prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — I den utsträckning det behövs förtydliganden bör i stället regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vad som ska anses ingå i nätverksamheten. Generella undantag från förbudet Det är enligt elmarknadsdirektivet uttryckligen tillåtet för ett distributions- nätsföretag att förvalta eller driva andra nät än elnät. Ett förbud mot att bedriva annan verksamhet än nätverksamhet kan dessutom inte anses vara ett hinder mot att distributionsföretaget producerar el tillfälligt för att er- sätta utebliven el vid elavbrott eller utför reparationer och annat underhåll 2021/22:153 åt ett annat företag som innehar ett elnät eller ett annat sådant nät som nätföretaget får förvalta eller driva. En sådan möjlighet bör därför finnas. Elmarknadsdirektivet tillåter däremot inte att det görs undantag för nät- företag med hänvisning till antalet kunder på det sätt som Sala kommun föreslår. Ett nätföretag bör få tillhandahålla sådana tjänster som Kommuner och Regioner, , Elinorr och Lokalkraft pekar på endast i den utsträckning tjänsterna kan anses ingå i den verksam- het som nätföretaget får bedriva i övrigt. Dispens i enskilda fall Elmarknadsdirektivet lämnar utrymme för undantag även i fråga om annan verksamhet, om två förutsättningar är uppfyllda (artiklarna 31.10 och 40.8). För det första ska verksamheten vara nödvändig för att distributions- nätsföretagen ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt elmarknadsdirek- tivet eller EU:s elmarknadsförordning. För det andra ska tillsynsmyndig- heten ha bedömt behovet av undantaget. Det bör finnas möjlighet att i medge sådana undantag som avses i elmarknadsdirektivet. Eftersom direktivet kräver att Energimarknads- inspektionen bedömer behovet av undantaget, bör inspektionen få bevilja dispens i det enskilda fallet. Det bör få ske om ett nätföretag behöver be- driva någon annan verksamhet än nätverksamhet för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt ellagen eller andra föreskrifter som genomför el- marknadsdirektivet eller enligt EU:s elmarknadsförordning. Den grund för dispens som Malung-Sälens kommun förordar har inte någon självständig betydelse enligt direktivet. En hänvisning till en EU-förordning kan avse en viss angiven lydelse (statisk hänvisning) eller den gällande lydelsen (dyna- misk hänvisning). En statisk hänvisning medför att lagen normalt behöver ändras om EU-förordningen ändras. Genom en dynamisk hänvisning säkerställs att ändringar i EU-förordningen får genomslag exempelvis när det gäller en tillsynsmyndighets sanktionsmöjligheter, eftersom lagen inte med nödvändighet behöver ändras om förordningen ändras. I tillsynsbestämmelser som kompletterar EU-förordningar görs numera hänvisningarna ofta dynamiska. Det är lämpligt att hänvisningen till EU:s elmarknadsförordning är dynamisk även när det gäller möjlig- heten att bevilja dispens. Regeringens förslag: Bestämmelserna om övervakningsplan för sam- riskföretag ska utgå. energi-rapporten innehåller inte något motsvarande förslag. Remissinstanserna berör inte frågan. Synpunkter har under hand in- hämtats från och Energimarknadsinspek- tionen, som inte har några invändningar mot att bestämmelserna utgår. Skälen för regeringens förslag: I ellagen finns bestämmelser om över- vakningsplan för vissa samriskföretag (3 kap. 17 b §). fördes som en del av genomförandet av och rådets di- Prop. 2021/22:153 rektiv 2009/72/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /54/EG (prop. 2011/12:77). Det nya elmarknadsdirektivet innehåller inte några motsvarande krav. Det finns inte något samriskföretag som omfattas av regleringen, som även i övrigt saknar praktisk betydelse. Med hänsyn till att bestämmelserna om övervakningsplan för samrisk- företag inte är nödvändiga för att genomföra i och inte heller i övrigt fyller någon funktion bör de utgå. 11Nätföretagens användning av flexibilitetstjänster 11.1Vad är flexibilitetstjänster? I artikel 32 i elmarknadsdirektivet finns krav på incitament för användning av flexibilitet i distributionsnät. I artikel 32.1 och 32.2 regleras frågor om hur distributionsnätsföretag ska anskaffa flexibilitetstjänster. Direktivet innehåller ingen definition av flexibilitetstjänst. Det framgår dock att det som avses är sådana tjänster som kan förbättra effektiviteten i driften och utvecklingen av distributionsnätet, bl.a. hantering av överbelastning (arti- kel 32.1 första meningen). Flexibilitetstjänster kan på ett kostnadseffektivt sätt minska behovet av uppgradering eller ersättning av nätkapacitet och stödja en effektiv och säker drift av nätet. 11.2Drivkrafter för att använda flexibilitetstjänster Regeringens förslag: När intäktsramen bestäms för en nätverksamhet ska hänsyn tas till i vilken utsträckning flexibilitetstjänster används och förbättrar effektiviteten i verksamheten. Bedömningen ska få medföra en ökning eller minskning av intäktsramen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vilka krav som ska vara uppfyllda för att flexi- bilitetstjänster ska anses förbättra effektiviteten i nätverksamheten. energi-rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Sala kommun anser att det som är viktigt är drivkraften för att få en ökad effektivitet i nätet, inte att styra vilka verktyg bolagen ska jobba med och hur. Energiföretagen , , Malung-Sälens kommun, , Elinorr, Lokalkraft och har invändningar mot att bedömningen ska få medföra en minskning av intäktsramen. Energiföretagen , Kom- muner och Regioner och anser att det är rimligt att investeringar i system och tjänster kopplade till flexibilitet ger avkastning och inte bara räknas som en påverkbar kostnad med ett effektiviserings- 2021/22:153 krav. anför att en enkel metodik kan vara att kostnader som är relaterade till efterfrågeflexibilitet hanteras som en opåverkbar kostnad med ett extra påslag om 5–för att stimulera användningen. bedömer att det krävs kraftiga positiva incitament för att nätföretagen fullt ut ska utnyttja den potential som finns kopplad till flexibilitetstjänster och att flexibilitetslösningar behöver betraktas som en virtuell anläggningstillgång. anför att för att uppmana till ökad resurseffektivitet genom att använda tillgängliga flexibilitetsresurser i systemet behöver nätföretagen få större positiva incitament för att använ- Skälen för regeringens förslag I artikel 32.1 i elmarknadsdirektivet finns krav som gäller den nödvändiga rättsliga ramen för att tillåta och tillhandahålla incitament för distributions- nätsföretag att upphandla flexibilitetstjänster för att förbättra effektiviteten i driften och utvecklingen av distributionsnätet. I det följande behandlas frågan hur sådana incitament som direktivet kräver bör tillhandahållas. Sala kommun invänder mot särskilda incitament att det som är viktigt är drivkraften för att få en ökad effektivitet i nätet, inte att styra vilka verktyg nätföretagen ska använda. Med hänsyn till elmarknadsdirektivets krav är det emellertid nödvändigt att införa en reglering som skapar drivkrafter för att använda flexibilitetstjänster. Förhandsregleringen av nätföretagens intäkter (5 kap. ellagen) är ett viktigt verktyg för att skapa drivkrafter för nätföretagen att bedriva nät- verksamheten på ett ändamålsenligt och effektivt sätt. ska ha en intäktsram som inte ska vara större än vad som behövs för att täcka kostnader för driften av en nätverksamhet som har likartade objek- tiva förutsättningar och bedrivs på ett ändamålsenligt och effektivt sätt, täcka avskrivningar och ge en sådan avkastning på kapitalbasen som be- hövs för att i konkurrens med alternativa placeringar med motsvarande risk få tillgång till kapital för investeringar (5 kap. 1 § ellagen). De kostnader som ett nätföretag har för att anskaffa flexibilitetstjänster för att förbättra effektiviteten i driften och utvecklingen av elnätet täcks av intäktsramen, om det är kostnader för en sådan ändamålsenlig och effektiv drift som beskrivs ovan. Regleringen är alltså inte något hinder för att nätföretagen anskaffar flexibilitetstjänster. Något särskilt incitament för att välja flexibilitetstjänster i stället för att exempelvis förstärka nätet finns För att genomföra artikel 32.1 i elmarknadsdirektivet bör ett sådant incitament införas. I ellagen finns en reglering som syftar till att skapa särskilda incitament för nätföretagen att bedriva verksamheten på ett sätt som bidrar till ökad När intäktsramen bestäms ska hänsyn tas till i vilken utsträckning nätverksamheten bedrivs på ett sätt som är förenligt med eller bidrar till ett effektivt utnyttjande av elnätet (5 kap. 11 § ellagen). ligger nära till hands att införa en motsvarande reglering när det gäller nät- Prop. 2021/22:153 företagens användning av flexibilitetstjänster. Flera remissinstanser är kritiska till att bedömningen skulle kunna med- föra en minskning av intäktsramen. Med hänsyn till syftet med regleringen är det dock motiverat att ett nätföretag lever upp till rimliga krav på att an- vända flexibilitetstjänster. I likhet med vad som gäller i fråga om krav på kvalitet i nätverksamheten blir en minskning av intäktsramen aktuell bara om företaget inte lever upp till en viss nivå (jfr prop. 2008/09:141 s. 63 och 103 och prop. 2017/18:237 s. 91 f.). I det sammanhanget har det bety- delse bl.a. vilka förutsättningar som finns att anskaffa flexibilitetstjänster. Några remissinstanser förespråkar andra lösningar. En möjlighet som nämns är att behandla kostnader för flexibilitetstjänster på samma sätt som investeringar i anläggningar som ingår i kapitalbasen. Det är emellertid lämpligt att välja en lösning som är lätt att anpassa till den reglering som redan finns. Regleringen bör vidare lämna ett större bedömningsutrymme för än de lösningar som remissinstanserna förordar. Förslaget kan antas skapa tillräckligt stora positiva incitament för att fylla sitt syfte. Mot denna bakgrund bör det när intäktsramen bestäms för en nätverk- samhet tas hänsyn till i vilken utsträckning flexibilitetstjänster används och förbättrar effektiviteten i verksamheten. Bedömningen ska få medföra en ökning eller minskning av intäktsramen. I likhet med det som gäller i fråga om effektiviseringskrav som avser ut- nyttjandet av elnätet bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kunna meddela föreskrifter i anslutning till regleringen i ella- gen (jfr 5 kap. 12 §). Genom föreskrifterna bör det kunna preciseras vilka krav som ska vara uppfyllda för att flexibilitetstjänster ska anses förbättra effektiviteten i nätverksamheten. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om –skyldighet för ett distributionsnätsföretag att ta fram specifikationer för de flexibilitetstjänster som företaget anskaffar och standardiserade marknadsprodukter för sådana tjänster, att lämna specifikationerna och marknadsprodukterna till nätmyndigheten för godkännande och att offentliggöra en förteckning över marknadsprodukterna, och –vilka krav som specifikationer och marknadsprodukter ska upp- fylla. energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. I rapporten föreslås att de aktuella frågorna regleras i ellagen. Innan en förteckning fastställs ska samråd ske med berörda aktörer. Förteckningen ska offentliggöras. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. 2021/22:153 Elhandlare anser att det bör tydliggöras att flexibilitetstjänster ska an- skaffas i enlighet med direktivkravet. Energiföretagen ringen påpekar att införandet av flexibilitetsmarknader måste få ske stegvis. SKGS och anser att det är viktigt att marknadens alla aktörer involveras i framtagningen av marknadsmodeller för flexibilitetsprodukter. Teknikföretagen anser att systemansvariga för distributionssystem bör ta fram specifikationer för flexibilitetstjänster i samråd med ägare av flexibilitetsresurser och leverantörer av flexibili- tetstjänster och att även den systemansvarige för överföringssystemet bör inkluderas. Svensk Vindenergi anser att det är av yttersta vikt att de be- stämmelser som införs är anpassade till att nästan all ny elproduktion är förnybar. anser att det kan finnas en risk för en inlås- ningseffekt med att ta fram en produktkatalog och att tjänsterna därför bör göras teknikneutrala och beskrivas i termer av funktioner mot nätet. Kraft- ringen anser att det bör förtydligas att balansansvaret är det administrativa regelverk som håller gränssnittet mot den konkurrensutsatta marknaden intakt och tydliggör det ekonomiska ansvaret för olika aktörer. i anser att Energimarknadsin- spektionen bör få en tidsgräns för att fatta beslut. Skälen för regeringens förslag Distributionsnätsföretag, efter godkännande från tillsynsmyndigheten, eller tillsynsmyndigheten själv, ska enligt elmarknadsdirektivet genom ett transparent och deltagandebaserat förfarande som inbegriper alla berörda systemanvändare och transmissionsnätsföretag fastställa specifikationer för de flexibilitetstjänster som upphandlas och om lämpligt standardiserade marknadsprodukter för sådana tjänster åtminstone på nationell nivå (arti- kel 32.2 första meningen). Specifikationerna ska säkerställa ett faktiskt och icke-diskriminerande deltagande av alla marknadsaktörer, inklusive marknadsaktörer som erbjuder energi från förnybara energikällor, mark- nadsaktörer som deltar i efterfrågeflexibilitet, aktörer som driver energi- lagringsanläggningar och marknadsaktörer som deltar i aggregering (arti- kel 32.2 andra meningen). I artikel 32.2 i elmarknadsdirektivet finns det även krav som gäller ut- byte av information med transmissionsnätsföretag. Överväganden och för- slag i den delen finns i avsnitt 8. Elmarknadsdirektivet innehåller i detta sammanhang även en bestäm- melse om rimlig ersättning till distributionsnätsföretaget för upphand- lingen (artikel 32.2 fjärde meningen). När det gäller ersättningen bedömer regeringen att det inte krävs några nya genomförandeåtgärder, eftersom ett distributionsnätsföretag har rätt att uppbära sådana intäkter från nätverk- samheten som svarar mot nödvändiga kostnader för upphandlingen (se 5 kap. 1 § ellagen). Behov av nya föreskrifter Som Energimarknadsinspektionen konstaterat krävs nationella föreskrifter som genomför elmarknadsdirektivets krav när det gäller sådana specifika- tioner för flexibilitetstjänster och standardiserade marknadsprodukter för tjänsterna som enligt elmarknadsdirektivet ska fastställas av distributions- Prop. 2021/22:153 nätsföretag eller den nationella tillsynsmyndigheten. är att ett distributionsnätsföretag tar fram specifikationerna och, när det är lämpligt, standardiserade marknadsprodukter och lämnar dessa till Energi- marknadsinspektionen för godkännande. För att Energimarknadsinspek- tionen ska godkänna specifikationer och marknadsprodukter bör det krä- vas att dessa säkerställer ett faktiskt och icke-diskriminerande deltagande av alla berörda marknadsaktörer. De föreskrifter som krävs för att genomföra direktivet i denna del är sådana som kan bemyndiga regeringen att meddela. Om föreskrifterna finns på en lägre normnivå, blir det enklare att vid behov genomföra justeringar. En möjlighet är att införa allmänt hållna bestämmelser i lagen och komplettera lagen i förordning och myndighetsföreskrifter. Det finns emellertid inte någon särskild fördel med en sådan uppdelning eller i övrigt starka skäl för en reglering i lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör alltså få meddela föreskrifter om skyldighet för ett distributionsnätsföretag att ta fram specifikationer för de flexibilitets- tjänster som företaget anskaffar och standardiserade marknadsprodukter för sådana tjänster, att lämna specifikationerna och marknadsprodukterna till för godkännande och att offentliggöra en förteckning över marknadsprodukterna. Föreskrifter behövs även i fråga om vilka krav som ska vara uppfyllda för att inspektionen ska godkänna specifikationer och marknadsprodukter. Flera remissinstanser har detaljsynpunkter på hur regleringen bör utfor- mas. Regeringen kommer att beakta synpunkterna i samband med att en förordning tas fram. Regeringens förslag: Ett distributionsnätsföretag ska ta fram en plan för hur nätverksamheten ska utvecklas (nätutvecklings- plan), offentliggöra planen och ge in den till nätmyndigheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vad en nätutvecklingsplan ska innehålla och hur den ska tas fram, om offentliggörandet och vilka uppgifter som ska offentliggöras tillsammans med planen och om undantag från skyldig- heten att ta fram en plan. energi-rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med reger- ingens. I rapporten föreslås inte någon möjlighet till undantag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Energikontoren förordar att det ska tydliggöras att lokal och regional samhällsplanering, de regionala energi- kontoren samt regional utveckling ska tas med i framtagandet av nät- 2021/22:153 utvecklingsplanerna. Svensk Solenergi föreslår att nätägare på alla nivåer bör upprätthålla och underhålla sol- och vindbruksplaner som en del av arbetet med nätutvecklingsplaner i syfte att underlätta och effektivisera omställningen till ett förnybart energisystem. anför att det behöver klargöras i vilken omfattning nätutvecklingsplanerna endast syftar till att informera eller om de även ska anses inkludera åtaganden. Malung-Sälens kommun ifrågasätter om inspektionen bör kunna meddela föreskrifter. anser att det bör beaktas att vissa av landets nätföretag är små och kanske inte har egna resurser att ta fram nätutveck- lingsplaner. Energiföretagen , , Malung-Sälens kommun, Sala kommun, kommun, Kommuner och Regioner, kommun och Elinorr förordar undantag för bl.a. små lokalnätsföretag. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 32.3 i elmarknadsdirektivet ska utvecklingen av ett distribu- tionsnät baseras på en transparent nätutvecklingsplan, som distributions- nätsföretaget ska offentliggöra minst och överlämna till tillsynsmyndigheten. Nätutvecklingsplanen ska skapa transparens när det gäller de flexibilitetstjänster på medellång och lång sikt som behövs. Den ska också ange planerade investeringar under de kommande 5–10 åren, med särskild tonvikt på den huvudsakliga distributionsinfrastruktur som krävs för att ansluta ny produktionskapacitet och ny last, inklusive ladd- ningspunkter för elfordon. Nätutvecklingsplanen ska även omfatta an- vändningen av efterfrågeflexibilitet, energieffektivitet, energilagrings- anläggningar och andra resurser som distributionsnätsföretaget ska använ- da som ett alternativ till en utbyggnad av nätet. I artikel 32.4 finns föreskrifter om ett samrådsförfarande som ska äga rum när nätutvecklingsplanen tas fram. Det anges också att tillsyns- myndigheten får begära att planen ska ändras. Enligt artikel 32.5 får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa skyldig- heten i artikel 32.3 på integrerade elföretag som betjänar färre än 100 000 anslutna kunder eller som betjänar små enskilda system. Skyldighet för alla distributionsnätsföretag att ta fram en nätutvecklingsplan För att genomföra artikel 32.3 i elmarknadsdirektivet krävs nationella föreskrifter om skyldighet för distributionsnätsföretag att ta fram en nätutvecklingsplan, offentliggöra planen och ge in planen till tillsynsmyndigheten. Det krävs vidare föreskrifter som genomför direkti- vets förhållandevis detaljerade krav på vad nätutvecklingsplanen ska inne- hålla och hur den ska tas fram. De föreskrifter som krävs för att genomföra direktivet i denna del är så- dana som kan bemyndiga regeringen att utfärda. Det krävs dock inte detaljerade föreskrifter om planens innehåll för att införa en skyldighet för distributionsnätsföretag att ta fram och offentliggöra en plan för hur nätverksamheten ska utvecklas. Det är alltså lämpligt att reglera sådana grundläggande skyldigheter i ellagen. Ett distributionsnätsföretag bör Prop. 2021/22:153 också ge in nätutvecklingsplanen till . Det finns däremot inga starka skäl som talar för en mer detaljerad regle- ring i lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör i stället få meddela föreskrifter som genomför direktivet när det gäller nätutvecklingsplansens närmare innehåll, hur planen ska tas fram och vilka uppgifter som ska offentliggöras tillsammans med planen. Malung-Sälens kommun väcker frågan om huruvida Energimarknadsin- spektionen bör få meddela föreskrifter i ämnet. Regeringen uppfattar dock inte att det finns skäl att utesluta eller begränsa möjligheterna till subdele- gation. I samband med att en förordning tas fram kommer regeringen att ta närmare ställning till vilka föreskrifter som bör kunna meddelas av . Flera remissinstanser lyfter frågan om undantag från skyldigheten att ta fram en nätutvecklingsplan. Det kan anmärkas att elmarknadsdirektivet ger utrymme för undantag endast när det gäller vertikalt integrerade elföretag. Distributionsnätsföretag som inte ingår i koncerner kan alltså inte omfattas av ett undantag enligt artikel 32.5. Det finns inte skäl att närmare överväga möjligheten till undantag för andra distributionsnätsföretag än små och medelstora lokalnätsföretag. För ett litet nätföretag kan uppgiften att ta fram en nätutvecklingsplan framstå som särskilt betungande. Nätutvecklingsplanerna har som syfte att underlätta integreringen av anläggningar som producerar el från förnybara energikällor, främja utvecklingen av energilagringsanläggningar och elektrifieringen av trans- portsektorn och ge systemanvändarna tillräcklig information om väntade utbyggnader och uppgraderingar av nätet (skäl 61 i elmarknadsdirektivet). Omställningen av kraftsystemet i innebär utmaningar för många distributionsnätsföretag. Andelen förnybar elproduktion ökar i snabb takt i näten. Den äldre elproduktionen fasas ut i allt större utsträckning. Om- ställningen skapar tekniska utmaningar och ställer ökade krav på nät- företagens kompetens och organisation. Ett robust elnät är vidare en viktig beståndsdel för krisberedskap och totalförsvarets behov. Även ett litet elnät kan ha en strategisk betydelse i omställningen till en ny och för- ändrad elproduktion. Det har därför betydelse att även små distributions- nätsföretag upprättar nätutvecklingsplaner och på ett transparent sätt redo- visar förutsättningarna för bl.a. ny elproduktion och flexibilitetstjänster. Mot denna bakgrund bör utgångspunkten vara att alla distributionsnäts- företag tar fram en nätutvecklingsplan. Det är dock inte uteslutet att det kan finnas skäl att undanta en del små nätföretag från skyldig- heten. Regeringen föreslår därför att det ska vara möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag. 2021/22:153 13 Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för ett transmis- sionsnätsföretag att ta fram en investeringsplan och ge in den till nätmyndigheten. energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. I rapporten föreslås att ett transmissionsnätsföretag ska upp- rätta en tioårig nätutvecklingsplan och lämna in planen till Energimark- nadsinspektionen. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 59.1 k i elmarknadsdi- rektivet ska den nationella tillsynsmyndigheten övervaka de investerings- planer som transmissionsnätsföretagen utarbetar och i sin årsrapport till- handahålla en bedömning av i vilken mån dessa investeringsplaner är för- enliga med den unionsomfattande nätutvecklingsplanen, varvid bedöm- ningen får innefatta rekommendationer om ändring av dessa investerings- planer.