prop · H903178 · 2022-03-21 00:00:00 — –och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), kallad EU:s dataskyddsförordning, –lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, –förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, –lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom , och –förordningen (2001:637) om behandling av personuppgifter inom . Förslaget om drogtester kan innebära att sådana tester kommer att utföras av hälso- och sjukvården (se avsnitt 9.3.1). behandling som utförs där finns kompletterande bestämmelser i patient- datalagen (2008:355). EU:s dataskyddsförordning utgör den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. Förordningen skyddar fysiska per- soners grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd Dataskyddet är en del av den grundläggande rättig- heten om skydd för den enskildes privatliv. Förordningen ska tillämpas på sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg samt på annan behandling än automatisk av personupp- gifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register (artikel 2.1). ling är ett vidsträckt begrepp och omfattar exempelvis insamling, regist- rering, lagring, bearbetning eller utlämnande genom överföring (artikel 4.2). Vidare måste behandlingen av personuppgifter vila på en sådan rättslig grund som anges i artikel 6 i EU:s dataskyddsförordning och Behandlingen av vissa uppgiftstyper, t.ex. uppgifter om hälsa, anses som särskilt känslig och omfattas därför av särskilda begränsningar (artikel 9.1). Sådana känsliga personuppgifter får bara behandlas om vissa förutsättningar är uppfyllda i enlighet med artikel 9.2. Enligt artikel 9.2 h får behandling av känsliga personuppgifter ske om den är nödvändig av skäl som hör samman med bl.a. tillhandahållande och förvaltning av social omsorg på grundval av unionsrätten eller den nationella rätten eller enligt avtal med yrkesverksamma på hälsoområdet. Härutöver ställs genom artiklarna 9.2 h och 9.3 krav på att uppgifterna behandlas under tystnadsplikt. Förslagen i denna proposition innebär så som anges ovan att personuppgifter behöver behandlas, däribland känsliga uppgifter om t.ex. barns och vårdnadshavares hälsa. Den rättsliga grunden för behandlingen är att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse och som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e). Den rättsliga grunden för förslagen i propositionen fastställs i LVU och i SoL. Verksamheten bedrivs på grundval av nationell rätt och i enlighet med verksamhetslagstiftningen på området. I fråga om tystnadsplikt finns sekretessbestämmelser i t.ex. 25 kap. offentlighets- och sekretesslagen och bestämmelser om tystnadsplikt i bl.a. 15 kap. SoL (prop. 2017/18:171 s. 97–106). De närmare ändamålen för personuppgiftsbehandlingen finns i lagen om behandling av personuppgifter inom , förordningen om behandling av personuppgifter inom och i 12 kap. SoL. Vad gäller frågan om huruvida personuppgiftsbehandlingen är proportionerlig bör det beaktas att det är fråga om åtgärder för att säkerställa tryggheten och säkerheten för tvångsomhändertagna barn enligt LVU och barn som är familjehemsplacerade enligt SoL samt att det inte är fråga om någon annan typ av uppgifter än de som även med nu gällande regelverk är avgörande för vården och placeringen av barnet. I lagen om behandling av personuppgifter inom finns även bestämmelser som skyddar personuppgifterna från en alltför långtgående behandling. Där anges t.ex. att känsliga personuppgifter endast får behandlas under förutsättning att kravet på tystnadsplikt är uppfyllt (7 § tredje stycket). Där finns också bestämmelser om att känsliga personuppgifter eller uppgifter i övrigt om ömtåliga personliga förhållanden inte, med vissa undantag, får tas in i sammanställningar av personuppgifter (7 a §). Även i förordningen om behandling av personuppgifter inom finns skyddande bestämmelser, bl.a. bestämmelser om sökbegrepp och samkörning av uppgifter. konstaterar att förslagen om uppföljningsskyldighet och om drogtester kan omfatta kontakter med sakkunniga och andra aktörer, vilket medför att personuppgifter kan komma att behandlas inte endast inom kommunens verksamhet utan även av vårdgivare och av aktörer som kan vara privata. framför därför att det är viktigt att säkerställa att samtliga aktörer som kommer att behandla personuppgifter har rättsligt stöd för den behandlingen. Den nuvarande regleringen i 11 kap. 4 c § SoL om möjlighet att konsultera sakkunniga och även i övrigt ta de kontakter som behövs vid en uppföljning innehåller inte någon närmare reglering av vilka aktörer som kan kontaktas av inom ramen för en uppföljning. Inte heller förslaget i denna proposition om sådana kontakter vid uppföljning av avslutad vård enligt LVU innehåller någon sådan reglering. Även i förslaget om drogtester lämnas det till kommunernas tillämpning och till omständigheterna i det enskilda fallet att avgöra vilken aktör som bör utföra sådana tester, vilket motsvarar hur använder sig av drogtester . Det lämpar sig därför inte att inom ramen för detta lagstiftningsärende fastställa den rättsliga grunden för varje personuppgiftsbehandling som kan komma att utföras av en sådan aktör. Det ankommer på varje verksamhet så som personuppgiftsansvarig att säkerställa att behandlingen av personuppgifter sker i enlighet med EU:s dataskyddsförordning och det regelverk som 2021/22:178 kompletterar förordningen och som den egna verksamheten omfattas av. Som anges ovan regleras personuppgiftsbehandlingen inom hälso- och sjukvården bl.a. av patientdatalagen. För privat yrkesmässig verksamhet som bedrivs av en juridisk eller fysisk person med tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg enligt SoL eller enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade och för sådan privat verksamhet inom som i övrigt bedrivs enligt avtal med kommunen gäller bl.a. lagen om behandling av personuppgifter inom och dess förordning. anför vidare att om behandlingen omfattar personuppgifter som rör lagöverträdelser gäller ytterligare restriktioner och om andra än myndigheter ska behandla sådana uppgifter kan det krävas tillstånd från . Av 7 § första stycket 3 och andra stycket lagen om behandling av personuppgifter inom följer att uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden får behandlas inom endast om uppgifterna har lämnats i ett ärende och är nödvändiga för verksamheten. Med socialtjänst avses i den lagen bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst och den särskilda lagstiftningen om vård utan samtycke av unga eller av missbrukare (2 § första stycket 1). Den eventuella behandling av uppgifter om lagöverträdelser som förslagen i denna proposition ger upphov till inom omfattas således av denna bestämmelse. Mot denna bakgrund bedömer regeringen att den personuppgiftsbehandling som förslagen ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. Den befintliga reglering som finns på personuppgiftsområdet utgör tillräcklig reglering för personuppgiftsbehandlingen. Någon ytterligare reglering om denna behandling behöver inte införas. Regeringsformens skydd mot betydande intrång i den personliga integriteten Av 2 kap. 6 § andra stycket RF följer att var och en är gentemot det allmänna skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Detta grundlagsskydd får begränsas genom lag för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen såsom en av folkstyrelsens grundvalar (2 kap. 20 och 21 §§ RF). Avgörande för om en åtgärd ska anses innebära övervakning eller kartläggning är inte dess huvudsakliga syfte utan vilken effekt som åtgärden har. Vad som avses med övervakning respektive kartläggning får bedömas med utgångspunkt från vad som enligt normalt språkbruk läggs i dessa begrepp. Vid bedömning av vilka åtgärder som kan anses utgöra ett betydande intrång ska både åtgärdens omfattning och arten av det intrång som åtgärderna innebär beaktas. Även åtgärdernas ändamål och andra omständigheter kan ha betydelse vid bedömningen. Bestämmelsen omfattar endast sådana intrång som på grund av åtgärdernas intensitet eller omfattning eller av hänsyn till uppgifternas integritetskänsliga natur eller andra omständigheter innebär ett betydande Prop. 2021/22:178 ingrepp i den enskildes privata sfär (prop. 2009/10:80 s. 250). Som framgår av avsnitt 9 kan förslaget om att införa en möjlighet för socialnämnden att besluta om att en vårdnadshavare eller förälder till ett barn som vårdas enligt LVU ska uppmanas att lämna drogtest innebära en ingripande utredningsåtgärd som riktas mot den enskildes privata svär. Vidare innebär förslaget att kan komma att behandla uppgifter om provresultaten utan samtycke från vårdnadshavare och föräldrar, vilket får anses vara ett större integritetsintrång än om behandlingen sker efter den enskildes medgivande (se prop. 2009/10:80 s. 178). Behandlingen sker i syfte att utgöra underlag för en bedömning av om förhållandena är sådana att vårdnadshavaren eller föräldern kan genomföra umgänge med barnet, eller för att ingå i ett underlag för bedömningen av om hemförhållandena är sådana att tvångsvården av barnet kan upphöra och barnet kan återförenas med sin vårdnadshavare. Den föreslagna bestämmelsen innebär att socialnämnden kan komma att fatta beslut om att en vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest vid ett enstaka tillfälle, men bestämmelsen möjliggör även att nämnden kan fatta beslut om återkommande tester. Med beaktande av dessa förhållanden gör regeringen bedömningen att personuppgiftsbehandlingen i vissa fall skulle kunna innebära ett sådant betydande intrång som avses i 2 kap. 6 § andra stycket RF som sker utan samtycke och innefattar kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Regleringen fastslås i lag och av samma skäl som anförs i avsnitt 9 med anledning av 2 kap. 6 § första stycket RF, anser regeringen att den föreslagna regleringen är proportionerlig. Under alla förhållanden är därför den föreslagna regleringen om drogtester förenlig med regeringsformens krav. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning utom när det gäller föreslaget datum för ikraftträdande. Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Det är angeläget att stärka principen om barnets bästa för barn som vårdas enligt LVU och SoL. Lagändringarna bör därför träda i kraft . Regeringen föreslår att detta sker . Det tilltänkta datumet är baserat utifrån den process som föregår lagändringar. Förslagen i denna proposition aktualiserar inte några frågor av övergångskaraktär som behöver regleras särskilt. 2021/22:178 Förlagen om att socialnämnden ska överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud vid prövning av upphörande av vård enligt LVU och vid begäran om att vård enligt SoL ska upphöra, gäller för prövningar och framställningar om upphörande av vård från och med ikraftträdandedagen. När det gäller den föreslagna tidigareläggningen av det särskilda övervägandet om vårdnadsöverflyttning från till , innebär förslaget att för de barn som för ikraftträdande har varit placerade i samma familjehem eller längre, men där socialnämnden inte ännu särskilt övervägt frågan om vårdnadsöverflyttning enligt nuvarande bestämmelser, behöver socialnämnden överväga frågan efter det att ändringen trätt i kraft. De föreslagna bestämmelserna om möjligheten för socialnämnden att besluta om drogtester inför umgänge och inför prövning av vårdens upphörande gäller från och med dagen för ikraftträdande. Förslaget om uppföljning av den unges situation efter att tvångsvården upphör gäller för tvångsvård som upphör vid dagen för ikraftträdande eller därefter. En uppföljning som pågår med stöd av 11 kap. 4 b § SoL påverkas inte av att den föreslagna bestämmelsen i LVU om uppföljning träder i kraft. Regeringens bedömning: Förslaget om att socialnämnden ska följa upp ett barns situation efter avslutad vård enligt LVU bedöms öka kostnaderna för kommunerna. Förslagen om att socialnämnden ska överväga flyttningsförbud och förslaget om att socialnämnden ska överväga om det finns skäl att ansöka om vårdnadsöverflyttning senast bedöms medföra marginella kostnadsökningar för kommunerna. Övriga förslag bedöms inte medföra några kostnadsökningar för kommunerna. För Domstolar bedöms förslagen om att socialnämnden ska överväga flyttningsförbud och förslaget om att socialnämnden ska överväga om det finns skäl att ansöka om vårdnadsöverflyttning senast samt förslaget om att socialnämnden ska kunna besluta om drogtest, medföra marginella kostnadsökningar som får anses rymmas inom Domstolars befintliga ekonomiska ramar. Övriga förslag bedöms inte leda till några kostnadsökningar för Domstolar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissinstanserna instämmer i promemorians bedömning. kommun påpekar bland annat att det är viktigt att får ökade ekonomiska medel om nu föreslagna ändringar träder i kraft. Genom förslagen kommer handläggningstiden att öka för socialsekreterare och i nämnden och det är enligt kommun viktigt att nämnden får ersättning för det eftersom annat arbete annars riskerar att få stå tillbaka. kommun instämmer i promemorians bedömning att förslaget om socialnämndens skyldighet att följa upp barns situation riskerar att medföra ökade kostnader för vilka kommunen bör ersättas enligt finansieringsprincipen. Även uttrycker att förslaget om uppföljning efter avslutad vård enligt LVU kommer att medföra ökade kostnader för kommunerna och lämnar uppgifter om hur mycket kostnadsökningarna skulle uppgå till för . Även och redovisar hur mycket förslaget skulle komma att kosta för respektive kommun. menar även att samtliga förslag kommer att bidra till en tydlig kostnadsökning. Vision påpekar att det är viktigt att de medel som tillförs kommunerna med anledning av förslaget om uppföljning av barns situation efter avslutad vård enligt LVU kommer sociala barn- och ungdomsvården tillhanda. kommun påpekar bland annat att fattat beslut om detaljregleringar inom handläggningsområdet som rör barn och unga och ger exempel på några av de regleringar som enligt kommun inneburit ökade kostnader för kommunerna. kommun menar att kostnadsökningarna för vart och ett av dessa förslag har bedömts som marginella men sammantaget innebär de stora ekonomiska skillnader för kommunerna. Enligt kommun är kostnadsberäkningen i promemorian relevant när det gäller förslaget om socialnämndens skyldighet att följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU. kommun påpekar dock att snittlönen i kommun är betydligt högre än den som uppskattas i promemorian. Däremot instämmer kommunen inte i promemorians bedömning om att förslaget om drogtester endast medför marginella kostnadsökningar. Enligt kommun innebär förslaget om drogtester att beslut kommer att behöva skrivas fram och beslutsprocessen behöver administreras. Antalet ärenden som överklagas kommer att öka vilket betyder fler förhandlingar i domstol med resor och förberedelsetid inför förhandling. påpekar att det inte framgår av promemorian vilken huvudman som förväntas administrera testerna. Om förslaget innebär att kommunen även förväntas ta ansvar för administrationen av testerna kommer det enligt sannolikt att medföra en kostnadsökning. Kammarrätten i saknar en analys av vilka konsekvenser förslagen får för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Det är enligt Kammarrätten i viktigt att domstolarna får de ytterligare resurser som kan behövas om kostnaderna skulle öka. Kammarrätten förutsätter att dessa frågor kommer att utredas och belysas närmare. Förvaltningsrätten i utgår från att de allmänna förvaltningsdomstolarna tilldelas resurser för att möta den måltillströmning som kan förväntas genom förslagen. Förvaltningsrätten i ifrågasätter att förslagen endast medför marginella kostnadsökningar. Det finns enligt Förvaltningsrätten i en risk att ökningen av antalet mål blir påtaglig och att det påverkar domstolarnas arbetsbörda då i princip samtliga mål enligt LVU är av arbetskrävande karaktär. Förvaltningsrätten i påpekar att förslaget om att socialnämnden ska kunna besluta om drogtest kommer att leda till en ny måltyp hos domstolarna. Även om kostnadsökningarna är begränsade, är det överlag 2021/22:178 angeläget med en större hänsyn till att många i sig mindre resurskrävande förändringar i domstolarnas verksamhet sammantaget innebär en ökad påfrestning på den redan mycket hårt ansträngda ekonomin inom Domstolar. är positivt till att utredaren lyfter det faktum att kommunernas kostnader kommer att öka med förslaget om att socialnämnden ska följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU. vill även understryka det faktum att är hårt belastad, vilket innebär risker både för kontinuiteten i uppdrag med placerade barn och för rättssäkerheten och kvaliteten i det utförda arbetet. anser att detta är en fråga som måste adresseras i betydligt högre utsträckning. För att säkerställa att barns rättigheter efterlevs måste socialnämndens resurser sättas på ett sätt som matchar de behov kommunen har. När det gäller kostnader för domstolarna anser att det behöver göras mer satsningar och avsättas ekonomiska resurser för att framtidssäkra kunskap och kompetens när det gäller barnets rättigheter. Skälen för regeringens bedömning Ändring i bestämmelsen om vårdens upphörande Förslaget om att socialnämnden inte får besluta att vård enligt 2 § LVU ska upphöra förrän de omständigheter som föranleder vården har förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt (se avsnitt 5) utgör en kodifiering av praxis. Genom att i lagstiftningen lyfta upp och kodifiera den praxis som redan är väletablerad markeras vikten av att vården inte får upphöra för . Förslaget innebär en ökad tydlighet för socialnämnden, vilket är viktigt utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv. En tydlig lagstiftning skapar förutsättningar för en enhetlig och förutsägbar rättstillämpning, vilket i förlängningen kan bidra till en effektivare handläggning hos socialnämnderna och de allmänna förvaltningsdomstolarna. Det kan i sin tur bidra till vissa besparingar . Den nya bestämmelsen innebär ingen ändring i sak och innebär inte något nytt åtagande för socialnämnderna. Domstolarna tillämpar redan den praxis som kodifieras genom förslaget, och regeringen bedömer inte att förslaget kommer att medföra någon ökad måltillströmning för domstolarna. Regeringen gör därför bedömningen att förslaget inte medför några kostnadsökningar, varken för kommunerna eller domstolarna. Skyldighet att överväga flyttningsförbud I avsnitt 6 föreslås att socialnämnden ska överväga flyttningsförbud vid prövning av upphörande av vård enligt LVU och när en vårdnadshavare eller barnet begär att vård enligt socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, ska upphöra. Genom förslaget säkerställs att socialnämnden beaktar bestämmelsen om flyttningsförbud vid prövning av om vården ska upphöra. Förslaget syftar till att stärka tryggheten, säkerheten och stabiliteten för barn när vård enligt SoL och LVU upphör. Det ligger dock inom socialnämndens ansvar att uppmärksamma bestämmelsen om flyttningsförbud vid prövning av om vård enligt LVU eller vård enligt SoL ska upphöra. De överväganden som behöver göra med anledning av förslaget bedöms också till viss del kunna rymmas inom de överväganden som socialnämnden gör när nämnden överväger om vården Prop. 2021/22:178 kan upphöra, även om det är olika prövningar som ska göras. anser därför sammantaget att de ytterligare arbetsuppgifter som tillförs socialnämnden med anledning av förslaget är begränsade. Förslaget bedöms därför inte medföra annat än marginella kostnadsökningar för kommunerna. Förslaget om att socialnämnden är skyldig att överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud kan medföra att fler fall kan komma under domstolens prövning och att flyttningsförbud kan beslutas i fler fall där förutsättningarna är uppfyllda. Det skulle innebära en ökad arbetsbörda för de allmänna förvaltningsdomstolarna. En ökning av antalet ärenden i domstol kan komma att medföra ökade kostnader för domstolarna. sidan bör frågan om vård och frågan om flyttningsförbud kunna hand- läggas gemensamt i domstol, vilket skulle kunna innebära effektivitets- Mot denna bakgrund anser regeringen att förslaget inte medför annat än marginella kostnadsökningar för domstolarna, vilka får anses rymmas inom Domstolars befintliga ekonomiska ramar. Övervägande om ansökan om överflyttning av vårdnad Förslaget innebär att socialnämnden särskilt ska överväga frågan om överflyttning av vårdnaden senast när barnet har varit placerad i samma familjehem (se avsnitt 7). gäller att socialnämnden ska överväga frågan om överflyttning av vårdnaden när barnet har varit placerad i samma familjehem . Förslaget innebär inte något nytt ansvar eller några nya arbetsuppgifter för socialnämnden, men kan däremot komma att medföra att socialnämnden överväger om vårdnads- överflyttning i fler fall än tidigare, vilket skulle kunna medföra ökade kostnader för kommunerna. Kostnadsökningarna för kommunerna får dock anses vara marginella. Förslaget kan också medföra att fler fall kan komma under de allmänna En ökning av antalet ärenden i allmän domstol innebär ökade kostnader för Domstolar. dock att kostnadsökningarna är marginella och ryms inom Domstolars befintliga ramar. ska följa upp barns situation efter avslutad vård enligt Förslaget innebär att det införs en skyldighet för socialnämnden att följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU. avslutas eller om socialnämnden finner skäl att inleda en ny utredning (avsnitt 8). Förslaget syftar till att stärka tryggheten och säkerheten för barn efter det att vård enligt LVU har upphört. Det finns inga skyldigheter i lagstiftningen för socialnämnden att följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU. en möjlighet att följa upp ett barns situation efter avslutad placering enligt 11 kap. 4 b § SoL. I promemorian görs bedömningen att förslaget ökar kostnaderna för kommunerna. Samtliga remissinstanser som yttrar sig instämmer i promemorians bedömning. Bland annat uttrycker att det är positivt att utredaren lyfter det faktum att kommunernas kostnader kommer att öka i och med förslaget. 2021/22:178 Regeringen anser att förslaget medför nya arbetsuppgifter och ett nytt ansvar för socialnämnderna och därmed ökade kostnader för kommunerna. I promemorian beräknas att kostnaden för kommunerna kommer att uppgå till . Det bygger enligt promemorian på ett antagande om att antalet avslutade placeringar efter avslutad LVU är i storleksordningen 1 000 fall , att uppföljningsinsatsen i genomsnitt beräknas vara per avslutad placering enligt LVU samt att en genomsnittslön för en socialsekreterare är . Regeringen bedömer att kostnaderna i vissa kommuner kommer att bli något högre och i vissa kommuner kommer de att bli något lägre. Det beror till största del på att antalet avslutade placeringar enligt LVU kommer att variera mellan olika kommuner. Det finns också vissa skillnader i fråga om socialsekreterarnas lön. Regeringen anser dock att den kostnadsberäkning som görs i promemorian är rimlig.