prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — För att säkerställa att egenanvändare av förnybar energi kan producera förnybar el på det sätt som anges i artikel 21.1 a i det omarbetade förny- bartdirektivet bör en elanvändare som har ett säkringsabonnemang om högst inte behöva betala någon avgift för att ansluta en produk- tionsanläggning, som producerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst , förutsatt att anslutningen sker där en anläggning för användning av el redan är ansluten och med en effekt som inte över- stiger uttagsabonnemangets effekt. Lagrådet anser att det skulle bli tydligare om begreppen småskalig pro- duktion och mikroproduktion beskrevs närmare, antingen genom en defi- nition i lagen eller i författningskommentaren. Ett alternativ är enligt Lag- rådet att inte använda uttrycken. 2021/22:153 Ord som mikroproduktion och mikroproducent förekommer inte i lag- texten. Något behov av en definition i lagen finns därför inte. Frågan är alltså snarare om det finns anledning att undvika att använda orden i skälen och författningskommentaren eller i rubriker. Orden bör dock kunna an- vändas så länge det framgår att det inte handlar om termer med en tydligt avgränsad betydelse. På motsvarade sätt bör det gå bra att använda ut- trycket småskalig elproduktion. När det gäller inmatning på elnätet finns överväganden och förslag i avsnitt 21. 19Undantag från funktionskravet på överföring av el Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om undantag från funktions- kravet på överföring av el. Kapacitetsrapportens förslag överensstämmer delvis med regering- ens. Enligt rapportens förslag ska funktionskravet inte gälla om regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har meddelat föreskrifter som tillåter att avbrott i överföringen överstiger . Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. (Juridiska institutio- nen) vill lyfta fram den principiella frågan om maktöverflyttning till . i vill poäng- tera vikten av att konsekvenserna för befintliga nätkunder utreds närmare i samband med ett framtida eventuellt föreskriftsarbete. SKGS och anser att ett undantag från huvudregeln ökar risken att anslutan- de part tvingas acceptera lägre funktionskrav för att skynda på anslutnings- processen. Skälen för regeringens förslag Ett nätföretag är enligt ellagen skyldigt att se till att överföringen av el för annans räkning är av god kvalitet (3 kap. 9 § andra stycket). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka krav som ska vara uppfyllda för att överföringen av el ska vara av god kvalitet (3 kap. 9 § fjärde stycket). I ellagen föreskrivs som ett sär- skilt funktionskrav att ett nätföretag ska se till att ett avbrott i överföringen av el till en elanvändare aldrig överstiger , om inte strängare krav följer av föreskrifter om kvaliteten på överföringen (3 kap. 9 a § första stycket). Funktionskravet är alltså så utformat att ett elavbrott aldrig får överstiga och att strängare krav kan gälla. Ellagens funktionskrav är inte absolut. Det gäller inte om nätföretaget visar att avbrottet beror på ett hinder utanför företagets kontroll som före- taget inte skäligen kunde förväntas ha räknat med och vars följder det inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit (3 kap. 9 a § andra stycket). får i det enskilda fallet ge dispens från kravet i en del av ett koncessionsområde om kravet är oskäligt betungande med hänsyn till koncessionshavarens ekonomiska situation eller om det finns synnerliga skäl (3 kap. 9 b §). Behov av att nyansera funktionskravet Funktionskravet svarar mot en sådan miniminivå som en elkund normalt har rätt att förvänta sig. Det utesluter inte att kravet kan behöva nyanseras. Funktionskravet är inte i alla situationer samhällsekonomiskt motiverat. Regleringen innebär att ett nätföretag kan ha incitament att genomföra kostsamma investeringar för att förebygga även extremt osannolika händel- ser. Det är elkunderna som genom sina nätavgifter betalar för de åtgärder som nätföretaget vidtar för att se till att funktionskravet kan uppfyllas. I några fall kan kostnaden för att garantera driftsäkerheten vara större än kundernas betalningsvilja. Funktionskravet kan alltså leda till investe- ringar som varken nätföretagen eller kunderna egentligen efterfrågar. Det finns även fall då kravet kan vara till nackdel för kunden i det en- skilda fallet. En kund kan exempelvis föredra att nätföretaget inte kan säkerställa funktionskravet , om det betyder att kunden kan ansluta sig till elnätet snabbare. Dispensmöjligheten enligt hittillsvarande 3 kap. 9 b § ellagen är inte avsedd för sådana situationer. Föreskrifter om undantag från funktionskravet Funktionskravet i ellagen är generellt sett inte för strängt, men med hänsyn till det som anförs ovan bör det finnas utrymme för en mer nyanserad reglering. Det är lämpligt att regeringen eller den myndighet som regering- en bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från funktionskravet. Regeringens avsikt är att uppgiften att ta fram sådana föreskrifter ska ligga på . Att inspektionen får möjlighet att före- skriva om undantag från funktionskravet väcker inte några principiella be- tänkligheter av det slag som för fram. kommer i samband med att föreskrifter tas fram att analysera konsekvenserna för nätkunderna. I det sammanhanget kan inspektionen ta ställning till bl.a. sådana risker som SKGS och pekar på. Innebörden av kravet på god kvalitet Lagrådet anser att innebörden av begreppet god kvalitet på överföringen av el bör utvecklas bl.a. för att skapa ramar för undantag från funktions- kravet. Innebörden av kravet på god kvalitet utvecklas i tidigare för- arbeten, se prop. 2001/02:56 s. 32–34 och 60 f. I detta lagstiftningsärende finns inte underlag för att utveckla innebörden ytterligare. Det bör dock inte uppfattas som ett hinder för att införa föreskrifter om undantag från funktionskravet. I samband med att kravet på god kvalitet på överföringen 2021/22:153 av el infördes konstaterade regeringen att det var en grannlaga uppgift att utforma föreskrifter med kriterier för kvaliteten hos överföringen. I ellagen infördes mot den bakgrunden endast en mycket allmänt hållen föreskrift, som kompletterades med ett bemyndigande att meddela föreskrifter om kvaliteten. har meddelat sådana föreskrifter (EIFS 2013:1). Det finns alltså ramar för undantag och dispenser från funktionskravet. 20Avgift för regional eldistribution Regeringens förslag: Avgiften för överföring av el på ett regionnät ska utformas på samma sätt oavsett om ledningarna omfattas av nätkonces- sion för linje eller av nätkoncession för område. förslag överensstämmer i sak med rege- ringens. Utredningen föreslår dock termen regionnätsområde. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: I 4 kap. 5–8 §§ ellagen regleras avgif- ten för överföring av el på en regionledning, dvs. en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje och inte ingår i ett transmissionsnät. Genom lagändringar som trädde i kraft är det numera möjligt att bevilja nätkoncession för område för ledningar som ingår i ett regionnät (prop. 2020/21:188). Regionnätet kan alltså bestå av både led- ningar som omfattas av en nätkoncession för linje och ledningar som om- fattas av en nätkoncession för område. Regleringen bör anpassas till lagändringarna. Avgiften för överföring av el på ett regionnät bör alltså utformas på samma sätt oavsett om ledning- arna omfattas av nätkoncession för linje eller av nätkoncession för område. Tillstånd att ha en lägesberoende Regeringens förslag: ska inte längre kunna bevilja tillstånd att utforma avgiften med hänsyn till var på en regionledning elanvändarens uttagspunkt är belägen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Sala kommun avstyrker förslaget och anser att möjligheten i stället bör utökas. framhåller att det har stor betydelse att redan beviljade tillstånd fortsätter att gälla. Skälen för regeringens förslag: I 4 kap. 5 § ellagen finns ett förbud mot lägesberoende överföringsavgifter på en regionledning. regeln får inte avgiften för överföring av el på varje spänningsnivå utfor- mas med hänsyn till var en uttagspunkt är belägen i förhållande till led- Prop. 2021/22:153 ningens anslutning till ett annat nätföretags region- eller transmissionsnät. I vissa speciella fall har det funnits behov av undantag från förbudet mot lägesberoende avgifter för regional distribution. Bestämmelser om sådana undantag finns i 4 kap. 6 och 7 §§ ellagen. Nättariffen för en enskild elan- vändare vars anläggning är ansluten till en regionledning ska, om nätmyn- digheten på ansökan av nätkoncessionshavaren eller berörd elanvändare har meddelat tillstånd till det, utformas med hänsyn till var på regionled- ningen elanvändarens uttagspunkt är belägen. Tillstånd får meddelas en- dast om den berörda uttagspunkten fanns och ett avtal, innebärande att priset för överföringen av el baseras bland annat på uttagspunktens belägenhet, tillämpades . Ett tillstånd får meddelas för högst . En förutsättning för ett tillstånd enligt 4 kap. 6 § ellagen är alltså att ett avtal med visst innehåll tillämpades . Det har inte kommit in några ansökningar om undantag till , då inspektionen blev en egen myndighet. Mot den bakgrunden saknas anledning att anta att det kommer att bli aktuellt att meddela nya tillstånd enligt bestämmelserna i deras nuvarande lydelse. En sådan utökning av dispensmöjligheten som Sala kommun förordar skulle innebära att den nuvarande huvudregeln urholkades. Det saknas i lagstiftningsärendet underlag för att lägga fram ett sådant förslag. Det har inte heller framkommit att det skulle finnas något uttalat behov av att se över regleringen i denna del. Bestämmelserna i 4 kap. 6 och 7 §§ ellagen bör mot denna bakgrund utgå. När det gäller redan beviljade tillstånd, som fortfarande gäller, hän- visas till avsnitt 26.6. 21Inmatning på elnätet från mikroproduktion Regeringens förslag: En mikroproducent ska kunna undantas från nät- avgiften för inmatning utan att vara nettoanvändare av el. Promemorians och energi-rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Fastig- hetsägarna anser att energiskatten på egenkonsumerad förnybar energi bör avskaffas helt. framhåller att det kan vara problema- tiskt om mikroproduktion av el inte kommer hela elsystemet till godo på grund av styrmedel som gynnar egenanvändning av mikroproducerad el. HSB och anser att gränsen för elanvändarens säkrings- abonnemang bör höjas till . 2021/22:153 Skälen för regeringens förslag: Som framhålls i avsnitt 18.6 finns det skäl att överväga ytterligare åtgärder när det gäller inmatningen på nätet av el från anläggningar för mikroproduktion. När det gäller inmatningen av el finns en särskild bestämmelse om egen- användare i hittillsvarande 4 kap. 10 § tredje stycket ellagen. En elanvän- dare som har ett säkringsabonnemang om högst och som produ- cerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst ska inte betala någon avgift för inmatningen. Detta gäller dock bara om elan- vändaren under ett kalenderår har tagit ut mer el från elsystemet än vad användaren har matat in på systemet. Det är angeläget att de allra minsta mikroproducenterna, dvs. de som kan ha rätt att undantas från nätavgiften, får starka incitament att investera och producera förnybar el. Kravet på att mikroproducenten ska vara netto- användare kan avhålla nya producenter från att investera i mikroproduk- tionsanläggningar, eftersom även små avgifter har betydelse för om en så- dan investering ska ske eller inte. Kravet kan även medföra att befintliga mikroproducenter minskar sin produktion för att inte vara tvungna att be- tala nätavgiften för inmatning. Kravet på att mikroproducenten måste vara nettoanvändare under ett ka- lenderår innebär även en administrativ börda för nätföretagen, som kontrollerar om mikroproducenten har varit nettoanvändare eller inte och fakturerar elnätsavgiften i efterhand om producenten inte har varit en nettoanvändare. Med hänsyn till att det kan antas tillkomma elanvändare som producerar sin egen el kan också de administrativa kostnaderna för företagen antas öka. pekar på att det inte finns något behov av förändring för att genomföra det omarbetade förnybartdirektivet och anför att en ändrad anslutning från konsumtion till enbart produktion kan påverka elnätet i stort och föranleda nätinvesteringar som kundkollektivet får bekosta. Det finns emellertid ingen anledning att begränsa åtgärder som skapar driv- krafter för mer mikroproduktion till sådant som krävs för att genomföra direktivet. Det är också önskvärt att elnätet anpassas till mer småskalig elproduktion. Med hänsyn till att kravet kan motverka etableringen av mikroproduk- tion av el i , och med beaktande av den administrativa bördan för nätföretagen, bör kravet att en elproducent ska vara nettoanvändare av el för att kunna undantas från nätavgiften för inmatning utgå. Det finns inte underlag för att inom ramen för det här lagstiftnings- ärendet överväga sådana ytterligare åtgärder som några remissinstanser föreslår. Regeringens förslag: Ett nätföretags faktura till en elanvändare ska Nätföretaget ska ge den elanvändare som begär det en för- till hur det belopp som anges i fakturan har beräknats. ska erbjuda elanvändaren fakturor i elektronisk form. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilken information ett nätföretags faktura till en elanvändare ska innehålla och hur fakturan ska utformas. energi-rapportens förslag överensstämmer delvis med regering- I rapporten föreslås dessutom att det i ellagen ska införas föreskrifter om vad nätföretagets faktura ska innehålla och om skyldighet för nätföre- taget att debitera elanvändarna utifrån uppmätta värden minst en gång per Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Elhandlare motsätter sig att de konsumentskyddande bestämmelserna ska gälla för alla elanvändare. Energiföretagen anser att det bör tyd- liggöras att slutkundsprisets komponenter ska delas upp i elnäts- respek- styrker förslaget om fakturering och faktureringsinformation och anser att möjligheten till årsvis avstämning ska finnas kvar. , Energigas och Oberoende Elhandlare förespråkar årsvis debitering med en kompletterande bestämmelse om skyldigheten att till- handahålla faktureringsinformation varje eller var sjätte månad. AB vill uppmärksamma att förslaget begränsar möjligheten till flexibla Sala kommun är tveksam till att på en avreglerad marknad utöka regleringen kring hur fakturor ska utformas. att det är felaktigt att detaljreglera vilken information som ska finnas till- gänglig för kund på en webbplats eller i fakturan och att reglera fakture- framhåller att det är i direkt motsats till vad kunderna har gett uttryck för att använda fakturan som informa- tionsbärare och att reglerna för fakturans utformning för nätföretag bör hållas på ett absolut minimum. Skälen för regeringens förslag I artikel 18 i elmarknadsdirektivet finns krav i fråga om fakturor och faktu- Medlemsstaterna ska även säkerställa att fakturorna och faktureringsinformationen uppfyller minimikraven i bilaga I till direk- tivet (artikel 18.6). Kraven gäller i viss utsträckning både nätföretag och När det gäller nätföretagens fakturering krävs åtgärder i för att genomföra artikel 18.1, 18.3 och 18.4 och delar av bilaga I. Artikel 18 i elmarknadsdirektivet finns i kapitel III, som har rubriken sumentinflytande och konsumentskydd. Några remissinstanser anser att kraven bör gälla endast fakturor till konsumenter. 2021/22:153 dock ordet slutkunder. Med en slutkund avses i direktivet en kund som köper el för eget bruk (artikel 2.3). Den som köper el för egen hushålls- förbrukning och inte för kommersiell verksamhet eller yrkesverksamhet är med direktivets definition en hushållskund (artikel 2.4). Direktivets orda- lydelse ger alltså inte något utrymme för att begränsa regleringen på det sätt som några remissinstanser förordar. Allmänt om lämplig normnivå De föreskrifter som krävs för att genomföra direktivet i denna del är i huvudsak sådana som kan bemyndiga regeringen att utfärda. Det finns inte skäl att i ellagen föra in detaljerade föreskrifter om exem- pelvis en fakturas innehåll och utformning. Regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om vilken information ett elhandelsföretags faktura ska innehålla (8 kap. 17 § ellagen). Om föreskrifterna finns på en lägre normnivå, blir det också enk- lare att vid behov genomföra justeringar. Endast allmänt hållna bestäm- melser bör införas i ellagen. I övrigt bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela de föreskrifter som krävs för ge- nomförandet. Fakturan ska vara tydlig Enligt elmarknadsdirektivet ska medlemsstaterna säkerställa att fakturor och faktureringsinformation är korrekta, lättbegripliga, tydliga, koncisa och användarvänliga och presenteras på ett sätt som underlättar slutkun- dernas jämförelser. På begäran ska slutkunderna få en tydlig och begriplig förklaring av hur fakturan har upprättats, särskilt om fakturan inte är grundad på faktisk förbrukning (artikel 18.1). I ellagen finns redan bestämmelser om utformningen av elhandelsföre- tagens fakturor. Det föreskrivs bl.a. att en faktura till en elanvändare ska vara tydlig (8 kap. 16 § första stycket). Det är lämpligt att ett motsvarande krav införs för nätföretag. Ett nätföretags faktura till en elanvändare bör alltså vara tydlig. Företaget bör ge den elanvändare som begär det en för- till hur fakturan har upprättats. Som Lagrådet påpekar bör med detta förstås hur det betalningskrav som ställs i fakturan har beräknats. Mer detaljerade föreskrifter om fakturans innehåll och utformning bör dock meddelas på en lägre normnivå. Medlemsstaterna ska enligt elmarknadsdirektivet säkerställa att slutför- brukarna kan välja elektroniska fakturor och elektronisk fakturerings- information och erbjuds flexibla arrangemang för den faktiska betalningen av fakturorna (artikel 18.3). Ett elhandelsföretag är enligt ellagen skyldigt att erbjuda elanvändare fakturor i elektronisk form (8 kap. 18 § andra stycket). Ett motsvarande krav bör införas för nätföretag. Någon reglering för att särskilt säkerställa att elanvändare erbjuds flexibla arrangemang för betalningen är inte nöd- vändig. Fakturans innehåll och utformning Elmarknadsdirektivet innehåller detaljerade krav när det gäller fakturans innehåll och utformning. Om avtalet föreskriver en framtida ändring av produkten eller priset eller en rabatt, ska detta anges på fakturan tillsam- mans med det datum då ändringen träder i kraft (artikel 18.4). laga I krävs en ingående reglering när det gäller både vilken information som fakturan ska innehålla och det sätt på vilket informationen ska anges. Vissa av kraven gäller dock endast elhandelsföretag. i bilaga I gäller bl.a. det belopp som ska betalas, förfallodag, elförbruk- ningen , information om tvistlösning utanför domstol och kontaktinformation för konsumentorganisationer. Flera remissinstanser ifrågasätter behovet av en detaljreglering när det gäller fakturans innehåll och utformning. För att genomföra elmarknads- direktivet i är det emellertid nödvändigt att införa föreskrifter som innehåller detaljerade krav. Det finns inte några särskilda skäl för att införa regleringen i ellagen. I stället bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vilken information ett nätföretags faktura till en elanvändare ska innehålla och hur fakturan ska Remissinstansernas synpunkter i fråga om fakturornas innehåll får beaktas i samband med att de mer detaljerade föreskrifterna om detta Fakturering baserad på faktisk förbrukning I bilaga I punkt 2 till elmarknadsdirektivet finns krav i fråga om fakture- ringsfrekvens och tillhandahållande av faktureringsinformation. marknadsinspektionen föreslår mot den bakgrunden att nätföretagen ska vara skyldiga att debitera elanvändarna utifrån uppmätta värden minst en gång per kvartal. Direktivets krav i denna del gäller dock slutkundens ”för- brukning” (på engelska ”consumption, på tyska ”Verbrauch”). tivets ordalydelse följer alltså inte att det är nödvändigt att reglera nätföre- tagens debitering med grund i använd effekt. Det finns inte heller i övrigt skäl att reglera nätföretagens fakturering i detta avseende. 23Mätning av överförd el 23.1Beräkning av mängden överförd el Regeringens förslag: Den hittillsvarande möjligheten till schablon- beräkning för enskilda elanvändare ska utgå. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att beräkna mängden överförd el och rapportera beräkningarna. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot 2021/22:153 Skälen för regeringens förslag: Ett nätföretag är skyldigt att utföra mätning av mängden överförd el och dess fördelning över tiden (3 kap. 10 § första stycket ellagen). I 3 kap. 10 § andra stycket ellagen regleras schablonberäkning för enskilda elanvändare som har ett säkringsabonne- mang om högst . Schablonberäkning innebär i det samman- hanget att nätföretaget först ska beräkna mängden överförd el och dess fördelning över tiden preliminärt för att sedan mäta mängden överförd el slutligt och beräkna dess fördelning över tiden. Nätföretaget ska rapportera resultaten av beräkningarna (3 kap. 10 a § första stycket). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om den aktuella beräkningen och rapporteringen (3 kap. 10 b § första punkten el- lagen). Den ordning för rapportering av mätvärden som gäller enligt förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av över- förd el har medfört att det inte längre finns något behov av schablonberäk- ning när det gäller enskilda elanvändare. Ellagens bestämmelser om schablonberäkning tillämpas inte längre i praktiken och bör utgå. I förordningen om mätning, beräkning och rapportering av överförd el finns föreskrifter om bl.a. sådana förbrukningsprofiler och andelstal som nätföretagen ska ta fram för ett schablonberäkningsområde. Det behövs fortfarande en reglering av sådan schablonberäkning som inte gäller en- skilda elanvändare. Det bör alltså vara möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyl- dighet att beräkna mängden överförd el och rapportera beräkningarna. 23.2Installation av nya mätare Regeringens förslag: Skyldigheten för nätföretag att se till att elanvän- dare får lämplig information i samband med installation av nya mätare ska gälla även i förhållande till andra elanvändare än konsumenter. energi-rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Energiföretagen motsätter sig att de konsumentskyddande bestämmelserna ska gälla för alla elanvändare. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 20 f i elmarknadsdirek- tivet ska slutkunderna få lämplig rådgivning och information före, eller i samband med, installationen av smarta mätare. Nätföretag är enligt ellagen skyldiga att se till att konsumenter får lämplig information i samband med installation av nya mätare (11 kap. 21 §). Med hänsyn till att elmarknadsdirektivets krav gäller alla slutkunder bör skyldigheten utökas till att gälla i förhållande till alla elanvändare.