prop · H903228 · 2022-04-19 00:00:00 — I dessa områden har skattskyldiga normalt bättre tillgång till kollektivtrafik och därmed bättre förutsättningar att hålla nere sina resekostnader för arbetsresor än individer i övriga landet. Förslaget innebär att skattskyldiga i dessa områden måste ha ett avstånd mellan bostad och arbetsplats som överstiger en avståndsgräns, som är högre än vad som gäller för skattskyldiga som bor i övriga områden, för att få skattereduktion. En regionalt differentierad skattereduktion utifrån Tillväxtanalys indelning På samma sätt som det är svårt att definiera vad som ska avses med ett glesbygdsområde finns det utmaningar när det gäller att definiera områden där tillgången till kollektivtrafik är bättre än i övriga områden, vilket också flera remissinstanser, däribland SKR och Region , påtalar. En utgångspunkt bör dock enligt regeringen vara de områden som hör till eller ligger i närheten av landets storstäder. Ett sätt att avgränsa de storstadsområden som ska omfattas av den högre avståndsgränsen vore att utifrån vissa objektiva kriterier definiera dessa områden med utgångspunkt i t.ex. befolkningstäthet eller restid med bil till närmaste tätort. En grov geografisk avgränsning av kommuner som ingår i storstadsområden vore att peka ut hela län, såsom , och län. sammanfaller med det som brukar kallas . Det är dock inte rimligt att betrakta hela eller som storstadsregioner. I ingår t.ex. större delarna av och som till stora delar utgörs av landsbygdskommuner. Även delar av län vore olämpligt att definiera som tillhörande storstadsregionen . För att hitta en snävare och därmed mer lämplig definition av storstadsregioner med god kollektivtrafiktillgång har det i promemorian i stället övervägts att utgå från SCB:s klassificering av storstadsområden. SCB har identifierat tre storstadsområden: , och . Grupperingen av kommuner tillhörande respektive storstadsområde bygger på statistik för arbetspendling och flyttning mellan centralkommun och kranskommuner samt tar hänsyn till befintlig planeringssamverkan. I SCB:s definition av de tre storstadsområdena ingår totalt 51 kommuner. I likhet med en indelning utifrån län skulle en indelning utifrån SCB:s tre storstadsområden omfatta många områden som till stora delar utgörs av landsbygdskommuner. Ett annat alternativ är att utgå från den kommunindelning som arbetats fram av Tillväxtanalys. Tillväxtanalys har tidigare på regeringens uppdrag i en rapport belyst möjligheterna att förbättra tillgången till statistik och 2021/22:228 fakta för att beskriva och analysera regioner och landsbygd (Tillväxtanalys rapport statistik för en bättre regional- och landsbygdspolitik, Myndigheten har förespråkat en indelning i tre respektive sex Klassificeringen utgår från befolkningstäthet och befolkningsstorlek, men hänsyn tas också vid indelningen i sex kommun- typer till avstånden till större städer. Det var också denna kommun- indelning som huvudsakligen användes i del- och slutbetänkande (SOU 2017:1). Om den högre avståndsgränsen skulle utgå från gruppen storstadskommuner enligt Tillväxtanalys klassificering, dvs. kommuner med av befolkningen i rurala områden och en med angränsande kommuner samlad folkmängd på minst 500 000 invånare, skulle 29 kommuner i , och län omfattas av den högre avståndsgränsen. I likhet med bedömningen i promemorian anser regeringen att det är mer lämpligt att knyta den högre avståndsgränsen till en snävare indelning av storstadsområden och att indelningen därför bör utgå från de kommuner som omfattas av gruppen storstadskommuner enligt Tillväxtanalys Som konstaterar gjorde verket, som 2017 tog över analysansvaret för regionala tillväxtfrågor, en revidering av Tillväxtanalys kommunindelning . revideringen innebär bl.a. att antalet storstadskommuner har minskat från 29 till 26 och att , och inte längre klassas som Huruvida den regionala differentieringen i stället bör utgå från reviderade kommunindelning är en fråga som får bedömas i arbetet med framtida budgetpropositioner. I likhet med förslaget i promemorian föreslås därför i denna proposition att den övre avstånds- gränsen ska tillämpas för de kommuner som omfattas av gruppen storstadskommuner enligt Tillväxtanalys kommunindelning . Den högre avståndsgränsen bör knytas till skattskyldiga som bor och arbetar inom dessa kommuner. En sådan lagreglering pekar inte ut enskilda utan riktar sig till alla skattskyldiga som är bosatta och arbetar inom de aktuella områdena, alltså till en i allmänna termer bestämd krets Till skillnad från Trafikanalys anser regeringen att den geografiska avgränsningen bör anges i lag. Inom vissa av de angivna storstadskommunerna finns det områden där kollektivtrafik saknas eller kan anses bristfällig. Likaså finns det god tillgång till kollektivtrafik i flera kommuner som inte klassas som Ett vanligt förekommande förhållande kan vara att kollektivtrafik finns på huvuddelen av avståndet mellan bostad och arbetsplats men att den saknas för första delen av resan mellan bostaden och t.ex. en tåg- eller busstation med goda förbindelser. förhållande är att det kan finnas god kollektivtrafik under vissa tider men att det saknas kollektivtrafik . bör dock gälla för alla som bor och arbetar inom de angivna områdena. så sätt undviks individuella bedömningar av om det förekommer bristfällig kollektivtrafik eller inte och systemet blir mer överskådligt och Regeringen anser med hänsyn till detta att det inte heller bör införas specialregler för dem som bor eller arbetar på vissa öar där kollektivtrafik saknas eller är bristfällig som Sammanfattningsvis bör det införas en regional differentiering som utgår från de kommuner som ingår i gruppen storstadskommuner enligt Tillväxtanalys indelning , dvs. , , Prop. 2021/22:228 , , , , , , , , , , , , , , , och kommuner i , , , och kommuner i och , , , , och kommuner i län. Detta innebär att ett särskilt krav ska gälla för de personer som är bosatta och har sin arbetsplats i dessa områden. För att dessa personer ska ha rätt till skattereduktion för arbetsresor måste de ha ett avstånd mellan bostad och arbetsplats som överstiger en viss avståndsgräns som är högre än vad som gäller för övriga landet. Skattereduktion ges för den del av resan som överstiger avståndsgränsen. Hur den regionala differentieringen av skattereduktionen bör utformas utvecklas i avsnitt 4.3. Förslaget medför ändringar i 67 kap. 34 § och att två nya paragrafer, 67 kap. 53 och 54 §§, och en ny bilaga, bilaga 67.2, införs i inkomstskattelagen. 4.3Avståndsgränser för rätt till skattereduktion 4.3.1Nedre och övre avståndsgräns Regeringens förslag: En skattskyldig ska ha rätt till skattereduktion för arbetsresor för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats som enkel väg överstiger men inte . förslag överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén föreslår att en nedre avståndsgräns införs. Kommittén föreslår också att vid bristfällig kollektivtrafik ska ytterligare skattereduktion med ett rörligt belopp på per kilometer medges för avstånd mellan och . Remissinstanserna: , Svensk Kollektivtrafik och () ställer sig bakom en nedre avståndsgräns . Flera remissinstanser, däribland kommun, kommun, , , Näringslivets Skattedelegation (NSD), Region och , ifrågasätter kommitténs förslag om en nedre avståndsgräns , bl.a. då denna gräns bedöms få stora negativa konsekvenser för invånare på landsbygden där kollektivtrafiken är bristfällig eller obefintlig. Flera remissinstanser, däribland (), kommun, Region och Region anser att den nedre gränsen ska vara lägre. Hela ska leva anser att kommitténs förslag behöver kompletteras med ytterligare utredning för att hitta ett system som gör att personer på landsbygden med långa avstånd och undermålig kollektivtrafik inte missgynnas. i anser att det borde vara gynnsamt med 2021/22:228 någon form av skattelättnad för människor som cykelpendlar sträckor över och kommun anser inte att det bör finnas någon övre avståndsgräns. anser att det bör övervägas att höja eller helt slopa den övre avståndsgränsen. och transportforskningsinstitut (VTI) anser bl.a. att det bör utredas vidare hur gränsen skulle kunna modifieras samt utredas huruvida kollektivtrafikresor mellan län skulle kunna ha en högre gräns. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Landsorganisa- tionen i (LO), i , Region , Kommuner och Regioner (SKR), Svensk Kollektivtrafik, Trafikanalys och kommun, är positiva till förslaget om en nedre avståndsgräns . att de nedre avståndsgränserna undergräver förslaget om färdmedels- neutralitet, då det är få som pendlar med cykel på avstånd om , och att de nedre avståndsgränserna bör vara olika beroende på vilket färdmedel som nyttjas. tillstyrker förslaget om en övre avståndsgräns på Flera remissinstanser, däribland De små kommunernas samverkan (Småkom) Företagarna, i , i , Region , Region , Region , SKR, TCO och kommun, ifrågasätter dock den övre avståndsgränsen, bl.a. då den bedöms få negativa konsekvenser i delar av landet med långa pendlingsavstånd. övre avståndsgränsen ifrågasätts även i flera av de spontanyttranden som Region konstaterar att det i regionen förekommer arbetspendling enkel väg och mer mellan Region framhåller, i likhet med yttranden som inkommit från kommun, kommun och kommun, att för delar av norra är en normal distans för pendling med tåg och för de som veckopendlar och att förslaget rimmar illa med satsningarna för regionförstoring som investeringarna i Småkom, i och anser att den övre avståndsgränsen bör slopas helt. ett undantag införas för dem som har längre resor än 80 kilometer enkel väg, i likhet med undantaget för arbetsresor för dem med funktionsnedsättning eller sjukdom. och Region anser, i likhet med flera spontanyttranden, att avståndgränsen bör höjas. anser, i likhet med yttranden som inkommit från Tågföretagen och och Östgötatrafiken, att de som bor och arbetar utanför storstadskommunerna inte bör omfattas av den övre avståndsgränsen. Vissa remissinstanser, däribland Arbetsförmedlingen, Bil , LRF, och (), anser att förslaget riskerar att försämra rörligheten på arbetsmarknaden, ha negativ påverkan på regionförstoring, kompetensförsörjning och försämra möjligheterna att verka och bo i hela landet. bedömer att den övre avstånds- gränsen kan komma att påverka regionförstoring och kompetens- försörjning men att effekterna är svårbedömda och att det är en liten andel av arbetsresorna som berörs. Pandemin har dessutom visat att distansarbete är möjligt inom många branscher och yrken, vilket skulle kunna minska behovet av dagliga resor till och från jobbet och i så fall minska resekostnaden. Även TCO ser en utveckling där fler kommer att ha längre avstånd till sin arbetsplats som de inte kommer att pendla . TCO anser att den övre gränsen i promemorian är otydligt och bristfälligt motiverad och att kommitténs förslag med en ventil för större skattereduktion då kollektivtrafik saknas är mer rimligt. Skälen för regeringens förslag: I dagens reseavdragsystem finns en beloppsgräns, som innebär att avdrag endast kan göras för den del av utgiften för arbetsresor som överstiger under beskattningsåret (12 kap. 2 § tredje stycket IL). Få kollektivtrafikresenärer kommer upp i så höga belopp med vanligt förekommande periodbiljetter och kan därför i allmänhet inte göra något avdrag eller bara göra avdrag med ett mindre belopp. För skattskyldiga som är berättigade till avdrag för resor med bil motsvarar beloppsgränsen i dagens system i praktiken ett avstånd mellan bostaden och arbetsplatsen på knappt enkel väg, vid normalt heltidsarbete med arbetsresor . I likhet med dagens system bör det enligt regeringen finnas en gräns motsvarande dagens beloppsgräns för att begränsa systemets omfattning, både vad gäller antalet skattskyldiga som kan få rätt till skattereduktion och det totala skattebortfallet för staten. Skattelättnaden bör därför endast ges till skattskyldiga som har ett avstånd mellan bostaden och arbetsplatsen som överstiger en nedre avståndsgräns. Skattskyldiga som har kortare avstånd än denna gräns kommer då inte att få någon skattelättnad. Kommittén bedömer att ett nytt system för skattelättnad för arbetsresor framför allt ska fokusera på skattskyldiga som har längre avstånd och högre kostnader för arbetsresor och föreslår att en nedre gräns bör införas. Av Trafikanalys rapport framgår dock att en stor andel av arbetsresorna för vilka det görs bilavdrag har reseavstånd enkel väg och kommer vid en nedre gräns att förlora möjligheten till skattelättnad (se Trafikanalys rapport för arbetsresor – analys av frågor i betänkande SOU 2019/36, s. 5). En nedre avståndsgräns har också kritiserats av flera remissinstanser för att slå hårt mot personer som bor och arbetar på landsbygden. Regeringen gör bedömningen att det bör ställas ett högre krav för att få skattelättnad för skattskyldiga som bor och arbetar i ett storstadsområde där de skattskyldiga i genomsnitt har bättre tillgång till kollektivtrafik än skattskyldiga i övriga landet och därmed bättre förutsättningar att hålla nere sina kostnader för arbetsresande. På så sätt kan avståndsgräsen sänkas i förhållande till kommitténs förslag för de skattskyldiga som inte bor och arbetar i ett sådant område. I dagens reseavdragssystem motsvarar beloppsgränsen på ett reseavstånd på knappt enkel väg. För att skattskyldiga som har rätt till reseavdrag, och som inte bor inom en storstadskommun som omfattas av den högre avståndsgränsen (se avsnitt 4.3.2), även i fortsättningen ska ha rätt till skattelättnad bör den nedre avståndsgränsen sänkas i förhållande till kommitténs förslag. Regeringen bedömer att en skattskyldig bör ha rätt till skattereduktion för arbetsresor för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats som enkel väg överstiger 2021/22:228 15 kilometer. Gränsen bör, till skillnad från vad Gröna Bilister anför, gälla oavsett vilket färdmedel som används. Nuvarande reseavdrag har ingen gräns i kronor för hur stort avdragsbeloppet kan bli. Kommittén föreslår dock att avstånd som överstiger en fast övre avståndsgräns i kilometer inte ska utgöra underlag för skattereduktion. Den övre avståndsgränsen bestäms utifrån en avvägning mellan två huvudsakliga faktorer, dels förekomsten av överkompensation, dels förslagens konsekvenser i förhållande till dagens regler. Kommittén anser att en övre avståndsgräns enkel resa, vid en kilometersats på per kilometer är en rimlig avvägning mellan dessa hänsynstaganden. Kommittén gör vidare bedömningen att den övre avståndsgränsen dock inte ska gälla vid bristfällig kollektivtrafik. Som framgår ovan gör regeringen bedömningen att ett tillägg vid bristfällig kollektivtrafik inte bör införas. I stället ska två olika nedre avståndsgränser tillämpas beroende på var den skattskyldige är bosatt och har sin arbetsplats. Regeringen anser att en övre avståndsgräns bör införas och att samma övre avståndsgräns bör gälla för samtliga skattskyldiga. Den modell för skattelättnad för arbetsresor som föreslagits i promemorian bedöms vara offentligfinansiellt neutral. I detta sammanhang har en övre avståndsgräns enkel resa, vid en kilometersats på per kilometer, bedömts vara en lämplig gräns. Flera remissinstanser, bl.a. i , i , Region , Region , Region , SKR och TCO, har haft invändningar mot den övre avståndsgränsen då den bedöms få negativa konsekvenser i delar av landet med långa pendlingsavstånd. Huruvida det finns anledning att justera den övre avståndsgränsen är en fråga som får bedömas i arbetet med framtida budgetpropositioner. I denna proposition föreslås därför att en skattskyldig ska har rätt till skattereduktion för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats som enkel väg inte överstiger . Förslaget medför att en ny paragraf, 67 kap. 54 §, införs i inkomstskattelagen. En högre avståndsgräns för skattskyldiga som bor och arbetar i storstadskommuner Regeringens förslag: För skattskyldiga som bor och arbetar i någon av de storstadskommuner som särskilt anges i lag ska skattereduktion för arbetsresor göras bara för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats som enkel väg överstiger . förslag innehåller inte någon regional differentiering av skattelättnaden. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: i (LO) anser att lösningen med en högre avståndsgräns för personer i vissa storstads- områden framstår som väl avvägd. Även Svensk Kollektivtrafik ställer sig positiv till att den föreslagna avståndsgränsen ska gälla för personer som bor och arbetar i vissa i lag angivna storstadskommuner utifrån Tillväxtanalys indelning. Företagarna anser att förslaget med en 30-kilometersgräns i ett antal kommuner inte tar hänsyn till att tillgången till och priset för kollektivtrafik kan variera påtagligt även inom dessa kommuner. anser att det är oklart hur en beräkning ska göras i de fall en person har flera arbetsplatser och endast en av dem ligger i en storstadskommun och om underlaget i dessa fall ska beräknas . Gröna Bilister konstaterar att det nya systemet är än mer omöjligt att nyttja för cyklister i storstadskommunerna, där den nedre gränsen är satt , vilket är synd då det är särskilt i de större städerna som fler behöver välja cykel framför bil och till viss del även buss. Skälen för regeringens förslag: Som framgår ovan anser regeringen att en regional differentiering av skattereduktionen bör införas som utgår från de större storstadsområdena i landet och som innebär att ett särskilt krav ska gälla för de personer som är bosatta och har sin arbetsplats i dessa områden. För att dessa personer ska ha rätt till skattereduktion för arbetsresor måste de ha ett avstånd mellan bostad och arbetsplats som överstiger en viss avståndsgräns som är högre än vad som gäller för övriga landet. Det bör anges i lag vilka storstadskommuner som omfattas. I avsnitt 4.3.1 föreslås att en skattskyldig ska ha rätt till skattereduktion för arbetsresor för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats som enkel väg överstiger . För skattskyldiga som bor och arbetar i vissa storstadskommuner bör denna nedre avståndsgräns emellertid inte gälla. I stället bör avståndet mellan bostad och arbetsplats enkel väg enligt regeringen överstiga för att det ska finnas rätt till skattereduktion. I storstadsområden bedöms kollektivtrafiken i allmänhet vara så pass tillgänglig att stöd för arbetsresor som understiger detta avstånd inte är kostnadseffektivt. Regeringen anser att den högre avståndsgränsen endast bör tillämpas om den skattskyldige är bosatt i en av de angivna storstadskommunerna och även har sin arbetsplats belägen inom en sådan kommun. Om den högre avståndsgränsen skulle omfatta alla individer som är bosatta eller har sin arbetsplats i någon av storstadsområdena, skulle detta drabba individer vars arbetsresa till någon del, men inte helt och hållet, sker utanför storstadsregionen. Sådana arbetsresor motsvarar inte principen om att de kan genomföras till lägre kostnad till följd av den relativt goda tillgången på kollektivtrafik i storstadsregionerna. anser att det inte framgår av förslaget i promemorian hur det är tänkt att den föreslagna avståndsberäkningen ska göras i de fall en person är bosatt i ett storstadsområde och gör arbetsresor till olika arbetsplatser, varav endast en ligger i ett storstadsområde. För dagar som en person gör arbetsresor som sker mellan arbetsplatser hos olika arbetsgivare både inom och utanför ett storstadsområde bör enligt regeringen den nedre avståndsgränsen tillämpas, då detta är till fördel för den skattskyldige. Detta innebär att skattereduktion i dessa fall ska göras för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats enkel väg som överstiger . I de fall en skattskyldig gör arbetsresor till olika arbetsplatser men reser hem till bostaden mellan de 2021/22:228 olika arbetspassen är det dock fråga om separata arbetsresor, för vilka de olika nedre avståndsgränserna ska tillämpas separat. När det gäller synpunkten från Gröna Bilister rörande cyklister ska framhållas att regeringen har infört en skattelättnad för cykelförmån just för att stimulera till ökad cykelpendling. Särskild stimulans av cykelpendling är dessutom svårt att förena med ett färdmedelsneutralt system. Rätten till skattereduktion är kopplad till var den skattskyldige är bosatt och har sin arbetsplats. För avståndet mellan bostad och arbetsplats ska den skattskyldiges aktuella faktiska bostadsadress ligga till grund för beräkningen av avståndet. Detta är normalt också den skattskyldiges folkbokföringsadress. Förslaget medför att en ny paragraf, 67 kap. 54 §, och en ny bilaga, bilaga 67.2, införs i inkomstskattelagen. Regeringens förslag: Avståndet mellan bostad och arbetsplats ska beräknas till kortaste lämpliga körsträcka med bil oavsett vilket färdmedel och färdväg som har använts. Om arbetsresan omfattar en sträcka på vatten ska den delen av avståndet beräknas till kortaste lämpliga färdsträcka för sjöfarten. Om såväl vägsom vattenförbindelse saknas för någon del av arbetsresan ska den delen av avståndet beräknas till kortaste lämpliga sträcka med annat lämpligt färdmedel. För en skattskyldig som gör arbetsresor mellan olika arbetsplatser beräknas avståndet enkel väg till summan av avstånden från bostaden till arbetsplatsen, mellan arbetsplatserna och från arbetsplatsen till bostaden dividerat med två. Beräknade avstånd ska avrundas uppåt till hela kilometer. och promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget. () är positivt till förslaget vad avser beräkning av resor mellan bostad och arbetsplats för den som har flera arbetsplatser eller flera arbetspass . Kammarrätten i konstaterar att rätten till skattereduktion kan variera med hänsyn till yttre omständigheter såsom vägbyggen och att vägstandard kan variera med hänsyn till årstidsväxlingar. för fram att avstånd mellan bostad och arbetsplats kan skilja sig beroende på vilken karttjänst som används och att skillnaderna kan bli avgörande för rätten till skattereduktion. Att en längre sträcka än den kortaste kan vara lämpligast om en person kan visa på t.ex. undermålig vägstandard, vägbyggen eller liknande öppnar enligt upp för bedömnings- och kontrollsvårigheter. Trafikanalys anser att det är oklart hur den skattskyldige ska beräkna sitt sammanlagda reseavstånd för beskattningsåret och hur personer med långa reseavstånd, som inte pendlar hem , ska beräkna sina sträckor. Trafikanalys kompletteras med ett stycke om beräkningen av reslängden Prop. 2021/22:228 per resdag. anser att de som bor på eller har sin arbetsplats på en ö utan landförbindelse och måste göra sin arbetsresa till eller från ön över vatten bör omfattas av samma regelverk som för arbetsresor vid sjukdom eller funktionsnedsättning om det saknas personkollektivtrafik eller färja med sådan turtäthet året runt att arbetsresor regelmässigt kan ske. Skälen för regeringens förslag Avståndet mellan bostad och arbetsplats har i dagens reseavdragssystem främst betydelse för avdragsberättigade som gör avdrag för resor med bil. Avdraget ska då i princip beräknas efter kortaste möjliga körsträcka. För dem som gör avdrag för resor med kollektivtrafik saknar avståndet betydelse, eftersom avdraget då helt beräknas utifrån den faktiska kostnaden för resan. I ett avståndsbaserat system för skattelättnad, som ska vara enkelt att tillämpa och administrera, bör bara ett avståndsbegrepp användas oavsett vilket färdmedel och vilken färdväg som har använts. Detta är också nödvändigt om skattelättnaden ska vara helt färdmedelsneutral. Dagens avståndsbegrepp för bilavdrag, dvs. kortaste möjliga körsträcka med bil, är en bra utgångspunkt eftersom det finns lättillgängliga program på internet som enkelt och snabbt räknar ut detta avstånd. Som för fram kan avståndet skilja sig beroende på vilken karttjänst som används.