prop · H903100 · 2022-04-19 00:00:00 — befolkning förväntas öka med eller närmare 630 000 personer till 2035 enligt () befolkningsframskrivning , jämfört med befolkningens storlek (se diagram 9.1). Befolk- ningen växer då från ca 10,5 miljoner personer till ca 11,1 miljoner personer 2035. Ökningen utgörs till nästan lika delar av personer (20–) och personer som är , som ökar med ca 345 000 respektive ca 335 000 personer. Procentuellt sett ökar andelen personer som är betydligt mer än övriga grupper. Antalet barn och ungdomar (0–) förväntas däremot minska med ca 50 000 personer till 2035. SCB gör en mer omfattande analys av den framtida befolkningsutvecklingen , nu . Mellanliggande år görs endast uppföljningar och mindre revideringar. Jämfört med framskrivningen har befolkningstillväxten till 2035 reviderats ned med ca 220 000 personer i den senaste framskrivningen. Det beror på att både antaganden om fruktsamhet och invandring har reviderats ned. Det bör noteras att antaganden om invandring är och därmed inte beaktar den senaste tidens utveckling i . Diagram 9.1 Befolkningsförändringar jämfört med 0–19 år 20–69 år 70–79 år 9.3Ett scenario för utvecklingen på lång sikt Den framskrivning av de offentliga inkomsterna och utgifterna som presenteras här sträcker sig och tar sin utgångspunkt i SCB:s befolkningsframskrivning . För de skattefinansierade verksamheterna antas att standarden är oförändrad, uttryckt som resursinsats per brukare. Exempelvis beräknas en 90-åring få lika många sjukvårds- och omsorgstimmar, och tillgång till lika stora lokalytor, övriga hjälpmedel m.m. som en 90-åring . Ersättningsgraden, dvs. ersättningen per ersättningsberättigad, i alla transfereringssystem förutom pensionssystemet antas öka i takt med genomsnittsinkomsten. För pensionssystemet görs en särskild beräkning baserad på dess regler. Denna beräkning inkluderar effekten av de åldersgräns- förändringar i pensions- och skattesystemen som föreslås i propositionen Justerade åldersgränser i pensionssystemet och i kringliggande system (prop. 2021/22:181). De föreslagna förändringarna kopplar åldersgränser i ålderspensionssystemet, skatte- systemet och andra socialförsäkringssystem till en riktålder som ökar i takt med den förväntade medellivslängden . Bortsett från dessa förändringar antas att dagens skatteregler är oförändrade. I fokus för framskrivningen ligger det offentliga åtagandet i sin helhet och den offentliga sektorn (staten, regionerna och kommunerna samt ålderspensionssystemet) betraktas samlat. Osäkerheten i framskrivningen är stor och den ska inte ses som en prognos för den mest sannolika utvecklingen, utan som en konsekvensanalys som syftar till att beskriva effekten på de offentliga finanserna av de antaganden som görs. Andelen sysselsatta i befolkningen fortsätter att öka Andelen sysselsatta i befolkningen i åldrarna 15–har ökat stadigt , bortsett . I framskrivningen antas arbetskraftsdeltagande, arbetslöshet och medelarbetstid vara oförändrade för personer i olika åldrar och med olika bakgrund, med undantag för justeringar till följd av den ovan nämnda pensions- reformen och en trendmässigt minskande andel sjuka utanför arbetskraften. Den sistnämnda trenden ökar arbetskraftsdeltagandet i åldersgruppen 55–. Även andelen sysselsatta i åldrarna 60–ökar till följd av reformen av pensions- systemet. ökar andelen äldre och andelen utlandsfödda i befolkningen . Detta är två grupper som har lägre sysselsättningsgrad än genom- snittet. Sammantaget bedöms dock andelen sysselsatta i befolkningen öka svagt på lång sikt. Behovet av välfärdstjänster ökar när befolkningen växer och åldras Utnyttjandet av den offentliga konsumtionen, dvs. vård, skola, omsorg m.m., varierar under livet. I början av livet används mycket resurser för förskola och annan utbildning. När en person blir sjunker vanligen de offentliga utgifterna, och mot slutet av livet ökar utgifterna för främst sjukvård och äldreomsorg snabbt. Fler äldre gör att behovet av omsorg om äldre och funktionshindrade beräknas öka med , och med ytterligare . Efterfrågan på tjänster som inte konsumeras individuellt, som rättsväsende, offentlig administration och försvar, antas öka i takt med totalbefolkningen och vara högre 2035 än 2021. Om utbudet av välfärdstjänster ska upprätthållas på samma nivå som innebär den demografiska utvecklingen att den skatte- finansierade produktionen av dessa tjänster sammantaget behöver öka med , vilket är en ökning med i genom- snitt. Det kan jämföras med den genomsnittliga faktiska tillväxttakten 2000–2021, då produktionen i genomsnitt ökade med . ökade således utbudet av välfärdstjänster betydligt snabbare än vad den demografiska utvecklingen motiverade. När den offentliga sektorn växer behöver antalet sysselsatta öka. Om antalet anställda i offentlig sektor ska öka i takt med antalet personer som utnyttjar de skatte- finansierade tjänsterna ökar personalbehovet med ca 8 000–10 000 , vilket motsvarar en total ökning med ca 130 000 personer . Personalbehovet är större i kommunsektorn än i staten, framför allt inom omsorgen om äldre och funktionshindrade, men även inom sjukvården. Trots en fortsatt tillväxt utvecklas den offentliga sektorns sparande och skuld på ett hållbart sätt innebär de demografiska förändringarna att den offentliga konsumtionen minskar något som andel av BNP (se tabell 9.1). Även om utgifterna för omsorg om äldre och funktionshindrade samt för sjukvård ökar ungefär i takt med BNP, så ökar utgifterna för skola och barnomsorg något långsammare än BNP. Det primära finansiella sparandet förbättras något som andel av BNP under dessa år (se diagram 9.2), framför allt i staten som bär det övergripande finansieringsansvaret för välfärden. minskar de primära utgifterna något till 2035, och är sedan mer eller mindre stabila som andel av BNP. Även de offentliga investeringsutgifterna minskar som andel av BNP , och i något långsammare takt därefter. En förklaring till det är att priset på offentliga investeringsvaror bedöms öka långsammare än prisnivån generellt i ekonomin. De offentliga trans- fereringarna faller initialt från en relativt hög nivå 2021, och ökar på lång sikt något snabbare än BNP i löpande priser. De viktigaste skatteunderlagen styrs i stor utsträckning av utvecklingen på arbets- marknaden. De primära inkomsterna minskar något som andel av BNP , och utvecklas därefter mer eller mindre i samma takt som BNP. Tabell 9.1 Primära offentliga utgifter och inkomster vid oförändrat beteende Procent av BNP. Utfall 2021, prognos 2025, framskrivning 2035 och 2060 Källor: och egna beräkningar. Efter en inledande försämring förbättras det primära finansiella sparandet påtagligt till 2025, för att sedan fortsätta öka som andel av BNP till ca 2035 innan det sjunker något därefter (se diagram 9.2). Den förbättring av det primära sparandet som sker kring 2035 beror på att riktåldern för åldersgränserna i pensions- och skatte- systemet då bedöms öka med . Det gör att fler personer är sysselsatta, som utgifterna för ålderspensioner minskar. Diagram 9.2 Den offentliga sektorns finansiella sparande och den konsoliderade bruttoskulden Bruttoskuld (vänster axel) Primärt finansiellt sparande (höger axel) Finansiellt sparande (höger axel) Källor: och egna beräkningar. Eftersom den offentliga sektorns finansiella ställning är positiv, dvs. de finansiella fordringarna är större än skulderna, är det finansiella sparandet större än det primära finansiella sparandet, och ligger något över dagens nivå på överskottsmålet samtliga år . Den höga nivån på sparandet bidrar till att den konsoliderade brutto- skulden minskar från av BNP 2021 till av BNP 2025, och till av BNP 2030. fortsätter skuldkvoten att minska under hela den redovisade tidsperioden. För att sammanfatta hållbarhetsanalysen används två indikatorer, S1 och S2, som visar hur stor permanent förändring av det offentliga sparandet som krävs 2023 för att den offentliga skulden ska utvecklas på ett önskvärt sätt. S1 är ett mått på hur stor förändring av finanspolitiken som behövs 2023 för att den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld (Maastrichtskulden) ska motsvara av BNP 2035. Eftersom bruttoskulden motsvarade av BNP finns det en säkerhetsmarginal till denna skuldnivå, således är S1 negativ. S2 visar hur mycket det offentliga sparandet permanent måste förändras 2023 för att den offentliga netto- skulden ska stabiliseras som andel av BNP på mycket lång sikt. S1 uppgår till -4,av BNP. Det relativt stora negativa S1-värdet visar att dagens omfattning av det offentliga åtagandet med stor sannolikhet kan upprätthållas , utan att bruttoskulden överskrider stabilitets- och tillväxtpaktens gräns- värde. Om i stället den sparandejustering beräknas som krävs 2023 för att skuldkvoten 2035 ska motsvara av BNP, dvs. en skuldkvot i linje med det s.k. skuld- ankaret, är indikatorvärdet -1,7. Värdet av S2 är -1,2. Strikt tolkat betyder det att det finansiella sparandet kan för- svagas permanent av BNP 2023 utan att nettoskulden blir instabil på mycket lång sikt. Finanspolitiken är därmed hållbar även enligt detta bedömningssätt. Indikatorerna har förbättrats sedan föregående bedömning ekonomiska vårproposition (prop. 2020/21:100) beräknades S1 till -3,1 och S2 till -0,2. Skälet till att S1-indikatorn förbättrats, dvs. nu har ett större negativt värde, är att den offentliga sektorns konsoliderade bruttoskuld under utgångsåret är lägre än enligt den tidigare framskrivningen. Andra bedömningar av finanspolitikens hållbarhet och Europeiska kommissionen har publicerat bedömningar av den svenska finanspolitikens långsiktiga hållbarhet (se Hållbarhetsrapport för de offentliga finanserna, , , respektive Debt Sustainability Monitor 2020, European Economy, February 2021). bedömer att har starka offentliga finanser som är lång- siktigt hållbara, trots att pandemin har inneburit en betydande belastning för de offentliga finanserna. Denna bedömning bygger på att befolkningen blir friskare med tiden och arbetar längre upp i åldrarna. Om så inte blir fallet bedöms de offentliga finanserna inte vara långsiktigt hållbara. Europeiska kommissionen bedömer att risken för en ohållbar utveckling är låg både på kort och medellång sikt (fram ). På lång sikt bedömer kommissionen att risken är medelhög för en ohållbar utveckling. Sammanfattande hållbarhetsindikatorer redovisas i tabell 9.2. -4,4 -1,2 Europeiska kommissionen () -3,1 Källor: , Europeiska kommissionen och egna beräkningar. 9.4Finanspolitiken bedöms vara hållbar Sammantaget bedöms finanspolitiken vara långsiktigt hållbar. I långsiktsscenariot är S1 -4,och S2 -1,av BNP. Försvagningen av det offentliga sparandet 2020–2022 är temporär och bedöms inte äventyra finanspolitikens långsiktiga hållbarhet. 10Sveriges nationella mål för att bidra till EU-målen på det sociala området till 2030 –Inom ramen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter har kvantitativa mål på EU-nivå fastställts inom tre områden: sysselsättning, utbildning och fattigdomsminskning eller social utestängning. Målen ska vara uppfyllda . –Regeringen redovisar nationella mål för sysselsättning, utbildning och fattigdomsminskning eller social utestängning. Målen ska redovisas till Europeiska kommissionen i det nationella reformprogram som överlämnas . 10.1EU-mål på det sociala området till 2030 presenterade Europeiska kommissionen ett meddelande om en handlingsplan för genomförandet av pelaren för sociala rättigheter. I handlingsplanen föreslog kommissionen tre övergripande mål på EU-nivå som ska uppnås och som ska bidra till att vägleda nationell politik och nationella reformer. Stats- och regeringscheferna ställde sig bakom de övergripande målen vid det informella mötet i , vilket sedan bekräftades av den 24–. Målen är för områdena sysselsättning, utbildning och fattigdomsminskning eller social utestängning, och är i överensstämmelse med FN:s mål för hållbar utveckling. På EU-nivå har målet för sysselsättning formulerats som att av befolkningen i åldrarna 20–ska vara sysselsatta 2030. EU:s övergripande mål för utbildning är att av alla vuxna ska delta i utbildning och det övergripande målet för fattigdom eller social utestängning är att minska antalet personer som lever i risk för fattigdom eller social utestängning med minst 15 miljoner (i förhållande till nivå) . Medlemsstaterna uppmanades att fastställa nationella mål inom samma områden med hänsyn till deras respektive utgångslägen och nationella förutsättningar och i enlighet med deras nationella beslutsprocesser. Målen ska redovisas till kommissionen i de nationella reformprogram som överlämnas . nationella mål redovisas i denna proposition på motsvarande sätt som mål inom 2020-strategin redovisades ekonomiska vårproposition (prop. 2010/11:100). På uppmaning av kommissionen överlämnade flertalet medlemsstater preliminära nationella mål . redovisade regeringens förslag till preliminära mål inom de tre områdena. nationella mål ska vara ambitiösa, realistiska, konsistenta och förenliga med hållbar och inkluderande tillväxt samt sunda offentliga finanser. Det ska finnas en tydlig koppling till de övergripande europeiska målsättningarna. Det är viktigt att alla medlemsstater tar sitt ansvar för att bidra till att de övergripande målen uppnås men de medlemsstater som ligger längre ifrån målnivåerna bör bidra mer. De nationella målen ska integrera ett jämställdhetsperspektiv. Regeringens bedömning: nationella mål för sysselsättning bör vara att av befolkningen i åldrarna 20–ska vara sysselsatta 2030. Sysselsättningsgapet mellan kvinnor och män ska minska väsentligt genom en ökning av kvinnors sysselsättningsgrad, särskilt i gruppen utrikes födda kvinnor. Skälen för regeringens bedömning: Regeringens målsättning är att fler kvinnor och män ska komma i arbete. Regeringen anser att det finns utrymme för en ökad syssel- sättning eftersom det råder arbetskraftsbrist i vissa sektorer som det finns ledig arbetskraft. Pandemin har påskyndat strukturomvandlingen, vilket bidrar till att det ställs ännu högre krav på omställning i arbetskraften. De stora utmaningarna ligger i att höja utbildningsnivån bland lågutbildade, förhindra att långtidsarbetslösheten biter sig fast på en hög nivå samt höja arbetskraftsdeltagandet, särskilt bland utrikes födda kvinnor. Värdefull produktion och skatteintäkter går förlorade om arbetskraften inte tas i anspråk. Regeringen anser att det är nödvändigt att varaktigt öka arbetskrafts- utbudet och sysselsättningen för att trygga välfärden. Sysselsättningsgraden är hög i jämfört med i andra EU-länder. uppgick sysselsättningsgraden för åldersgruppen 20–till , varav för kvinnor och för män, vilket är betydligt högre nivåer än genomsnittet i EU. Sysselsättningen minskade under inledningen av pandemin såväl i som i omvärlden, men har i kunnat upprätthållas på en förhållandevis hög nivå, bl.a. tack vare ekonomiska stöd till drabbade näringar. Därtill har nyanlända etablerat sig på arbetsmarknaden i allt snabbare takt . Skillnaderna i sysselsättningsgrad mellan inrikes och utrikes födda respektive mellan könen är dock alltför stora. Dessutom har skillnaderna ökat under pandemin. Utrikes födda kvinnor har en betydligt lägre sysselsättningsgrad än befolkningen i genomsnitt. Regeringen anser att nationella mål för sysselsättning bör vara att av befolkningen i åldrarna 20–ska vara sysselsatta 2030. Syssel- sättningsgapet mellan kvinnor och män ska minska väsentligt genom en ökning av kvinnors sysselsättningsgrad, särskilt i gruppen utrikes födda kvinnor. Regeringens bedömning: nationella mål för utbildning bör vara att av alla vuxna ska delta i utbildning . Av de deltagande bör vara män och kvinnor. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att utbildningspolitiken ska skapa goda förutsättningar för att ta till vara allas kompetens, möjliggöra för alla kvinnor och män att skaffa sig ny kompetens och möta arbetsmarknadens behov. Genom fortsatta investeringar i utbildning säkerställer regeringen kompetens- försörjningen i och ger människor möjlighet till utveckling och livslångt lärande, vilket stärker svensk välfärd och konkurrenskraft. Bland annat inför regeringen nu ett nytt omställningsstudiestöd för yrkesverksamma. Regeringen anser att nationella utbildningsmål bör vara att av alla vuxna ska delta i utbildning . Av de deltagande bör vara män och kvinnor. Utbildning innefattar här både formell och Formell utbildning avser organiserad utbildning inom ramen för det reguljära utbildningsväsendet. Informell utbildning avser såväl personalutbildning på arbetstid, arbetsmarknadsåtgärder och kortare kurser, seminarier och studiecirklar . Regeringen anser att det är lämpligt att lägga det nationella målet på samma nivå som EU-målet. Andelen vuxna som faktiskt deltar i utbildning i är osäker. Osäkerheten beror på brister i tidigare statistiska mätningar (det saknas exempelvis tidsserier) och EU-målet om utbildning kommer att mätas med en ny indikator utifrån arbetskraftsundersökningarna. Regeringen avser därför se över det nationella målet när konsekvenserna av den nya indikatorn har analyserats. Fattigdom eller social utestängning Regeringens bedömning: nationella mål för minskad risk för fattigdom eller social utestängning bör vara att antalet kvinnor och män, flickor och pojkar som lever i risk för fattigdom eller social utestängning ska minska med minst 15 000 i förhållande till nivå. Av dessa bör minst en tredjedel vara barn. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att social inkludering och minskad fattigdom är avgörande för människors välmående och självständighet. Inkluderande samhällen med starka och välfungerande nationella system för socialt skydd bidrar till ökad jämlikhet, jämställdhet och ekonomisk tillväxt och verkar stabiliserande i kristider, vilket är av godo för medborgare, medlemsstater samt EU:s sammanhållning och för den inre marknaden. har andelen som lever i risk för fattigdom eller social utestängning i legat relativt stabilt , mätt med EU:s indikator Risk för fattigdom eller social utestängning (eng. At risk of poverty or social exclusion [AROPE]). Det är en lägre andel än genomsnittet för EU som uppgick till Regeringen anser att nationella mål bör vara att öka den sociala delaktigheten genom att antalet kvinnor och män, flickor och pojkar som lever i risk för fattigdom och social utestängning ska minska med minst 15 000 i förhållande till nivå. Målet är formulerat med hänsyn till analyser och bedömningar av den förväntade befolkningsutvecklingen i fram . Mot bakgrund av den historiska utvecklingen av antalet personer i risk för fattigdom eller social utestängning och den förväntade befolkningsutvecklingen i bedömer regeringen att den ovan angivna målsättningen är ambitiös men realistisk. Beräknat med andel av befolkningen som lever i risk för fattigdom eller social utestängning och den prognostiserade befolkningen i baserad på EU:s befolkningsprognos , innebär målet att antalet personer i risk för fattigdom eller social utestängning skulle minska med 175 000 personer i förhållande till den prognostiserade nivån . Målsättningen innebär en minskning av andelen i risk för fattigdom och social utestängning från år . 11Ändrad fördelning av ändamål och verksamheter på utgiftsområden I detta avsnitt lämnar regeringen förslag om vilka ändamål och verksamheter som bör flyttas mellan utgiftsområden . De föreslagna ändringarna genomförs först efter ställningstagande vilket innebär att de inte ingår i de beräkningar för utgiftsområden som görs i denna proposition. Regeringens förslag: De ändamål och verksamheter som avser laddinfrastruktur och som finansieras från anslaget 1:23 Laddinfrastruktur inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård flyttas till utgiftsområde 21 Energi. Skälen för regeringens förslag: Regeringen vill stärka förutsättningarna för att samlat kunna följa upp och redovisa frågor kopplade till laddinfrastruktur. Åtgärder som rör laddinfrastruktur hör till utgiftsområde 21 Energi eftersom de utgör energipolitiska verktyg. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att de ändamål och verksamheter som avser laddinfrastruktur och som finansieras från anslaget 1:23 Laddinfrastruktur inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård flyttas till utgiftsområde 21 Energi. beräknas förslaget öka utgiftsramen för utgiftsområde 21 Energi med 1 och minska utgiftsramen för utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård med motsvarande belopp. Regeringens förslag: De ändamål och verksamheter som avser biogasstöd och som finansieras från anslaget 1:24 Biogasstöd inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård flyttas till utgiftsområde 21 Energi. Skälen för regeringens förslag: Regeringen vill stärka förutsättningarna för att samlat kunna följa upp och redovisa frågor kopplade till biogasstöd inom utgiftsområde 21 Energi. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att de ändamål och verksamheter som avser biogasstöd och som finansieras från anslaget 1:24 Biogasstöd inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård flyttas till utgiftsområde 21 Energi. beräknas förslaget öka utgiftsramen för utgiftsområde 21 Energi med och minska utgiftsramen för utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård med motsvarande belopp.