prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — det finns en anslutningsskyldighet kan ett nätföretag inte heller vara skyldigt att undersöka åtgärder som inte ryms inom normal nätverksamhet eller är oförenliga med företagets övriga skyldigheter enligt lagen, exempelvis när det gäller att se till att elnätet är säkert, tillförlitligt och De åtgärder som kan bli aktuella är främst att anskaffa sådana 2021/22:153 tjänster som kan förbättra effektiviteten i driften och utvecklingen av el- nätet (flexibilitetstjänster). En åtgärd är inte relevant om den kan vidtas först som ligger bortom fristen för anslutning enligt 5 §. Nätkoncessionshavaren kan i så fall inte anses ha förutsättningar att åtgärda kapacitetsbristen på det sätt som anges i första punkten. Avsteg får alltså göras från anslutningsskyl- digheten om flexibilitetstjänsterna inte kommer att göra det möjligt att genomföra anslutningen inom en skälig tid. Det ska dessutom vid en objektiv bedömning vara rimligt att kräva att nätkoncessionshavaren åtgärdar kapacitetsbristen. Nätkoncessionshavaren kan vägra ansluta en anläggning, om kapacitetsbristen inte kan åtgärdas på ett sätt som är samhällsekonomiskt motiverat. I detta ligger att den kostnad som ska bäras av kundkollektivet ska vara rimlig i förhållande till den nytta som kunderna har av åtgärden. En åtgärd som är billigare per kilowatt- timme än kundernas värdering av icke-levererad energi kan som utgångs- punkt anses vara samhällsekonomiskt motiverad. Vid bedömningen av om en åtgärd är samhällsekonomiskt motiverad måste det även tas hänsyn till om flexibilitetstjänsterna kommer att finnas tillgängliga . Som framgår av första stycket andra punkten kan det finnas särskilda skäl att göra avsteg från anslutningsskyldigheten även om det finns ledig kapacitet. Exempel på vad som kan vara sådana särskilda skäl anges i äldre förarbeten (prop. 1996/97:136 s. 142 f.). De tekniska förutsättningarna vid anslutningen är en faktor som måste beaktas när anslutningsskyldigheten prövas. Den anläggning som ska anslutas måste i stora drag vara avpassad för det befintliga ledningsnätet. Ett annat exempel på en omständighet som kan vara särskilda skäl är att det finns anledning att befara framtida avtalsbrott med hänsyn till att anläggningsinnehavaren inte har följt tidi- gare avtal. Ändringen när det gäller anslutningen av mikroproduktionsanläggningar framgår av andra stycket och gäller i fråga om vissa anläggningar för mikroproduktion av el. För att ett distributionsnätsföretag ska undantas från anslutningsskyldigheten krävs, utöver att det finns särskilda skäl enligt första stycket, att företaget underrättar anläggningsinnehavaren inom den tid som anges i stycket. 3 § Om någon vill ansluta en elektrisk anläggning till ett region- eller transmis- sionsnät i stället för till lokalnätet, får innehavaren av region- eller transmissions- nätet ansluta anläggningen endast om 1.innehavaren av lokalnätet har medgett det, eller 2.nätmyndigheten har beviljat tillstånd till anslutningen efter ansökan av inne- havaren av region- eller transmissionsnätet. I paragrafen behandlas fall då någon vill ansluta en anläggning till region- eller transmissionsnätet i stället för till lokalnätet i samma geografiska om- råde. Den motsvarar delvis hittillsvarande 3 kap. 8 §. I sak ändras regle- ringen som en anpassning till att det går att bevilja nätkoncession för område för ledningar som ingår i ett regionnät (prop. 2020/21:188). Övervägandena finns i avsnitt 18.3. Paragrafen utfor- mas efter synpunkter från Lagrådet. Huvudregeln är att en anläggning ska anslutas till lokalnätet. Den som Prop. 2021/22:153 innehar region- eller transmissionsnätet är då inte bara befriad från anslut- ningsskyldigheten utan också förbjuden att ansluta anläggningen. ningen får dock ske till det överliggande nätet, om innehavaren av lokal- nätet medger det eller ger tillstånd till det efter ansökan av region- eller transmissionsnätsföretaget. Förutsättningar- na för att ska ge tillstånd till anslutning an- ges i 4 §. 4 § får bevilja ett sådant tillstånd som avses i 3 § 2 endast om det finns särskilda skäl. I paragrafen regleras förutsättningarna för att Energimarknadsinspek- tionen ska ge innehavaren av ett region- eller transmissionsnät ett sådant tillstånd som avses i 3 § 2. Den överensstämmer i sak med det som i denna fråga anges i hittillsvarande 3 kap. 8 § andra stycket. Samhällsekonomiska bedömningar bör läggas till grund för prövningen (prop. 1996/97:136 s. 123 och 143). Anslutning inom skälig tid 5 § Ett nätföretag som ska ansluta en anläggning enligt 1 § ska genomföra an- slutningen inom skälig tid från det att företaget har tagit emot en begäran om an- slutning. Tiden får vara längre än endast om det är nödvändigt med hänsyn till anslutningens omfattning och tekniska utformning eller det finns andra sär- skilda skäl. I paragrafen regleras inom vilken tid ett nätföretag ska ansluta en anlägg- ning till elnätet. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 7 a § (prop. 2013/14:174 s. 198 f. och 268 f.). Paragrafen genomför arti- kel 15.5 a i elmarknadsdirektivet. Standardiserade rutiner för anslutning 6 § Ett nätföretag ska ha standardiserade rutiner för anslutning av elproduktions- anläggningar och energilagringsanläggningar. Sådana rutiner ska, så långt det är möjligt och ändamålsenligt, säkerställa en snabb och enkel anslutning. Paragrafen reglerar en skyldighet för nätföretag att ha standardiserade rutiner för anslutning av elproduktionsanläggningar och energilagringsanlägg- ningar. Den motsvarar delvis hittillsvarande 3 kap. 7 b § (prop. 2013/14:174 s. 199 och 269). Övervägandena finns i avsnitt 18.4. I sak ändras regleringen, med beaktande av artikel 42.1 i elmarknads- direktivet, på så sätt att den omfattar även rutiner för anslutning av energi- lagringsanläggningar. Vad som avses med en energilagringsanläggning anges i 1 kap. 4 §. Uppgifter om villkor för anslutning 7 § Ett nätföretag ska utan dröjsmål ge den som begär det skriftlig information om de allmänna villkor som företaget tillämpar för anslutning. I samband med en begäran om en ny anslutning ska uppgifter om avgift och övriga villkor för anslutningen lämnas inom skälig tid. I paragrafen regleras en skyldighet för nätföretag att ge information om villkoren för att ansluta anläggningar. Den överensstämmer i sak med hit- tillsvarande 4 kap. 11 c § (prop. 1996/97:136 s. 158 och prop. 2017/18:237 s. 85). 8 § Ett nätföretag som har tagit emot en begäran om anslutning av en elproduk- tionsanläggning ska ta fram en tidsplan för sin handläggning av ärendet och lämna planen till den som vill ansluta anläggningen. När uppgifter enligt 7 § andra stycket lämnas i fråga om anslutning av en el- produktionsanläggning, ska nätföretaget även ange en tidsplan för anslutningen. Enligt paragrafen finns en skyldighet för ett nätföretag att lämna uppgifter om tidsplaner till den som vill ansluta en elproduktionsanläggning till en ledning eller ett ledningsnät. Den överensstämmer i sak med hittillsva- rande 4 kap. 12 § (prop. 2009/10:128 s. 58 f. och 80 f.). Information om åtgärder som krävs för att förstärka elnätet 9 § Ett nätföretag som har vägrat ansluta en anläggning till en ledning eller ett ledningsnät med hänvisning till att ledningen eller nätet saknar kapacitet, ska mot skälig ersättning ge den som begär det information om vilka åtgärder som krävs för att anslutningen ska kunna genomföras. Om anläggningen är en laddningspunkt, ska nätföretaget utan särskild begäran lämna informationen tillsammans med meddelandet om att anslutning vägras. Nätföretaget ska lämna informationen utan ersättning. I paragrafen, som inte har någon tidigare motsvarighet, regleras en skyl- dighet för nätföretag att ge information om åtgärder som krävs för att förstärka elnätet. Den genomför artikel 6.2 tredje–femte meningarna i elmarknadsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 18.5. Ett nätföretag som vägrar ansluta en anläggning med hänvisning till att det saknas ledig kapacitet är enligt första stycket skyldigt att ge den som begär det information om vilka nätförstärkningsåtgärder som krävs för att anslutningen ska bli möjlig. Den som begär informationen ska betala skälig ersättning till nätföretaget. En ersättning som överstiger nätföreta- gets kostnader för att ta fram och lämna informationen kan inte anses skälig. När det gäller anslutning av laddningspunkter ska dock informationen lämnas utan begäran, redan i samband med beskedet om vägrad anslut- ning, och utan att nätföretaget kan begära ersättning. Detta framgår av andra stycket. Tvister om nätföretagets skyldigheter enligt paragrafen ska tas upp av (13 §). 10 § Avgiften för anslutning till en ledning eller ett ledningsnät ska utformas så att nätkoncessionshavarens skäliga kostnader för anslutningen täcks. Särskild hänsyn ska tas till anslutningspunktens geografiska läge och den avtalade effekten i anslutningspunkten. Om staten enligt ett avtal med ett nätföretag har finansierat åtgärder som är Prop. 2021/22:153 nödvändiga för att öka elnätets kapacitet för att underlätta anslutningen av anlägg- ningar för produktion av förnybar el, ska avgiften för anslutning utformas så att den som vill ansluta en anläggning ersätter nätföretagets kostnader för sådana åtgärder i den del som svarar mot anläggningens andel av den totala kapacitets- ökningen. Detta gäller även om nätkoncessionen överlåts. I paragrafen regleras utformningen av anslutningsavgifter. Den överens- stämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 9 a och 9 b §§ (prop. 2004/05:62 s. 83 f. och 269, prop. 2008/09:141 s. 82 f. och 99 och prop. 2013/14:156 s. 17–21 och 28 f.). 11 § En elanvändare som har ett abonnemang för en säkring om högst ska inte betala någon avgift för att ansluta en produktionsanläggning som 1.producerar el vars inmatning kan ske med en effekt om högst , a)där en anläggning för användning av el redan är ansluten, och b)med en effekt som inte överstiger uttagsabonnemangets effekt. Enligt paragrafen, som inte har någon tidigare motsvarighet, får ett nät- företag i vissa fall inte ta ut någon avgift för att ansluta en elproduktions- anläggning. Den är en del av genomförandet av artikel 21.2 a i det omarbe- tade förnybartdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 18.6. En elanvändare som också är elproducent ska, om de närmare förutsätt- ningar som anges i paragrafen är uppfyllda, undantas från skyldigheten att betala för anslutningen av produktionsanläggningen till elnätet. Uttags- abonnemanget är avtalet med nätföretaget om att ta ut el i en uttagspunkt, dvs. den el som avses i punkten 2 a. Av 38 § framgår att anläggningsinne- havaren inte heller ska betala någon avgift för inmatningen av el på nätet. 12 § Ett nätföretag ska offentliggöra principer för hur kostnaderna för teknisk anpassning ska fördelas vid anslutning till elnätet. I paragrafen regleras en skyldighet för nätföretag att offentliggöra princi- per för kostnadsfördelning. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 13 § (prop. 2009/10:128 s. 60–62 och 81). Tvister om anslutning till elnätet 13 § ska ta upp en tvist om vilka skyldigheter en nätkon- cessionshavare har enligt 1 § eller ett nätföretag har enligt 5 eller 9 §. En tvist ska inte prövas, om ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren eller nätföretaget skickat ett skriftligt ställningstagande till den berörda parten under partens senaste kända adress. I paragrafen regleras prövningen av tvister om en nätkoncessionshavares skyldigheter när det gäller anslutning av anläggningar till en ledning eller ett ledningsnät. Den motsvarar hittillsvarande 3 kap. 6 § andra stycket första meningen och fjärde stycket och 7 § andra stycket första meningen, 2021/22:153 men har en delvis annan utformning. Övervägandena finns i avsnitt 18.5 och 24.1. Tvister om nätkoncessionshavarens skyldighet att ansluta anläggningar till elnätet ska enligt första stycket tas upp av Energimarknadsinspek- tionen. Inte bara anslutningsskyldigheten i sig prövas av myndigheten utan också om villkoren för anslutningen är förenliga med 1 §. Prövningen avser i så fall om avgiften och övriga villkor för anslutningen är objektiva, icke-diskriminerande och i övrigt skäliga. ska vidare ta upp tvister om innebörden av ett nätföretags skyldighet att genomföra anslutningen inom skälig tid eller att ge information om vilka kapacitetshöjande åtgärder som krävs för att en anslutning ska bli möjlig. Genom att det anges att tvister ska tas upp av nätmyndigheten tydliggörs hur stycket förhåller sig till 10 kap. 17 § , där det anges att allmän domstol inte är behörig att ta upp tvister som ska tas upp av annan myndighet än domstol. behörighet gäller dock endast fastställelse av de skyldigheter som nätkoncessions- havaren har enligt lagen. Myndigheten ska alltså inte ta upp exempelvis tvister som gäller fullgörande av skyldigheten att betala anslutningsav- giften eller en fastställelsetalan som gäller hur villkor i anslutningsavtalet ska tolkas. För förfarandet hos gäller förvaltnings- lagen. Inspektionens beslut kan överklagas till allmän förvaltningsdom- stol, se 13 kap. 7 §. Andra stycket överensstämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 6 § fjärde stycket och 7 § fjärde stycket (prop. 2001/02:56 s. 35 och 59 f.). Energi- marknadsinspektionens exklusiva prövningsrätt innebär att en part inte heller efter tvåårsfristens utgång kan vända sig till allmän domstol för prövning. 14 § ska fatta sitt slutliga beslut i ett ärende enligt 13 § från det att ansökan om prövning kommit in till myndigheten. Om myndigheten behöver ytterligare tid för att avgöra ärendet, får myndigheten för- länga tiden eller, om sökanden medger det, med den ytterligare tid som kan behövas för att ärendet ska kunna avgöras. I paragrafen finns tidsfrister för nätmyndighetens prövning av tvister. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 6 § andra stycket andra och tredje meningarna och tredje stycket samt 7 § andra stycket andra och tredje meningarna och tredje stycket (prop. 2004/05:62 s. 87 f. och 266 f.). Återinkoppling och höjning av avtalad effekt Rubriken utformas efter synpunkter från Lagrådet. 15 § Det som anges i detta kapitel om anslutning av en elektrisk anläggning till en ledning eller ett ledningsnät gäller också återinkoppling av en befintlig anläggning och höjning av avtalad effekt i en anslutningspunkt. I paragrafen regleras tillämpningsområdet för de bestämmelser som finns i kapitlet i frågor om anslutning av en anläggning till en ledning eller ett Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 1 kap. 4 § andra stycket (prop. 1996/97:136 s. 117 f.). Skyldighet att överföra el 16 § En nätkoncessionshavare är skyldig att överföra el för någon annans räkning på objektiva, icke-diskriminerande och i övrigt skäliga villkor. I paragrafen regleras en nätkoncessionshavares grundläggande skyldighet att överföra el för någon annans räkning. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 9 § första stycket och 4 kap. 1 § första stycket första meningen (prop. 1996/97:136 s. 143 f. och 149, prop. 2001/02:56 s. 64 2004/05:62 s. 268). Paragrafen genomför artikel 6 i elmarknads- direktivet när det gäller nätföretagens skyldighet att överföra el för annans Skyldigheten att överföra el innefattar inte någon skyldighet att ansluta Den grundläggande anslutningsskyldigheten regleras i 1 §. Rätt att använda elnätet inom 17 § Ett nätföretag ska utforma sina villkor för överföring av el så att en betald anslutningsavgift ger rätt att använda elnätet inom , med undantag för ut- landsförbindelser med en spänning som understiger . I paragrafen regleras nätkundens rätt att använda elnätet inom . överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 2 § (prop. s. 36 f. och 82 f.). God kvalitet på överföringen av el 18 § Ett nätföretags överföring av el för någon annans räkning ska ha god kvalitet. Nätföretaget ska avhjälpa brister i överföringen i den utsträckning kostnaderna för att avhjälpa bristerna är rimliga i förhållande till de olägenheter för elanvän- darna som är förknippade med bristerna. I paragrafen regleras kvaliteten på den överföring av el för någon annans räkning som ett nätföretag är skyldigt att utföra på sitt nät. stämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 9 § andra och tredje styckena 2001/02:56 s. 32–34 och 60 f.). 19 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innebörden av att överföringen av el har god kvalitet. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka krav som ska vara uppfyllda för att överföringen av el ska vara av god kvalitet. sak med hittillsvarande 3 kap. 9 § fjärde stycket (prop. 2001/02:56 s. 33 f. och 61 och prop. 2005/06:27 s. 27–29, 56 och 83). Funktionskrav vid överföring av el 20 § Ett nätföretag ska se till att avbrott i överföringen av el till en elanvändare aldrig överstiger eller den som följer av 18 § eller av föreskrifter som meddelats med stöd av 19 §. 2021/22:153 Detta gäller inte om nätföretaget visar att avbrottet beror på ett hinder utanför företagets kontroll som företaget inte skäligen kunde förväntas ha räknat med och vars följder det inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. I paragrafen finns den grundläggande regleringen av funktionskravet vid överföring av el. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 3 kap. 9 a § (prop. 2005/06:27 s. 23–27 och 57). 21 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet i 20 §. I paragrafen, som inte har någon tidigare motsvarighet, bemyndigas rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela före- skrifter om undantag från funktionskravet. Övervägandena finns i av- snitt 19. Ett undantag från funktionskravet finns i 20 § andra stycket. Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter meddelas om undantag även i andra situationer, t.ex. om ett avbrott som överstiger är förenligt med det som krävs för att överföringen av el ska anses ha god kvalitet enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 19 §. 22 § får i det enskilda fallet bevilja dispens från kravet i 20 § i en del av ett koncessionsområde om 1.kravet är oskäligt betungande med hänsyn till nätföretagets ekonomiska situa- tion, eller 2.det finns synnerliga skäl. Dispens får ges i sammanlagt högst . Paragrafen gör det möjligt för att ge dispens från funktionskravet i ett enskilt fall. Den överensstämmer i sak med hit- tillsvarande 3 kap. 9 b § (prop. 2005/06:27 s. 26 och 57 f.). Att föreskrifter om undantag från funktionskravet har meddelats med stöd av 21 § utesluter inte att med stöd av förevarande paragraf beviljar en mer långtgående dispens i det enskilda fallet. Uppgifter om villkor för överföring 23 § Ett nätföretag ska 1.utan dröjsmål ge den som begär det skriftlig information om avgifter och övriga villkor för överföring av el, och 2.offentliggöra sådana uppgifter. I paragrafen regleras nätföretagets skyldighet att lämna information om avgifter och övriga villkor för överföring av el. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 11 § (prop. 1996/97:136 s. 158, prop. 1997/98:159 s. 31 och 68 och prop. 2017/18:237 s. 84). 24 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att lämna uppgifter till nätmyndigheten om avgifter och övriga villkor för överföring av el. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen . 2021/22:153 bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att lämna uppgifter till om avgifter och övriga villkor för överföring av el. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 11 a § (prop. 2017/18:237 s. 40 f. och 84 f.). 25 § Ett nätföretag ska informera elanvändarna om 1.hur avgifterna för överföring av el är utformade, och 2.vilka möjligheter elanvändarna har att påverka sina kostnader för överföring av el genom att välja andra avtalsvillkor eller ändra förbrukningsmönster. I paragrafen regleras en informationsskyldighet för nätföretag i fråga om hur överföringsavgifterna är utformade och elanvändarnas möjligheter att påverka sina kostnader. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 11 b § (prop. 2017/18:237 s. 41 f. och 85). Allmänt om avgifter för överföring av el 26 § Ett nätföretag ska utforma sina avgifter för överföring av el på ett sätt som är förenligt med ett effektivt utnyttjande av elnätet och en effektiv elproduktion och elanvändning. I paragrafen regleras utformningen av överföringsavgifter när det gäller förenligheten med ett effektivt utnyttjande av elnätet och en effektiv elpro- duktion och elanvändning. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 1 § första stycket andra meningen (prop. 2013/14:174 s. 192–196 och 271 f.). 27 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur avgifterna för överföring av el ska utformas för att främja ett effektivt utnyttjande av elnätet eller en effektiv elproduktion och elanvändning. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om energieffektiva överföringsavgif- ter. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 1 § andra stycket (prop. 2013/14:174 s. 194–196 och 272). Avgift för lokal distribution 28 § En avgift för överföring av el på ett lokalnät får inte utformas med hänsyn till var en anslutning finns inom ett koncessionsområde. Om ett eller flera koncessionsområden slås samman helt eller delvis, ska av- gifterna för det nya området vara enhetliga senast efter sammanslagningen. I paragrafen finns särskilda föreskrifter om avgifter för lokal distribution av el. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 3 § (prop. 1996/97:136 s. 150, prop. 1997/98:159 s. 60 f. och 66 f. och prop. 2008/09:141 s. 97). 29 § I områden som redovisas samlat enligt 3 kap. 51 § ska enhetliga avgifter för överföring av el på ett lokalnät tillämpas från den dag som nätmyndigheten be- slutar. Den dagen får inte infalla senare än från beslutet om samlad redovis- ning eller beslutet om ändring av ett sådant beslut. 2021/22:153 I paragrafen anges när områden som redovisas samlat ska ha enhetliga av- gifter. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 4 § första stycket (prop. 2001/02:56 s. 27–29 och 59 och prop. 2014/15:56 s. 15 och 21). 30 § När detta kapitel tillämpas ska en ledning som omfattas av en nätkoncession för linje anses omfattas av nätkoncessionen för område, om samlad redovisning sker enligt 3 kap. 53 § andra stycket. I paragrafen regleras vad som ska gälla när en nätkoncession för linje redo- visas tillsammans med en nätkoncession för område och alltså anses ingå i lokalnätet. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 4 § andra stycket (prop. 2014/15:56 s. 15 och 21). 31 § Trots 28 och 29 §§ får inom ett koncessionsområde eller inom flera kon- cessionsområden som redovisas samlat särskilda avgifter för överföring av el gälla för en begränsad krets av elanvändare, om 1.det behövs för att utveckla sådana avgifter för överföring av el som främjar ett effektivt utnyttjande av elnätet, och 2.nätföretaget har informerat nätmyndigheten. Sådana avgifter får inte tillämpas än utan tillstånd av nätmyndigheten. I paragrafen regleras en möjlighet för ett nätföretag att tillämpa avgifter som gäller endast för en begränsad del av elanvändarna inom en kundka- tegori i ett område. Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 4 a § (prop. 2017/18:237 s. 38–40 och 83). 32 § ska bevilja tillstånd enligt 31 § andra stycket, om avgifterna 1.uppfyller kraven i 16 och 26 §§, och 2.behöver tillämpas än med hänsyn till det ändamål som anges i 31 § första stycket 1. Tillstånd ska beviljas . I paragrafen regleras förutsättningarna för att ett nätföretag ska få tillstånd att tillämpa särskilda avgifter enligt 31 § än . Den överensstämmer i sak med hittillsvarande 4 kap. 4 b § (prop.