prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — Direktivets ordalydelse ger inte något utrymme för att begränsa reglering- en till att avse endast installation hos konsumenter (jfr avsnitt 22). Tillsyn och andra uppgifter för Regeringens förslag: ska ta upp en tvist om –vilken rätt till ersättning från nätföretaget som finns för en elprodu- cent som matar in el på nätet, –vilken skyldighet en nätkoncessionshavare har att ansluta en an- läggning till ledningen eller ledningsnätet, –vilken skyldighet ett nätföretag har när det gäller tiden för att ge- nomföra en anslutning, –nätavgiftens storlek vid småskalig elproduktion, –avgiftsbefrielse för en elanvändare som också är mikroproducent av el, eller –vilka kostnader som ska debiteras för mätning av överförd el och rapportering av mätresultat. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Energiföretagen väcker frågan om det inte även i lagtexten bör anges att pröv- ningen förvaltningsrättsligt ska vara allsidig och slutgiltig. Även ifrågasätter om förslaget säkerställer att Energimarknads- inspektionens prövning blir slutlig och allsidig. anser att det finns skäl att i vissa fall överväga att inskränka Energimark- nadsinspektionens särskilda prövningsrätt. bedömer att ett flertal gränsdragningsproblem mellan Energimarknadsinspektio- nens och allmän domstols behörighet att pröva tvister sannolikt kommer att kvarstå även efter införandet av den föreslagna bestämmelsen. Sam- fundet anser att en möjlighet att med bindande verkan avtala bort Energi- marknadsinspektionens särskilda prövningsrätt i anslutningsavtal mellan kommersiella aktörer bör övervägas. Skälen för regeringens förslag I ellagen finns ett flertal bestämmelser som innebär att Energimarknadsin- spektionen ska pröva tvister mellan nätkoncessionshavare och andra aktö- rer i olika frågor. Detta gäller tvister om anslutning till elnätet (3 kap. 6 och 7 §§), kostnader för mätning av överförd el (3 kap. 11 och 14 §§), ersätt- ning vid inmatning av el (3 kap. 15 §) och nättariffer för mindre produk- tionsanläggningar (4 kap. 10 §). prövning av tvister kan överklagas till allmän förvaltningsdomstol (13 kap. 7 §). Det finns en frist inom vilken en ansökan om prövning ska ges in till En tvist prövas inte, om det visas att ansö- kan om prövning kommit in till senare än två år efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. för att säkerställa att parternas mellanhavanden inte hålls flytande alltför länge (prop. 2001/02:56 s. 34 f.). En fråga av praktisk betydelse är hur pröv- ning förhåller sig till de allmänna domstolarnas behörighet att ta upp tvister till prövning enligt 10 kap. . Enligt 10 kap. 17 § första stycket 1 är allmän domstol inte behörig att ta upp tvister som ska tas upp av en annan myndighet än domstol. Denna be- stämmelse innebär att allmän domstol kan vara förhindrad att pröva en fråga i vilken en förvaltningsmyndighet har tillerkänts beslutanderätt. För att allmän domstol ska anses förhindrad att pröva en sådan fråga har det ansetts att det krävs att det genom ett författningsbemyndigande anförtrotts åt en förvaltningsmyndighet att allsidigt och slutgiltigt pröva frågan (prop. 1997/98:101 s. 51). Frågan om förhållandet mellan nätmyndighetens tillsyn eller prövning och de allmänna domstolarnas behörighet har behandlats av Högsta dom- stolen (NJA 2006 s. 410 och 2013 s. 1103, jfr NJA 1990 s. 602 och 1994 s. 442). Domstolens avgörande i NJA 2013 s. 1103 är av grundläggande betydelse för de fortsatta övervägandena. Målet rörde en sådan tvist om anslutning till ett ledningsnät som enligt 3 kap. 7 § andra stycket ellagen prövas av . fann att in- spektionen inte anförtrotts en rätt att allsidigt och slutgiltigt pröva villko- ren för anslutning. Allmän domstol var behörig att pröva den aktuella tvisten. Behovet av en ändrad reglering Högsta domstolens avgörande visar att det finns tydliga brister när det gäller ordningen för prövning av tvister. För att den nuvarande ordningen ska framstå som ändamålsenlig krävs att den fråga som tvisten rör blir slutgiltigt avgjord genom den prövning som sker hos och, om myndighetens beslut över- klagas, de allmänna förvaltningsdomstolarna. Det är inte lämpligt att den som har fått en fråga prövad genom ett avgörande, som har vunnit laga kraft, ska ha möjlighet att få frågan prövad på nytt, i alla delar, hos andra instanser. Vidare kan ellagens tvåårsfrist framstå som meningslös om en part efter fristens utgång kan vända sig till allmän domstol för prövning. De alternativ som bör övervägas närmare är att avskaffa Energimark- nadsinspektionens särskilda prövning av tvister och att ge myndigheten exklusiv prövningsrätt. Tvister mellan enskilda bör som utgångspunkt kunna prövas i allmän domstol utan några särskilda begränsningar. Det finns dock skäl som talar för att uppgiften ska ligga kvar hos Energimark- nadsinspektionen. bör ha en exklusiv prövningsrätt Den prövning som sker hos kräver en bedömning i tekniska och ekonomiska frågor och förutsätter en kunskap om hur elmarknaden fungerar. är expert- myndighet på det aktuella området och alltså särskilt lämpad att ta ställ- ning till de aktuella frågeställningarna. En motsvarande prövning i allmän domstol skulle troligtvis ta mer resurser och tid i anspråk, eftersom dom- stolen kan behöva sätta sig in i frågorna från grunden. När det gäller anslut- ning till elnätet är det väsentligt för både de enskilda nätanvändarna och elmarknadens funktion att tvister blir snabbt avgjorda. En avskaffad prövningsrätt för skulle kun- na leda till att konsumenternas ställning försämras, eftersom en konsument som är hänvisad till allmän domstol kan avstå från att begära en prövning med hänsyn till kostnad och tidsåtgång. Hänsyn bör även tas till att ellagen är av i huvudsak offentligrättslig karaktär. Utgångspunkterna för prövningen är därmed delvis andra än de som en allmän domstol har när den avgör dispositiva tvistemål med tillämpning av civilrättsliga regler. Mot bakgrund av det som har sagts bör allsidigt och slutligt pröva tvister om nätkoncessionshavarnas skyldigheter enligt ellagen när det gäller anslutning av anläggningar till elnätet, kost- nader för mätning, ersättning vid inmatning av el och nätavgifter för mind- re produktionsanläggningar. Med hänsyn till regelverkets offentligrättsliga karaktär är det inte lämp- ligt att, som föreslår, ge aktörer möjlighet att avtala bort prövningsrätt. Samfundet anför att en ord- ning med som exklusiv prövningsinstans ter sig mindre väl lämpad när det gäller tvister – som ofta gäller komplexa avtal och omfattande bevisfrågor – mellan likställda kommersiella aktörer. , liksom de allmänna förvaltningsdomstolar- na, måste emellertid antas ha förutsättningar att pröva även sådana tvister. Att Energimarknadsinspektionen har exklusiv prövningsrätt när det gäller vissa tvister mellan nätföretag och nätanvändare innebär inte att allmän domstol alltid saknar behörighet att pröva tvister som anknyter till Energi- marknadsinspektionens prövning. exklusi- va prövningsrätt bör gälla endast innebörden av nätföretagens skyldigheter enligt angivna bestämmelser i ellagen och föreskrifter som kan ha med- delats i anslutning till lagen. Även när det gäller anslutning till elnätet, kostnader för mätning av överförd el och ersättning vid inmatning av el kommer det att finnas frågor som klart faller inom allmän domstols behörighet, exempelvis tvister som gäller giltigheten eller tolkningen av avtalet mellan nätföretaget och användaren. på- pekar går det inte att utesluta att det kommer att kvarstå gränsdragnings- problem mellan och allmän domstols behö- righet. Det går emellertid inte att eliminera alla sådana svårigheter. Det kan alltså bli en fråga för rättstillämpningen att lösa gräns- dragningsproblem. En särskild fråga är om det bör krävas ett avgörande av allmän domstol för att få en exekutionstitel. I den remitterade promemorian finns inga över- väganden eller förslag i fråga om särskilda verkställighetsregler. Det sak- nas alltså underlag för att behandla den frågan i det här lagstiftnings- ärendet. 2021/22:153 Ett avgörande av eller allmän förvalt- ningsdomstol i en tvist enligt ellagen kan i viss utsträckning jämföras med en allmän domstols dom i ett mål om fastställelse (jfr NJA 1990 s. 602 och 1994 s. 442). En fastställelsedom i ett dispositivt tvistemål är inte heller verkställbar. För att få en exekutionstitel måste en part alltså vända sig till allmän domstol eller ansöka om betalningsföreläggande hos Kronofogdemyndig- heten. Vid en prövning i allmän domstol kommer Energimarknadsinspek- tionens eller förvaltningsdomstolens avgörande att ha prejudiciell bety- delse. Några remissinstanser tar upp frågan om hur Energimarknadsinspektio- nens exklusiva prövningsrätt bör komma till uttryck i lagtexten. Uttrycket ”att allsidigt och slutgiltigt pröva frågan” används inte i författningstext. Det är i stället lämpligt att utgå från hur 10 kap. 17 § första stycket 1 är formulerad (”skall upptagas”). Det bör alltså i ellagen anges att nätmyndigheten ska ta upp tvister i de aktuella frågorna. 24.2Besluts överensstämmelse med nätföreskrifter eller riktlinjer Regeringens förslag: I ett beslut av nätmyndigheten enligt sådana nät- föreskrifter eller riktlinjer som har antagits med stöd av EU:s elmark- nadsförordning och i ett beslut om certifiering av transmissionsnäts- företag ska det anges att beslutet kan komma att upphävas efter begäran av Europeiska kommissionen. energi-rapportens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot Skälen för regeringens förslag: I artikel 63 i elmarknadsdirektivet regleras ett förfarande som ska säkerställa att ett beslut som fattats av en nationell energitillsynsmyndighet överensstämmer med sådana nätföre- skrifter eller riktlinjer som avses i direktivet eller kapitel VII i EU:s el- marknadsförordning. Förfarandet kan mynna ut i att Europeiska kommis- sionen begär att den berörda tillsynsmyndigheten återkallar sitt beslut (artikel 63.6 b). ska följa kommissionens beslut (artikel 63.8). Av artikel 58.1 i EU:s elmarknadsförord- ning framgår att de nätföreskrifter eller riktlinjer som Europeiska kom- missionen får anta enligt förordningen är genomförandeakter eller delege- rade akter. Artikel 63 i elmarknadsdirektivet har ersatt artikel 39 i direktiv 2009/72/EG utan att det gjorts några stora ändringar i sak. lagstiftningen måste dock justeras i vissa avseenden för att svara mot det Det bör anges i ett beslut av enligt en sådan genomförandeakt eller delegerad akt som avses i arti- kel 58.1 i EU:s elmarknadsförordning att beslutet kan komma att upphävas efter begäran av Europeiska kommissionen (12 kap. 1 b § ellagen). Även i lagen (2011:710) om certifiering av transmissionsnätsföretag för Prop. 2021/22:153 el finns bestämmelser som införts för att genomföra artikel 39 i direktiv 2009/72/EG. För att anpassa regleringen till det nya direktivet bör det i ett beslut om certifiering anges att beslutet kan komma att upphävas efter begäran av Europeiska kommissionen (3 kap. 4 § och 4 kap. 3 §). Det är i detta sammanhang lämpligt att hänvisningar till EU:s elmark- nadsförordning är dynamiska för att säkerställa att förordningen får ome- delbart genomslag (jfr avsnitt 9). 24.3Tidsfrister för beslut efter anmälan Regeringens förslag: Regleringen av tidsfrister för beslut efter en an- mälan till nätmyndigheten ska inte gälla anmälningar mot andra nätkon- cessionshavare än nätföretag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot Skälen för regeringens förslag: När någon som har ett intresse i saken lämnar in en anmälan som innehåller ett påstående om att en nätkonces- sionshavare inte följer bestämmelser som omfattas av Energimarknads- inspektionens tillsyn enligt ellagen, ska inspektionen fatta beslut i ärendet inom (12 kap. 14 § ellagen). Regleringen har tillkommit för att genomföra artikel 37.11 i direktiv /72/EG. Motsvarande krav finns i artikel 60.2 i elmarknadsdirektivet. Elmarknadsdirektivets krav gäller endast anmälningar mot transmissions- nätsföretag och distributionsnätsföretag. Regeringen föreslår att huvud- delen av den reglering som gäller alla nätkoncessionshavare i fram- tiden ska gälla endast nätföretag (avsnitt 5.1). Mot denna bakgrund finns inga starka skäl för att regleringen av tidsfrister ska gälla andra anmälning- ar än sådana som riktar sig mot nätföretag. 24.4Skyldighet att lämna information till nätmyndigheten Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att till nätmyndigheten lämna information som myndigheten behöver för att fullgöra sina uppgifter enligt artikel 59.1 i elmarknadsdirektivet. energi-rapportens förslag överensstämmer delvis med regering- ens. I rapporten föreslås att det införs en skyldighet för nätföretag att lämna uppgifter om utvecklingen av smarta elnät och att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att till rapportera den tid det har tagit att reparera en anläggning efter ett oplanerat elavbrott. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. 2021/22:153 att begreppet smarta elnät inte används i lagtext utan ytterligare förklaring. Sala kommun anför att syftet med en ökad rapportering i fråga om reparationstid är oklart. kommun och Malung-Sälens kommun ser en osäkerhet i hur föreskrifterna utformas för rapporteringen av uppgifter kring begreppet smarta elnät. Malung-Sälens kommun undrar vidare om det skapas sådana uppgifter för distributionsnätsföretag som inte efterfrågas av kunderna. Skälen för regeringens förslag I artikel 59.1 i elmarknadsdirektivet anges en lång rad uppgifter som ligger på den nationella energitillsynsmyndigheten. Myndigheten ska bl.a. över- vaka och utvärdera resultatet hos nätföretagen i förhållande till utveck- lingen av ett smart nät och offentliggöra en nationell rapport (artikel 59.1 l) och övervaka den tid som systemansvariga för överförings- och distributionssystem behöver för att genomföra anslutningar och repa- rationer (artikel 59.1 q). Behovet av nationella föreskrifter Det anges redan i förordningen (2016:742) med instruktion för Energi- marknadsinspektionen att myndigheten är nationell tillsynsmyndighet och ska fullgöra tillsynsmyndighetens uppgifter enligt elmarknadsdirektivet (2 § 1). Någon ytterligare reglering krävs inte för att de aktuella uppgif- terna ska ligga på . För att ska kunna fullgöra sina uppgifter enligt artikel 59.1 i elmarknadsdirektivet kan myndigheten behöva tillgång till information som finns hos nätföretagen. Företagen är inte skyl- diga att lämna den aktuella informationen till Energimarknadsinspektio- nen (jfr 12 kap. 2 § första stycket ellagen). För att se till att Energimark- nadsinspektionen kan fullgöra sina uppgifter kan det alltså behövas före- skrifter om skyldighet för nätföretag att lämna information till myndigheten. De föreskrifter som kan bli aktuella är sådana som kan bemyn- diga regeringen att utfärda. Det finns inte någon särskild fördel med en reglering på lagnivå eller i övrigt starka skäl för en reglering i ellagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör alltså få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att lämna information till . För att föreskrifterna ska kunna anpassas till ändrade förhållanden är det lämpligt att bemyndigandet omfattar ett något vidare område än det som anges i förslag. Bemyndigandet bör göra det möjligt att meddela föreskrifter om skyldighet att lämna sådan information som behöver för att fullgöra sina uppgifter enligt artikel 59.1 i elmarknads- direktivet. Miljöorganisationers rätt att överklaga Regeringens förslag: Miljöorganisationer ska ha rätt att överklaga be- slut om nätkoncession oavsett ledningens längd och spänningsnivå. Miljöorganisationer ska även ges rätt att överklaga fler av de beslut som kan fattas med stöd av 2 kap. ellagen. förslag överensstämmer med regering- ens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt 13 kap. 8 § ellagen har vissa miljöorganisationer rätt att överklaga beslut om nätkoncessioner om be- slutet avser anläggningar för starkströmsluftledning med en spänning på minst 220 kilovolt och en längd av . Mark- och miljö- överdomstolen har funnit att miljöorganisationers rätt att överklaga inte regleras uttömmande i ellagen utan att en sådan rätt även kan följa av 42 § förvaltningslagen (beslut i mål nr M 2080-18). Dom- stolen ansåg, efter att ha tolkat 42 § förvaltningslagen i ljuset av Århus- konventionen, att en organisation som uppfyller villkoren i 16 kap. 3 § också har rätt att överklaga be- slut om nätkoncession även om spänningsnivån var lägre än . För att kodifiera denna praxis och säkerställa att lever upp till sina åtaganden enligt Århuskonventionen bör kravet i ellagen på att be- slutet ska avse en viss spänning och en viss längd för att organisationerna ska ha rätt att överklaga tas bort. Av samma skäl bör miljöorganisationer få rätt att överklaga interimistiska beslut där sökanden medges bygga eller ta i drift en ledning eller en anläggning innan nätkoncession meddelats, beslut om ändring av en nätkoncession för linje och beslut om omprövning av villkor för en nätkoncession för område. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt promemorians förslag ska lagändringarna träda i kraft . Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt rapportens förslag ska lagändringarna träda i kraft . Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. 2021/22:153 förslag överensstämmer inte med rege- ringens. Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft den 1 janu- ari 2021. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. Kapacitetsrapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt rapportens förslag ska lagändringarna träda i kraft . Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga synpunkter. Skälen för regeringens förslag: I de delar som berörs av propositionen skulle medlemsstaterna ha satt i kraft de författningar som är nödvändiga för att följa elmarknadsdirektivet och det omarbetade förnybartdirektivet respektive . Som framgår av avsnitt 3 har Europeiska kommissionen inlett överträdelseärenden mot om för sent genomförande av direktiven. Det är mot denna bak- grund angeläget att de aktuella lagändringarna träder i kraft . I övriga delar är det lämpligt att lagändringarna träder i kraft . bedömer att det inte är realistiskt att sätta ett tidigare ikraftträdandedatum för förslagen i Kapacitetsrappor- ten än med hänsyn till lagstiftningsprocessen och att de föreslagna reglerna medför en omställning för nätföretagen och kunderna. De aktuella lagändringarna (avsnitten 18.1 och 19) är emellertid inte av en sådan karaktär att ett tidigare ikraftträdandedatum är uteslutet. Lagarna bör mot denna bakgrund träda i kraft . Regeringens förslag: Den nya förhandsprövningen av avtal om stöd- tjänster ska inte tillämpas på sådana avtal om stödtjänster som – ett nätföretag ingår före , eller – nätföretaget ingår från det att en ansökan om metod- prövning lämnas in till nätmyndigheten till dess att myndigheten har meddelat beslut i ärendet, om ansökan lämnas in före utgången av energi-rapporten innehåller inte något motsvarande förslag. Remissinstanserna: Energiföretagen anser att regelverket endast bör gälla avtal som ingås efter det att lagen trätt i kraft och innehålla övergångsbestämmelser för avtal som ingåtts tills vidare. instanser berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag: När lagen träder i kraft får ett nätföretag inte ingå avtal om icke frekvensrelaterade stödtjänster förrän Energimark- nadsinspektionen har godkänt de metoder som har använts för att utforma avtalen (avsnitt 7.4). De avtal som nätföretaget har ingått före ikraft- trädandet bör dock inte bli ogiltiga. också att behöva tid efter ikraftträdandet för att pröva ansökningar om För att göra detta möjligt bör bestämmelserna om förhands- prövning inte tillämpas på sådana avtal som ingås före . Det är tänkbart att i några fall inte hinner meddela beslut i frågan om godkännande av de metoder som ska användas för att utforma avtalsvillkoren före utgången av . Ett nätföretag bör Prop. 2021/22:153 ändå kunna ingå nya avtal innan har fattat beslut i frågan. De nya bestämmelserna bör därför inte heller tillämpas på avtal som nätföretaget ingår från det att en ansökan om metodprövning har lämnats in till Energimarknadsinspektio- nen till dess att myndigheten har meddelat beslut i ärendet, om ansökan lämnas in före utgången av . Regeringens förslag: Ett nätföretag ska få bedriva annan verksamhet än nätverksamhet till och med , om företaget bedriver verksamheten vid ikraftträdandet. energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt rapportens förslag ska bestämmelserna om tillåten verksamhet för distributionsnätsföretag tillämpas , dvs. efter den tidpunkt för ikraftträdande som föreslås i rapporten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: Ett nätföretag ska som utgångspunkt inte få bedriva annan verksamhet än nätverksamhet (avsnitt 9). Det är inte ovanligt att distributionsnätsföretag bedriver verksamhet som kommer att omfattas av förbudet när lagändringarna träder i kraft. De företagen behöver en övergångsperiod för att kunna avveckla eller avyttra verksam- heten. Förbudet bör därför inte hindra att ett sådant nätföretag fortsätter att bedriva verksamheten till och med . Regeringens förslag: Ett distributionsnätsföretag, som innehar en ladd- ningspunkt vid ikraftträdandet, ska få äga, utveckla, förvalta och driva laddningspunkten annat än för eget bruk till och med energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. Enligt rapportens förslag ska förbudet för distributionsnätsföretag att inne- ha laddningspunkter tillämpas , dvs. år efter den tidpunkt för ikraftträdande som föreslås i rapporten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Enligt bör det övervägas om de laddningspunkter som innehas av nätföretag bör undantas och att reglerna i stället bör avse nya laddningspunkter. Skälen för regeringens förslag: Ett distributionsnätsföretag ska inte få inneha laddningspunkter annat än för eget bruk (avsnitt 14). tionsnätsföretag som innehar laddningspunkter vid ikraftträdandet behö- ver en övergångsperiod för att avyttra eller avveckla anläggningarna. Förbudet bör därför inte hindra att ett sådant nätföretag innehar laddnings- punkter för annat än eget bruk till och med . 2021/22:153 ringen bedömer däremot att det inte finns förutsättningar att helt undanta befintliga laddningspunkter från förbudet på det sätt som förordar. Regeringens förslag: Åtskild redovisning av transmission och distri- bution ska tillämpas första gången i fråga om redovisning för ett räkenskapsår som börjar eller närmast därefter. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. Enligt promemorians förslag ska bestämmelsen om åtskild redovisning av trans- mission tillämpas första gången i fråga om redovisning för det räken- skapsår som börjar , dvs. dagen för ikraftträdandet en- ligt promemorian, eller närmast därefter. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det.