prop · H903174 · 2022-03-22 00:00:00 — Information behöver däremot inte ges om hur anpassningen har skett i det enskilda fallet. I punkten 19, som motsvarar nuvarande punkten 18, har tillagts att näringsidkaren inte endast ska informera om funktionen hos digitalt inne- håll, utan även om funktionen hos varor med digitala delar och digitala tjänster, inbegripet tekniska skyddsåtgärder. Med funktionalitet avses kapaciteten att fungera på avsett vis (se definitionen i ändringsdirektivet som hänvisar till artikel 2.11 i digitaldirektivet). Beträffande begreppen digitalt innehåll, digital tjänst och varor med digitala delar, se 1 kap. 2 §. Enligt punkten 20, som är ny och utformas enligt Lagrådets förslag, ska näringsidkaren, i den utsträckning näringsidkaren känner till eller borde känna till det, informera om kompatibilitet och driftskompatibilitet mellan varor med digitala delar, digitalt innehåll och digitala tjänster. Begreppen kompatibilitet och driftskompatibilitet definieras i 1 kap. 2 §. Övriga ändringar är endast språkliga och redaktionella. 2 b § Innan ett avtal ingås på en marknadsplats online ska den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen ge konsumenten information om 1.de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden som presen- teras vid en sökning och deras betydelse jämfört med andra kriterier, 2021/22:174 2. huruvida den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll är näringsidkare eller inte, baserat på den uppgift om det som denne lämnat, 3.ifall den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll inte är närings- idkare, att bestämmelserna i denna lag och andra konsumentskyddande lagar inte gäller, och 4.i de fall förpliktelserna enligt avtalet är uppdelade mellan den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll och den som tillhandahåller marknads- platsen, hur förpliktelserna är uppdelade. Paragrafen, som är ny, handlar om skyldigheten att ge konsumenten in- formation innan ett avtal ingås på en marknadsplats online. Paragrafen genomför delar av den nya artikel 6a i konsumenträttighetsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Marknadsplats online definieras i 1 kap. 2 §. Informationsskyldigheten i paragrafen riktar sig till den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen (i ändringsdirektivet benämnd leve- rantör av en marknadsplats online, se definitionen av detta uttryck i artikel 2 e). Till skillnad från regleringen i 2 kap. 2 § är det alltså inte nödvändigt- vis den näringsidkare som ingår avtalet med konsumenten som ska ge in- formationen. Avtalet med konsumenten ingås som regel med någon annan än den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen. Informationsskyldigheten gäller bara avtal som ingås på en marknads- plats online. Det innebär att den varken gäller för sådana förmedlare av prisjämförelseverktyg som ger konsumenter möjlighet att söka efter andra leverantörers erbjudanden eller för sökmotorer enligt definitionen i artikel 2.6 i EU:s plattformsförordning. Informationen i paragrafen ska ges innan ett avtal ingås. Liksom när det gäller informationsskyldigheten enligt 2 kap. 2 § innebär det att informa- tionen ska ges innan konsumenten gör sin beställning. I punkten 1 finns ett informationskrav som gäller vid sökningar efter varor och tjänster på en marknadsplats online. Information ska ges om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden som presen- teras och deras betydelse jämfört med andra kriterier. Begreppet rankning definieras i 3 § marknadsföringslagen som den relativa position som en näringsidkare tilldelar produkter så som de presenteras, organiseras eller vidarebefordras, oberoende av vilka tekniska medel som används för sådan presentation, organisation eller vidarebefordran. Begreppet har samma betydelse i detta sammanhang. Rankningen av varor och tjänster kan göras utifrån olika kriterier såsom pris, datumet när ett erbjudande presenterades första gången, värderingar av en produkt eller produktens popularitet. Det kan också vara så att en näringsidkare betalar för att få en högre rankning av sina produkter. Indi- rekt betalning kan innebära att en näringsidkare godtar ytterligare skyldig- heter i förhållande till den som tillhandahåller sökfunktionen. Det kan också vara fråga om en ökad provision per transaktion eller olika ersätt- ningssystem som specifikt ger en högre rankning (se skäl 20–22 till ändringsdirektivet). Näringsidkaren som tillhandahåller marknadsplatsen online behöver inte i detalj redovisa hur rankningsmekanismen fungerar, utan det är till- räckligt med en allmän beskrivning av de kriterier som främst bestämmer rankningen, dvs. de kriterier som enskilt eller tillsammans är mest betydelsefulla vid bestämmandet av rankningen (i direktivet används be- Prop. 2021/22:174 greppet huvudparameter). För varje sådant kriterium ska anges vilken relativ betydelse det har jämfört med andra kriterier. Beskrivningen behöver inte presenteras på ett anpassat sätt för varje enskild sökning (se skäl 21–23 till ändringsdirektivet och jfr transparenskraven vid rankning i EU:s plattformsförordning). Ett motsvarande informationskrav finns i den föreslagna 12 b § mark- nadsföringslagen, som inte endast gäller för marknadsplatser online utan har ett bredare tillämpningsområde. Bestämmelsen i punkten 2 innebär att en näringsidkare som tillhanda- håller en marknadsplats online ska ge konsumenten information om huru- vida den som erbjuder en produkt på marknadsplatsen är näringsidkare eller inte, baserat på den uppgift om det som denne lämnat. Den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen online har alltså rätt att utgå från uppgifter om detta som säljaren lämnar och är inte skyldig att särskilt kontrollera säljarens rättsliga status. Ett motsvarande informationskrav gäller i samband med köperbjudan- den på en marknadsplats online enligt den föreslagna 12 a § marknads- föringslagen. Informationskravet i punkten 3 tar sikte på det fallet att säljaren av en vara eller tjänst på marknadsplatsen online inte är näringsidkare. Den som tillhandahåller marknadsplatsen online ska då informera konsumenten om att bestämmelserna i lagen och andra konsumentskyddande lagar inte gäller. Enligt punkten 4 ska den som tillhandahåller marknadsplatsen – i de fall förpliktelserna enligt ett avtal är uppdelade mellan den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll och den som tillhandahåller marknads- platsen – informera konsumenten om hur förpliktelserna är uppdelade. Vilken information som ska lämnas beror på avtalsarrangemangen mellan den som tillhandahåller marknadsplatsen online och den som erbjuder produkter på marknadsplatsen. Det kan t.ex. vara så att tillhandahållaren av marknadsplatsen ansvarar för leveransen av varor till konsumenten eller för återbetalning och kontakter med konsumenten i samband med utövande av ångerrätten (se skäl 27 till ändringsdirektivet). 3 § I fråga om distansavtal ska informationen enligt 2–2 b §§ ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. Särskild hänsyn ska tas till behoven hos underåriga och andra särskilt utsatta personer. Informationen enligt 2 b § 1 ska ges i ett särskilt avsnitt i online- gränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. Om avtalet ska ingås genom ett sådant medel för distanskommunikation som gör att information endast kan ges i begränsad omfattning eller , ska åtminstone information enligt 2 § första stycket 1, i fråga om näringsidkarens namn och organisationsnummer, 2–5, 16 och 18 ges med hjälp av det kommunika- tionsmedlet. Om det finns en ångerrätt, ska information enligt 2 § första stycket 10 också ges med hjälp av kommunikationsmedlet. Övrig information enligt 2 § första stycket och 2 a § ska ges på något annat lämpligt sätt i enlighet med kraven i första stycket i denna paragraf. Om avtalet ska ingås på näringsidkarens webbplats, ska konsumenten särskilt uppmärksammas på innehållet i den information som ges enligt 2 § första stycket 2–5 och 16–18. I paragrafen regleras hur informationen enligt 2, 2 a och 2 b §§ ska lämnas inför ingående av distansavtal. Ändringen genomför delar av den nya artikel 6a i konsumenträttighetsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Ändringen i första stycket första meningen innebär att bestämmelsen även gäller informationskravet i 2 b §, dvs. för avtal som ingås på en marknadsplats online. Bestämmelsen riktar sig till den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen. När det gäller informationen ska särskild hänsyn tas till behoven hos underåriga och andra särskilt utsatta personer. Första stycket tredje meningen är ny och tar sikte på informationskravet i 2 b § 1. Det handlar alltså om avtal som ingås på en marknadsplats online. Den näringsidkare som tillhandahåller marknadsplatsen ska enligt 2 b § 1 informera om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden som presenteras vid en sökning och deras betydelse jämfört med andra kriterier. Denna information ska enligt den föreslagna bestäm- melsen ges i ett särskilt avsnitt i onlinegränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. Uttrycket online- gränssnitt förekommer även i bl.a. konsumentskyddsförordningen. I artikel 3.15 i den förordningen definieras uttrycket som programvara, inbegripet en webbplats, en del av en webbplats eller en applikation, som administreras av en näringsidkare eller för dennes räkning och som tjänar till att ge konsumenterna tillgång till näringsidkarens varor eller tjänster (se även artikel 2.16 i EU:s geoblockeringsförordning). Uttrycket har samma innebörd i detta sammanhang. Informationskravet innebär att kon- sumenten t.ex. via en länk på näringsidkarens webbsida, direkt ska kunna klicka sig vidare till en webbsida där informationen finns. Informationen ska vara lätt att hitta och att ta till sig för en genomsnittlig konsument. Ändringarna i andra och tredje styckena har gjorts till följd av den ändrade numreringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. 6 § Om näringsidkaren inte ger information i enlighet med 2–5 §§, ska marknads- föringslagen (2008:486) tillämpas. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket marknadsföringslagen. I paragrafen regleras vilka påföljder som kan komma i fråga för en närings- idkare som inte uppfyller informationskraven i 2–5 §§. Ändringen, som genomför den nya lydelsen av artikel 24 i konsument- rättighetsdirektivet, innebär att undantaget för bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen om marknadsstörningsavgift tas bort. Överträdelser av de angivna bestämmelserna kommer alltså att kunna leda till utdömande av marknadsstörningsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. 7 § Om näringsidkaren inte före avtalets ingående och på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket har gett sådan information om tillkommande kostnader som anges i 2 § första stycket 5, är konsumenten inte skyldig att betala dessa kostnader. I paragrafen anges en civilrättslig följd, i form av att konsumenten inte är skyldig att betala kostnader, av att näringsidkaren i visst avseende inte har uppfyllt lagens informationskrav. Ändringen har gjorts till följd av den ändrade numreringen av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. 2021/22:174 finns i avsnitt 7.4. 11 § Ångerrätten gäller inte för avtal som 1. avser en tjänst som har fullgjorts –mot betalning om konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras och gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts, eller –i utbyte mot endast konsumentens personuppgifter, 2.avser en vara eller tjänst vars pris beror på sådana svängningar på marknaden som näringsidkaren inte kan påverka och som kan inträffa under ångerfristen, 3.avser en vara som har tillverkats enligt konsumentens anvisningar eller som annars har fått en tydlig personlig prägel, 4.avser en vara som snabbt kan försämras eller bli för gammal, 5.avser en vara som med bruten försegling inte lämpligen kan återlämnas på grund av hälso- eller hygienskäl och förseglingen har brutits av konsumenten, 6.avser en vara som till sin natur är sådan att den efter leverans sammanblandas med en annan vara på så sätt att varorna inte kan skiljas från varandra, 7.avser alkoholhaltig dryck till ett bestämt pris, när leverans inte kan ske och värdet på drycken vid leveransen beror på sådana svängningar på marknaden som näringsidkaren inte kan påverka, 8.avser en förseglad ljud- eller bildupptagning eller ett förseglat datorprogram och förseglingen har brutits av konsumenten, 9.avser lösnummer av en tidning eller en tidskrift, 10.ingås vid en auktion, om det är möjligt att delta i auktionen även på ett annat sätt än genom att använda ett medel för distanskommunikation, 11.avser tillhandahållande av digitalt innehåll på något annat sätt än på ett fysiskt medium om tillhandahållandet har påbörjats och, ifall avtalet innebär en betalningsförpliktelse för konsumenten, – konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tillhandahållandet påbörjas och gått med på att det därigenom inte finns någon ångerrätt, och – näringsidkaren antingen gett en bekräftelse på avtalet enligt 4 § eller gett en kopia av eller en bekräftelse på avtalet enligt 5 § andra stycket, 12.avser kulturevenemang, idrottsevenemang eller någon annan liknande fritidsaktivitet, servering, catering eller någon annan liknande tjänst, inkvartering, varutransport eller biluthyrning, om näringsidkaren ska tillhandahålla tjänsten på en bestämd dag eller , 13.avser en brådskande reparations- eller underhållsåtgärd vid ett besök i konsumentens bostad, om besöket äger rum på konsumentens initiativ och uttryckliga begäran och reparations- eller underhållsåtgärden omfattas av konsumentens begäran eller har ett direkt samband med denna, eller 14.avser en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att denne ska utföra reparationsåtgärder och konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. I paragrafen anges situationer då konsumenten inte har någon ångerrätt. Undantagen från ångerrätten i punkterna 1 och 11 har ändrats. har ett nytt undantag införts (punkten 14). Ändringarna genomför den nya lydelsen av artikel 16 i konsumenträttighetsdirektivet. finns i avsnitt 7.9. Ändringen i punkten 1, som utformas i allt väsentligt i enlighet med Lagrådets förslag, innebär att konsumenten vid avtal om utförande av digitala tjänster som inte har fullgjorts mot betalning, utan där konsu- menten i stället tillhandahåller sina personuppgifter, förlorar sin ångerrätt om tjänsten har fullgjorts under ångerfristen. För det fall ett avtal om 2021/22:174 utförande av en tjänst har fullgjorts mot betalning gäller undantaget från ångerrätten liksom tidigare endast om de förutsättningar som anges i bestämmelsen är uppfyllda. Konsumenten måste alltså dels uttryckligen ha samtyckt till att tjänsten börjar utföras, dels ha gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. I punkten 11 finns ett undantag från ångerrätten för avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll på något annat sätt än på ett fysiskt medium (t.ex. genom strömning eller nedladdning). Ändringen innebär att konsu- menten saknar ångerrätt fr.o.m. den tidpunkt när tillhandahållandet av det digitala innehållet eller tjänsten påbörjas. Det kan t.ex. vara så att konsu- menten har getts möjlighet att ta del av en film eller en e-bok. har konsumenten kvar sin ångerrätt. För avtal som innebär en betalningsskyldighet för konsumenten gäller enligt bestämmelsen även vissa andra förutsättningar för att undantaget från ångerrätten ska bli tillämpligt. För det första ska konsumenten uttryckligen ha samtyckt till att tillhandahållandet påbörjas. verkan ska samtycket ha lämnats på förhand (se prop. 2013/14:15 s. 90 2019/20:63 s. 60). För det andra ska konsumenten ha gått med på att det därigenom inte finns någon ångerrätt. Konsumenten ska alltså ha avstått från sin ångerrätt. För det tredje förutsätts att näringsidkaren har gett en bekräftelse på avtalet enligt 4 § eller en kopia av eller en bekräftelse på avtalet enligt 5 § andra stycket till konsumenten. bekräftelsen alltså ha getts i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten och innehålla den information enligt 2 § som inte redan har getts i sådan form. utanför affärslokaler ska näringsidkaren ha gett konsumenten en kopia av det undertecknade avtalet eller en bekräftelse på avtalet. bekräftelsen ska ges i en handling eller, om konsumenten samtycker till det, i en annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsu- Såväl vid distansavtal som vid avtal utanför affärslokaler ska det framgå av bekräftelsen att konsumenten har gått med på att det inte finns Ifall förutsättningarna för undantaget från ångerrätten inte skulle vara uppfyllda i ett enskilt fall har konsumenten kvar sin ångerrätt. Bestämmelsen i punkten 14, som är ny, gäller tjänster som har fullgjorts när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparationsåtgärder. Det kan t.ex. vara så att konsumenten har kontaktat näringsidkaren per telefon eller har beställt ett besök på Om besöket sker på näringsidkarens initiativ gäller inte undantaget i denna punkt. I stället kan undantaget i punkten 1 Att tjänsten har fullgjorts innebär att näringsidkaren ska ha utfört prestationen i sin helhet. har konsumenten kvar sin Undantaget från ångerrätten förutsätter att konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. förekommer på andra ställen i lagen och har samma innebörd här som i lagen i övrigt. Samtycket ska för att ha verkan ha getts på förhand (jfr prop. 2013/14:15 s. 90 och prop. 2019/20:63 s. 60). Till skillnad från undantaget i punkten 1 krävs det inte att konsumenten har gått med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts. Näringsidkaren behöver alltså inte tänka på att kräva att konsumenten avstår från ångerrätten. I punkten 13 finns ett liknande undantag från ångerrätten för brådskande reparations- eller underhållsåtgärder. 2021/22:174 taget i punkten 13 förutsätter dock inte att tjänsten har fullgjorts. 12 § Vid avtal om överlåtelse eller upplåtelse av en vara börjar ångerfristen löpa den dag då konsumenten får varan i sin besittning. Vid avtal om en tjänst börjar ångerfristen löpa den dag då avtalet ingås. Om avtalet avser flera varor eller en vara som består av flera delar, börjar ångerfristen löpa den dag då konsumenten får den sista varan respektive den sista delen av varan i sin besittning. I fråga om regelbunden leverans av varor börjar ångerfristen dock löpa när konsumenten får varorna från den första leveransen i sin besittning. I fråga om avtal om leverans av vatten, gas eller el, när försäljningen inte sker i en begränsad volym eller en fastställd kvantitet, och i fråga om avtal om leverans av fjärrvärme, börjar ångerfristen löpa den dag då avtalet ingås. Detsamma gäller i fråga om avtal om digitalt innehåll som levereras på något annat sätt än på ett fysiskt medium. Ångerfristen enligt första–tredje styckena börjar aldrig löpa förrän konsumenten har fått information om ångerrätten enligt 2 § första stycket 10 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket. Rätten att ångra sig upphör dock senast efter det att ångerfristen skulle ha löpt ut om information hade getts på föreskrivet sätt. I paragrafen regleras när ångerfristen börjar löpa i fråga om olika avtals- typer. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Ändringen i fjärde stycket har gjorts till följd av den ändrade numrering- en av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. 13 § Om konsumenten utövar sin ångerrätt, ska konsumenten utan onödigt dröjs- mål och senast på egen bekostnad lämna eller sända tillbaka varan till näringsidkaren. Om näringsidkaren har gått med på att stå för kostnaden för återsändande av varan eller inte har gett konsumenten information enligt 2 § första stycket 11 på det sätt som anges i 3 § eller 5 § första stycket, ska kostnaden bäras av näringsidkaren. Första stycket gäller inte, om näringsidkaren har erbjudit sig att hämta varan eller, vid avtal utanför affärslokaler, varan levererats till konsumentens bostad när avtalet ingicks och inte lämpligen kan återsändas med post. I sådana fall ska näringsidkaren på egen bekostnad hämta varan. I paragrafen regleras frågan om återsändande av varan när konsumenten utövar sin ångerrätt. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Ändringen i första stycket har gjorts till följd av den ändrade numrering- en av bestämmelserna i 2 kap. 2 §. 13 a § Om konsumenten utövar sin ångerrätt avseende ett avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll eller en digital tjänst, ska konsumenten avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och från att göra detta tillgängligt för annan. Näringsidkaren får, utom i fall som avses i 14 a § tredje stycket, hindra sådan användning. Paragrafen, som är ny, reglerar konsumentens skyldigheter när denne utövar sin ångerrätt och näringsidkarens rätt att hindra konsumentens användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. genomför den nya lydelsen i artikel 14.2 a och den nya punkten 8 i artikel 13 i konsumenträttighetsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.10. 2021/22:174 Av paragrafen framgår att en konsument är skyldig att avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och från att göra detta tillgängligt om avtalet ångras. Någon sanktion för det fall konsu- menten bryter mot sin skyldighet anges inte i lagen. Som Lagrådet påpekar kan dock avtalsrättsliga regler om kontraktsbrott tillämpas. Ett sätt för konsumenten att säkerställa att skyldigheten har fullgjorts kan vara att det digitala innehållet och varje användbar kopia raderas. Näringsidkaren kan hindra konsumentens användning genom att t.ex. göra det digitala innehållet eller den digitala tjänsten otillgänglig för konsumenten eller genom att avaktivera konsumentens användarkonto. Konsumenten har dock alltid den rätt till viss tillgång till innehåll som följer av 14 a § tredje stycket. 14 a § Om konsumenten utövar sin ångerrätt avseende ett avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll eller en digital tjänst, får näringsidkaren inte använda innehåll som konsumenten har tillhandahållit eller skapat vid användningen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och som inte är personuppgifter. Näringsidkaren får dock använda sådant innehåll om det 1.inte har något annat användningsområde än det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls av näringsidkaren, 2.endast rör konsumentens verksamhet vid dennes användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls av näringsidkaren, 3.har satts samman med andra uppgifter av näringsidkaren och det inte är möjligt eller endast med oproportionella ansträngningar går att dela upp innehållet, eller 4.har skapats gemensamt med andra och innehållet kan användas av andra konsumenter. På konsumentens begäran ska näringsidkaren tillgängliggöra sådant innehåll som avses i första stycket för konsumenten, förutom i de fall som avses i andra stycket 1–3. Innehållet ska göras tillgängligt utan kostnad, inom skälig tid och i ett allmänt använt, maskinläsbart format. Paragrafen, som är ny, reglerar näringsidkarens användning av visst inne- håll när konsumenten har ångrat avtalet. Paragrafen genomför de nya punkterna 5–7 i artikel 13 i konsumenträttighetsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.10. Vid användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som näringsidkaren tillhandahåller kan konsumenten skapa eller tillhandahålla innehåll. Om konsumenten utövar sin ångerrätt, får näringsidkaren enligt vad som anges i första stycket som utgångspunkt inte använda sådant innehåll.