prop · H903192 · 2022-03-22 00:00:00 — Regeringens proposition 2021/22:192 Skärpta straff för knivbrott Regeringen överlämnar denna proposition till . Det finns behov av en skärpt syn på allvarligare brott mot lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål. I propositionen föreslår regeringen att maximistraffet för uppsåtliga knivbrott höjs från fängelse till fängelse . föreslås en särskild straffskala för oaktsamma knivbrott som omfattar böter eller fängelse . Straffskalan för grovt knivbrott föreslås ändras från fängelse i högst till fängelse i lägst och högst . Vidare föreslås att det i lagen införs omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett knivbrott är grovt, vilket innebär att tillämpningsområdet för det brottet utvidgas. Vid bedömningen av om ett brott är grovt ska det särskilt beaktas om föremålet har innehafts i ett sammanhang där det kan befaras komma till användning vid brottsligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person, om föremålet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, om innehavet, överlåtelsen eller saluhållandet har avsett flera föremål eller om gärningen på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål.................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Den nuvarande ordningen .................................................. Statistik och praxis ............................................................. Anmälda brott och lagföringsbeslut .................. Skärpta straff och kvalifikationsgrunder för grovt knivbrott ............ Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Sammanfattning av promemorian Skärpta straff för Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål. 2021/22:192 2 Förslag till lag om ändring i lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål Härigenom föreskrivs att 4 och 5 §§ lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål1 ska ha följande lydelse. Den som uppsåtligen eller av Den som uppsåtligen bryter mot oaktsamhet bryter mot 1 eller 2 § 1 eller 2 § döms till böter eller skall dömas till böter eller fängelse fängelse i högst . döms inte till ansvar. Om brottet är grovt, döms till fängelse i högst . Om gärningen har begåtts av oaktsamhet, döms till böter eller fängelse . Om ett brott som avses i första stycket är grovt, döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1.föremålet har innehafts i ett sammanhang där det kan befaras komma till användning vid brottsligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person, 2.föremålet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, 3.innehavet, överlåtelsen eller saluhållandet har avsett flera föremål, eller 4.gärningen på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Om det rör sig om ringa fall utgör gärningen dock inte brott. Knivar eller andra föremål som Knivar eller andra föremål som innehafts i strid mot 1 § eller som innehafts i strid med 1 § eller som överlåtits eller saluhållits i strid mot överlåtits eller saluhållits i strid 2 § skall förklaras förverkade, om med 2 § ska förklaras förverkade, det inte är uppenbart oskäligt. om det inte är uppenbart oskäligt. Senaste lydelse av lagens rubrik 1990:413. Senaste lydelse 2000:148. Senaste lydelse 1990:413. Denna lag träder i kraft . 2021/22:192 3 Ärendet och dess beredning Inom har det utarbetats en promemoria, Skärpta straff för knivbrott (Ju2021/01955), med förslag som innebär en skärpt syn på allvarligare brott mot lagen (1988:254) om förbud beträffande knivar och andra farliga föremål (kallad knivlagen). En sammanfattning av promemorian och dess lagförslag finns i bilaga 1 respektive 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2021/01955). har tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om skärpt straff för brott mot knivlagen (bet. 2020/21:JuU24 punkt 39, rskr. 2020/21:344). Enligt tillkännagivandet behöver det genomföras en översyn av knivlagen med inriktningen att straffen ska skärpas. Vidare ska enligt tillkännagivandet böter över huvud taget inte ingå i straffskalan vid återfall i knivbrott och inte heller i de fall någon olovligen innehar kniv på allmän plats. Tillkännagivandet behandlas i avsnitt 5 och bedöms därmed vara slutbehandlat. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som överensstämmer med lagförslaget i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5. infördes den s.k. stilettförordningen enligt vilken springstilletter eller springknivar inte fick innehas av någon som var . därefter ställde sig lagstiftaren vid upprepade tillfällen avvisande till att införa ett generellt knivförbud på allmän plats. Möjligheterna att förverka knivar och andra farliga föremål utvidgades dock och infördes knivlagen (prop. 1982/83:89 om ändring i m.m. [förverkande av knivar m.m. till förebyggande av våldsbrott] och prop. 1987/88:98 om knivförbud i vissa fall m.m.). Knivlagen innehöll vid sin tillkomst förbud mot att inneha knivar, stick- och skärvapen och andra farliga föremål vid offentliga tillställningar och allmänna sammankomster samt förbud mot att inneha s.k. gatustridsvapen på allmän plats. utvidgades lagens förbud till att omfatta innehav av knivar och andra farliga föremål på allmän plats och inom skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs, som stilettförordningens bestämmelser fördes över till knivlagen (prop. 1989/90:129 om ett utvidgat knivförbud m.m.). Ytterligare infördes i lagen ett uttryckligt förbud mot att inneha kniv i fordon på allmän plats och en särskild straffskala tillskapades för grovt brott Prop. 2021/22:192 (prop. 1999/2000:27 En skärpt vapenlagstiftning). Enligt knivlagen får knivar, andra stick- och skärvapen och andra föremål som är ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa inte innehas på allmän plats, inom skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs, eller i fordon på allmän plats (1 § första stycket). Med allmän plats avses i knivlagen samma sak som i bestämmelser där samma uttryck förekommer, t.ex. i straffbudet om förargelseväckande beteende (se prop. 1987/88:98 s. 10, 12 och 17 och prop. 1989/90:129 s. 10 och 20). Till knivar räknas bl.a. slidknivar, dolkar och springknivar, men även arbets- och sportknivar. Bajonetter och skarpslipade sablar utgör exempel på andra stick- och skärvapen och som exempel på andra föremål som omfattas av förbudet kan nämnas exempelvis sylar, stämjärn och mejslar liksom gatustridsvapen såsom batonger, karatepinnar, strypsnaror, rivhandskar, blydaggar, precisionsslangbågar, morgonstjärnor och kedjor som försetts med handtag (se prop. 1987/88:98 s. 10, 14 och 17 och prop. 1989/90:129 s. 15 och 20.) I fråga om vapen och andra föremål som vapenlagen (1996:67) är tillämplig på gäller föreskrifterna i den lagen i stället för knivlagen (3 §). Förbudet mot att inneha kniv eller andra farliga föremål gäller inte om föremålet enligt särskilda föreskrifter ingår i utrustning för viss tjänst eller visst uppdrag eller om innehavet annars med hänsyn till föremålets art, innehavarens behov och övriga omständigheter är att anse som befogat (1 § andra stycket). Undantaget för utrustning tar sikte på exempelvis batonger som bärs av poliser eller ordningsvakter. Med andra befogade innehav avses de som framstår som rimliga och naturliga i samhället, t.ex. arbetsredskap som medförs av hantverkare liksom knivar som jägare, scouter eller annat friluftsfolk har med sig (se prop. 1987/88:98 s. 16 och prop. 1989/90:129 s. 12 och 22). Stickvapen eller knivar som är konstruerade så att klingan eller bladet snabbt kan fällas eller skjutas ut ur sitt skaft (springstiletter eller springknivar) får inte innehas av personer (1 § tredje stycket). Vidare får knogjärn, kaststjärnor eller andra sådana föremål som är särskilt ägnade att användas som vapen vid brott mot liv eller hälsa samt springstiletter eller springknivar inte överlåtas till personer eller saluhållas (2 §). Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbuden i knivlagen döms till böter eller fängelse (4 § första stycket). Om brottet är grovt döms till fängelse i högst (4 § andra stycket). Bestämmelsen om grovt brott innehåller inte några omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt, s.k. kvalifikationsgrunder. Enligt förarbetena bör som grovt brott framför allt bedömas att någon innehar föremål av särskilt farlig art eller innehav av ett farligt föremål i sammanhang där det finns synnerlig fara för att det ska komma till användning vid brott mot liv eller hälsa. Även innehav av större mängder farliga föremål kan bedömas som grovt brott. 2021/22:192 gäller överträdelse av saluhållandeförbudet, om exempelvis överlåtelse skett i större skala eller om den har varit av särskilt farlig art, såsom annonsering, exponering eller försäljning till en krets av yngre personer (se prop. 1999/2000:27 s. 90). I ringa fall ska det inte dömas till ansvar (4 § första stycket). Regeln om ansvarsfrihet är tillämplig på de fall där innehavet visserligen inte är befogat, men ändå kan anses utgöra en ringa överträdelse av förbudet (se prop. 1987/88:98 s. 10). Knivar eller andra föremål som innehafts, överlåtits eller saluhållits i strid mot knivlagens bestämmelser ska förklaras förverkade, om det inte är uppenbart oskäligt (5 §). 4.3.1Anmälda brott och lagföringsbeslut Brottsförebyggande rådets (Brå) statistik visar att antalet anmälda knivbrott har ökat. Från ca 8 000 –2014 till ca 12 2021 enligt preliminär statistik. Statistiken visar vidare att antalet lagföringsbeslut för knivbrott som huvudbrott (2011–2020) ökade . Statistiken inkluderar både brott av normalgraden och grovt brott. Antalet lagföringsbeslut för knivbrott som huvudbrott uppgick till 3 097. Av besluten avsåg 2 876 män och 221 kvinnor. eller strafföreläggande meddelades i 2 681 fall. Påföljden bestämdes i 2 579 fall till böter, i 25 fall till fängelse, i 10 fall till skyddstillsyn, i 6 fall till villkorlig dom, i 33 fall till ungdomsvård och i 5 fall till ungdomstjänst. För dem som dömdes till fängelse bestämdes strafftiden till i 5 fall, till en månad i 12 fall, men högst två i 5 fall, men högst fyra i 1 fall. Antalet dagsböter som bestämdes var lägre än 35 i 257 fall, 35–44 i169 fall, 45–64 i 1 410 fall, 65–99 i 287 fall och 100–200 i 177 fall. Av penningböterna avsåg 1 fall mer än men högst , 277 fall mer än men högst och 1 fall mer än . Majoriteten av lagföringsbesluten med knivbrott som huvudbrott avser brott av normalgraden. –2018 hade sammanlagt 19 av 31 379 lagföringsbeslut det grova brottet som huvudbrott. uppgick antalet sådana lagföringsbeslut till 8 av 2 387 och 2020 till 49 av 3 097. Som framgår av lagföringsstatistiken är påföljden vid knivbrott av normalgraden vanligtvis böter. Bötesstraffet torde vara penningböter om ca när ingen påtaglig risk för användning av kniven funnits och 50 dagsböter när det förelegat särskild risk för att bråk kan uppstå och kniven komma till användning (jfr m.fl. 2021, Studier rörande påföljdspraxis m.m., s. 1184, Prop. 2021/22:192 RättsPM 2012:7 och NJA 1997 s. 476). I NJA 2020 s. 778 prövade frågan om ett otillåtet knivinnehav var att bedöma som ett grovt brott. Målet avsåg en 16-årig elev som innehade två knivar och ett metallrör på en gymnasieskola. En av knivarna bars dold innanför kläderna och den andra i en ficka. Metallröret fanns i en jacka i elevens elevskåp. I domskälen framhåller att gärningens farlighet är central för gradindelningen och straffvärdebedömningen av ett knivbrott och att det vid knivinnehav, liksom vid innehav av vapen, är fråga om en typiserad farlighet av abstrakt slag. Om innehavet sker i en situation där det föreligger en konkret fara för brott mot liv och hälsa kan i stället ansvar för förberedelsebrott bli aktuellt. Som ytterligare omständigheter som kan påverka bedömningen nämner domstolen föremålens antal och karaktär samt vad som framkommit om gärningsmannens motiv. uttalar vidare att gärningens allvar påverkas av det sammanhang i vilket knivinnehavet sker och om det rör sig om innehav på särskilt brottsutsatta eller skyddsvärda platser. Enligt domstolen får skolor i regel bedömas som särskilt skyddsvärda platser. ansåg att gärningen i det aktuella fallet skulle rubriceras som grovt knivbrott och hänvisade bl.a. till att innehavet rörde flera föremål, att det förelåg en särskild risk för att knivarna skulle komma till användning och att innehavet ägde rum i en skola och därmed på en i sig särskilt skyddsvärd plats. Påföljden bestämdes till ungdomstjänst. När det gäller saluhållandeförbudet i 2 § knivlagen finns ett avgörande i vilket bedömde försäljning av ett avsevärt antal gatustridsvapen som grovt brott (NJA 2005 s. 523). I promemorian (avsnitt 3.3) redogörs för ett antal avgöranden från tings- och hovrätter som berör tillämpningen av det grova brottet. I några avgöranden prövades om det fanns synnerlig fara för föremålets användning (jfr prop. 1999/2000:27 s. 90) och i andra om omständigheterna kring innehavet innebar en särskild risk för att kniven skulle komma till brottslig användning (jfr NJA 2020 s. 778 p. I promemorian exemplifieras också hur innehav av flera farliga föremål bedömts i praxis, liksom innehav av t.ex. farliga föremål av större storlek eller föremål såsom springknivar och springstiletter. 5Skärpta straff och kvalifikationsgrunder för grovt knivbrott Regeringens förslag: Maximistraffet för uppsåtliga knivbrott av normalgraden ska höjas från fängelse till fängelse . ska en särskild straffskala införas för oaktsamma knivbrott som omfattar böter eller fängelse . Straffskalan för grovt knivbrott, som endast ska vara tillämplig på uppsåtliga gärningar, ska ändras från fängelse i högst till fängelse i lägst och högst . Dessutom ska det i bestämmelsen om grovt knivbrott införas kvalifikationsgrunder. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om 1.föremålet har innehafts i ett sammanhang där det kan befaras komma till användning vid brottsligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person, 2.föremålet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, 3.innehavet, överlåtelsen eller saluhållandet har avsett flera föremål, 4.gärningen på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås ingen särskild straffskala för oaktsamma knivbrott. Remissinstanserna: En majoritet av de remissinstanser som yttrar sig, t.ex. , , , , , , , , (Brå), , , , Brottsofferjouren , , , Kommuner och Regioner, kommun, , , , , , kommun, , , , kommun och kommun, tillstyrker i huvudsak eller har inga synpunkter på förslagen i promemorian. framför att förslagen kommer att bidra till en mer enhetlig rättstillämpning och att fler knivbrott bedöms som grova. anser att det är positivt med skärpta straff för knivbrott och att tillämpningsområdet för det grova brottet utvidgas. Enligt Kommuner och Regioner är en skärpt syn på knivbrott av betydelse för säkerheten och arbetsmiljön på skolor och för det lokala trygghetsarbetet. Även välkomnar i princip att straffen för knivbrott skärps. och konstaterar att förslagen i promemorian är i linje med de straffskärpningar som genomförts beträffande vapenbrott. anser att det är rimligt att straffen för knivbrott höjs, men påpekar att det är oklart i vilken omfattning dödligt knivvåld föregåtts av ett otillåtet knivinnehav. framför bl.a. att ökningen av antalet anmälda knivbrott inte med nödvändighet återspeglar den faktiska brottsutvecklingen. invänder mot delar av förslagen i promemorian på den grunden att straffansvarets utformning i knivlagen inte bör rymma alltför många straffvärderelevanta omständigheter. Om för många sådana omständigheter tillmäts betydelse vid straffmätningen sker det enligt hovrätten en olycklig sammanblandning av abstrakt och konkret fara för att föremålet ska komma till brottslig användning. Hovrätten ifrågasätter vidare om de föreslagna kvalifikationsgrunderna lever upp till straffrättens högt ställda krav på förutsebarhet. När det gäller den i promemorian föreslagna kvalifikationsgrunden om att föremålet har innehafts i ett sammanhang där det kan befaras komma till användning vid brottsligt angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person föreslår att det, med förebild i vapenlagen, i lagtexten tydliggörs att det inte uppställs något krav på konkret fara för att kvalifikationsgrunden ska tillämpas. har en liknande synpunkt. efterlyser förtydliganden i fråga om hur den föreslagna kvalifikationsgrunden förhåller sig till en liknande reglering i bestämmelserna om grovt vapenbrott. Vad gäller den i promemorian föreslagna kvalifikationsgrunden om föremål av särskilt farlig beskaffenhet anser att det bör tydliggöras att även en kniv med ett litet blad kan utgöra ett sådant föremål. Enligt myndigheten bör även sådana förhållanden som att kniven är utformad som något annat än en kniv eller att knivens storlek minskats så att den lättare går att gömma också kunna tillmätas betydelse vid gradindelningen. anser vidare att innehav på allmän plats av ett skjutvapen som inte omfattas av vapenlagen, men av knivlagen, bör presumeras vara av särskilt farlig beskaffenhet. framför att det behövs en definition av vad som avses med föremål av särskilt farlig beskaffenhet. är tveksam till om den i promemorian föreslagna kvalifikationsgrunden avseende innehav av flera föremål behövs och ger uttryck för att den riskerar att medföra en alltför låg tröskel för vad som ska anses utgöra grovt brott. ifrågasätter att den aktuella kvalifikationsgrunden utformas med förebild i bestämmelserna om vapenbrott eftersom knivlagen, till skillnad från vapenlagen, omfattar föremål som inte är tillståndspliktiga. Några remissinstanser har synpunkter på hur den i promemorian föreslagna kvalifikationsgrunden om gärningar som på annat sätt har varit av särskilt farlig art är avsedd att tillämpas. Enligt framstår det som systemfrämmande att bedömningen av brottets svårhetsgrad, som framförs i promemorian, ska kunna påverkas av om innehavet skett på en brottsutsatt plats eller av gärningsmannens tidigare kriminella belastning. Enligt hovrätten kan sådana hänsynstaganden ifrågasättas ur ett legalitets- och likabehandlingsperspektiv. Liknande synpunkter framförs av som anser att vad som kan utgöra en brottsutsatt plats är vidsträckt och inte tillräckligt preciserat. anser att det är viktigt att den aktuella kvalifikationsgrunden kan omfatta innehav i en stor andel offentliga miljöer. efterlyser förtydliganden om när en tidigare kriminell belastning bör kunna påverka rubriceringen. Enligt bör det inom ramen för den aktuella kvalifikationsgrunden kunna beaktas att knivbrott upprepas. Några remissinstanser har synpunkter på förslagen i promemorian om ändrade straffskalor. anser att den straffvärdenivå som förslaget till ändrad straffskala för det grova brottet innebär är hög eftersom ett knivbrott i allmänhet, enligt hovrätten, måste anses vara mindre straffvärt än ett brott som innebär en konkret eller en realiserad fara för liv eller hälsa, t.ex. ett olaga hot av normalgraden som innefattat användning av en kniv. Liknande synpunkter om bristande proportionalitet i förhållande till andra brott framförs också av , , och men då i relation till misshandelsbrott av normalgraden och förberedelsebrott. och anser att det föreslagna minimistraffet för grovt brott kommer att medföra en påtaglig tröskeleffekt vid straffmätningen för knivbrott av olika svårhetsgrader. Dessa tingsrätter, liksom även , ställer sig frågande till vilka former av brott av normalgraden som kommer att straffmätas på fängelsenivå. 2021/22:192 är det en i straffmätningshänseende verkningslös åtgärd att höja maximistraffet för brott av normalgraden. anser att straffansvaret för oaktsamma knivbrott bör tas bort, medan efterlyser en motivering till en sådan kriminalisering. , och påpekar att det grova knivbrottet även kan omfatta oaktsamma gärningar och efterfrågar exempel på när en sådan tillämpning kan aktualiseras. anser att den möjligheten bör användas restriktivt. anmärker därutöver att förslagen i promemorian medför att den tillämpliga straffskalan för oaktsamma knivbrott kommer att vara strängare än för oaktsamma vapenbrott, som har en särskild straffskala i vapenlagen på böter eller fängelse . Brå motsätter sig bedömningen i promemorian att allvarligare knivbrott bör utgöra s.k. artbrott, bl.a. eftersom ordningen med sådana brott kan ifrågasättas i ett system som bygger på straff i proportion till brottets allvar. Liknande synpunkter framförs av . är däremot positiv till bedömningen i promemorian i den delen som myndigheten, liksom , och , efterfrågar exempel på när allvarligare knivbrott av normalgraden ska utgöra artbrott. ifrågasätter om skälen för att särbehandla grova knivbrott till följd av deras art gör sig gällande på samma sätt när det kommer till allvarligare normalgradsbrott. , och efterlyser i olika avseenden förtydliganden kring när innehav av bl.a. knivar i samband med exempelvis jakt, fiske eller andra friluftsaktiviteter bör vara straffria därför att de är befogade eller ringa. Enligt är det viktigt att jägare, sportfiskare och liknande inte drabbas av eventuella förslag om skärpta straff för knivbrott och att det efterföljs i rättstillämpningen. Enligt bör innehav på allmän plats av bl.a. antika skjutvapen som omfattas av knivlagen samt av kniv med en viss maximal bladlängd vara ansvarsfria om det finns en rimlig förklaring till innehavet eller om det saknats risk för brottslig användning. uttalar att utrymmet för att döma för knivbrott och annat brott i konkurrens torde kunna vara större än vad som framgår av promemorian. vill att det i det fortsatta lagstiftningsarbetet ska belysas hur bestämmelsen om grovt smugglingsbrott förhåller sig till förslagen om skärpningar av knivlagens bestämmelser. föreslår att lagen ska benämnas knivlagen. Skälen för regeringens förslag Allvarligare fall av knivbrott behöver mötas av en skärpt reaktion Utgångspunkten för påföljdsbedömningen är hur allvarlig och klandervärd den begångna brottsligheten är. Enligt 29 kap. 1 § ska straff bestämmas efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde inom ramen för den tillämpliga straffskalan. Straffskalan ger uttryck för lagstiftarens syn på hur allvarlig brottstypen är. Av 29 kap. 1 § andra stycket följer att vid bedömningen av straffvärdet ska den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit beaktas. Synen på hur allvarlig en brottstyp är kan komma att förändras , t.ex. till följd av samhällsutvecklingen, och det är viktigt att strafflagstiftningen återspeglar de värderingar som finns i samhället. Som redovisas i avsnitt 4.3 har antalet anmälda knivbrott ökat och forskning visar att kniv varit det vapen som oftast används vid dödligt våld, även om skjutvapen som våldsmetod vid dödligt våld har blivit ungefär lika vanligt (Brå 2021:8 och dödsorsaksregistret, ). har kniv använts vid i genomsnitt av samtliga fall av dödligt våld. Antalet personer som vårdats i sluten eller öppen specialiserad öppenvård till följd av knivskada har vidare ökat , efter att ha minskat under .