prop · H903139 · 2022-03-01 00:00:00 — Beslut som rör bl.a. dopningsförseelser, konsekvenser och interimistisk avstängning får överklagas. När det gäller ärenden som rör deltagande i internationella evenemang eller idrottsutövare på internationell nivå ska överklagande ske till . I andra fall ska överklagande göras till en överprövande instans i enlighet med regler som har fastställts av den nationella antidopningsorganisationen. Överklagande får göras av bl.a. den som beslutet rör, det internationella specialidrottsförbundet, den nationella antidopningsorganisationen och . Den överprövande instansens beslut får i vissa fall överklagas till (se artikel 13.2 i koden). 2021/22:139 De organ som mottar information i ett ärende får inte avslöja informationen till andra än dem som behöver veta, t.ex. lämplig personal vid den nationella olympiska kommittén, det nationella specialidrottsförbundet och det eventuella laget, förrän det ansvariga organet har offentligt publicerat uppgifterna. När en underrättelse har lämnats till den misstänkte och berörda organ får det ansvariga organet offentligt publicera den misstänktes identitet, den förbjudna substansen eller metoden, förseelsens art och om den misstänkte är interimistiskt avstängd. Vid fällande beslut ska det ansvariga organet offentligt publicera uppgifter om ärendet, inklusive uppgifter om berörd idrott, vilken regel som har överträtts, namnet på den som har begått dopningsförseelsen, vilken förbjuden substans eller metod som har använts samt vilka konsekvenser som dopningsärendet har föranlett. Publicering behöver dock inte ske om beslutet avser bl.a. en underårig eller en motionsidrottsutövare (se artiklarna 14.1.5 och 14.3 i koden). Signatärerna ska bedriva utbildningsverksamhet för att motverka dopning inom idrotten. Bestämmelser om detta finns i artikel 18 i världsantidopningskoden och den internationella standarden för utbildning. Signatärerna ska ta fram en utbildningsplan och fastställa en utbildningspool, dvs. en lista med målgrupper för utbildningen. Utbildningspoolen ska åtminstone omfatta idrottsutövare som ingår i signatärens registrerade kontrollpool och idrottsutövare som återvänder efter en sanktion. Utbildningsplanen ska på begäran lämnas till och andra signatärer. Signatärerna ska samordna sina utbildningsinsatser. Utbildningsprogrammen ska innehålla vissa utpekade ämnen, t.ex. idrottsutövares rättigheter och skyldigheter enligt världsantidopningskoden. Ämnen och innehåll ska anpassas efter den aktuella målgruppen. Utbildningen kan levereras genom bl.a. fysiska utbildningstillfällen, e-utbildning, broschyrer och hemsidor. Signatärerna ska även samarbeta med varandra för att samordna utbildningsinsatserna. Signatärerna ska utvärdera utbildningsprogrammet och på begäran lämna en utvärderingsrapport till . Enligt artikel 19 i världsantidopningskoden ska signatärerna uppmuntra och främja antidopningsforskning. De ska även vidta alla rimliga åtgärder för att säkerställa att forskningsresultat används för att främja mål som är förenliga med principerna i koden. Forskningsresultaten ska, i den mån det är möjligt med hänsyn till immateriella rättigheter, tillhandahållas och, om det är lämpligt, andra intressenter. 4.4.2Regelverket för idrotten inom I , Idrottens antidopingreglemente och Föreskrifter för nationell antidopingverksamhet finns regler om antidopningsverksamheten inom RF, och Antidoping . är bindande för förbundets medlemsorganisationer. Antidopningsverksamheten regleras främst i 13 kap. i stadgarna. 13 kap. 1 § i stadgarna ska RF, och Antidoping Prop. 2021/22:139 gemensamt verka för en dopningsfri idrott. Vidare sägs att den operativa verksamheten leds och koordineras av genom Antidoping , som är svensk idrotts nationella antidopningsorganisation, i enlighet med världsantidopningskoden. Kapitlet innehåller även bestämmelser om bl.a. ansvarsfördelningen mellan Antidoping och RF samt sammansättning. Enligt 13 kap. 2 § i är dopning inom idrotten förbjudet i enlighet med Idrottens antidopingreglemente, som är baserat på världsantidopningskoden. Vidare framgår att vid konflikt mellan reglementet och kodens tvingande regler har de sistnämnda företräde. Idrottens antidopingreglemente har samma dignitet som och fastställs av RF-stämman och Antidoping . Riksidrottsstyrelsen och Antidoping har dock rätt att mellan respektive stämma besluta om ändring av reglementet efter fastställda ändringar i koden eller om det annars finns särskilda skäl. Sådan ändring ska underställas nästkommande respektive stämma för godkännande. Idrottens antidopingreglemente innehåller främst en översättning av bestämmelserna i världsantidopningskoden. Enligt artikel 1 gäller reglementet för RF och Antidoping . Det gäller vidare för specialidrottsförbund, deras medlemsföreningar och deras medlemmar. Reglementet gäller även för vissa andra personer som t.ex. deltar i vissa tävlingar. Av artikel 18.4 i reglementet följer även att varje nationellt specialidrottsförbund ska implementera reglementet i sina regler. Antidoping har även gett ut för medicinsk dispens och för resultathantering som innehåller översättningar av de internationella standarderna för medicinsk dispens respektive resultathantering. RF och Antidoping har dessutom utfärdat Föreskrifter för nationell antidopingverksamhet. Föreskrifterna utgör ett komplement till Idrottens antidopingreglemente och de internationella standarder som kompletterar världsantidopningskoden. Föreskrifterna innehåller bestämmelser om bl.a. vistelserapportering och offentlig publicering av bestraffningsbeslut. Antidoping har även utfärdat anvisningar till vägledning för tillämpning av dessa föreskrifter. 5Dagens regler för behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete Grundläggande reglering om skydd av den Enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är var och en, utöver vad som anges i första stycket i paragrafen, gentemot det allmänna skyddad 2021/22:139 mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Regleringen i 2 kap. 6 § andra stycket gäller för enskilda i förhållande till det allmänna, och skyddar därför inte mot åtgärder som en enskild kan vidta i förhållande till en annan enskild (se vidare avsnitt 6.3). Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () gäller som lag i . Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen får förskrifter inte meddelas i strid med åtaganden på grund av . Av artikel 8 i framgår att var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutandet av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till vissa angivna intressen. Artikel 8 innebär primärt en förpliktelse för det allmänna att avhålla sig från ingrepp i den skyddade rättigheten. Enligt praxis har dock staten även en positiv förpliktelse att vidta rimliga åtgärder för att skydda den enskildes privata sfär i relation till andra enskilda, t.ex. genom lagstiftning. Europeiska unionens (EU) stadga om de grundläggande rättigheterna är rättsligt bindande för EU:s institutioner och medlemsstaterna när de tillämpar unionsrätten. I artikel 7 i stadgan slås fast att var och en har rätt till respekt för sitt privatliv och familjeliv, sin bostad och sin korrespondens. Av artikel 8 i stadgan framgår bl.a. att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. I artikel 52 i stadgan anges att begränsningar av rättigheterna endast får göras om de är nödvändiga och svarar mot ett mål av allmänt samhällsintresse som erkänns av unionen eller behovet av skydd för andra människors rättigheter och friheter. och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning) (dataskyddsförordningen) är tillämplig i medlemsstaterna . Förordningen ersätter dataskyddsdirektiv och baseras till stor del på regleringen i det direktivet, men innebär även en rad förändringar. Dataskyddsförordningen utgör den generella regleringen av behandling av personuppgifter inom EU. Den gäller också inom EES, dvs. i , och . Förordningen är tillämplig på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register. Från förordningens tillämpningsområde undantas bl.a. behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten och personuppgifts- behandling av privat natur. I förordningen regleras bl.a. grundläggande Prop. 2021/22:139 principer för behandling av personuppgifter, den registrerades rättigheter, personuppgiftsansvar, överföring av personuppgifter till tredjeländer, tillsyn över personuppgiftsbehandling och rätten för enskilda att få tillgång till rättsmedel. Artikel 29-arbetsgruppen för skydd av personuppgifter var en oberoende europeisk arbetsgrupp som behandlade frågor om integritetsskydd och skydd av personuppgifter. Arbetsgruppen utfärdade bl.a. riktlinjer för hur det tidigare dataskyddsdirektivet skulle tolkas. Artikel 29-gruppen ersattes av Europeiska dataskyddsstyrelsen, som är ett EU-organ som ansvarar för tillämpningen av dataskyddsförordningen. Europeiska dataskyddsstyrelsen har bl.a. till uppgift att se till att dataskyddslagstiftningen tillämpas konsekvent i hela EU. Den utfärdar också riktlinjer och rekommendationer i olika dataskyddsfrågor samt har godkänt riktlinjer som utfärdats av Artikel 29-gruppen. Dataskyddsförordningen är direkt tillämplig i alla EU:s medlemsstater men förutsätter och möjliggör kompletterande bestämmelser i nationell rätt. I lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning (dataskyddslagen) finns sådana bestämmelser som kompletterar dataskyddsförordningen på ett generellt plan. Lagen reglerar bl.a. frågor om rättslig grund för behandling av personuppgifter, behandling av känsliga personuppgifter, begränsningar av den registrerades rättigheter, tillsynsmyndighetens handläggning och beslut samt skadestånd och överklagande. Dataskyddslagen kompletteras av förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. Dataskyddslagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning, vilket möjliggör avvikande bestämmelser i andra s.k. registerförfattningar. Ett exempel på en sådan registerförfattning är patientdatalagen (2008:355). Världsantidopningsbyrån () har i enlighet med världsantidopningskoden utfärdat en internationell standard för skydd av privatlivet och personuppgifter. En reviderad version av standarden trädde i kraft . Syftet med standarden är att säkerställa ett lämpligt, tillräckligt och effektivt skydd för den personliga integriteten vid utförandet av antidopningsarbetet enligt världsantidopningskoden. Standarden innehåller bestämmelser om bl.a. den enskildes rättigheter vid behandling av personuppgifter, säkerhetsåtgärder vid behandling och längsta tid för behandling. Standarden är tvingande så länge den inte bryter mot tillämplig lag. För svensk idrotts del följer av artikel 14.6 i Idrottens antidopingreglemente att (Antidoping ) får samla in, förvara, behandla och offentliggöra personuppgifter med anknytning till idrottsutövare och andra personer när det är nödvändigt och lämpligt för att utföra antidopningsaktiviteter enligt världsantidopningskoden, dess internationella standarder, aktuellt reglemente och i enlighet med 2021/22:139 tillämplig lag. Det framgår också att Antidoping ska behandla personlig information i enlighet med en giltig rättslig grund samt säkerställa att tredje part som får del av personlig information är föremål för tekniska och avtalsenliga kontroller för att skydda sådan informations sekretess och integritet. Antidoping har 2021 antagit en integritetspolicy för behandling av personuppgifter. I policyn anges att behandling av personuppgifter för att efterleva världsantidopningskoden och de internationella standarderna, t.ex. genom att genomföra dopningskontroller, ålägga idrottsutövare att vistelserapportera och hantera ansökningar om medicinsk dispens, sker med stöd av den lagliga grunden samtycke. Vidare anges att behandling för att genomdriva idrottens sanktionssystem stöds på den rättsliga grunden fullgörande av avtal. Även () har 2018 antagit en integritetspolicy för behandling av personuppgifter. Av policyn framgår att behandling för att genomdriva idrottens sanktionssystem, t.ex. och , stöds på den rättsliga grunden fullgörande av avtal. Vidare upprättade RF 2018 en uppförandekod för behandling av personuppgifter inom idrottsrörelsen. Uppförandekoden gäller för RF samt de föreningar och förbund som är anknutna till RF som ett komplement till dataskyddsförordningen och dataskyddslagen. I uppförandekoden anges att behandling av personuppgifter inom ramen för RF:s och medlemmarnas antidopningsarbete kan stödjas på de lagliga grunderna uppgift av allmänt intresse och rättslig förpliktelse. Det framgår vidare att den behandling av känsliga personuppgifter som utförs inom ramen för antidopningsarbetet är en uppgift av sådant viktigt allmänt intresse som utgör ett giltigt undantag från förbudet mot att behandla känsliga personuppgifter. RF har dock inte uppdaterat uppförandekoden efter omorganisationen av antidopningsarbetet men en översyn pågår. 6En ny lag om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete införs 6.1Rättslig grund för behandling av personuppgifter Regeringens bedömning: Behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete bör kunna stödjas på den rättsliga grunden att personuppgiftsbehandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. Det bör dock införas en nationell reglering för att den rättsliga grunden ska kunna användas. Utredningens bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot bedömningen. (tidigare Datainspektionen) delar i och för sig bedömningen. Myndigheten anser dock att uppgiften att bedriva antidopningsarbete inom idrotten inte har fastställts genom utredningens lagförslag, och att den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse därför inte kan användas, se vidare avsnitt 7.2 och 8.2.1. Världsantidopningsbyrån () förutsätter att behandling av personuppgifter kan ske även med stöd av andra rättsliga grunder än uppgift av allmänt intresse, t.ex. samtycke i vissa fall. Skälen för regeringens bedömning Antidopningsarbetet inom idrotten förutsätter att personuppgifter kan behandlas. För att behandling av personuppgifter ska vara laglig krävs att det finns en rättslig grund för behandlingen i dataskyddsförordningen. I artikel 6.1 a–f finns en uttömmande uppräkning av de rättsliga grunderna. Om inget av dessa villkor är uppfyllda är behandlingen inte laglig och får därmed inte utföras. De rättsliga grunder som kan övervägas beträffande idrottens antidopningsarbete är att –den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen (punkt a), –behandlingen är nödvändig för att fullgöra ett avtal i vilket den registrerade är part (punkt b), –behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige (punkt c), –behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift som är av allmänt intresse (punkt e), och –behandlingen är nödvändig för ändamål som rör den personuppgiftsansvariges eller en tredje parts berättigade intressen, dock förutsatt att den registrerades intressen eller fri- och rättigheter inte väger tyngre (punkt f). Samtycke, avtal, rättslig förpliktelse eller intresseavvägning som rättslig grund förekommer det att personuppgifter behandlas i idrottens antidopningsarbete med stöd av samtycke (artikel 6.1 a). Med samtycke avses enligt artikel 4.11 i dataskyddsförordningen varje slag av frivillig, specifik, informerad och otvetydig viljeyttring genom vilken den registrerade godtar personuppgiftsbehandling som rör honom eller henne. I skäl 42 till förordningen anges att ett samtycke inte bör betraktas som frivilligt om den registrerade inte har någon genuin eller fri valmöjlighet eller inte utan problem kan vägra eller ta tillbaka sitt samtycke. Av skäl 43 framgår att samtycke inte bör utgöra giltig rättslig grund i ett särskilt fall där det råder betydande ojämlikhet mellan den registrerade och den personuppgiftsansvarige. Den registrerade ska enligt artikel 7.3 i dataskyddsförordningen även ha rätt att när som helst återkalla sitt samtycke. Europeiska dataskyddsstyrelsen har antagit riktlinjer avseende samtycke enligt dataskyddsförordningen. I dessa riktlinjer anges bl.a. att samtycke generellt sett endast är en lämplig rättslig grund om den registrerade erbjuds kontroll och får en genuin valmöjlighet att godta eller vägra godta de villkor som erbjuds eller att vägra godta dem utan problem (se Riktlinjer 2021/22:139 05/2020 om samtycke enligt förordning (EU) 2016/679, s. 5). Artikel 29- gruppen har i två yttranden uttalat sig angående förhållandet mellan antidopningsarbetet enligt världsantidopningskoden och det tidigare I dessa yttranden uttalas att idrottsutövares samtycke till personuppgiftsbehandlingen inte kan anses vara frivilligt (se Opinion 3/2008 on the Standard for the Protection of Privacy, WP156, s. 5, och Second opinion 4/2009 on the [] International Standard for the Protection of Privacy and Personal Information, on related provisions of the Code and on other privacy issues in the context of the fight against doping in sport by and [national] anti-doping organizations, WP162, s. 11 f.). I den av Europeiska kommissionen utgivna utvärderingen av antidopningsarbetet i medlemsstaterna anges också att behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete vanligtvis inte kan stödjas på den rättsliga grunden om samtycke (se Anti- Protection, An evaluation of the anti-doping laws and practices in the EU Member States in light of the Protection Regulation, 2017, s. 83). Idrottsutövare som är anknutna till () omfattas av idrottens interna regelverk för antidopningsarbetet. utredningen konstaterar saknar idrottsutövare i i många fall alternativ till idrottande inom RF. Det kan därmed ifrågasättas om det finns en genuin och fri möjlighet att neka samtycke till behandling av personuppgifter i antidopningsarbetet utan att drabbas av negativa Vidare kan en vägran att samtycka till dopningskontroll i sig innebära en dopningsförseelse enligt världsantidopningskoden och Idrottens antidopingreglemente (se artikel 2.3 i respektive regelverk). Slutligen behandlas personuppgifter i idrottens antidopningsarbete även om ett samtycke återkallas efter en utförd dopningskontroll. tveksamt om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på den rättsliga grunden samtycke. Med det sagt kan det inte uteslutas att behandling i något fall kan stödjas på ett samtycke som uppfyller kraven enligt dataskyddsförordningen. forskning på prover och data från dopningskontroller uttryckligen idrottsutövarens samtycke (se artikel 6.3 i världsantidopningskoden respektive Idrottens antidopingreglemente). När det gäller den rättsliga grunden som tar sikte på att behandlingen är nödvändig för att fullgöra ett avtal (artikel 6.1 b) gör sig liknande problem gällande som beträffande samtycke. Det är tveksamt om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på den rättsliga grunden att behandlingen är nödvändig för uppfyllande av t.ex. ett avtal om medlemskap i en idrottsförening (jfr Protection, An evaluation of the anti-doping laws and practices in the EU Member States in light of the Protection Regulation, 2017, s. 83 f.). Vidare kan det finnas skäl att behandla personuppgifter i idrottens antidopningsarbete även efter att ett avtal om medlemskap upphört. därmed tveksamt om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på den rättsliga grunden avtal. Den rättsliga grunden rättslig förpliktelse (artikel 6.1 c) kan inte användas för behandling av personuppgifter i idrottens antidopnings- Det saknas nämligen författningsreglering i som anger att (Antidoping ) eller någon annan aktör ska Prop. 2021/22:139 utföra ett antidopningsarbete inom idrotten och frågan om att införa en sådan reglering ligger utanför detta lagstiftningsarbete. Det är även tveksamt om behandling av personuppgifter i antidopningsarbetet kan stödjas på den rättsliga grunden intresseavvägning (artikel 6.1 f). Som utredningen påpekar väger den enskildes intressen och grundläggande friheter tungt i sammanhanget. Den rättsliga grund som därmed återstår är uppgift av allmänt intresse (artikel 6.1 e). Uppgift av allmänt intresse som rättslig grund Antidopningsarbetet inom idrotten syftar till att tillgodose intresset av en dopningsfri idrott, vilket i sin tur innefattar intressen av att främja god hälsa för idrottsutövare och rättvisa inom idrotten, s.k. fair play. Detta anges också i 13 kap. 2 § första stycket i . Personuppgifter får behandlas om det är nödvändigt för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse (artikel 6.1 e). Den som utför uppgiften måste dock inte vara skyldig att göra det. Uppgiften kan utföras av såväl offentliga som privata aktörer. Begreppet allmänt intresse är ett unionsrättsligt begrepp som inte har definierats i dataskyddsförordningen eller det tidigare gällande dataskyddsdirektivet. Innebörden har inte heller utvecklats av EU- domstolen. Av skäl 45 till dataskyddsförordningen följer att allmänintresset innefattar bl.a. hälso- och sjukvårdsändamål. I skäl 112 anges internationella utbyten av uppgifter för att minska och/eller undanröja dopning inom idrott som exempel på ett viktigt allmänintresse. I förarbetena till dataskyddslagen uttalas att rent språkligt kan en uppgift av allmänt intresse antas avse något som är av intresse för eller berör många människor på ett bredare plan, i motsats till ett särintresse (se prop. 2017/18:105 s. 55). Antidopningsarbetet inom idrotten i berör hela den RF-anknutna idrotten, dvs. cirka tre miljoner idrottsutövare samt tränare, ledare, funktionärer och läkare. Som utredningen konstaterar kan arbetet även vara av intresse utanför idrotten, t.ex. för åskådare. Arbetet berör således många människor i . har, inom ramen för det folkhälsopolitiska målområdet Levnadsvanor, ett folkhälsopolitiskt mål om ett samhälle fritt från narkotika och dopning. Vidare beslutade regeringen en proposition om en förnyad strategi för politiken avseende alkohol, narkotika, dopning, tobak och nikotin samt spel om pengar 2021–2025 (den s.k. ANDTS-politiken) (se prop. 2020/21:132). avslog dock regeringens förslag och tillkännagav för regeringen vad utskottet anför om ett förslag till en ny ANDTS-strategi. Utskottet anförde bl.a. att regeringen bör återkomma med ett förslag till en reviderad och förbättrad ANDTS-strategi som tydliggör de olika insatser som måste vidareutvecklas och genomföras samt var ansvaret för insatserna ska ligga (se bet. 2020/21:SoU25, rskr. 2020/21:375). I såväl som internationellt finns det en konsensus om att motverka dopning inom idrotten. har, i likhet med ett stort antal andra länder, anslutit sig till konvention mot dopning och konvention mot dopning inom idrotten. 2021/22:139 på sig att genomföra de insatser mot dopning inom idrotten som följer av konventionerna. Som en del i efterlevnaden av konventionerna ger staten ett betydande bidrag till antidopningsarbetet inom idrotten. För uppgår bidraget till och lämnas främst till .