ska kunna utgöra hinder mot att erkänna ett utländskt domstolsavgörande i . Detta bör gälla inte bara om det åberopade utländska domstolsavgörandet avser föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift med barnets mor utan även om avgörandet avser faderskap. Frågan om huruvida ett utländskt domstolsavgörande om föräldraskap gäller här i landet bör, liksom för domstolsavgöranden om faderskap, prövas av den myndighet eller domstol som handlägger det ärende där frågan aktualiseras. Något särskilt förfarande eller beslut av svensk domstol eller svensk myndighet för att den utländska domen ska erkännas i bör alltså normalt inte krävas. Det bör dock, liksom för utländska domstolsavgöranden om faderskap, finnas möjlighet att få frågan slutligt avgjord genom en särskild prövning (9 § lag). Den paragrafens ordalydelse behöver inte ändras för att den ska gälla i fråga om erkännande av de aktuella föräldraskapen. Beträffande erkännande av en dom som har meddelats i se avsnitt 5.1. 5.5Erkännande av utländska fastställelser genom bekräftelse Regeringens förslag: En utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska gälla i , om den är giltig enligt lagen i den stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade sin hemvist eller i en stat där någon av dem var medborgare. Bekräftelsen ska även om den inte är giltig enligt lagen i den stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade sin hemvist eller i en stat där någon av dem var medborgare anses giltig till formen, om den uppfyller formföreskrifterna i lagen i den stat där bekräftelsen lämnades. De vägransgrunder som gäller vid erkännande av en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap ska gälla även vid erkännande av en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. En vägran av erkännande av en utländsk fastställelse på den grunden att en bekräftelse är uppenbart oriktig ska dock bara ske om bekräftelsen avser faderskap. Vägran av erkännande av en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap eller ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska vidare ske – under vissa förutsättningar – när fastställelsen strider mot en i giltig fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor eller när det här i landet eller utomlands pågår ett konkurrerande förfarande om ett sådant Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår även att en fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor inte ska gälla om den är uppenbart oriktig. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller har ingen invändning mot utredningens förslag. Skälen för regeringens förslag: En utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap gäller i om den är giltig enligt lagen i den stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade sin hemvist eller i en stat där någon av dem var medborgare. Bekräftelsen ska även om den inte är giltig enligt lagen i någon av dessa stater anses giltig till formen, om den uppfyller formföreskrifterna i lagen i den stat där bekräftelsen lämnades (8 § första och andra styckena lag). Det är inte möjligt att i erkänna en motsvarande utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. Vilka konsekvenser avsaknaden av erkännanderegler kan få för barnet, kvinnan och familjen i stort behandlas i avsnitt 5.1. De negativa konsekvenser som avsaknaden av erkännanderegler kan få motiverar att det införs regler om att en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska gälla i . En sådan fastställelse bör – på motsvarande sätt som en fastställelse genom bekräftelse av faderskap – kunna gälla i , om den är giltig enligt lagen i den stat där barnet eller den som har lämnat bekräftelsen hade sin hemvist eller i en stat där någon av dem var medborgare. Giltighetsreglerna avser både de materiella förutsättningarna och formkraven. Det bör dock vara tillräckligt att bekräftelsen uppfyller formkraven enligt lagen i det land där bekräftelsen har lämnats för att den ska vara giltig till formen. I 8 § tredje stycket lag finns ett antal vägransgrunder som innebär att en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap under vissa förutsättningar inte ska gälla i . Vägransgrunderna i punkterna 1–4 behöver gälla även när det åberopas att en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska erkännas här. Vägransgrunderna i punkterna 2–4 bör dock anpassas till att även domstolsavgöranden om och fastställelser genom bekräftelse av föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift med barnets mor föreslås kunna erkännas i (jfr 10 b § och prop. 2004/05:137 s. 72 och 73). Det innebär att ett utländskt domstolsavgörande om eller en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift med barnets mor ska kunna hindra ett erkännande av en fastställelse av såväl ett faderskap som ett föräldraskap. Även en pågående rättegång här eller utomlands om föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor bör – under vissa förutsättningar – kunna utgöra ett hinder mot ett erkännande av en fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap eller ett föräldraskap. I 8 § tredje stycket 5 finns det en vägransgrund som innebär att en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett faderskap inte ska gälla i , om bekräftelsen är uppenbart oriktig. I förarbetena till bestäm- 2021/22:188 melsen anges att en utländsk fastställelse genom bekräftelse inte bör godtas i om det rättsligt fastställda faderskapet inte stämmer med det genetiska faderskapet (se prop. 1984/85:124 s. 35). Utredningen föreslår att denna vägransgrund ska kunna tillämpas även vid ett erkännande av en fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor. läggs det emellertid inte längre samma vikt som tidigare vid att det rättsliga föräldraskapet ska överensstämma med det genetiska. Vid assisterad befruktning i samkönade relationer lär det vara vanligast att den kvinna som inte har fött barnet inte heller har någon genetisk koppling till barnet. En vägransgrund som bygger på att det rättsliga föräldraskapet ska överensstämma med det genetiska rimmar därför mindre väl med den grund som de aktuella föräldraskapen vilar på. Den aktuella vägransgrunden bör därför inte gälla i dessa fall. Regeringen föreslår att det ska vara möjligt att vägra ett erkännande av en utländsk fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med ett barns mor, då den strider mot svensk ordre public. Ett exempel på en situation när det skulle vara möjligt att åberopa detta är om kvinnan har handlat under tvång när hon undertecknade bekräftelsen. Bedömningen påverkas dock av de möjligheter till ändring som står till buds – exempelvis genom ogiltigförklaring av bekräftelsen – enligt den utländska rättsordningen. (Se förslaget till 12 § andra stycket; jfr prop. 1984/85:124 s. 5.6Föräldraskap i nordiska situationer Regeringens förslag: En dom som har meddelats i ett annat nordiskt land och som avser föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska gälla i , om domen har fått laga kraft. En fastställelse genom bekräftelse av ett föräldraskap för en kvinna som är eller har varit gift eller sambo med barnets mor ska gälla i , om fastställelsen har skett i ett annat nordiskt land.