prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — Efter ett godkännande om fortsatt användning av hemliga tvångsmedel måste också ett tillstånd sökas hos för sådan använd- ning (se avsnitt 10.11). Vidare finns i lagen om särskild utlänningskontroll vissa andra bestäm- melser som gäller vid domstolens handläggning av dessa frågor. går att för förfarandet gäller, utom i vissa angivna situationer, vad som är föreskrivit om mål som rör allmänt åtal för brott för vilket inte är före- skrivet lindrigare straff än fängelse . Vidare anges att en skriftlig berättelse eller en uppteckning eller upptagning av en sådan berättelse som avses i 35 kap. 14 § får åberopas som Det anges också att bestämmelsen i 10 kap. 3 § andra stycket andra meningen offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om partsinsyn inte Ett beslut om tvångsmedel får därmed grundas på handlingar och annat material som inte lämnas ut till parter. Det tydliggörs också i lagen om särskild utlänningskontroll att tvångsmedel enligt 24 och 25 kap. rätte- gångsbalken inte får användas. Det anges vidare att besluten gäller , om inte annat förordnats, och att om ett tidigare meddelat beslut fortfarande gäller då ärendet avgörs, får rätten bestämma att det nya beslutet ska börja tillämpas först när giltighetstiden för det har gått Det finns också en möjlighet att meddela interimistiska beslut. De nuvarande handläggningsbestämmelserna bör föras över i allt väsentligt oförändrade till den nya lagen, eftersom sådana regler behövs Frågor om allmän domstols handläggning och om avvi- kelser från det som normalt gäller diskuterades ingående när lagen om sär- skild utlänningskontroll tillkom (prop. 1990/91:118 s. 67 f. och 137 f.). skäl som då anfördes för att ha avvikande regler har fortfarande bärkraft. Säkerhetspolisen bör vidare, i linje med ståndpunkt, fortsatt ensamt få företräda det allmänna vid handläggningen. tidigt viktigt, som framhåller, att de som företräder myndigheten har den juridiska kunskap som behövs. Det finns dock inte något behov av att i den nya lagen särskilt nämna att tvångsmedel enligt 24 och 25 kap. inte får användas för kontrollen av en utlänning. De tvångsmedlen förutsätter att det finns en Prop. 2021/22:131 välgrundad misstanke om ett konkret brott av viss svårhetsgrad. 10.17Ändring eller upphävande av ett beslut om tvångsmedel Regeringens förslag: Säkerhetspolisen ska få besluta om undantag, tillfälliga lättnader samt ändringar av vissa beslut om anmäl- ningsskyldighet eller en sådan skyldighet tillsammans med ett förbud att lämna vistelseområdet. Säkerhetspolisen ska också under vissa förutsättningar få upphäva ett beslut eller ett godkännande om fortsatt användning av tvångsmedel. Säkerhetspolisen ska vidare få ansöka om upphävande av ett beslut eller ett godkännande om användning av tvångsmedel som har medde- lats av eller regeringen. Säkerhetspolisen ska även få ansöka om ändring till utlänningens nackdel av ett beslut eller ett god- kännande om användning av tvångsmedel. Om det inte längre finns skäl för ett beslut om hemligt tvångsmedel, ska Säkerhetspolisen eller rätten upphäva beslutet. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Svenska Röda Korset ställer sig positiv till att Säkerhetspolisen ska få ändra och ansöka om upphävande av beslut. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag I lagen om särskild utlänningskontroll föreskrivs att om det på grund av ändrade förhållanden finns skäl till det, får Säkerhetspolisen häva eller i, för utlänningen förmånlig riktning, ändra ett beslut om tvångsmedels- användning som rätten har meddelat. Det avser endast ett beslut om fort- satt användning av tvångsmedel. Säkerhetspolisen får också ändra, medge tillfälliga lättnader i eller jämka ett beslut om anmälningsplikt. Det finns däremot inga bestämmelser i lagen om särskild utlänningskontroll om hävande eller ändring av ett beslut om tvångsmedel som har fattats av eller regeringen. Regleringen om ändring eller upphävande av ett beslut bör förtydligas Bestämmelser om tvångsmedel ska, för att uppfylla kraven i regerings- formen och , bland annat vara tydliga och förutse- bara. Det gäller givetvis även sådana som handlar om när ett beslut ska upphävas eller av annat skäl upphöra att gälla. Det bör därför av den nya lagen tydligt framgå under vilka förutsättningar som eller regeringens beslut eller godkännande om användning av tvångsmedel ska få upphävas eller ändras. Det bör också framgå när ett beslut om användning av tvångsmedel i enskilda fall ska få upphävas. Vidare bör det framgå vem som får besluta om det. Eftersom syftet är att ge Säkerhetspolisen befogenheter som myndig- heten inte har enligt , krävs det särskilda regler i den nya lagen. Någon ändring i lagen om hemlig dataavläsning behövs däremot inte, eftersom skyldigheten att häva ett tillstånd till hemlig dataavläsning enligt den lagen har lagts på bland annat den som har ansökt om åtgärden. Ändring av anmälningsskyldighet eller en sådan skyldighet tillsammans med ett förbud att lämna vistelseområdet Bestämmelsen om ändring av ett beslut om anmälningsskyldighet kan lämpligen utformas med som förebild. Det innebär att Säkerhetspolisen, om omständigheterna har förändrats, bör få medge undantag från skyldigheten så att utlänningen exempelvis inte behöver anmäla sig lika ofta som . Säkerhetspolisen bör också få besluta om tillfälliga lättnader i anmälningsskyldigheten, till exempel att den inte behöver fullgöras som utlänningen är inlagd på sjukhus för en operation, eller att anmälningsskyldigheten ska fullgöras på annan ort, exempelvis om utlänningen har flyttat, eller än som framgår av beslutet. Säkerhetspolisen bör likaså kunna ge en tillfällig dispens från ett förbud att lämna vistelseområdet eller medge utlänningen rätt att vistas i ett större område. Däremot bör Säkerhetspolisen inte ges rätt att utöka anmälningsskyldigheten eller att på något annat sätt ändra den till nackdel för utlänningen. Säkerhetspolisens befogenheter bör gälla oavsett vem som har beslutat om att utlänningen ska ha anmälningsskyldighet. Försla- get innebär därmed en utvidgning i förhållande till dagens reglering. I vilken utsträckning bör Säkerhetspolisen få upphäva beslut? Säkerhetspolisen bör, på samma sätt som , få upphäva ett beslut eller ett godkännande om fortsatt användning av tvångsmedel. Det är Säker- hetspolisen som har rätt att ta initiativ till sådana beslut och som bäst kan överblicka behovet av dem. Om Säkerhetspolisen skulle konstatera att det inte längre finns något behov av tvångsmedel bör myndigheten därför kunna upphäva beslutet. En annan fråga är om Säkerhetspolisen även bör få upphäva Migrations- verkets eller regeringens beslut eller godkännande om användning av tvångsmedel. Det rör sig då om beslut . Det är en betydande skillnad mellan att Säkerhetspolisen ges möjlighet att på grund av nya omständigheter medge undantag från eller besluta om tillfälliga lättnader i sådana beslut och att myndigheten skulle få upphäva dem. En lämpligare lösning är att Säkerhetspolisen ges rätt att ansöka hos den beslutande myndigheten om att sådana beslut ska upphävas. En bestämmelse om det bör tas in i den nya lagen. Säkerhetspolisen bör få ansöka om ändring till utlänningens nackdel som ett beslut löper, kan det komma fram skäl som gör att Säkerhetspolisen bedömer att skyldigheten behöver skärpas. Som exempel kan nämnas att rätten har beslutat att anmälningsskyldigheten ska fullgöras tre eller , men Säkerhetspolisen anser att det är nöd- vändigt med en tätare anmälningsskyldighet. Alla ändringar till utlänningens nackdel kräver ett nytt beslut. Den nuvarande regleringen utgår från att besluten ska gälla utan att vare sig utlänningen eller Säkerhetspolisen ska kunna få till stånd ändring Prop. 2021/22:131 på annat sätt än genom en omprövning. Det medför en risk för att Säker- hetspolisen begär att kontrollen ska vara så heltäckande som möjligt och att proportionalitetsprincipen inte får det genomslag som den borde ha (se avsnitt 5.5). Det kan också finnas situationer där det är tveksamt om en viss ändring kan sägas vara till fördel eller nackdel för utlänningen eller där Säkerhetspolisen och utlänningen har olika åsikter om det. Det kan till exempel ifrågasättas om det förhållandet att utlänningen har visat god skötsamhet ger Säkerhetspolisen rätt att medge undantag från exempelvis en anmälningsskyldighet, eftersom det knappast kan ses som en ändrad omständighet. För att ge utrymme för en ökad flexibilitet bör den nya lagen ge Säker- hetspolisen en möjlighet att ansöka om skärpning av till exempel anmäl- ningsskyldigheten och även att ansöka om undantag från en sådan skyldighet i situationer där myndigheten inte själv har rätt att besluta om det. Det bör gälla alla de beslut som har meddelats av såväl Migrations- verket eller regeringen som rätten. En skyldighet att upphäva ett beslut om hemliga tvångsmedel bör införas Det finns ingen bestämmelse som tydligt anger om och i så fall på vilka grunder ett beslut om tvångsmedel som har meddelats i enskilda fall med stöd lagen om särskild utlänningskontroll ska upphävas. Det innebär inget problem när det gäller de momentana tvångsmedlen, det vill säga till exempel husrannsakan och kroppsbesiktning. De hemliga tvångsmedlen gäller däremot till dess att tillståndet upphör, om inte beslutet upphävs . Det kan hävdas att regleringen i gäller, eftersom det inte finns några avvikande bestämmelser i lagen om särskild utlännings- kontroll. Det innebär att tvångsmedlet endast får användas så länge det finns skäl för det och att åklagare eller rätten får upphäva besluten. I de nu aktuella ärendena finns det inte någon åklagare. Det är då endast rätten som kan upphäva sådana beslut. Det framstår inte som godtagbart att ett hemligt tvångsmedel ska gälla längre än vad som är sakligt motiverat enbart av det skälet att den myndighet som konstaterar att det inte längre finns skäl att använda tvångsmedlet inte har rätt att upphäva det. Säker- hetspolisen kan visserligen avbryta verkställigheten, exempelvis om det skulle visa sig att utlänningen har lämnat landet eller har avlidit. Det är likväl otillfredsställande att Säkerhetspolisen saknar möjlighet att upphäva tvångsmedelsbeslutet i ett sådant fall. Mot den bakgrunden bör det införas en bestämmelse som innebär att Säkerhetspolisen är skyldig att upphäva ett beslut från rätten om hemliga tvångsmedel i ett enskilt fall, om det inte längre finns skäl för åtgärden. Motsvarande skyldighet bör gälla för rätten. 10.18När ett beslut om tvångsmedel upphör Regeringens förslag: Ett beslut eller ett godkännande om tvångsmedel ska upphöra att gälla om utvisnings- eller avvisningsbeslutet har verk- ställts eller upphävts. 2021/22:131 Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om särskild utlännings- kontroll upphör ett beslut av rätten att gälla om utvisningsbeslutet verk- ställs eller upphävs. Någon motsvarande reglering finns inte när det gäller beslut meddelade av eller regeringen. Det skulle skapa en tydligare reglering om det framgår direkt av den nya lagen att ett beslut eller ett godkännande om användning eller fortsatt användning av tvångsmedel alltid upphör att gälla om utvisningsbeslutet (eller ett beslut om avvisning eller utvisning enligt 8 eller 8 a kap. utlän- ningslagen) verkställs eller upphävs. En sådan reglering bör därför införas. Om regeringen till exempel efter ett överklagande upphäver ett beslut om utvisning bör även ett eventuellt beslut eller godkännande om tvångsmedel upphöra att gälla. Fotografera och ta fingeravtryck Regeringens förslag: ska under vissa förutsättningar få fotografera och ta fingeravtryck av en utlänning enligt den nya lagen. ska kunna begära och Säkerhets- polisens hjälp för att verkställa sådana åtgärder. Fotografier eller fingeravtryck ska inte få behandlas i polisens brotts- bekämpande verksamhet längre än efter det att utvisningsbeslutet har verkställts eller upphört. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att endast ska hjälpa Migrations- verket med att verkställa dessa åtgärder. Remissinstanserna: Säkerhetspolisen anför att även den bör kunna hjälpa med att verkställa dessa åtgärder. instanser har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om särskild utlännings- kontroll är det tillåtet att ta fingeravtryck av och att fotografera utlän- Vidare får eller , genom hän- visning till 9 kap. 8 § utlänningslagen, i vissa situationer fotografera en utlänning och, om utlänningen fyllt , ta hans eller hennes finger- får dessutom enligt 15 § utlänningsdatalagen (2016:27) föra register över fingeravtryck och fotografier som tas med stöd av 9 kap. 8 § utlänningslagen. får i kontrollsyfte jämföra sådana fingeravtryck med de som finns i finger- Enligt 20 § utlänningsdatalagen får Säkerhetspolisen och ges direktåtkomst till personuppgifter hos Migrations- Möjligheten att fotografera och ta fingeravtryck av utlänningen behövs fortsatt och den bör därför behållas. Även om syftet med att fotografera och ta fingeravtryck enligt både utlänningslagen och lagen om särskild utlänningskontroll är att underlätta identifieringen, finns det vissa skillna- I enlighet med den generella utgångspunkten att hänvisningar till utlänningslagen så långt som möjligt ska undvikas (se avsnitt 5.1) bör en sådan bestämmelse i stället tas in i den nya lagen. utformas så att får fotografera och ta fingeravtryck av en utlänning vars ärende handläggs enligt lagen. Det bör vidare införas en möjlighet för att begära hjälp för att verkställa ett beslut i de fall då en utlänning vägrar att medverka. Enligt 9 kap. 10 § utlänningslagen kan i dessa situationer begära hjälp av för att verkställa beslutet. Någon mot- svarande möjlighet finns inte enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Det bör därför tas in en bestämmelse om det i den nya lagen. Som Säker- hetspolisen anför bör också Säkerhetspolisen kunna hjälpa Migrations- verket i den delen. Regleringen bör i övrigt utformas på samma sätt som i utlänningslagen. Sådana fotografier och fingeravtryck som har tagits med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll får registreras i fin- geravtrycks- och signalementsregister. Det är särskilt viktigt för kontrollen av en utlänning som utgör ett allvarligt säkerhetshot att det finns identi- tetsuppgifter registrerade så att det inte finns någon risk för förväxling. De regelverk som redan finns tillgodoser de behoven. Uppgifterna i Polismyn- dighetens register får inte behandlas längre än efter det att de regi- strerades. Denna tid var inte föremål för några särskilda överväganden vare sig när polisdatalagen (2010:361) eller lagen om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område infördes. Att registre- ringen bildar utgångspunkt för hur länge uppgifter som har inhämtats med stöd av lagen om särskild utlänningskontroll får behandlas förenklar för- visso registervård. Det skapar emellertid problem om det finns hinder mot att verkställa utvisningsbeslutet. Det är därför bättre att föreskriva att uppgifterna inte får behandlas i längre än efter den tidpunkt när utvisningsbeslutet antingen har verkställts eller upphört. Det får anses vara ett mindre ingrepp i den personliga integriteten att tillåta fortsatt behandling av en befintlig uppgift än att utsätta utlänningen för att på nytt få sina fingeravtryck tagna eller bli fotograferad enbart av det skälet att bevarandetiden har löpt ut. En sådan utformning av bevarandetiden skulle också underlätta kontrollen av att utlänningen inte, trots utvisningsbeslutet, återvänder till efter det att beslutet har verkställts. 2021/22:131 10.20 Åtgärder för att underlätta en framtida Regeringens förslag: Hänvisningarna till utlänningslagen om vissa tvångsåtgärder i samband med verkställighet ska ersättas med bestäm- melser i den nya lagen som anger när en utlännings pass och andra iden- titetshandlingar ska få omhändertas, när utlänningen ska få omhänder- tas och när åtgärder för att skaffa nödvändiga handlingar ska få vidtas. Säkerhetspolisen ska få besluta om husrannsakan och kroppsvisi- tation för att söka efter pass och andra identitetshandlingar. Detsamma ska gälla , om den har fått i uppdrag att genomföra verkställigheten. Omhändertagna handlingar ska utan dröjsmål överlämnas till Säker- hetspolisen, som ska vara skyldig att häva omhändertagandet om det inte längre finns skäl för det. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Säkerhetspolisen anser att husrannsakan inte bara bör få genomföras hos utlänningen själv utan, om det finns synnerliga skäl, även på annat ställe. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på för- slaget. Skälen för regeringens förslag Det finns fortsatt behov av att kunna vidta åtgärder för att underlätta verkställighet Enligt lagen om särskild utlänningskontroll gäller genom hänvisningar vissa bestämmelser om tvångsåtgärder i 9 kap. utlänningslagen. De avser möjligheten att omhänderta handlingar och utlänningen själv för att under- lätta verkställigheten samt möjligheten att vidta åtgärder för att skaffa handlingar som är nödvändiga för verkställigheten eller för att klarlägga utlänningens identitet eller medborgarskap. Sådana bestämmelser har stor praktisk betydelse för verkställighetsarbetet. I enlighet med den generella utgångspunkten att hänvisningar till utlänningslagen så långt som möjligt ska undvikas (se avsnitt 5.1) bör materiella bestämmelser som motsvarar regleringen i 9 kap. utlänningslagen tas in i den nya lagen. Bestämmel- serna bör ändras så att ett effektivt verkställighetsarbete under- lättas. Pass och andra identitetshandlingar bör få omhändertas Det framstår som naturligt när det gäller utlänningar i allmänhet att omhänderta pass och andra handlingar som behövs för att styrka utlän- ningens identitet först i samband med verkställighet av beslut om utvis- ning. Det riskerar emellertid att försvåra verkställighetsarbetet när det gäller den begränsade grupp av utlänningar som den nya lagen tar sikte på. Redan när frågan om utvisning av en utlänning enligt den nya lagen aktu- aliseras bör därför Säkerhetspolisen ha möjlighet att besluta att omhän- derta hans eller hennes pass och andra handlingar som kan behövas för att styrka utlänningens identitet och underlätta den framtida verkställigheten. Även och bör i förekommande fall kunna fatta sådana beslut. bör, om det behövs för att utlänningen inte medverkar frivilligt, kunna begära hjälp av Polismyndig- heten för att kunna omhänderta handlingarna. Omhändertagna handlingar bör utan dröjsmål överlämnas till Säkerhets- polisen, som ska vara skyldig att häva omhändertagandet om det inte längre finns skäl för det, vilket framför allt torde ske när det beslutas att utvisning inte ska ske. I annat fall bör omhändertagandet gälla till dess utvisningsbeslutet är verkställt. Med en sådan lösning minskar risken för att utlänningens handlingar behålls längre än vad som är sakligt motiverat. Säkerhetspolisen har den bästa överblicken över hur frågan om en eventu- ell utvisning utvecklar sig. Särskilt mot bakgrund av att de flesta utlän- ningar som omfattas av den nya lagen sannolikt kommer att i vart fall vara ställda under uppsikt som begränsar deras möjlighet att röra sig fritt är det tydligt att deras behov av handlingarna inte väger lika tungt som samhällets behov av att effektivt kunna verkställa beslut om utvisning. Säkerhetspolisen bör kunna förse utlänningen med kopior av handling- arna, om det behövs för att han eller hon ska kunna ta tillvara sin rätt. Reglering får därför bedömas som proportionerlig. Husrannsakan och kroppsvisitation bör få genomföras i vissa fall och Säkerhetspolisen får besluta om husrannsakan enligt 20 § polislagen för att söka efter en utlänning som ska omhändertas för att utvisas eller avvisas. Husrannsakan får även göras för att söka efter föremål som polisen med stöd av lag eller annan författning ska omhän- derta. Enligt 9 kap. 4 § utlänningslagen får och Polis- myndigheten också besluta att ta hand om en utlännings pass eller andra identitetshandlingar om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd när han eller hon kommer till eller därefter, i väntan på att utlänningen får tillstånd att vistas här i landet eller lämnar det. Husrannsakan enligt 20 § polislagen kan då i vissa fall aktualiseras. Någon generell rätt för polisen att omhänderta sådana handlingar – och att genomföra en husrannsakan för att leta efter dem – finns emellertid inte. Husrannsakan och kropps- visitation får inte heller användas för att söka efter pass eller andra hand- lingar som kan bidra till att identifiera utlänningen och underlätta verkstäl- ligheten. Det leder till att sådana handlingar kan komma att förstöras, om utlänningen vill fördröja eller försvåra verkställighet av utvisnings- beslutet. När det gäller utlänningar som omfattas av den nya lagen är det – i större utsträckning än för andra utlänningar – motiverat att polisen får använda tvångsåtgärder för att underlätta verkställigheten. Det bör därför tas in en bestämmelse i den nya lagen som ger möjlighet att besluta om husrann- sakan och kroppsvisitation för att söka efter pass och andra identitetshand- lingar som kan bidra till att underlätta verkställigheten av framtida beslut om utvisning. Ett sådant beslut bör, i motsats till vad som gäller enligt 20 § polislagen, inte kräva att det har meddelats ett beslut om att handling- arna i fråga ska omhändertas. Regleringen bör inte heller vara beroende av att det pågår handläggning av någon ansökan om uppehållstillstånd utan gälla generellt så snart utvisning enligt lagen kan komma i fråga. I övrigt gäller regleringen i 28 kap. (se avsnitt 10.1). 2021/22:131 Säkerhetspolisen anför att husrannsakan inte bara bör kunna genomföras hos utlänningen själv utan, om det finns synnerliga skäl, även på annat ställe. Som har framhållits i avsnitt 10.3 har det inte framkommit tillräck- liga skäl för att införa en sådan möjlighet, bland annat i ljuset av att det riskerar att drabba personer som lagen inte tillämpas på. Innan verkställighet av ett beslut om utvisning aktualiseras bör endast Säkerhetspolisen få besluta om husrannsakan hos och kroppsvisitation av en utlänning i sådant syfte. Det krävs nämligen en bedömning av sanno- likheten att ett beslut om utvisning meddelas, för att åtgärden ska vara proportionerlig. Den bedömningen kan bara Säkerhetspolisen göra. När Säkerhetspolisen har fått ett beslut om utvisning för verkställighet bör denna möjlighet också gälla för , om den har fått i upp- drag av Säkerhetspolisen att genomföra verkställigheten enligt den nya lagen (se avsnitt 7.6). Den som ska verkställa ett sådant beslut kan till exempel få en begäran från det mottagande landet om att få en kopia på utlänningens identitetshandlingar. Utlänningar ska fortsatt få omhändertas inför verkställighet På samma sätt som bör också utlänningen kunna omhändertas inför verkställighet av ett beslut om utvisning enligt den nya lagen. Den korta tidsfrist som gäller enligt 9 kap. 12 § utlännings- lagen, högst med möjlighet till förlängning i om det finns särskilda skäl, bör vara tillräcklig. Det bör, med hänsyn till att det är fråga om utlänningar som utgör ett allvarligt säker- hetshot, finnas möjlighet att förvara dem på ett säkert sätt. Det bör därför framgå av lagtexten att utlänningen får förvaras i en arrest eller ett häkte för omhändertagandet. Om det är möjligt och lämpligt bör dock främst en annan placering väljas, vilket får anses följa av proport- ionalitetsprincipen. I konsekvens med övervägandena i avsnitt 8.11 bör aldrig ett barn få förvaras i en arrest eller ett häkte ens i samband med verkställighet av utvisningen. Säkerhetspolisen och ska fortsatt kunna vidta vissa åtgärder i kartläggande syfte