prop · H903166 · 2022-03-22 00:00:00 — Det spelar alltså ingen roll om transportföretaget är förarens arbetsgivare eller inte. Även ett transportföretag som utför trans- porten med en förare som är anställd hos ett annat företag inom samma koncern som transportföretaget eller med en förare som är inhyrd från ett bemanningsföretag ska säkerställa att dokumentationen kan visas upp. praktiken kommer det, i likhet med vad som t.ex. gäller för de bevis om cabotagetransporter som ska tillhandahållas vid en vägkontroll, att vara Prop. 2021/22:166 föraren som faktiskt ska visa upp handlingarna. Enligt första punkten ska en kontrolltjänsteman få ta del av en kopia av utstationeringsdeklarationen. I de fall transportföretaget inte är förarens arbetsgivare måste transportföretaget alltså säkerställa att det får en kopia av den deklaration som arbetsgivaren ska lämna in enligt 45 b §. Enligt andra punkten ska kontrolltjänstemannen få ta del av bevis om relevanta transporter, t.ex. frakthandlingar. Kopian av utstationeringsdeklarationen och bevisen kan visas upp i pappersform eller i elektronisk form. Upp- visande av färdskrivardata enligt tredje punkten kan ske genom att till- handahålla uppgifter från fordonets färdskrivare, t.ex. genom att visa upp färdskrivarens diagramblad eller genom att uppgifter från en digital färdskrivare överförs till kontrolltjänstemannen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får enligt 45 i § meddela ytterligare föreskrifter om tillhandahållande av dokumentationen. Föreskrifterna kan t.ex. avse vilka transporter och bevis som avses, inne- hållet i bevisen, krav på och utformning av kopian av utstationerings- deklarationen och hur äktheten av dokumentationen ska säkerställas. 45 e § En förare som utför en transport som avses i 5 c, 5 d eller 5 e § ska för en kontrolltjänsteman vid en vägkontroll visa upp 1.bevis om de transporter som har betydelse för bedömningen av utstatio- neringsfrågan, och Paragrafen, som är ny, reglerar en skyldighet för en förare att i vissa fall tillhandahålla viss dokumentation vid en vägkontroll. Paragrafen genom- för artikel 1.11 andra stycket i direktiv (EU) 2020/1057. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.4. En förare som utför transporter som avses i 5 c, 5 d eller 5 e § har en skyldighet att vid en vägkontroll visa upp bevis om de transporter som har betydelse för utstationeringsfrågan och färdskrivardata. Skyldigheten att visa upp sådan dokumentation kan bidra till att avgöra om föraren ska anses vara undantagen från utstationering enligt nämnda paragrafer. De bevis som avses kan gälla transporter som äger rum här i landet men också bevis på de internationella transporter som är relevanta för att bedöma om en förare ska undantas från utstationering. Regeringen får enligt 45 i § meddela ytterligare föreskrifter om till- handahållande av dokumentationen. Föreskrifterna kan t.ex. avse vilka transporter som bevisen ska avse, innehållet i bevisen och hur äktheten av dokumentationen ska säkerställas. 45 f § En sanktionsavgift ska tas ut om ett transportföretag har överträtt bestäm- melsen om att på begäran visa upp en utstationeringsdeklaration i 45 d § 1. I fråga om sanktionsavgiften tillämpas 38 §. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om sanktionsavgifter. Paragrafen genomför artikel 5.2 i direktiv (EU) 2020/1057. Överväg- andena finns i avsnitt 6.7.5. 2021/22:166 Paragrafens första stycke innebär att en sanktionsavgift ska tas ut av ett transportföretag som har överträtt bestämmelsen i 45 d § 1, dvs. som inte har säkerställt att en kopia av den inlämnade utstationeringsdeklarationen kunnat visas upp. Sanktionsavgiften ska påföras det transportföretag som utför transporten oavsett om transportföretaget är förarens arbetsgivare eller inte. Av 45 b § andra stycket framgår att utstationeringsdeklarationen under vissa förutsättningar ska ändras genom anmälan till Arbetsmiljö- verket. Paragrafen gäller utöver 37 § i de fall 45 a § anger att vissa av de krav som sanktioneras genom 37 § inte ska gälla. Bestämmelsen omfattar alltså inte dokumentationen som anges i 45 d § 2 och 3. Sådana handlingarna ska dock enligt andra regelverk visas upp vid en kontroll och sanktioner kan då påföras om så inte sker, jfr förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. och förordningen (1998:786) om internationella vägtransporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). I andra stycket anges att 38 § ska tillämpas i fråga om sanktionsavgiften. Detta innebär enligt den paragrafens första stycke att en avgift ska påföras även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Det gäller alltså ett strikt ansvar för sådana överträdelser. Hänvisningen till 38 § andra stycket innebär att avgiften får sättas ned helt eller delvis i vissa fall. En överträdelse kan anses som ringa när den vid en samlad bedömning framstår som ringa med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom föreskriften. Ett exempel är att kopian av utstationeringsdeklarationen är ofullständig i något avseende, som inte påverkar kontrollen av utstationeringen. Förhållandet att avgiften får sättas ned eller efterges om överträdelsen är ursäktlig eller om det annars skulle vara oskäligt att ta ut avgiften gör det möjligt att beakta orsaker till att överträdelsen ligger utanför transportföretagets kontroll. Ett exempel kan vara tekniska problem, som inte beror på transportföretaget, med att elek- troniskt överföra en kopia av en korrekt inlämnad utstationeringsdeklara- tion vid en vägkontroll. Bestämmelsen om nedsättning av sanktions- avgiften ska tillämpas sparsamt så att den förebyggande effekten inte går förlorad. Avgiften ska enligt hänvisningen till 38 § tredje stycket tillfalla staten. § När ett beslut om sanktionsavgift enligt 45 f § har fått laga kraft får det verkställas enligt utsökningsbalken. Paragrafen, som är ny, reglerar verkställighet av sanktionsavgifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.5. Enligt paragrafen får ett beslut om sådan sanktionsavgift som avses i 45 f § verkställas enligt utsökningsbalken när det har fått laga kraft. Detta innebär att beslutet gäller som en exekutionstitel så snart det har fått laga kraft. 45 h § Om ett transportföretag som är etablerat i ett annat land än utför en transport med en utstationerad förare utan att en utstationeringsdeklaration har lämnats in enligt 45 b §, döms den som yrkesmässigt för egen eller annans räkning har beställt transporten till böter eller fängelse i högst , om han eller 1. för beställningen kände till eller hade skälig anledning att anta Prop. 2021/22:166 att föraren var utstationerad eller skulle utstationeras och att en utstationerings- deklaration inte har lämnats in eller skulle lämnas in, eller 2.beställt en transport som avses i 5 b § av transportföretaget och uppsåtligen eller av oaktsamhet inte senast efter det att transporten har utförts underrättat om utstationeringen. Det ska inte dömas till ansvar enligt första stycket 2 om beställaren gjort vad som skäligen kan begäras av honom eller henne för att kontrollera att en utstationeringsdeklaration har lämnats in. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om straffansvar för den som beställer en transport som utförs av ett transportföretag som är Paragrafen utformas delvis med ledning av 5 kap. 2 § yrkestrafiklagen (2012:210). Den genomför artikel 5.1 i direktiv (EU) 2020/1057. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.6. En inledande förutsättning för beställarens ansvar är att den förare som utför transporten är utstationerad utan att arbetsgivarens skyldighet att lämna in en utstationeringsdeklaration har fullgjorts. som yrkesmässigt för egen eller annans räkning har avtalat om en Det kan t.ex. vara den som förmedlar transporter, en varuägare som beställer transporter för leverans av sina varor eller den som Ansvaret enligt första stycket första punkten omfattar samtliga beställare i en avtalskedja. Både den beställare som har slutit avtalet med transport- företaget och den som t.ex. har vänt sig till en förmedlare av transport- tjänster för att beställa en transport omfattas alltså. tidpunkten för att avgöra om förutsättningarna för straffansvar föreligger är när transporten beställs. Beställaren ska alltså vara aktsam vid tidpunkten för beställningen. Eventuell vetskap eller misstanke hos beställaren som uppkommer därefter inverkar däremot inte på straffan- En förare kan för beställningen redan vara utstationerad Om så är fallet, ska en utstationeringsdeklaration redan ha lämnats in enligt 45 b §. Det kan också vara så att föraren ännu inte utstationerats till för beställningen men beställaren känner till eller har skälig anledning att anta att föraren ska utstationeras utan att någon deklaration kommer att lämnas in. Det är även i sådana fall bara vetskap eller misstanke som föreligger för beställ- ningen som har betydelse. I första stycket andra punkten finns en förpliktelse för den som har slutit avtal om transporten med transportföretaget att underrätta Arbetsmiljö- verket om utstationeringen. Ansvaret gäller för den som beställt en sådan inrikestransport som avses i 5 b § av ett utlandsetablerat transportföretag. Till skillnad från den föregående punkten avses alltså här ingen avtalskedja utan bara den som slutit avtalet med det företag som utför transporten. Skyldigheten att underrätta ska fullgöras senast efter att transporten har utförts. Med avses närmast följande Eftersom föraren då har påbörjat arbetet i , ska utstationeringen ha anmälts genom en utstationeringsdeklaration. kan tjänstemottagaren kontrollera hos eller direkt hos Den som har beställt en transport som utförts med en utstationerad förare utan att en sådan deklaration finns hos Arbetsmiljö- 2021/22:166 verket och inte fullgör sin skyldighet att underrätta om utstationeringen kan alltså dömas till ansvar. Enligt andra stycket ska den beställare som avses i andra punkten inte dömas till ansvar om han eller hon gjort vad som skäligen kan begäras för att kontrollera att en utstationeringsdeklaration lämnas in. Detta kan till exempel ske genom att beställaren förhör sig hos transportföretaget om huruvida den eller de förare som kan komma i fråga för en transport kommer att vara utstationerade och, om så är fallet, ber om någon form av försäkran om att utstationeringsdeklarationer kommer att ges in. Om det efteråt visar sig att arbetsgivaren ändå underlåtit att lämna in en deklaration som beställaren kan visa att han eller hon gjort vad som rimligen kan krävas för att undersöka sakförhållandena vid beställ- ningstillfället, ska beställaren inte hållas ansvarig och inte heller vara skyldig att underrätta . Förhållandet att den beställning som görs utgör en mycket liten del av hela den aktuella transporten medför att nivån för vad som skäligen kan begäras i form av undersökningar sänks. En förutsättning för att undgå ansvar är att beställaren för beställningen inte kände till eller hade skälig anledning att anta att föraren var utstationerad eller skulle utstationeras och att arbetsgivaren inte lämnat eller haft för avsikt att lämna en utstationeringsdeklaration. Rätt att meddela föreskrifter 45 i § Regeringen får meddela föreskrifter om vilka uppgifter en utstationerings- deklaration ska innehålla. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sanktionsavgifter enligt 45 f §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.inlämning av utstationeringsdeklaration och anmälan om ändrade uppgifter enligt 45 b §, 2.inlämning av dokumentation enligt 45 c §, och 3. tillhandahållande av dokumentation vid vägkontroller enligt 45 d och 45 e §§. Paragrafen, som är ny, innehåller bemyndiganden om rätten att meddela föreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.2–6.7.5. Genom första stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vilka uppgifter en utstationeringsdeklaration ska innehålla. Enligt det nya andra stycket får regeringen meddela ytterligare före- skrifter om sanktionsavgifter enligt 45 f §. Sådana föreskrifter kan bl.a. avse med vilket belopp sanktionsavgifter ska påföras, förskott för sank- tionsavgifter och förfarandet vid påförande av sanktionsavgifter. Med stöd av tredje stycket första punkten får regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer meddela ytterligare föreskrifter om inlämning av utstationeringsdeklaration och anmälan av ändrade uppgifter som arbetsgivaren kan bli skyldig att lämna in enligt 45 b §. Föreskrifterna kan bl.a. avse hur inlämning och anmälan ska ske. Enligt andra punkten får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela ytterligare föreskrifter om inlämning av dokument- ation enligt och 45 c §, Med stöd av tredje punkten får regeringen eller den myndighet som Prop. 2021/22:166 regeringen bestämmer meddela ytterligare föreskrifter om tillhanda- hållande av dokumentation vid vägkontroller enligt 45 d och 45 e §§. Föreskrifterna kan bl.a. avse vilka bevis som ska uppvisas, krav på och utformning av kopian av utstationeringsdeklarationen och hur äktheten i dokumentationen ska säkerställas. 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 5 f § och i övrigt . 2.De nya bestämmelserna i 5 c–5 e och 45 a–45 h §§ ska inte tillämpas på utstationering som har påbörjats före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 8. Lagändringarna träder enligt första punkten i kraft , utom 5 f § som träder i kraft . Andra punkten behandlar tillämpningen av vissa paragrafer i lagen. Bestämmelserna i 5 c, 5 d och 5 e §§, som reglerar att utstationering inte ska anses föreligga i vissa fall, ska inte tillämpas på utstationering som har påbörjats före ikraftträdandet. Huruvida en förare som före ikraftträdandet utför sådana transporter som avses i dessa paragrafer ska anses vara utstationerad får avgöras med tillämpning av 1, 4 och 5 §§. Inte heller 45 a–45 h §§ ska tillämpas på utstationering som har påbörjats före ikraftträdandet. Det innebär att bestämmelserna om anmälningsskyldighet och kontaktperson i 29–33 §§ gäller i fråga om förare som före ikraftträdandet utstationeras till , liksom skyldigheterna i 22 och 45 §§ att på begäran tillhandahålla handlingar respektive utse en behörig företrädare vid kollektivavtalsförhandlingar. 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:629) om trängselskatt Befrielse från skatteplikt i vissa fall 6 § ska besluta om att undanta en viss bil från skatteplikt efter ansökan från 1.den som beviljats parkeringstillstånd för rörelsehindrade enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer, eller 2.den som beviljats motsvarande tillstånd i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Om det finns synnerliga skäl, ska ett undantag enligt första stycket gälla två bilar. Befrielse från skatteplikt enligt första eller andra stycket får inte medges om bilen enligt anteckning i vägtrafikregistret eller motsvarande utländska register används i yrkesmässig trafik enligt och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv /26/EG, i lydelsen enligt förordning (EU) 2020/1055, eller yrkestrafiklagen (2012:210) eller i taxitrafik enligt taxitrafiklagen (2012:211). 2021/22:166 Paragrafen behandlar under vilka förutsättningar ska undanta en viss bil från trängselskatt när den sökande har beviljats parkerings- tillstånd för rörelsehindrade. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Hänvisningen till och rådets förordning (EG) nr 1071/2009 av om gemensamma regler beträffande de villkor som ska uppfyllas av personer som bedriver yrkesmässig trafik och om upphävande av rådets direktiv /26/EG (trafiktillstånds- förordningen) ändras till den senaste lydelsen av förordningen. Trafiktillståndsförordningens tillämpningsområde har utökats till att omfatta yrkesmässigt bedrivande av godstransporter på väg även med lätta fordon (över ), om gränsöverskridande transporter utförs. Ändringen i paragrafen innebär att inte kan undanta sådana bilar från trängselskatt. Ändringen medför enbart en skillnad i fråga om fordon som används i yrkesmässig trafik av ett utlandsetablerat företag. Yrkestrafiklagen (2012:210) och trafiktillståndsförordningen tillämpas nämligen på svenska företag som bedriver yrkesmässiga godstransporter med personbil eller lätt lastbil (1 kap. 3 § yrkestrafiklagen). gäller därför att sådana bilar inte får undantas från skatteplikt. 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2005:395) om arbetstid vid visst vägtransportarbete 20 § Arbetsgivare och egenföretagare ska registrera all arbetstid som omfattas av denna lag. Registren ska bevaras hos arbetsgivaren eller egenföretagaren efter den tidsperiod som arbetet omfattar. Arbetsgivaren ska på begäran av arbetstagaren lämna denne en kopia av den registrerade arbetstiden. Även fackliga organisationer som företräder arbetstagare på arbetsstället har rätt att på begäran få en sådan kopia. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om registrering enligt första stycket. Paragrafen innehåller krav på att arbetsgivare och egenföretagare ska registrera arbetstid. Övervägandena finns i avsnitt 7. Tredje stycket, som är nytt, innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om sådan registrering av arbetstid som avses i första stycket. Före- skrifterna kan t.ex. avse preciseringar av arbetsgivarens eller egenföre- tagarens skyldigheter i fråga om registrering. 10.4Förslaget till lag om ändring i yrkestrafiklagen (2012:210) Tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik Krav på gott anseende 2 § Vilka som omfattas av prövningen i fråga om kravet på gott anseende framgår av artikel 6.1 i förordning (EG) nr 1071/2009. Därutöver ska prövningen i fråga om en privaträttslig juridisk person eller en Prop. 2021/22:166 näringsidkare som är bosatt utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) avse följande personer: 1.någon annan som genom en ledande ställning eller på annat sätt har ett bestämmande inflytande över verksamheten, 2.de styrelseledamöter och styrelsesuppleanter som till följd av eget eller närståendes ekonomiska intresse har en väsentlig gemenskap med den juridiska personen som är grundad på andelsrätt eller därmed jämförligt ekonomiskt intresse, och 3.bolagsmännen i kommanditbolag eller andra handelsbolag. Som närstående till en styrelseledamot eller en styrelsesuppleant anses den som enligt 4 kap. 3 § första stycket konkurslagen (1987:672) är att anse som närstående till gäldenären. Paragrafen behandlar vilka som ska omfattas av prövningen i fråga om kravet på gott anseende. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Andra stycket första punkten ändras genom att verkställande direktör tas bort. framgår det direkt av artikel 6.1 i trafiktillstånds- förordningen att en medlemsstat vid prövningen av kravet på gott anseende ska beakta hur en verkställande direktör uppträder. 4 § Vid prövningen av om ett företag, en trafikansvarig, en verkställande direktör eller någon som anges i 2 § andra stycket eller 3 § uppfyller kravet på gott anseende ska laglydnad och andra omständigheter av betydelse beaktas. Kravet på gott anseende anses inte uppfyllt av den som har 1.dömts för eller på annat sätt påförts en sanktion för en eller flera allvarliga eller upprepade överträdelser av bestämmelser inom de områden som anges i artikel 6.1 tredje stycket i förordning (EG) nr 1071/2009, eller 2.i annat fall dömts för ett allvarligt brott, inräknat ett allvarligt ekonomiskt brott. Paragrafen behandlar vad som ska beaktas vid prövningen av kravet på gott anseende. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Första stycket ändras genom att verkställande direktör läggs till. Ändringen är en följd av att det i artikel 6.1 i trafiktillståndsförordningen anges att en medlemsstat vid prövningen av kravet på gott anseende ska beakta hur en verkställande direktör uppträder, jfr ändringen av 2 § andra stycket. Första stycket ändras också genom att omständigheten ”viljan och förmågan att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna” flyttas till en ny paragraf, 5 a §. Viljan och förmågan att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna ska även i fortsättningen beaktas i samband med en ansökan om tillstånd och vid efterföljande tillsyn av att kravet alltjämt är uppfyllt. Detta ska dock ske som ett led i prövningen om kravet på ekonomiska resurser är uppfyllt i stället för om kravet på gott anseende är uppfyllt. Ekonomisk brottslighet, exempelvis skattebrott eller bokföringsbrott, ska även i fortsättningen beaktas i samband med att kravet på gott anseende prövas. 5 § Om en ansökan om tillstånd avslås på grund av omständigheter som avses i 4 § ska på lägst och högst bestämmas, under vilken den prövade ska anses olämplig att bedriva yrkesmässig trafik (olämplighetstid). En ansökan får dock avslås utan att en olämplighetstid bestäms, om det finns särskilda skäl. 2021/22:166 Paragrafen behandlar olämplighetstid vid avslag på en ansökan om tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik på grund av att kravet på gott anseende inte är uppfyllt. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen ändras genom att ett tillägg görs i första meningen och en ny andra mening införs. Ändringen innebär att den behöriga myndigheten, om det finns särskilda skäl, får avstå från att bestämma under vilken den prövade ska anses olämplig att bedriva yrkesmässig trafik – en olämplig- hetstid – när en ansökan avslås till följd av att kravet på gott anseende inte är uppfyllt. Exempel på sådana situationer kan vara när en person som redan har ett tillstånd ansöker om ett nytt tillstånd eller ingår i en prövningskrets vid en ansökan om tillstånd och omständigheten som avslaget grundar sig på vid en tillsyn inte kan ligga till grund för att ifrågasätta personens goda anseende. Krav på ekonomiska resurser 5 a § Vid prövningen av om ett företag uppfyller kravet på ekonomiska resurser enligt artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 1071/2009, ska viljan och förmågan hos företaget, den trafikansvarige, den verkställande direktören och dem som anges i 2 § andra stycket att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna beaktas. Om den trafikansvarige, den verkställande direktören eller någon av dem som anges i 2 § andra stycket byts ut eller om det tillkommer någon sådan person, ska viljan och förmågan hos den nya personen att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna prövas. I paragrafen, som är ny, regleras vissa omständigheter som ska beaktas vid prövningen av om kravet på ekonomiska resurser är uppfyllt. Över- vägandena finns i avsnitt 5.2. Enligt första stycket ska viljan och förmågan att fullgöra skyldigheter mot det allmänna beaktas vid prövningen. Omständigheten har varit en del i prövningen av om kravet på gott anseende är uppfyllt enligt 4 §. Någon ändring i fråga om vad som ska beaktas vid prövningen är inte avsedd. Att den som ansöker om tillstånd att bedriva yrkesmässig trafik haft en ledande ställning i ett bolag som är eller har varit försatt i konkurs utgör en omständighet som starkt talar emot att bevilja ansökan. En helhetsbedömning av omständigheterna i det enskilda fallet ska dock göras. När exempelvis en konkurs förekommer bör det alltså vid prövningen beaktas vad som är orsaken bakom konkursen och om någon ekonomisk misskötsamhet kan läggas den prövade till last (jfr RÅ 2000 not 34 och HFD 2015 ref 65). I enlighet med tidigare förarbetsuttalanden bör prövningen som huvudregel omfatta omständigheter som ligger tillbaka i tiden (jfr prop. 1987/88:78 s. 42). Enligt andra stycket ska en ny prövning av om kravet är uppfyllt göras om någon av de personer som prövats byts ut eller om någon som ska ingå i prövningskretsen tillkommer. 5 b § Ett företag ska förfoga över kapital och reserver enligt artikel 7.1 i förordning (EG) nr 1071/2009 till ett värde av minst