prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — Lagrådet föreslår att den, i anslutning till förslaget i departementspromemorian Elmarknadslag (Ds 2017:44), ges följande lydelse. Om ett distributionsnätsföretag och ett företag som producerar eller handlar med el ingår i samma koncern, ska företagen när de vänder sig till enskilda elanvändare eller allmänheten ange sin identitet på ett sådant sätt att det tydligt framgår vilken verksamhet som vart och ett av företa- gen bedriver. 3 kap. 29 § Enligt paragrafens första stycke ska nätmyndigheten i det enskilda fallet, på ansökan av ett företag som bedriver eller avser att bedriva distribution, ge ett bindande besked i frågan om företaget omfattas av undantag från kraven i 24–27 §§. Uttrycket ”i det enskilda fallet” fyller ingen funktion; det framgår ändå att beskeden avser enskilda fall. 3 kap. 31 och 32 §§ Enligt 3 kap. 31 § får den som ensam eller tillsammans med någon annan utövar kontroll över ett företag som producerar eller handlar med el eller naturgas inte utöva kontroll över ett transmissionsnätsföretag eller ”an- vända någon rättighet gentemot företaget”. Den som utövar kontroll över ett transmissionsnätsföretag får omvänt inte utöva kontroll över ett företag som producerar eller handlar med el eller naturgas eller ”använda någon rättighet gentemot företaget”. Uttrycket ”använda någon rättighet gente- mot företaget” återkommer i 32 § och i författningskommentaren till 33 §, men det förklaras inte. Bestämmelserna – som i sak överensstämmer med hittillsvarande 3 kap. § första–tredje styckena – genomför i denna del artikel 43.2 i elmarknadsdirektivet. Enligt direktivet ska de rättigheter som avses i paragraferna ”i synnerhet” omfatta –rätten att rösta, –befogenheten att utnämna ledamöter till tillsynsorganet eller styrelsen eller till organ som juridiskt företräder företaget, eller –rätten att inneha ägarmajoriteten. Lagrådet konstaterar att varken lagtexten eller författningskommentaren ger svar på frågan vilka rättigheter som avses med förbudet. 3 kap. 41 och 42 §§ I 41 § föreskrivs i första meningen att ett nätföretag inte får ställa tekniska krav eller andra villkor som försvårar tillhandahållandet av tjänster i form av ändrad elförbrukning. Andra meningen innehåller ett undantag; de vill- kor får ställas som behövs med hänsyn till en säker, tillförlitlig och effektiv drift av ledningsnätet. I 42 § bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka tekniska vill- kor som nätföretag får ställa i fråga om sådana tjänster som avses i 41 §. Bemyndigandet är alltså begränsat till ”tekniska villkor”. Lagrådet saknar ett klargörande av hur detta uttryck förhåller sig till uttrycket ”tekniska krav eller andra villkor” i 41 §. 3 kap. 45 § Lagrådet föreslår att punkten 3 ges följande lydelse. 3.till nätmyndigheten ge in en redovisning som baseras på analysen och planen. 3 kap. 48 § Se vad Lagrådet har anfört i anslutning till 3 kap. 29 §. 4 kap. 1 § Före paragrafen finns en rubrik som lyder ”Innebörden av anslutning av en elektrisk anläggning”. Rubriken är missvisande. 2021/22:153 Bilaga 17 2021/22:153 Bilaga 17 ingen definition av uttrycket ”anslutning av en elektrisk anläggning”. Tvärtom förutsätter paragrafens text att uttryckets innebörd är känd. Under den fortsatta beredningen bör övervägas om paragrafen behöver en rubrik och i så fall hur den ska utformas. 4 kap. 4 och 5 §§ Enligt 4 kap. 4 § får en elektrisk anläggning anslutas till ett region- eller transmissionsnät i stället för till lokalnätet endast om innehavaren av lo- kalnätet har medgett det eller nätmyndigheten har beviljat tillstånd till an- slutningen. Det framgår av författningskommentaren att det är den som innehar region- eller transmissionsnätet som har att ansöka om nätmyndig- hetens tillstånd till en sådan anslutning. Enligt 4 kap. 5 § får nätmyndig- heten bevilja ett sådant tillstånd endast om det finns särskilda skäl. För- fattningskommentaren till den paragrafen anger att samhällsekonomiska bedömningar bör ligga till grund för avgörandet om särskilda skäl förelig- ger. Det bör framgå av författningstexten vem som ska ansöka om nätmyndig- hetens tillstånd. Det saknas resonemang om arten av de bedömningar som ska ligga till grund för myndighetens beslut. 4 kap. 12, 37 och 38 §§ I 12 § anges att den som har ett abonnemang för säkring om högst 63 am- pere inte ska betala någon anslutningsavgift för att ansluta en produktions- anläggning under bl.a. den förutsättningen att anläggningen producerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst . En i sak motsvarande bestämmelse finns i nuvarande 4 kap. 10 § tredje stycket el- lagen. I 37 och 38 §§ finns bestämmelser som innebär att vissa elproducenter ska debiteras lägre eller ingen avgift för inmatning av el på transmissionsnät. I 37 § behandlas den som kan leverera en effekt om högst och i 38 § behandlas den som, likt situationen i 12 §, har ett abonnemang för säkring om högst och producerar el som kan matas in med en effekt om högst . Rubriken till 37 och 38 §§ är ”Avgifter från småskalig produktion” och rubriken till 39 § är ”Tvister om avgifter vid småskalig elproduktion”. I lagtexten förekommer dock inte uttrycken småskalig produktion eller mikroproducent, eller liknande. Däremot benämns i författningskommen- taren den elproducent som avses i 37 § för småskalig elproducent och den som avses i 12 och 38 §§ för mikroproducent. Det skulle bli tydligare om begreppen småskalig produktion och mikro- produktion beskrevs närmare, antingen genom en definition i lagen eller i författningskommentaren. Ett alternativ är att ta bort dessa två uttryck. 4 kap. 18–22 §§ Enligt 4 kap. 18 § första stycket ska ett nätföretags överföring av el för någon annans räkning ha god kvalitet. Enligt andra stycket ska företaget avhjälpa brister i överföringen i den utsträckning kostnaderna för detta är rimliga i förhållande till de olägenheter för elanvändarna som är förknip- pade med bristerna. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer kan med stöd av 19 § meddela föreskrifter om innebörden av att överföringen har god kvalitet. Nätföretaget ska enligt 20 § se till att ett avbrott i överföringen till en elanvändare aldrig överstiger tjugofyra tim- mar eller den som följer av 18 § eller av föreskrifter som med- delats med stöd av 19 §. Detta gäller emellertid inte om avbrottet beror på ett hinder utanför nätföretagets kontroll som företaget inte skäligen kunde förväntas ha räknat med och vars följder det inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan enligt 21 § meddela föreskrifter om undantag från kravet i 20 §. Vidare får nät- myndigheten enligt 22 § bevilja dispens från kravet i 20 § i en del av ett koncessionsområde, om kravet är oskäligt betungande med hänsyn till nät- företagets ekonomiska situation eller det finns synnerliga skäl. Av författningskommentaren till 22 § framgår att föreskrifter om undantag från funktionskravet som har meddelats med stöd av 21 § inte hindrar att nätmyndigheten med stöd av 22 § beviljar en mer långtgående dispens. Vid föredragningen har upplysts att, om ett uppehåll i 4 kap. 20 § skulle anses vara oförenligt med kravet på god kvalitet, den strängare regeln ska gälla. Lagrådet konstaterar att kravet på god kvalitet i 4 kap. 18 § första stycket är begränsat av de betydande möjligheter till permanenta eller tillfälliga undantag som finns såväl i paragrafens andra stycke som i 20–22 §§. För att skapa ett rimligt underlag för de föreskrifter som förespeglas i 19 § och skapa ramar för undantag och dispenser bör innebörden i begreppet god kvalitet utvecklas. På så sätt undviks också att kravet i 20 § – att ett elav- brott inte får överstiga – ska framstå som huvudregeln i stället för den opreciserade avbrottstid som är förenlig med god kvalitet. 4 kap. 40 § I paragrafen föreskrivs grundläggande krav på ett nätföretags fakturor till elanvändare. Enligt andra stycket ska nätföretaget ge den elanvändare som begär det en förklaring till hur fakturan har upprättats. Bestämmelsen i andra stycket ger intrycket att förklaringen ska avse hur fakturan har utformats i formellt hänseende. Av författningskommentaren framgår att detta inte är avsikten. Vad som ska förklaras är i första hand hur det betalningskrav som ställs i fakturan har beräknats. Paragrafens ut- formning bör övervägas under den fortsatta beredningen. 2021/22:153 Bilaga 17 2021/22:153 Bilaga 17 4 kap. 43 och 44 §§ Se vad Lagrådet har anfört i anslutning till 3 kap. 7–9 §§. 11 kap. 1 § Paragrafen ändras genom att definitionen av konsument i den hittillsva- rande andra meningen flyttas till 1 kap. 4 §, som innehåller ett stort antal definitioner av ord och uttryck i lagen. Vid föredragningen har upplysts att ordet konsument bara förekommer i 11 kap., men att det har övervägts att införa regler om konsumenter även i något annat kapitel. Lagrådet förordar att definitionen behålls på sin hittillsvarande plats i 11 kap. 1 § till dess den får betydelse även för bestämmelser i andra kapitel. På så sätt kan det också undvikas att 1 § begränsas till en upplysning som bara upprepar ka- pitelrubriken. Enligt punkt 6 i övergångsbestämmelserna ska bestämmelserna om undan- tag från förbudet mot lägesberoende överföringsavgifter på regionnät fort- farande tillämpas i fråga om tillstånd till sådana avgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Av allmänmotiveringen framgår att en förutsättning för de aktuella tillstånden är att ett avtal om lägesberoende överföring har tillämpats . Ett tillstånd fick meddelas för högst och det har inte kommit in någon ansökan om nya tillstånd sedan åtminstone . Det saknas anledning att tro att det kommer att med- delas nya tillstånd enligt de hittillsvarande bestämmelserna. Vid föredrag- ningen väcktes frågan om ett eventuellt behov av att förlänga befintliga undantag. Bakgrunden till övergångsbestämmelsen bör utvecklas i författ- ningskommentaren. Enligt punkt 7 i övergångsbestämmelserna ska 5 kap. 11 § i den äldre ly- delsen tillämpas i fråga om intäktsramar som bestämts före ikraftträdandet. Under föredragningen har framkommit att övergångsbestämmelsen rätte- ligen borde ha innebörden att 5 kap. 12 a och 12 b §§ inte ska tillämpas för en intäktsram som har bestämts före ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i naturgaslagen 3 kap. 2 c § Vad som angetts ovan beträffade begreppet koncern i ellagen bör beaktas även här. Förslaget till lag om ändring i lagen om certifiering av transmissionsnätsföretag för el Lagen föreslås träda i kraft . Några övergångsbestämmelser föreslås inte. Enligt 3 kap. 5 § åligger det ett certifierat transmissionsnätsföretag att till nätmyndigheten anmäla planerade transaktioner som har betydelse för be- dömningen om företaget uppfyller kraven i bl.a. 3 kap. 12 § ellagen. Enligt 3 kap. 7 § ska nätmyndigheten återkalla en certifiering om ett transmis- sionsnätsföretag inte uppfyller kraven i bl.a. 3 kap. 12 § ellagen (se även kraven på omprövning i 3 kap. 6 §). I punkt 3 av ikraft- och övergångsbestämmelserna till ellagen, som också ska träda i kraft , anges att trots bestämmelsen i 3 kap. 12 § får ett nätföretag bedriva annan verksamhet än nätverksamhet till och med , om företaget bedriver verksamheten vid tidpunk- ten för ikraftträdandet. Avsaknaden av övergångsbestämmelse till lagen om certifiering av trans- missionsnätsföretag för el synes kunna leda till tillämpningsproblem i de fall transmissionsnätsföretaget bedriver annan verksamhet vid sidan av nätverksamheten. Vid föredragningen har det upplysts att den här skissade situationen är rent hypotetisk och knappast sannolik. Lagrådet avstår därför ifrån att avge ett förslag i denna del. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. 2021/22:153 Bilaga 17 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2021/22:153 Genomförande av elmarknadsdirektivet när det gäller nätverksamhet.