prop · H903233 · 2022-04-19 00:00:00 — Om åldern enbart har betydelse för påföljden och i förekommande fall för frågan om utvisning bör därför ett beslut om resning på grund av ny utredning om den tilltalades ålder kunna omfatta enbart dessa frågor. I och med att resning redan enligt nu gällande ordning kan beviljas i den eller de delar av målet som berörs av skälen för ansökan delar regeringen uppfattningen i promemorian att det inte behövs någon reglering som klargör detta. Nuvarande reglering tillgodoser behovet av att kunna bevilja resning i fråga om ett enskilt anspråk En annan fråga är hur ett enskilt anspråk ska hanteras om resning beviljas till nackdel för en tilltalad enligt den föreslagna nya resningsgrunden. Som Hovrätten för uppmärksammar kan den tilltalades ungdom även ha betydelse för skadeståndsansvaret i vissa fall. Den som har vållat en skada innan han eller hon har fyllt ska ersätta skadan i den mån det är skäligt med hänsyn till ålder och utveckling, handlingens beskaffenhet, föreliggande ansvarsförsäkring och andra ekonomiska förhållanden samt övriga omständigheter (2 kap. 4 § skadeståndslagen [1972:207]). Det är emellertid inte meningen att skadeståndet generellt ska sättas ned för ungdomar i åldern 15–utan som huvudregel gäller fullt skadeståndsansvar. Möjligheten att sätta ned skadeståndet bör enligt förarbetena användas restriktivt, särskilt om det är fråga om uppsåtliga gärningar (prop. 1972:5 s. 461 f.). Den tilltalades ålder kan även ha betydelse för vårdnadshavares skadeståndsansvar. Om den tilltalade är kan det innebära att en förälder som har vårdnaden om barnet ska ersätta bl.a. personskada eller sakskada som barnet har vållat genom brott (3 kap. 5 § skadeståndslagen). Om ansökan om resning avser skadeståndsfrågan gäller reglerna om resning i tvistemål även om skadeståndet har handlagts tillsammans med brottmålet. Om resning beviljas i ansvarsfrågan får dock resning beviljas i målet i övrigt, dvs. även i skadeståndsdelen (58 kap. 9 § ). Regeln är fakultativ och gäller oavsett om det är fråga om resning till fördel eller till nackdel för den tilltalade. Ansvarsfrågan omfattar förutom skuldfrågan och påföljdsfrågan även frågor om särskild rättsverkan, som t.ex. utvisning och förverkande. I likhet med vad som har konstaterats är det troligt att resning enligt den föreslagna nya resningsgrunden kommer att begränsas till frågan om påföljd och i förekommande fall utvisning och alltså inte avse hela ansvarsfrågan. Som Attunda tingsrätt uppmärksammar innebär det viss osäkerhet om den särskilda regleringen i 58 kap. 9 § kan tillämpas. I sammanhanget kan nämnas rättsfallet NJA 1994 s. 620 där resning beviljades till fördel för den tilltalade i fråga Prop. 2021/22:233 om påföljd och utvisning. När det gällde skadeståndet tillämpades emellertid inte 58 kap. 9 § , utan det prövades enligt bestämmelserna om resning i tvistemål. Avgörandet talar alltså för att 58 kap. 9 § inte kan tillämpas när resning endast beviljas i fråga om påföljd och utvisning. En prövning enligt reglerna som gäller för resning i tvistemål innebär att resning får beviljas om sökanden åberopar nya omständigheter eller bevis som sannolikt skulle ha inverkat på utgången. Sökanden måste också göra sannolikt att han eller hon inte i den ordinarie processen har kunnat åberopa omständigheten eller beviset eller annars haft giltig ursäkt att inte göra det (58 kap. 1 § ). Vidare måste ansökan om resning göras från det att sökanden fick kännedom om de omständigheter som ansökan grundas på (58 kap. 4 § andra stycket ). bör det således vara möjligt för målsäganden att ansöka om resning om skadeståndet har satts ned på grund av den tilltalades ungdom och det framkommer nya uppgifter om den tilltalades ålder. Detsamma gäller den tilltalades vårdnadshavare om han eller hon har ålagts skadeståndsskyldighet och det framkommer nya uppgifter om den tilltalades ålder. Någon ytterligare reglering är därför inte motiverad. Det behövs ingen ny resningsgrund när åtalet har ogillats på grund av att den tilltalade har bedömts vara under 15 år Regeringens bedömning: Ett åtal som har ogillats på grund av att den tilltalade var vid gärningen bör kunna resas med stöd av befintlig reglering om resning till nackdel för den tilltalade om det kommer fram nya uppgifter om den tilltalades ålder som sannolikt skulle ha lett till en annan utgång. Någon ytterligare reglering behövs Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Den tilltalades ålder har även betydelse för straffbarheten. För att någon ska få dömas till påföljd för ett brott krävs att han eller hon var när brottet begicks (1 kap. 6 § Om domstolen kommer fram till att den tilltalade var under för gärningen ogillas åtalet (NJA 1998 s. 693). Även i ett sådant fall är det möjligt att det efter att domen har fått laga kraft kommer fram nya uppgifter om den tilltalades ålder som innebär att han eller hon var när gärningen begicks. sig dock från den i avsnitt 5.2 där den tilltalades ungdom har beaktats, dvs. när den tilltalade har bedömts vara . får en ny uppgift om ålder inte betydelse för skuldfrågan utan endast för frågan om påföljd och utvisning. Som konstateras ovan är det inte möjligt att bevilja resning vid nya uppgifter om ålder i ett sådant fall eftersom befintlig reglering om resning vid nya omständigheter eller bevis inte omfattar fall där de nya uppgifterna endast har betydelse för påföljden. 2021/22:233 den tilltalade har bedömts vara under har däremot åtalet ogillats. Att åtalet ogillas innebär att även skuldfrågan omfattas av domslutet. Av 58 kap. 3 § första stycket 2 framgår bl.a. att resning får beviljas till den tilltalades nackdel om det kommer fram en ny omständighet eller ett nytt bevis som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade dömts för brottet. Som konstateras i promemorian får ordalydelsen anses omfatta även fall där åtalet har ogillats på grund av att det inte är klarlagt att den tilltalade fyllt vid brottet, men det senare kommer fram nya uppgifter om att den tilltalade uppnått straffbarhetsåldern. Resning bör således kunna beviljas om den nya omständigheten eller beviset sannolikt skulle ha medfört att den tilltalade dömts för brottet, och även övriga förutsättningar för resning är uppfyllda. Om åtalet har ogillats för att det inte är klarlagt att den tilltalade uppnått kan det förekomma att domstolen inte har gjort någon bedömning i skuldfrågan (jfr NJA 1998 s. 693). Som konstateras i promemorian kan det försvåra bedömningen av resningsfrågan, men det bör inte utgöra något hinder mot att frågan om resning prövas. Mot denna bakgrund delar regeringen uppfattningen i promemorian att det enligt befintliga regler bör vara möjligt att bevilja resning till den tilltalades nackdel när rätten har kommit fram till att den tilltalade var vid gärningen, och därför ogillat åtalet, och det senare framkommer uppgifter om att han eller hon var . Någon ytterligare reglering behövs inte. En utredning har lämnat förslag om att det ska införas en möjlighet att undanröja en dom beträffande bevistalan om det sedan domen fått laga kraft visar sig att gärningspersonen var vid gärningen (SOU 2022:1, s. 149 f.). Utredningens förslag bereds i . En ny resningsgrund till fördel när den tilltalade visar sig vara yngre och skulle ha dömts till en lindrigare påföljd Regeringens förslag: Det ska regleras att resning till fördel för en tilltalad får beviljas om sökanden åberopar utredning som inte har lagts fram tidigare och som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade hade bedömts vara yngre än vad rätten utgått ifrån och detta i sin tur sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade hade dömts till en lindrigare eller mindre ingripande påföljd, eller till en annan utgång i utvisningsfrågan. Möjligheten till resning till fördel för en tilltalad vid nya uppgifter om ålder ska inte utgöra grund för högre rätts möjlighet att i vissa fall pröva skuldfrågan trots att den frågan inte har överklagats dit. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med I promemorian föreslås att resning ska få beviljas om sökanden åberopar en omständighet eller ett bevis som inte har lagts fram och dess framläggande sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade bedömts vara yngre än vad domstolen funnit. bedömningen att resning i utvisningsfrågan bör kunna beviljas till fördel för en tilltalad vid nya uppgifter om ålder utan att det regleras. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna tillstyrker Prop. 2021/22:233 eller invänder inte mot förslaget eller bedömningen i promemorian. hovrätt och Hovrätten över och anser att förslaget bör begränsas så att inte varje förändring av påföljden ska kunna leda till resning. understryker däremot vikten av att möjligheten till resning till fördel för en tilltalad inte begränsas. framhåller att även utvisningsfrågan måste kunna prövas på nytt och att det är angeläget att lagstiftningen inte ger utrymme för någon tveksamhet i fråga om vad som kan prövas i resningsärendet. Skälen för regeringens förslag Nuvarande möjlighet till resning till fördel vid nya uppgifter Resning till fördel för den tilltalade kan beviljas vid nya omständigheter eller bevis som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade skulle ha frikänts eller till att en mildare straffbestämmelse skulle ha tillämpats för brottet om de hade lagts fram i den tidigare rättegången (58 kap. 2 § 4 ). Till skillnad från vad som gäller för resning till nackdel för en tilltalad uppställs inget väsentlighetskrav i förhållande till skillnaden mellan den straffbestämmelse som tillämpats för brottet och den straffbestämmelse som skulle ha tillämpats för brottet om den nya uppgiften varit känd i den tidigare rättegången. Inte heller uppställs något krav på brottets svårhetsgrad. Möjligheterna till resning till fördel för en tilltalad är således mer generösa än möjligheterna till resning till nackdel för en tilltalad. Skälet till det är att det för den enskilde är väsentligt att inte bli oskyldigt dömd eller för strängt bestraffad. För bestämmelserna om resning till fördel för en tilltalad väger således sanningsprincipen tyngre än orubblighetsprincipen. Till sin ordalydelse är regleringen om resning till fördel för en tilltalad, på samma sätt som gäller för resning till nackdel, begränsad till sådana fall där de nya uppgifterna sannolikt skulle ha fått betydelse för utgången i skuldfrågan eller för hur gärningen skulle ha rubricerats. I rättspraxis har dock regleringen om resning till fördel för en tilltalad tolkats extensivt. I motsats till vad som gäller för resning till nackdel har resning till fördel beviljats även i fall där de nya uppgifterna endast har haft betydelse för utgången i påföljdsfrågan, bl.a. när det kommit fram nya uppgifter om den tilltalades ålder (NJA 1989 s. 622). Resning till fördel för en tilltalad har i rättspraxis även beviljats i utvisningsfrågan när det kommit fram nya uppgifter som har haft betydelse för såväl påföljdsfrågan som utvisningsfrågan (NJA 1994 s. 620 och NJA 2020 s. 134). Däremot har resning inte beviljats när ansökan om resning enbart har avsett utvisningsfrågan (NJA 1991 s. 592). Det bör regleras att resning kan beviljas till fördel för den tilltalade vid nya uppgifter om ålder När det gäller resning till fördel för den tilltalade följer det alltså redan av rättspraxis att resning kan beviljas vid nya uppgifter om ålder som endast har betydelse för påföljden. I praxis har bl.a. prövats den situationen att en för den tilltalade gynnsammare bestämmelse om val av påföljd skulle ha tillämpats (NJA 1989 s. 622). har också uttalat att resningsbestämmelsen till fördel för den tilltalade tillämpas analogiskt när en ny omständighet eller ett nytt bevis sannolikt skulle ha lett till att domstolen skulle ha använt sig av en bestämmelse om straffmätning som varit fördelaktigare för den tilltalade (NJA 2020 s. 134). Även om det i rättspraxis således har konstaterats att resning i flera situationer kan beviljas till fördel för den tilltalade vid nya uppgifter om ålder finns det enligt regeringen goda skäl att reglera detta uttryckligen i lag. Högsta domstolens ställningstaganden utgår från analogiska tillämpningar av resningsbestämmelsen till fördel för den tilltalade eller en tillämpning enligt grunderna för den bestämmelsen. Förutsebarheten för den enskilde blir mot den bakgrunden naturligen begränsad. Utrymmet för osäkerhet om under vilka förutsättningar resning faktiskt får beviljas blir också större än med en lagreglerad resningsgrund. En reglering innebär alltså en ökad tydlighet och förutsebarhet för den enskilde och undanröjer de tveksamheter som fortfarande kan finnas om i vilka fall och under vilka förutsättningar resning får beviljas till fördel för den tilltalade. Det tydliggör också att resning till fördel för den tilltalade kan beviljas i motsvarande utsträckning som resning till den tilltalades nackdel. Sammanfattningsvis innebär detta att regeringen, i likhet med majoriteten av remissinstanserna, anser att det bör regleras att resning till fördel för en tilltalad kan beviljas vid nya uppgifter om att den tilltalade är yngre än vad rätten har utgått ifrån. Ny utredning som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade bedömts vara yngre och som sannolikt skulle ha lett till en annan utgång På samma sätt som för resning till nackdel för den tilltalade bör förutsättningarna för att resning ska kunna beviljas till fördel för den tilltalade vara att det kommer fram nya åldersuppgifter som sannolikt hade lett till en annan utgång. I avsnitt 5.2 redogörs för vissa ändringar i utformningen av bestämmelsen om resning till nackdel för den tilltalade med anledning av synpunkter från Lagrådet. Motsvarande ändringar bör, som Lagrådet föreslår, göras när det gäller resningsbestämmelsen till fördel för den tilltalade. Detta innebär att resning till fördel för den tilltalade ska få beviljas om sökanden åberopar utredning som inte har lagts fram tidigare och som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade hade bedömts vara yngre än vad rätten utgått ifrån och detta i sin tur sannolikt skulle ha lett till att han eller hon hade dömts till en lindrigare eller mindre ingripande påföljd, eller till en annan utgång i utvisningsfrågan. Inget krav på brottets svårhetsgrad eller ett väsentlighetskrav Som föreslås i promemorian bör det inte uppställas något krav på brottets svårhetsgrad för att resning till den tilltalades fördel ska kunna beviljas vid nya uppgifter om ålder. Det innebär att resning kommer kunna beviljas för alla brott oavsett straffskala. En sådan ordning överensstämmer med vad som gäller för resning till fördel för den tilltalade i övrigt. I promemorian görs bedömningen att det inte bör införas ett krav på att det ska vara väsentlig skillnad mellan den påföljd som dömts ut och den påföljd som sannolikt skulle ha dömts ut om de nya uppgifterna om åldern hade lagts fram i den tidigare rättegången. Det innebär att även mindre skillnader mellan den utdömda påföljden och den sannolika nya påföljden kommer kunna leda till resning. och Hovrätten över och delar inte promemorians bedömning utan anser att det bör införas en begränsning av i vilka fall resning kan beviljas, antingen i form av ett väsentlighetskrav eller ett krav på att den nya påföljden inte ska vara obetydligt mildare. framhåller däremot vikten av att någon begränsning inte införs. När det gäller befintlig reglering om resning till fördel för den tilltalade finns inget väsentlighetsrekvist eller motsvarande krav som begränsar möjligheten att bevilja resning. Det beror på att det för den enskilde är angeläget att inte bli för strängt bestraffad oavsett vilken påföljd det är fråga om. Samma skäl gör sig gällande även när det gäller resning till fördel på grund av nya uppgifter om ålder. Som framförs i promemorian och av tar den nya resningsgrunden dessutom sikte på unga personer som generellt sett är mer sanktionskänsliga än vuxna. Detta talar också mot att ett väsentlighetskrav införs i dessa fall. Något skäl till att det bör vara svårare att få resning till fördel beviljad vid nya uppgifter om ålder än enligt befintlig reglering har inte framkommit. Mot denna bakgrund anser regeringen i likhet med den bedömning som görs i promemorian att något väsentlighetsrekvist inte bör införas. Det är således tillräckligt att de nya uppgifterna sannolikt skulle ha lett till en lindrigare påföljd. I promemorian föreslås att rekvisitet mildare påföljd ska användas och att det ska avse både straffmätning och påföljdsval. Begreppet mildare förekommer i flera bestämmelser om resning men då i sammanhanget en mildare straffbestämmelse. Som konstateras i avsnitt 5.2 brukar man när det gäller påföljd tala om svårare eller mer ingripande påföljd och det är också de uttrycken som föreslås för den nya resningsgrunden till nackdel för en tilltalad. Motsatsen till svårare eller mer ingripande är lindrigare eller mindre ingripande (jfr 29 kap. 3 och 7 §§ ). Med lindrigare påföljd avses en formellt sett lindrigare påföljd. Böter är t.ex. en lindrigare påföljd än fängelse, villkorlig dom och skyddstillsyn (jfr 1 kap. 5 §, 27 kap. 1 § och 28 kap. 1 § ). Villkorlig dom och skyddstillsyn är att anse som lindrigare påföljder än fängelse (jfr 30 kap. Uttrycket lindrigare påföljd omfattar också en lindrigare påföljd av samma slag som den utdömda, t.ex. ett kortare fängelsestraff eller ett lägre bötesstraff. Med mindre ingripande påföljd avses en påföljd som inte är formellt lindrigare men som framstår som mindre ingripande för den tilltalade (prop. 1988/89:2 s. 11–15). Uttrycket lindrigare och mindre ingripande omfattar således både påföljdsval och straffmätning. Eftersom svårare eller mer ingripande används i fråga om påföljd i resningsbestämmelsen till nackdel för en tilltalad är det lämpligt att lindrigare eller mindre ingripande används i resningsbestämmelsen till fördel för en tilltalad. Som framgår ovan är innebörden detsamma som enligt promemorians förslag, vilket innebär att både straffmätning och påföljdsval omfattas. Det medför bl.a. att det bör vara tillräckligt att tillämpningen av den generella straffmätningsreduktionen på grund av ungdom skulle ha lett till en annan bedömning, t.ex. ett kortare fängelsestraff än det utdömda, även om påföljdsvalet i sig är detsamma. Den föreslagna regleringen är inte avsedd att begränsa de möjligheter som i praxis har utvecklats för att bevilja resning till fördel för den tilltalade även i andra situationer enligt grunderna för 58 kap. 2 § 4 (jfr t.ex. NJA 1994 s. 620, NJA 1991 s. 186, NJA 2002 s. 619 och NJA 2020 s. 134). Det bör regleras att även en annan utgång i utvisningsfrågan omfattas av den nya möjligheten till resning Som framgår av avsnitt 4.1 kan den tilltalades ålder också ha betydelse för frågan om utvisning på grund av brott. Liksom vid resning till nackdel bör resning till fördel kunna beviljas om de nya uppgifterna om den tilltalades ålder dessutom sannolikt skulle ha lett till en annan utgång i utvisningsfrågan. I promemorian görs bedömningen att om resning har beviljats i påföljdsfrågan kan resning beviljas i utvisningsfrågan om skälen för ansökan även har betydelse för den frågan. Någon särskild reglering är enligt promemorian inte nödvändig. Promemorians bedömning grundas på att det i rättspraxis finns exempel på att resning har beviljats i fråga om utvisning när de nya uppgifterna inte bara hade betydelse för påföljdsfrågan utan även för utvisningsfrågan (NJA 1994 s. 620). Eftersom resningsreglerna rent generellt inte har tillämpats lika strikt till fördel för den tilltalade som till nackdel för honom eller henne finns det visst fog för den bedömning som görs i promemorian om att resning skulle kunna beviljas i utvisningsfrågan om de nya uppgifterna har betydelse även för den frågan. framför är det dock angeläget att det är tydligt att möjligheten till resning även omfattar utvisningsfrågan. Det får inte råda någon osäkerhet om att resning vid nya uppgifter om ålder även kan beviljas i den frågan. Det är också viktigt att det är förutsebart för den enskilde i vilken utsträckning resning kan beviljas. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns skäl att reglera att resning kan beviljas till fördel för den tilltalade även när åldern har betydelse för utvisningsfrågan. Det överensstämmer även med vad som föreslås gälla för resning till nackdel för den tilltalade. När det gäller resning till fördel för den tilltalade avses med en annan utgång i utvisningsfrågan såväl att den tilltalade inte skulle ha utvisats om de nya uppgifterna om ålder hade varit kända som att återreseförbudet skulle ha bestämts till . Inte heller när det gäller utvisningsfrågan är regleringen avsedd att begränsa de möjligheter som i praxis har utvecklats för att bevilja resning till fördel för den tilltalade även i andra situationer enligt grunderna för 58 kap. 2 § 4 (jfr NJA 1994 s. 620). Den nya resningsgrunden bör inte utgöra ett s.k. genombrottsrekvisit men väl skäl för prövningstillstånd Ramen för processen i hovrätten och bestäms av vilken ändring som yrkas i överklagandet. Om endast påföljden har överklagats ska högre rätt bara undantagsvis pröva skuldfrågan. En sådan situation då skuldfrågan ändå ska prövas är om det föreligger något förhållande som skulle kunna utgöra grund för resning enligt 58 kap. 2 § (51 kap. 23 a § ). De s.k. genombrottsrekvisten har till- Prop. 2021/22:233 kommit för att hovrätten eller inte ska behöva döma ut en påföljd om rätten anser att det är uppenbart att den tilltalade är oskyldig (prop. 1988/89:95 s. 37). Den föreslagna resningsgrunden till fördel för en tilltalad när sökanden åberopar ny utredning om den tilltalades ålder möjliggör resning endast om de nya uppgifterna sannolikt skulle ha lett till en lindrigare eller mindre ingripande påföljd. Den nya utredningen ska alltså ha betydelse för påföljden och inte för skuldfrågan. Som konstateras i promemorian finns det därför inte någon anledning att genombrottsrekvisitet i 51 kap. 23 a § omfattar den nya resningsgrunden. Eftersom den nya resningsgrunden föreslås placeras som en ny punkt i 58 kap. 2 § innebär det att hänvisningen i 51 kap. 23 a § måste ändras så att den endast hänvisar till 58 kap. 2 § 1–4 och 6 . Lagrådet väcker frågan om inte uttrycket ”skulle kunna” i 51 kap. 23 a § borde bytas ut mot ”det finns förutsättningar” eftersom det nuvarande uttryckssättet kan läsas på fler än ett sätt. Regeringen konstaterar att uttrycket ”skulle kunna utgöra grund för resning” har funnits i bestämmelsen sedan den infördes och att formuleringen, såvitt känt, inte har lett till några tillämpningssvårigheter. Regeringen anser därför, till skillnad från Lagrådet, att den nuvarande formuleringen inte bör ändras. I likhet med vad som anges i avsnitt 5.2 bör även den föreslagna nya resningsgrunden till fördel för en tilltalad utgöra ett skäl för att prövningstillstånd kan meddelas i (jfr 54 kap. 10 § första stycket 2 ). Någon ändring i den bestämmelsen behöver därför inte göras. 6Resningsärenden med unga lagöverträdare 6.1Underrättelse till föräldrar och andra vuxna Regeringens förslag: I lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare införs en bestämmelse om att rätten ska underrätta den unges vårdnadshavare eller någon annan som svarar för den unges vård och fostran samt någon annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge om en ansökan om resning som avser en tilltalad som inte fyllt . En sådan underrättelse ska dock inte lämnas om det strider mot den unges bästa eller om det finns andra särskilda skäl. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian görs bedömningen att det inte behövs någon skyldighet för rätten att underrätta den tilltalades vårdnadshavare och andra vuxna om resningsansökan.