prop · H903238 · 2022-05-05 00:00:00 — De databaser som bestämmelsen tar sikte på regleras i den så kallade bilageregeln i 1 kap. 5 och 6 §§ tryckfrihetsförordningen och den så kallade databasregeln i 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen. Av fjärde stycket följer att när ändrade förhållanden ger anledning till det, ska marknadskontrollmyndigheten besluta att en skyldighet att vidta en åtgärd enligt artikel 14.4 k inte längre ska gälla. Ändrade förhållanden kan till exempel vara för handen om en farlig produkt har korrigerats så att den inte längre utgör en allvarlig risk. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 19 § Den myndighet som utför marknadskontroll och övrig tillsyn får besluta de förelägganden som behövs och i övrigt vidta de åtgärder som behövs 1.för att denna lag, föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, direkt tillämpliga rättsakter som har meddelats med stöd av direktiv /90/EU och förordning (EU) 2019/1020 ska följas, 2.om marin utrustning som uppfyller kraven enligt denna lag och föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen ändå utgör en risk för sjösäkerheten, hälsan eller miljön. Paragrafen innehåller bestämmelser om förelägganden. Paragrafen och dess rubrik ändras redaktionellt på så sätt att ordet förbud Befogenheten att besluta förelägganden omfattar förbud. innebär därmed inte någon ändring i sak (se vad gäller paragrafens tänkta tillämpningsområde propositionen Genomförande av det nya direktivet om marin utrustning, prop. 2015/16:158 s. 42–45 och 69–70). Paragrafen ändras även på så sätt att det anges att marknadskontroll- myndigheten får besluta de förelägganden som behövs för att EU:s marknadskontrollförordning ska efterlevas. Ett föreläggande kan till exempel vara nödvändigt om en ekonomisk aktör bryter mot skyldigheterna i artikel 7.1 i EU:s marknadskontrollförordning, där det anges att ekonomiska aktörer ska samarbeta med marknadskontroll- myndigheterna beträffande åtgärder som kan undanröja eller minska risker som produkter tillhandahållna på marknaden av dessa aktörer medför. Artikel 3.18 innehåller en definition av begreppet risk och artikel 3.19 en definition av begreppet produkt som utgör en risk. framgår bland annat att produkter som kan inverka negativt på hälsa och säkerhet kan utgöra en risk i förordningens mening. ytterligare en redaktionell ändring. Hänvisningen till förordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. 22 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för ärendehandläggning, marknadskontroll och övrig tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Av lagen (2014:140) med bemyndigande att meddela vissa föreskrifter om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn framgår att föreskrifter om avgifter för marknadskontroll enligt förordning (EU) 2019/1020 får meddelas. Paragrafen innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om bland annat avgifter för marknadskontroll. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Paragrafen ändras på så sätt att bemyndigandet inte längre omfattar avgifter för marknadskontroll enligt EU:s marknadskontrollförordning. Andra stycket i paragrafen är nytt och innehåller en upplysning om att det i lagen (2014:140) med bemyndigande att meddela vissa föreskrifter om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn finns bestämmelser som innebär att vissa föreskrifter om avgifter för marknads- kontroll får meddelas. I den lagen finns bemyndiganden för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer samt för en kommun att meddela föreskrifter om avgifter för kontroll enligt EU:s marknads- kontrollförordning. Marknadskontroll definieras i artikel 3.3 i EU:s marknads- kontrollförordning som den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av marknadskontrollmyndigheterna för att säkerställa att produkterna överensstämmer med de krav som fastställs i relevant harmoniserad unionslagstiftning och för att säkerställa skydd av det allmänintresse som omfattas av den lagstiftningen. Hänvisningen till förordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5.8. 23 § En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om den ekonomiska aktören eller någon som har handlat på den ekonomiska aktörens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot 10 eller 11 § eller mot föreskrifter meddelade i anslutning till dessa bestämmelser, 2.föreskrifter meddelade med stöd av 6, 7, 12 eller 13 §, eller 3.beslut meddelade med stöd av 7 § andra meningen. Sanktionsavgift får inte åläggas någon för att denne inte har följt ett föreläggande som har förenats med vite. I övrigt ska i fråga om sanktionsavgift 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451) tillämpas. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgift. Paragrafens andra stycke ändras på så sätt att det inte längre anges att förbudet mot dubbla sanktioner i stycket omfattar överträdelser av ett förbud. Ändringen hänger samman med ändringen i 19 § där ordet förbud tas bort. Dessutom görs en redaktionell ändring. 2021/22:238 ingen förändring i sak (se vad gäller bestämmelsens tänkta tillämpningsområde prop. 2015/16:158, s. 54 och 72). Övervägandena finns i avsnitt 5.4. 10.31Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:915) om krav på installationer för alternativa drivmedel 7 d § En kommun får ingå avtal med organ för bedömning av överensstämmelse som har ackrediterats enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 och enligt lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll om att det ackrediterade organet ska bistå kommunen i de uppgifter som kommunen har enligt 7 a–7 c §§. Avtalet får inte omfatta uppgifter som innefattar myndighetsutövning. Paragrafen reglerar en kommuns möjlighet att ingå avtal med organ för bedömning av överensstämmelse om uppgifter. Paragrafen ändras på så sätt att förordning (EG) nr 765/2008 anges med dess nya namn. Hänvisningen till förordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5.12. 10.32 Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:1145) om offentlig upphandling 9 § En upphandlande myndighet får som bevis för överensstämmelse med kraven i de tekniska specifikationerna, tilldelningskriterierna enligt 16 kap. eller villkoren för fullgörande av kontraktet enligt 17 kap., kräva att leverantören ska uppvisa en provningsrapport eller ett intyg från ett organ för bedömning av överensstämmelse. Detta organ ska vara ackrediterat för denna uppgift i enlighet med och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) 2019/1020. I paragrafen finns bestämmelser om vilka bevis en upphandlande myndighet får kräva för att det råder överensstämmelse med kraven i de tekniska specifikationerna, tilldelningskriterierna enligt 16 kap. eller villkoren för fullgörande av kontraktet enligt 17 kap. Paragrafen ändras på så sätt att förordning (EG) nr 765/2008 anges med dess nya namn. Hänvisningen är utformad så att den avser förordningen i en viss angiven lydelse, så kallad statisk hänvisning. Hänvisningen, som tidigare avsåg förordningen i dess ursprungliga lydelse, ändras så att den avser förordningen i den lydelse förordningen har fått genom ändrings- bestämmelser i marknadskontrollförordning. förordning (EG) nr 765/2008 trädde i kraft fram till nämnda ändringar Prop. 2021/22:238 genom EU:s marknadskontrollförordning har förordning (EU) nr 765/2008 inte ändrats materiellt. Övervägandena finns i avsnitt 5.12. 10.33Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:1146) om upphandling inom försörjningssektorerna 9 § En upphandlande enhet får som bevis för överensstämmelse med kraven i de tekniska specifikationerna, tilldelningskriterierna enligt 16 kap. eller villkoren för fullgörande av kontraktet enligt 17 kap., kräva att leverantören ska uppvisa en provningsrapport eller ett intyg från ett organ för bedömning av överensstämmelse. Detta organ ska vara ackrediterat för denna uppgift i enlighet med och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) 2019/1020. I paragrafen finns bestämmelser om utredning om överensstämmelse. Paragrafen ändras på så sätt att förordning (EG) nr 765/2008 anges med dess nya namn. Hänvisningen är utformad så att den avser förordningen i en viss angiven lydelse, så kallad statisk hänvisning. Hänvisningen, som tidigare avsåg förordningen i dess ursprungliga lydelse, ändras så att den avser förordningen i den lydelse förordningen har fått genom ändringsbestämmelser i marknadskontrollförordning. från det att förordning (EG) nr 765/2008 trädde i kraft fram till nämnda ändringar genom EU:s marknadskontrollförordning har förordning (EU) nr 765/2008 inte ändrats materiellt. Övervägandena finns i avsnitt 5.12. 10.34Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:125) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om personlig skyddsutrustning 2 a § Vid marknadskontroll enligt förordning (EU) 2019/1020 har marknads- kontrollmyndigheten befogenhet 1. att enligt artikel 14.4 a–14.4 c kräva att ekonomiska aktörer ska tillhandahålla handlingar, specifikationer, data eller uppgifter, 2. att enligt artikel 14.4 d utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter, 3. att enligt artikel 14.4 e få tillträde till lokaler, mark eller transportmedel, 4. att enligt artikel 14.4 f inleda undersökningar på eget initiativ, 5. att enligt artikel kräva att ekonomiska aktörer ska vidta lämpliga åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk, 6. att enligt artikel 14.4 h själv vidta åtgärder, 2021/22:238 7. att enligt artikel 14.4 j införskaffa, inspektera och demontera varuprover, och 8.att enligt artikel 14.4 k kräva att innehåll på ett onlinegränssnitt ska avlägsnas, att en varning ska visas eller att åtkomsten ska begränsas. får införskaffa ett varuprov under dold identitet enligt artikel 14.4 j i förordning (EU) 2019/1020 endast om det är nödvändigt för att syftet med kontrollen ska uppnås. Myndigheten ska underrätta den ekonomiska aktören om att införskaffandet har skett under dold identitet, så snart det går utan att syftet med åtgärden går förlorat. Befogenheten enligt första stycket 8 gäller inte i fråga om databaser som omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. När ändrade förhållanden ger anledning till det, ska marknadskontroll- myndigheten besluta att en sådan skyldighet som avses i första stycket 8 inte längre ska gälla. Paragrafen innehåller bestämmelser om marknadskontrollmyndighetens utformas enligt Lagrådets förslag. Paragrafens första och andra stycke ändras och ett tredje och fjärde Ändringen av första stycket innebär att marknadskontrollmyndigheten i artikel 14.4 c, 14.4 d, 14.4 f–h marknadskontrollförordning har befogenhet att kräva handlingar, specifikationer, data eller uppgifter, att utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter, att inleda undersökningar på eget initiativ, att kräva åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk, att själv vidta åtgärder samt att kräva att innehåll på ett onlinegränssnitt avlägsnas, att en varning visas eller att åtkomsten till onlinegränssnittet begränsas. Ändringen införs genom att punkt 1 ändras, nuvarande punkt 2 och 3 numreras om och fem nya punkter läggs till (punkt 2, 4–6 och 8). Enligt artikel 3.3 avses med marknadskontroll den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av marknadskontrollmyndigheterna för att säkerställa att produkterna överensstämmer med de krav som fastställs i relevant harmoniserad unionslagstiftning och för att säkerställa skydd av det allmänintresse som omfattas av den lagstiftningen. unionslagstiftningen är enligt artikel 2.1 den lagstiftning som förtecknas i bilaga I till EU:s marknadskontrollförordning. När en marknadskontrollmyndighet utövar sina befogenheter enligt artikel 14.4 görs det av nödvändighet genom att myndigheten fattar beslut. Det är vidare naturligt att den marknads- kontrollmyndighet som exempelvis vill kräva handlingar från en ekonomisk aktör enligt artikel 14.4 a, få tillträde till en lokal enligt åtgärder mot ett onlinegränssnitt enligt artikel 14.4 k riktar sitt krav mot den ekonomiska aktören genom att fatta ett beslut i formen av ett föreläggande (jämför propositionen Ny lag om Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om personlig skydds- utrustning, prop. 2017/18:51 s. 28). Av ändringen i första stycket 1 följer att marknadskontrollmyndigheten även har befogenhet att kräva handlingar, specifikationer, data eller uppgifter enligt artikel 14.4 c. Artikel 14.4 c omfattar befogenhet att kräva bedömningen av äganderätten till webbplatser, när uppgifterna i fråga har samband med föremålet för undersökningen. har inte befogenhet att kräva handlingar, specifikationer, data eller uppgifter från någon som inte är en ekonomisk aktör, till exempel en konsument. Ekonomisk aktör definieras i artikel 3.13 i EU:s marknadskontrollförordning. Enligt första stycket 2 har marknadskontrollmyndigheten befogenhet att utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter enligt artikel 14.4 d. I artikel 14.4 d anges att marknadskontroll- myndigheten ska ha befogenhet att utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter. Med oanmäld inspektion avses en inspektion som utförs utan att den ekonomiska aktören har informerats om inspektionen i förväg. Enligt första stycket 4 har marknadskontrollmyndigheten befogenhet att inleda undersökningar på eget initiativ enligt artikel 14.4 f. I artikel 14.4 f anges att marknadskontrollmyndigheten ska ha befogenhet att inleda undersökningar på eget initiativ i syfte att identifiera bristande överensstämmelse och se till att den upphör. I skäl 36 anges att marknadskontrollmyndigheterna bör ha möjlighet att inleda utredningar om de får kännedom om att produkter som inte överensstämmer med kraven släpps ut på marknaden. Enligt första stycket 5 och 6 har marknadskontrollmyndigheten befogenhet att kräva åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk enligt artikel samt om att själv vidta åtgärder enligt artikel 14.4 h. Artikel omfattar befogenhet att kräva att ekonomiska aktörer vidtar lämpliga åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk. I artikel 14.4 h anges att marknadskontrollmyndigheten ska ha befogenhet att vidta lämpliga åtgärder om en ekonomisk aktör underlåter att vidta lämpliga korrigerande åtgärder eller om den bristande överensstämmelsen eller risken består, inbegripet befogenheter att förbjuda eller inskränka tillhandahållandet av en produkt på marknaden eller att besluta att en produkt dras in eller återkallas. Den närmare innebörden av artikel och 14.4 h framgår av artikel 16, som innehåller bestämmelser om åtgärder för marknadskontroll. Av artikel 16.1 följer exempelvis att marknadskontrollmyndigheterna ska vidta lämpliga åtgärder om en produkt som omfattas av harmoniserad unionslagstiftning kan äventyra användarnas hälsa eller säkerhet. Artikel 3.18 innehåller en definition av begreppet risk. Enligt första stycket 8 har marknadskontrollmyndigheten befogenhet att kräva att innehåll på ett onlinegränssnitt avlägsnas, att en varning visas eller att åtkomsten begränsas enligt artikel 14.4 k. Av artikel 14.4 k följer att marknadskontrollmyndigheten endast får använda sig av denna befogenhet när inga andra effektiva medel står till buds för att eliminera en allvarlig risk. Artikel 3.20 innehåller en definition av en produkt som utgör en allvarlig risk. Det är fråga om en produkt som utgör en risk i fråga om vilken en kombination av sannolikheten för att en farlig situation som kan orsaka skada ska uppkomma och skadans allvar anses kräva ett snabbt ingripande från marknadskontrollmyndigheterna, inbegripet fall där effekterna av risken inte är omedelbara. I artikel 3.15 definieras termen onlinegränssnitt som programvara, inbegripet en webbplats, en del av en 2021/22:238 webbplats eller en applikation, som drivs av en ekonomisk aktör eller för dennes räkning och som tjänar till att ge slutanvändarna tillgång till den ekonomiska aktörens produkter. För att innehåll ska kunna avlägsnas från ett onlinegränssnitt behöver det raderas från den utrustning där det lagras. Ett mindre ingripande alternativ till en sådan åtgärd är att marknadskontrollmyndigheten begär att ett varningsmeddelande införs på onlinegränssnittet i samband med marknadsföring eller tillhandahållande av en viss produkt. I ett sådant föreläggande kan det närmare innehållet i varningsmeddelandet anges. För att uppnå sitt syfte bör meddelandet utformas som en varning som på ett för slutanvändarna tydligt sätt informerar om risken med den aktuella produkten. Kräver marknadskontrollmyndigheten i stället att åtkomsten till ett onlinegränssnitt begränsas ska berörd aktör se till att all information som hänvisar till en specifik produkt avlägsnas från samtliga online- gränssnitt där produkten marknadsförs eller tillhandahålls. I första och andra styckena ersätts den statiska hänvisningen till EU:s marknadskontrollförordning med en dynamisk hänvisning. Hänvisningen avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Första och andra styckena ändras dessutom redaktionellt. Tredje stycket innehåller en upplysning om en begränsning av befogenheten enligt artikel 14.4 k som följer av grundlag. Befogenheten gäller inte i fråga om databaser som omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. De databaser som bestämmelsen tar sikte på regleras i den så kallade bilageregeln i 1 kap. 5 och 6 §§ tryckfrihetsförordningen och den så kallade databasregeln i 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen. Av fjärde stycket följer att när ändrade förhållanden ger anledning till det, ska marknadskontrollmyndigheten besluta att en skyldighet att vidta en åtgärd enligt artikel 14.4 k inte längre ska gälla. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 4 § får besluta de förelägganden som behövs i ett enskilt fall för att EU:s förordning om personlig skyddsutrustning och förordning (EU) 2019/1020 ska följas. Paragrafen innehåller bestämmelser om förelägganden. Paragrafen och dess rubrik ändras redaktionellt på så sätt att ordet förbud tas bort. Befogenheten att besluta förelägganden omfattar förbud. Detta innebär därmed inte någon ändring i sak (se vad gäller paragrafens tänkta tillämpningsområde propositionen Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om personlig skyddsutrustning, prop. 2017/18:51 s. 27– 28 och 44). Paragrafen ändras även på så sätt att det anges att marknadskontrollmyndigheten får besluta de förelägganden som behövs för att EU:s marknadskontrollförordning ska följas. Ett föreläggande kan till exempel vara nödvändigt om en ekonomisk aktör bryter mot skyldigheterna i artikel 7.1 i EU:s marknadskontrollförordning, där det anges att ekonomiska aktörer ska samarbeta med marknadskontrollmyndigheterna beträffande åtgärder som kan undanröja Prop. 2021/22:238 eller minska risker som produkter tillhandahållna på marknaden av dessa Artikel 3.18 innehåller en definition av begreppet risk och artikel 3.19 en definition av begreppet produkt som utgör en risk. Av definitionerna framgår bland annat att produkter som kan inverka negativt på hälsa och säkerhet kan utgöra en risk i förordningens mening. Dessutom görs ytterligare en redaktionell ändring. Hänvisningen till förordningen är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 5.4. 9 § En ekonomisk aktör ska åläggas att betala en sanktionsavgift, om den ekonomiska aktören eller någon som handlar på den ekonomiska aktörens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot kraven i EU:s förordning om personlig skyddsutrustning. Sanktionsavgift får inte åläggas någon för att denne inte har följt ett föreläggande som har förenats med vite. I övrigt ska i fråga om sanktionsavgift 37 § andra stycket och 39–43 §§ produktsäkerhetslagen (2004:451) tillämpas. Paragrafen innehåller bestämmelser om sanktionsavgift. Paragrafens andra stycke ändras på så sätt att det inte längre anges att förbudet mot dubbla sanktioner i stycket omfattar överträdelser av ett förbud. Ändringen hänger samman med ändringen i 4 § där ordet förbud tas bort. Dessutom görs ytterligare en redaktionell ändring. Ändringarna innebär ingen förändring i sak (se vad gäller bestämmelsens tänkta tillämpningsområde prop. 2017/18:51, s. 38 och 46–47). Övervägandena finns i avsnitt 5.4. 10.35Förslaget till lag om ändring i lagen (2018:550) med kompletterande bestämmelser till EU:s energimärkningsförordning 2 § I denna lag betyder –EU:s marknadskontrollförordning: och rådets förordning (EU) 2019/1020 av om marknadskontroll och överensstämmelse för produkter och om ändring av direktiv /42/EG och förordningarna (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011, och –marknadskontrollmyndighet: den myndighet som utövar marknadskontroll enligt EU:s energimärkningsförordning, EU:s marknadskontrollförordning och denna lag. Paragrafen innehåller definitioner. Paragrafen ändras på så sätt att den statiska hänvisningen till EU:s marknadskontrollförordning ersätts med en dynamisk hänvisning. Hänvisningen avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. Hänvisningen avsåg tidigare förordningen i dess ursprungliga lydelse. Förordningen har från ikraftträdandet fram till , när dessa lagändringar föreslås träda i kraft, inte ändrats materiellt. Härutöver görs redaktionella ändringar. 2021/22:238 Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 3 a § Vid marknadskontroll enligt EU:s marknadskontrollförordning har marknadskontrollmyndigheten befogenhet 1.att enligt artikel 14.4 a–14.4 c kräva att ekonomiska aktörer ska tillhandahålla handlingar, specifikationer, data eller uppgifter, 2.att enligt artikel 14.4 d utföra oanmälda inspektioner på plats och fysiska kontroller av produkter, 3.att enligt artikel 14.4 e få tillträde till lokaler, mark eller transportmedel, 4.att enligt artikel 14.4 f inleda undersökningar på eget initiativ, 5.att enligt artikel kräva att ekonomiska aktörer ska vidta lämpliga åtgärder för att få en bristande överensstämmelse att upphöra eller att eliminera en risk, 6.att enligt artikel 14.4 h själv vidta åtgärder, 7.att enligt artikel 14.4 j införskaffa, inspektera och demontera varuprover, och 8.att enligt artikel 14.4 k kräva att innehåll på ett onlinegränssnitt ska avlägsnas, att en varning ska visas eller att åtkomsten ska begränsas. får införskaffa ett varuprov under dold identitet enligt artikel 14.4 j i EU:s marknadskontrollförordning endast om det är nödvändigt för att syftet med kontrollen ska uppnås. Myndigheten ska underrätta den ekonomiska aktören om att införskaffandet har skett under dold identitet, så snart det går utan att syftet med åtgärden går förlorat. Befogenheten enligt första stycket 8 gäller inte i fråga om databaser som omfattas av tryckfrihetsförordningens eller yttrandefrihetsgrundlagens skydd. När ändrade förhållanden ger anledning till det, ska marknadskontroll- myndigheten besluta att en sådan skyldighet som avses i första stycket 8 inte längre ska gälla. Paragrafen innehåller bestämmelser om marknadskontrollmyndighetens befogenheter enligt EU:s marknadskontrollförordning. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Paragrafens första och andra stycke ändras och ett tredje och fjärde stycke införs.