prop · H903132 · 2022-03-08 00:00:00 — erbjudas även barn som deltar i pedagogisk omsorg och som tillhör målgruppen för direktinskrivning samt att direktinskrivning inte ska kunna ske inom annan pedagogisk verksamhet, t.ex. pedagogisk omsorg. Samarbetsorgan för etniska organisationer i (SIOS) ställer sig positiv till syftet att nyanländas barn ska ha rätt till en obligatorisk språk- förskola , men framhåller att det kan upplevas som olustigt att barn och deras vårdnadshavare med annan etnisk bakgrund ska regi- streras, kartläggas och nivåbedömas utifrån sin svenska för att se om de tillhör den grupp som ska omfattas. SIOS anser även att utredningen inte problematiserar målgruppens heterogenitet. har inga synpunkter på att nyanlända barn ska skrivas in direkt i förskolan och vill lyfta att kommunen i de flesta fall bör ha en god bild av hur många barn det finns i kommunen och var de finns, bl.a. genom information från genom det bosättningsunderlag som lämnas för de personer som anvisas för bosättning. förordar att begreppet erbjudande av plats används i stället för begreppet direktinskrivning. Bland de remissinstanser som avstyrker förslaget finns bl.a. Idéburna skolors riksförbund, Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) samt , , och kommuner. , LiU samt och kommuner, som tillstyrker förslaget, framhåller att det behöver bli tydligt hur de barn som ska omfattas av direktinskrivning ska identifieras. kommun framför att kommuner inte nödvändigtvis har uppgifter om alla barn som har uppehållstillstånd och att det därför är en brist att koppla insatsen till uppehållstillstånd i stället för folkbokföring. och , som avstyrker förslaget, påpekar att direktinskrivningen kan uppfattas som allt för ingripande gentemot vårdnadshavarna och påverkar valfriheten. () anser att författningsförslaget inte är utformat så att vårdnadshavare har möjlighet att uttrycka önskemål om vid vilken förskola deras barn ska placeras. kommuner framhåller att den uppsökande verksamheten är att föredra , , och Svenska Kommunalar- betareförbundet anser att direktinskrivningen borde gälla samtliga barn. DO saknar en analys av förslagets eventuella konsekvenser för barn som talar nationella minoritetsspråk. Kommuner och Regioner (SKR) avstyrker förslaget och anser att kommunerna ska vara skyldiga att erbjuda förskola, men att det är vårdnadshavarna som både ska avgöra om de vill ha förskola för barnen och i så fall vilken förskola. SKR framhåller också att pedagogisk omsorg bör räknas som ett bra alternativ till förskola och något som vårdnads- havarna ska kunna välja. Skälen för regeringens förslag Förskolan ska stödja barns språkutveckling … Som redovisas i avsnitt 5 ska förskolan bl.a. stimulera barns utveckling och lärande samt förbereda barnen för fortsatt utbildning (8 kap 2 § 2021/22:132 I förarbetena till skollagen uttalas att språk och lärande liksom språk- och identitetsutveckling oupplösligt hör samman. Att stödja barns språkutveckling och den språkliga och kulturella mångfalden är en viktig uppgift för förskolan (prop. 2009/10:165 s. 351). Enligt förskolans läroplan ska utbildningen i förskolan lägga stor vikt vid att stimulera barnens språkutveckling i svenska. Här framgår också att förskolan ska ge varje barn förutsättningar att utveckla ett nyanserat talspråk och ordförråd, en förmåga att leka med ord, berätta och uttrycka sina tankar, ställa frågor, argumentera och kommunicera med andra. I förskolan ska barn få utveckla både det svenska språket och sitt modersmål, om barnet har ett annat modersmål än svenska. Om barnet tillhör en nationell minoritet ska barnet få utveckla både det svenska språket och sitt nationella minoritetsspråk. För barn som har en hörselnedsättning, är dövt eller av andra skäl har behov av teckenspråk ska språkutvecklingen främjas i det svenska teckenspråket (SKOLFS 2018:50). … och lägga en viktig grund för språkutvecklingen senare i livet Ett barns språkutveckling påbörjas så snart barnet börjar möta språket, oavsett vilket språk det rör sig om. Enligt en generell utvecklingskurva innebär detta att flera av de viktigaste bitarna av språkinlärningen finns väl etablerade och utvecklade . Om ett barn finns i en miljö där det sker en mångsidig användning av språket kan barnet behärska uppemot 8 000–10 000 ord. Bland dessa ord finns viktiga delar av det centrala ordförrådet och det ordförråd som används i hemmet och i barnets liv i övrigt. Flerspråkiga barn har inte långsammare språkutveckling än enspråkiga barn, däremot är deras ordförråd fördelat på mer än ett språk, vilket innebär att de ofta utvecklar olika ordförråd på sina olika språk. Det sammanlagda ordförrådet hos flerspråkiga barn är jämförbart med ordförrådet hos jämnåriga enspråkiga barn med motsvarande socioekonomisk bakgrund. Det förutsätter dock att barnet har en typisk språkutveckling och att barnet kontinuerligt exponeras för både svenska och sitt modersmål. Om barnet har ett annat modersmål än svenska kan det vid inlärning av svenskan finnas brister i den mångsidiga användningen av språket, vilket innebär att språkutvecklingen inte blir lika gynnsam. Om barnet t.ex. inte möter svenska i sin vardagliga miljö i tillräcklig omfattning blir språkstimulansen begränsad. Eftersom hjärnan utvecklas snabbare och är som mest mottaglig för kunskap i ett barns liv har förskolan större potential än andra skolformer att kompensera för skillnader i barns uppväxtvillkor och förhindra tidiga kunskapsklyftor som senare är svåra att överbrygga. Om barn kommer efter sina kamrater i utveckling och lärande tenderar de att få svårt att komma ifatt och senare i livet. Det är därför angeläget att barn redan från tidig ålder får goda möjligheter att utveckla sin förmåga att förstå och använda det svenska språket. Utbildningen i förskolan ger möjlighet för alla barn att utvecklas i sitt svenska språk, men för vissa barn kan förskolan vara avgörande för att de ska få möta det svenska språket och få möjlighet att ta del av en språkutvecklande verksamhet. Regeringen konstaterar att barn som har gått i förskola har bättre språkliga färdigheter än barn som inte har gått i förskola. I förskolan läggs grunden för att barn ska tillägna Prop. 2021/22:132 sig de kunskaper som alla i samhället behöver, grunden för ett livslångt Goda kunskaper i svenska språket är bl.a. av stor betydelse för etablering på arbetsmarknaden senare i livet. Deltagande i förskolan är en viktig grund för språkutveckling och kan vara avgörande för språkutvecklingen i svenska. Detta gäller särskilt utrikes födda barn, barn med annat modersmål än svenska och barn med en svag socioekonomisk bakgrund. Att det blir obligatoriskt för kommuner att erbjuda en plats kan leda till att fler barn som behöver stöd i sin språkutveckling börjar i förskola Andelen barn med utländsk bakgrund som deltar i förskolan har ökat från Barn med utländsk bakgrund är dock fortfarande en grupp som är inskriven i förskolan i lägre grad än andra barn. Eftersom förskolan kan vara särskilt betydelsefull för utrikes födda barn, barn med annat modersmål än svenska och barn med en svag socioekonomisk bakgrund, finns det anledning att införa åtgärder för att ytterligare öka deltagandet i förskola bland dessa barn. Det gäller inte minst barn i familjer som har varit i , men även barn i familjer med svag socioekonomisk ställning. En åtgärd för att öka deltagandet kan vara den uppsökande verksamheten, där vårdnadshavarna bl.a. informeras om förskolans betydelse för barnets språkutveckling som regeringen föreslår i avsnitt 6.1. Regeringen anser dock att det behövs ytterligare åtgärder som riktas mot barn som särskilt gynnas av förskolans språkutvecklande verksamhet. Som nämns ovan finns det olika anledningar till att vårdnadshavare inte ansöker om plats i förskola. Det kan antas att vissa vårdnadshavare inte vet hur en ansökan ska göras eller upplever det som besvärligt att välja förskola, vilket kan bidra till att de inte väljer att ansöka om plats för sina barn. En åtgärd för att öka deltagande bör därför vara att underlätta placeringsförfarandet och göra det enklare för vårdnadshavare med barn i målgruppen att välja förskola. Det finns därför anledning att införa ett förfarande som innebär att barn i målgruppen tilldelas en plats vid en förskola utan att något önskemål har anmälts. En uppsökande verksamhet (se avsnitt 6.1) som kombineras med ett tydligt besked om att en plats i en viss förskola finns tillgänglig för barnet kan innebära en lägre tröskel för vårdnadshavare att låta barnen ta del av verksamheten. , och kommuner anför att utredningens förslag i denna del inte skulle medföra någon verklig förbättring mot nuvarande ordning och att den uppsökande verksamheten bör vara tillräcklig. Regeringen anser till skillnad från dessa remissinstanser och i likhet med vad och kommuner framhåller, att en kombination av en uppsökande verksamhet och ett konkret erbjudande av plats kan vara mycket gynnsamt för de barn som är i behov av stöd för en bättre språkutveckling i svenska. Som anför kan förslaget bidra till ökat deltagande i förskolan, vilket i sin tur kan ha positiva effekter på barns språkutveckling och måluppfyllelse i skolan och i förlängningen även på deras etablering på arbetsmarknaden och integrationen i det svenska samhället. kommun konstaterar också innebära flera fördelar när det kommer till 2021/22:132 integration, förebyggande av hederskultur, kvinnors deltagande i arbetslivet samt förskolans attraktivitet som skolform. Mot den bakgrunden anser regeringen att barn som har ett behov av stöd i sin språkutveckling i svenska genom förskola ska tilldelas en reserverad plats i en förskola av hemkommunen även om vårdnadshavarna inte har anmält något önskemål om det. Erbjudandet bör avse s.k. allmän förskola som är avgiftsfri och som ska erbjudas från höstterminen det år barnet fyller . Regeringen anser i likhet med bl.a. att det är lämpligare att benämna åtgärden erbjudande av plats i förskola än att som utredningen föreslår benämna den direktinskrivning i förskola. Det finns annars en viss risk för missförstånd om innebörden. Inskrivning är inte heller ett begrepp som används i skollagens bestämmelser om förskolan. Barn som går i pedagogisk omsorg bör inte undantas från den föreslagna åtgärden om erbjudande av plats i förskola. Det är angeläget att de barn som har behov av bättre språkutveckling i svenska ges det stöd som förskolan har förutsättningar att ge. SKR anser att pedagogisk omsorg bör betraktas som ett bra alternativ till förskola. och kommun har en annan åsikt och anser att det är positivt att barn i pedagogisk omsorg omfattas av förslaget. Regeringen delar den bedömningen eftersom pedagogisk omsorg inte har förutsättningar som är likvärdiga med förskolan. Förskolans läroplan är endast vägledande för pedagogisk omsorg och det finns inga krav på att det ska finnas personal med förskollärarutbildning. Erbjudandet bör innebära att vårdnadshavarna kan tacka nej till förskoleplatsen Förslaget om erbjudande av plats innebär att en förskoleplats tillhandahålls barnet utan att dess vårdnadshavare har anmält önskemål om den. Regeringen anser inte att förslaget begränsar vårdnadshavarnas valfrihet. Det ligger i vårdnadshavarnas hand att bestämma om barnet ska gå i förskolan eller inte. Vårdnadshavare till ett barn som har blivit erbjuden en plats i förskola har möjlighet att avstå från att ta del av platsen. De kan om de önskar även välja att ansöka om plats vid en annan förskoleenhet eller anmäla intresse om plats i pedagogisk omsorg. Regeringen delar DO:s, Friskolornas riksförbunds och Föräldraalliansen uppfattning om vikten av att det tydligt framgår att vårdnadshavare till barn som erbjuds en plats har samma möjligheter som andra att välja att ansöka om en annan förskoleplats. Regeringen anser dock, till skillnad från DO, inte att detta behöver förtydligas i författningstexten. Vårdnadshavares möjlighet att anmäla önskemål om plats vid en viss förskoleenhet framgår av gällande bestämmelser (8 kap. 14 § skollagen). I samband med att en kommun informerar vårdnadshavare om att deras barn erbjuds plats vid en viss förskola, behöver kommunen också lämna information om att det är vårdnadshavarna som väljer om barnet ska gå i den förskola där det erbjuds en plats och att vårdnadshavarna har möjlighet att ansöka om en plats i annan förskola, i pedagogisk omsorg eller helt avstå. Det blir därmed tydligt att vårdnadshavare fortsatt har möjlighet att göra sina val utifrån familjens förutsättningar och behov. Regeringen instämmer därför inte i den synpunkt som lämnas av och om att förslaget kan uppfattas som allt för ingripande gentemot vårdnadshavarna och att den påverkar valfriheten. 2021/22:132 återkommer till frågan om hur erbjudandet ska gå till i avsnitt 6.3. Erbjudandet bör inte riktas till alla barn Förslaget om erbjudande om förskoleplats syftar till att fler barn som har stor nytta av förskola för sin språkutveckling i svenska ska börja i förskola. Även om alla barn gynnas av utbildningen som bedrivs inom förskolan har inte alla barn ett sådant behov av bättre språkutveckling i svenska som motiverar att de ska erbjudas plats utan föregående önskemål från vårdnadshavarna. Exempelvis ges de flesta barn med vårdnadshavare som är födda i goda möjligheter för språkutveckling i svenska även utanför förskolan. Regeringen anser därför, till skillnad från bl.a. , och , att det inte finns skäl för att alla barn ska erbjudas en tilldelad plats vid en viss ålder om inte vårdnadshavarna har önskat det. Det behöver förtydligas vilka barn som har ett sådant behov av språkutveckling i svenska att de bör erbjudas en plats i förskola utan att vårdnadshavarna har lämnat önskemål om det. att det ska införas en särskild definition av nyanlända barn i skollagen. Regeringen anser dock inte att det är motiverat att införa en sådan De åtgärder som föreslås i denna proposition omfattar även andra barn än nyanlända. Målgruppen bör i stället tydliggöras i bestämmelserna om den föreslagna åtgärden. Erbjudandet bör ges till barn i familjer som bott i Det kan till att börja med antas att barn som är födda utomlands och som har vistats i tillhör den grupp som har behov av förskola för bättre språkutveckling. De har i de allra flesta fall haft kortare tid än sina jämnåriga kamrater att utveckla sina språkkunskaper i svenska. När ett barn har vistats i bör det inte längre omfattas av har det funnits möjlighet att ta del av förskola och det kan förväntas att barnet oftast har hunnit utveckla kunskaper i svenska. Barnet är då också ofta i en sådan ålder att det är aktuellt att delta i en obligatorisk skolform. Det kan vidare antas att barn som är födda i och som har vårdnadshavare som har vistats i landet också har behov av förskola för bättre språkutvecklande. Vårdnadshavarna till dessa barn har ofta haft på sig att lära sig det svenska språket och har därför dåliga förutsättningar att vara ett stöd i sina barns språkutveckling i svenska. Utrikes födda vårdnadshavare som har varit bosatta i landet kan ofta ha tillräckliga kunskaper i svenska för att ge sina barn stöd för språkutveckling i svenska. Utredningen gör bedömningen att barn till vårdnadshavare som har vistats i sedan högst ska omfattas av den förslagna åtgärden. Utrikes födda vårdnadshavare är en mycket heterogen grupp och tidsgränsen kan anses vara både för kort och Forskning visar att det är en lång process att lära sig ett andraspråk och att det finns många olika faktorer som har betydelse för hur fort det går att tillägna sig det nya språket. Av betänkandet Samverkande krafter – för stärkt kvalitet och likvärdighet inom komvux för elever med svenska som andraspråk (SOU 2020:66) framgår att de allra flesta (cirka 78 2021/) av de personer som påbörjade vuxenutbildning i svenska för invandrare 2015 hade lämnat utbildningen . hade lämnat utbildningen. Mot den bakgrunden delar regeringen utredningens bedömning att åtgärden bör omfatta barn i de fall barnets vårdnadshavare vistas i sedan högst . Om ett barn kommer till med endast en av sina vårdnadshavare medan den andra vårdnadshavaren finns kvar i hemlandet eller i ett annat land, eller om barnet endast har en vårdnadshavare, bör bedömningen göras utifrån den vårdnadshavare som vistas i . Regeringen delar SIOS bild att barn och familjer som är födda utomlands är en heterogen grupp. De kan ha mycket olika bakgrund och förutsättningar. Barnen har dock gemensamt att de och deras vårdnadshavare har haft att lära sig svenska. Dessa barn har därför i allmänhet ett större behov av insatser för att få en bättre språkutveckling i svenska. Regeringen anser därför att dessa barn som huvudregel ska erbjudas en plats vid en förskoleenhet utan föregående önskemål från vårdnadshavarna. I de fall det med hänsyn till barnets levnadsförhållanden eller situationen i övrigt är uppenbart obehövligt att erbjuda en plats i förskola bör kommunen kunna avstå från det. Ett exempel på när det bör kunna anses uppenbart obehövligt är när barnet lever i en svensktalande familj från . Ett annat exempel är att barnet är fött utomlands och har vårdnadshavare som är födda i . Det kan antas att dessa barn ofta stimuleras i sin språkutveckling i svenska även om de är födda och har bott utomlands. Erbjudandet bör ges till barn som är folkbokförda i I likhet med det som framförs i avsnitt 6.1 behöver kommuner få information om de barn som ska omfattas av ett erbjudande om plats i förskola. Flera remissinstanser anser att det behöver bli tydligt hur dessa barn ska identifieras. Att kommuner inte nödvändigtvis har information om alla barn som är bosatta i kommunen får betydelse även i detta sammanhang. Regeringen anser därför i linje med det resonemang som förs i avsnitt 6.1 att kommunens skyldigheter att lämna det särskilda erbjudandet om plats endast bör omfatta barn som är folkbokförda i . Om barnen är folkbokförda kan uppgifter hämtas från folkbokföringen. Uppgifter om vårdnadshavarnas eller barnens vistelsetid i kan kommunen vid behov exempelvis få genom kontakt med vårdnadshavarna. Regeringen anser att det är gynnsamt om kommuner, i den mån det finns behov och förutsättningar för det, lämnar ett erbjudande om plats även till barn som inte är folkbokförda i men som har rätt till förskola för att de anses bosatta i landet av andra skäl (29 kap. 2 § andra stycket). Den föreslagna regleringen utgör inget hinder mot att erbjudandet lämnas även till dessa barn. Kommuner bör sträva efter att även erbjuda plats till vissa andra barn Det finns många barn som inte är födda utomlands men som också har ett behov av förskola för att få en bättre språkutveckling i svenska. Även dessa barn kan behöva erbjudas plats utan föregående önskemål från vårdnadshavarna. Barn som ligger efter i sin språkutveckling i svenska i treårsåldern och som inte får tillräcklig stimulans i det svenska språket i sin hemmiljö kan gynnas av att gå i förskola. Det kan antas att barn med ett annat modersmål än svenska är en stor del av denna målgrupp. En del av dessa barn kommer i kontakt med det svenska språket i liten utsträckning trots att familjen har vistats i . Om familjen inte talar svenska i hemmet och barnet inte heller i övrigt rör sig i miljöer där det möter svenska kan möjligheten att tillägna sig det svenska språket vara begränsad, trots att vårdnadshavarna har vistats i landet. Det händer att barn med svenska som modersmål inte heller får tillräcklig stimulans i det svenska språket i sin vardagliga miljö. Det kan t.ex. handla om barn i familjer som lever isolerat, barn i social utsatthet eller barn till vårdnadshavare med en funktionsnedsättning eller psykisk sjukdom som försvårar möjligheten att vara ett stöd i sitt barns språkutveckling. Det kan även handla om ett barn med en språkstörning som innebär att barnet har ett större behov av stöd för språkutveckling än vad som kan ges i hemmet. Det kan antas att även dessa barn kan dra nytta av förskolans verksamhet för sin språkutveckling i svenska. Det bör därför i vissa fall vara aktuellt att erbjuda en plats även när svenska talas i hemmet. DO lyfter i sitt remissvar att det saknas en analys av vilka eventuella konsekvenser förslaget kan ha för barn som talar nationella minoritetsspråk. Om ett barn som tillhör de nationella minoriteterna, där urfolket samer ingår, har behov av förskola för bättre språkutveckling i svenska bör de, liksom andra barn som har sådana behov, erbjudas plats i förskolan. Om barnets hemkommun ingår i ett förvaltningsområde för något eller några av språken finska, meänkieli och samiska ska kommunen enligt skollagen erbjuda barn, vars vårdnadshavare begär det, plats i förskola där hela eller en väsentlig del av utbildningen bedrivs på minoritetsspråk. Som nämnts tidigare behöver kommunerna få kännedom om vilka barn inom kommunen som tillhör de kategorier av barn som ska erbjudas plats. När det gäller barn som inte är födda utomlands eller har vårdnadshavare som har vistats i , men, som ändå bör erbjudas plats på grund av att de har ett behov av förskola för sin språkutveckling i svenska, kommer det att krävas att kommunen får kännedom om barnens situation och gör en bedömning av vilka barn som har ett sådant behov. I likhet med vad LiU, Skolinspektionen, och kommuner framhåller, kan det bli en utmaning för kommunerna att identifiera och bedöma vilka barn som bör omfattas av åtgärden. Enligt förslaget i avsnitt 6.1.ska en kommun bedriva uppsökande verksamhet riktad mot vårdnadshavare till barn som inte går i förskolan det år de fyller . Regeringen bedömer att kommunen i denna verksamhet kommer att möta många av de barn som har sådana behov av förskola att de bör erbjudas plats. Kommuner kan även få kännedom om barn i målgruppen genom andra kontaktytor och verksamheter. Ett exempel kan vara när kommunens verksamhet och barnhälsovård är samlokaliserade vid s.k. familjecentraler. I sådana fall kan det finnas goda möjligheter för kommunen att, med vårdnadshavarnas samtycke, samverka med barnhälsovården kring frågor som rör ett barns behov av språkutveckling. Det kan dock vara svårt för kommunerna att identifiera alla de barn som har behov av förskola för att få en bättre språkutveckling i svenska av annan anledning än att de är födda utomlands eller har vårdnadshavare som har vistats i . 2021/22:132 Behovet av språkutveckling bottnar bl.a. i barnets kunskaper i svenska och i den miljö som barnet möter i sin vardag. En kommun kan dock inte, med skäliga tillvägagångssätt, få insyn i alla barns hem och vardag och bedöma deras språkkunskaper. Det kan således inte förväntas att kommuner med säkerhet kan identifiera samtliga barn i målgruppen. Det bör därför inte heller ställas ett krav på att kommuner ska erbjuda plats till alla barn i målgruppen om det inte finns ett uttryckt önskemål från vårdnadshavarna. Regeringen anser dock att kommunerna bör sträva efter att identifiera de barn som inte är nyanlända men som av andra anledningar har behov av förskola för att få bättre stöd i sin språkutveckling. Regeringen anser att de barn i målgruppen som kommuner får kännedom om ska erbjudas plats även om det inte finns ett uttryckt önskemål från vårdnadshavarna. Även i dessa fall bör kommunens skyldigheter att ge ett erbjudande om plats omfatta barn som är folkbokförda i . Regeringen anser vidare i likhet med det som berörs av SIOS att uppgifter om t.ex. etnicitet kan vara känsliga. Detta behöver varje kommun beakta i arbetet med att identifiera barn som tillhör målgruppen. Se vidare i avsnitt 6.4. Förslaget är inte diskriminerande De barn som kommunen ska erbjuda plats i förskola enligt förslaget kan antas ha ett annat etniskt ursprung än svenskt. Det gäller sannolikt även många av de övriga barn som kommunen ska sträva efter att erbjuda plats eftersom en stor andel troligen har ett annat modersmål än svenska. Det finns därför anledning att beröra förslagets förenlighet med diskrimineringslagstiftningen.