prop · H903175 · 2022-03-22 00:00:00 — Regeringen anser därför att svensk rätt även i denna del är förenlig med direktivet. Rätt till fyra månaders individuell Regeringens bedömning: Det behövs inte några lagändringar för att genomföra direktivets bestämmelse om rätt till fyra månaders Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga synpunkter på bedömningen. Kvinnolobby anser att rätten till fyra månaders individuell föräldraledighet inte är uppfylld i praktiken. Skälen för regeringens bedömning Enligt artikel 5.1 i balansdirektivet ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att varje arbetstagare har en individuell rätt till Ledigheten ska kunna tas ut innan barnet når en viss ålder som fastställs av medlemsstaterna eller genom kollektiv- avtal och som får vara högst . I artikel 5.1 anges också att åldern ska fastställas med målet att säkerställa att vardera föräldern kan utöva sin rätt till föräldraledighet på lika villkor. Medlemsstaterna får enligt artikel 5.4 göra rätten till föräldraledighet beroende av en kvalifikationsperiod i arbete eller anställningstid som inte får överstiga . Rätt till fyra månaders individuell föräldraledighet är uppfylld i svensk Rätten till föräldraledighet regleras i föräldraledighetslagen. Föräldraledighetslagen uppställer inte något krav på att en arbetstagare måste ha varit anställd för att få rätt till ledighet. En arbetstagare har enligt 5 § första stycket rätt till hel föräldraledighet för vård av barn tills dess att barnet är . Utöver rätten till hel ledighet finns det enligt 5 § andra stycket och 6 § föräldraledighetslagen en rätt att vara ledig på hel- eller deltid när föräldrapenning lämnas enligt 12 kap. socialförsäkrings- När och i vilken omfattning en förälder har rätt till sådan ledighet är således i grunden beroende av villkoren för föräldrapenning. 2021/22:175 Föräldrapenning lämnas längst till dess barnet har fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i . Föräldrapenning med anledning av ett barns födelse lämnas under sammanlagt för båda föräldrarna. Vid gemensam vårdnad delas föräldrapenningen lika mellan föräldrarna, dvs. vardera föräldern får . Detta framgår av 12 kap. 12, 13 och 15 §§ socialförsäkrings- balken. Inför ikraftträdandet av föräldraledighetsdirektivet gjordes inte några ändringar av den svenska lagstiftningen med anledning av direktivet. lämnades föräldrapenning som längst till dess barnet hade fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet hade avslutat det första skolåret i . infördes en begränsning av möjligheten att ta ut föräldrapenning, och därmed möjligheten att vara föräldraledig med föräldrapenning, på så sätt att föräldrapenning för tid efter barnets fyraårsdag lämnas under sammanlagt för föräldrarna, se 12 kap. 12 § tredje stycket socialförsäkringsbalken. Sam- tidigt höjdes åldersgränsen i 13 § samma kapitel för möjligheten att ta ut föräldrapenning från åtta till eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i . För att inte dagar ska gå förlorade måste alltså med föräldrapenning tas ut innan barnet har fyllt . När dessa förändringar gjordes behandlades inte frågan om förändringarnas förenlighet med föräldraledighetsdirektivet särskilt. I förarbetena nämns inte föräldraledighetsdirektivet, se propositionen Nya åldersgränser och ökad flexibilitet i föräldraförsäkringen (prop. 2013/14:4). Det konstaterades dock att förslaget om förändrade ålders- gränser i föräldrapenningen var förenligt med den EU-rättsliga reglering som gällde då (prop. 2013/14:4 s. 60). En förälder har alltså rätt till hel föräldraledighet från barnets födelse tills det att barnet är och en rätt till ledighet med föräldra- penning , dvs. Huvuddelen av dagarna måste tas ut före barnets fyraårsdag för att föräldern inte ska gå miste om ersättning. Denna rätt till ledighet uppfyller med god marginal de fyra månaders individuell föräldraledighet som balansdirektivet kräver. Eftersom 18 månader med hel ledighet avser tiden direkt efter barnets födelse och huvuddelen av de med föräldrapenning varje vårdnadshavare disponerar över måste tas ut innan barnet har fyllt för att inte föräldrapenningdagar ska gå förlorade, är gällande rätt också förenlig med direktivets krav att ledigheten ska tas ut innan barnet når en viss ålder som högst får vara . Kvinnolobby anser att rätten till individuell föräldraledighet inte är en rättighet i praktiken för den majoritet av barn vars pappor väljer att ta ut mindre än fyra månaders föräldraledighet. Organisationen anger att föräldraförsäkringen bör individualiseras fullt ut för att komma till rätta med den ojämna fördelningen av föräldraledigheten. Regeringen anser att det är viktigt med ett jämställt uttag av både föräldraledighet, föräldra- penning och tillfällig föräldrapenning. Som konstateras ovan finns det både för män och kvinnor en rätt till både obetald och betald föräldra- ledighet, men föräldrarna bestämmer själva om de vill använda ledigheten. Frågan om ifall föräldrapenningen bör individualiseras fullt ut på så sätt att inga dagar kan överlåtas på den andra föräldern faller utanför detta Regeringens bedömning är sammanfattningsvis att det inte behövs några Prop. 2021/22:175 lagändringar för att genomföra balansdirektivets bestämmelse om en individuell rätt till fyra månaders föräldraledighet. 6.2Tidsfrister för anmälan och andra förfaranderegler vid föräldraledighet Regeringens bedömning: Det behövs inte några lagändringar för att genomföra direktivets bestämmelser om tidsfrister för anmälan, skriftlig motivering vid uppskjuten föräldraledighet och rätt att begära uttag av föräldraledighet på flexibla sätt. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga synpunkter på bedömningen. Kvinnolobby delar bedömningen i fråga om tidsfrister men önskar att skyldigheten att anmäla föräldraledighet ska kompletteras med en rätt för arbetstagaren att få information om rättigheter och eventuella förmåner kopplade till föräldraledighet. Organisationen delar även bedömningen att svensk rätt sträcker sig längre än direktivets krav på att en arbetstagare ska ha rätt att begära att ta ut föräldraledighet på flexibla sätt, men önskar att flexibiliteten i den svenska lagstiftningen ses över och begränsas. Skälen för regeringens bedömning Balansdirektivet föreskriver i artikel 5.3 att medlemsstaterna ska fastställa rimliga tidsfrister för när en arbetstagare som utövar sin rätt till föräldraledighet ska anmäla föräldraledighetens början och slut till arbetsgivaren. Vid fastställandet ska medlemsstaterna ta hänsyn till såväl arbetsgivarens som arbetstagarens behov. Vidare ska det i begäran om föräldraledighet framgå när ledigheten avses inledas och avslutas. I artikel 5.5 i balansdirektivet framgår att medlemsstaterna ska fastställa de omständigheter under vilka arbetsgivaren efter samråd i enlighet med nationell rätt, nationella kollektivavtal eller nationell praxis får skjuta upp beviljandet av föräldraledigheten med en rimlig tid, om uttaget av ledighet allvarligt skulle störa arbetsgivarens verksamhet. Arbetsgivaren ska i sådana fall skriftligen motivera varför föräldraledigheten skjuts upp. Enligt artikel 5.7 ska medlemsstaterna även säkerställa att arbetsgivaren ska erbjuda flexibla sätt till uttag av föräldraledighet om det är möjligt innan en begäran om föräldraledighet på heltid skjuts upp. I artikel 5.6 i balansdirektivet föreskrivs att medlemsstaterna ska säkerställa att arbetstagare har rätt att begära att få ta ut föräldraledighet på flexibla sätt. Medlemsstaterna får närmare ange hur detta ska omsättas i praktiken. Arbetsgivaren ska behandla och besvara en sådan begäran med beaktande av såväl arbetsgivarens som arbetstagarens behov. Arbetsgivaren ska vidare skriftligen motivera ett eventuellt avslag på en sådan begäran inom skälig tid efter det att ansökan lämnats in. Av skäl 23 framgår att en arbetstagare bör kunna begära att få vara föräldraledig på heltid eller genom ledighet under en del av , i form av perioder där sammanhållna veckor med ledighet växlas med perioder av arbete eller i andra flexibla former. Rimliga tidsfrister för anmälan om föräldraledighetens början och slut finns redan i svensk rätt En arbetstagare som vill vara föräldraledig ska enligt 13 § föräldra- ledighetslagen anmäla det till arbetsgivaren i förväg. Om det inte kan ske ska en anmälan göras . Arbetstagaren är skyldig att anmäla både föräldraledighet på heltid och deltid samt mammaledighet och ledighet med omvårdnadsbidrag. Däremot behöver en arbetstagare enligt 4 § tredje stycket inte i förväg anmäla ledighet för att amma barnet. När en anmälan om föräldraledighet görs ska arbetstagaren ange hur länge han eller hon vill vara ledig. När föräldraledighetsdirektivet genomfördes gjordes ingen ändring i fråga om tidsfrist för anmälan av föräldraledighetens början och slut. Inte heller gjordes någon lagändring i fråga om att ledigheten ska utformas på ett sätt som tar hänsyn till både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov. I enlighet med de avvägningar som gjordes vid införandet av en anmälningstid är det regeringens bedömning att är en rimlig tidsfrist för när en arbetstagare ska anmäla föräldraledighetens början och slut till arbetsgivaren, se propositionen Förslag om utvidgad rätt till ledighet för vård av barn m.m. (prop. 1977/78:104 s. 35–37). När tidsfristen bestämdes togs det hänsyn till både arbetsgivarens och arbetstagarens behov. Bestämmelsen i 13 § föräldra- ledighetslagen är semidispositiv, vilket innebär att arbetsmarknadens parter kan anpassa frågan om en tidsfrist till de särskilda förhållanden som kan råda inom olika branscher. Regeringens bedömning är att det inte är nödvändigt att förse bestämmelsen om semidispositivitet med en s.k. EU-spärr. Vad som är rimligt ska enligt balansdirektivet avgöras utifrån arbetstagares och arbetsgivares behov. Om parterna kommer överens får det anses innebära att båda sidor anser att deras behov är tillgodosedda. Av gällande rätt framgår också att arbetstagaren i samband med sin anmälan ska ange hur föräldraledigheten är planerad att pågå. Sammanfattningsvis är det regeringens bedömning att det inte behövs några lagändringar för att genomföra direktivets bestämmelser om rimliga tidsfrister för anmälan om föräldraledighetens början och slut. Skriftlig motivering om föräldraledighet skjuts upp Enligt 11 § föräldraledighetslagen får arbetstagaren ta ut hel föräldra- ledighet den eller de dagar som arbetstagaren begär. Bestämmelsen i 11 § är semidispositiv vad avser tillämpningen, men de preciseringar som får göras får inte leda till en försämring av arbetstagarens förmåner enligt lagen (prop. 1977/78:104 s. 44). I föräldraledighetslagen finns vissa begränsningar i 13 § första stycket och 10 §. att arbetstagaren måste anmäla ledigheten i förväg, eller så snart det är möjligt, och att rätten gäller tre ledighetsperioder per kalenderår. En arbetstagare som vill vara helt ledig från sitt arbete i enlighet med 11 § ska enligt 14 § första stycket föräldraledighetslagen samråda med arbetsgivaren om ledighetens förläggning och om andra frågor som rör ledigheten. Arbetstagaren ska också, om det kan göras utan olägenhet för denne, förlägga hel ledighet så att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgå utan påtaglig störning. Arbetstagarens skyldighet att i sådana situationer förlägga ledigheten gäller endast om det kan ske utan olägenhet för arbetstagaren. Bestämmelsen innebär enligt regeringen inte någon egentlig möjlighet för arbetsgivaren att skjuta upp arbetstagarens begärda föräldraledighet, se även propositionen om utbyggnad av föräldraförsäkringen m.m. (prop. 1976/77:117 s. 61) och propositionen Föräldraledighetsdirektivets genomförande i (prop.1997/98:81 s. 13). Eftersom det i föräldraledighetslagen inte finns någon bestämmelse om att arbetsgivaren kan skjuta upp begärd hel föräldraledighet behövs det inte några regler om att ett sådant beslut skriftligen ska motiveras. Det finns av samma anledning inte heller något behov av en reglering om att arbetsgivaren i möjligaste mån ska erbjuda flexibla uttag innan föräldraledigheten skjuts upp. Möjligheten att begära föräldraledighet på flexibla sätt finns redan i svensk rätt Regeringen uppfattar att med rätt att begära föräldraledighet på flexibla sätt i direktivets artikel 5.6 avses en rätt att begära att vara föräldraledig på deltid eller eller på andra sätt. Att ta ut föräldraledighet på flexibla sätt är delvis något annat än flexibla arbetsformer i artikel 9 som enligt artikel 3.1 f definieras som en möjlighet för arbetstagare att anpassa sitt arbetsmönster, t.ex. genom distansarbete, flexibla arbetstider eller deltidsarbete. Enligt 6 och 7 §§ föräldraledighetslagen har en arbetstagare rätt att vara föräldraledig på deltid med eller utan föräldrapenning. Föräldrapenning kan enligt 12 kap. 9 § socialförsäkringsbalken lämnas som tre fjärdedels, halv, en fjärdedels eller en åttondels del av dag och arbetstagaren har då rätt att vara föräldraledig i motsvarande mån. Föräldrapenning kan enligt 12 kap. 13 § socialförsäkringsbalken lämnas som längst till dess barnet har fyllt eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det femte skolåret i . Vid delledighet utan föräldrapenning finns det enligt 7 § föräldraledighetslagen en rätt att förkorta normal arbetstid med upp till en fjärdedel för vård av ett barn som inte har fyllt eller som är äldre än så men ännu inte har avslutat sitt första skolår. Föräldra- ledighetslagen ger inte arbetsgivaren någon möjlighet att neka en arbetstagares begäran om att vara föräldraledig på deltid. Detta gäller oberoende av om föräldrapenning betalas ut eller inte. Enligt 12 § föräldraledighetslagen får ledigheten vid förkortning av arbetstiden spridas över arbetsveckans samtliga dagar eller förläggas till en viss eller vissa av arbetsveckans dagar. På samma sätt som vid hel ledighet är huvudregeln enligt 14 § första stycket samma lag att 2021/22:175 arbetsgivaren och arbetstagaren ska samråda om hur delledigheten ska tas ut. Det är arbetsgivaren som fattar beslut om själva förläggningen om arbetstagaren och arbetsgivaren inte kommer överens, se propositionen Föräldraförsäkring och föräldraledighet (prop. 2000/01:44 s. 38). Om överenskommelse inte träffas ska arbetsgivaren enligt 14 § andra stycket förlägga ledigheten i enlighet med arbetstagarens önskemål, om en sådan förläggning inte medför påtaglig störning i arbetsgivarens verksamhet. Arbetsgivaren får inte utan arbetstagarens samtycke förlägga ledigheten på annat sätt än att sprida den över arbetsveckans samtliga dagar, dela upp ledigheten under arbetsdagen eller förlägga den till någon annan tid än arbetsdagens början eller slut. Om arbetsgivaren fattar beslut på annat sätt än enligt arbetstagarens önskemål ska arbetsgivaren enligt tredje stycket underrätta arbetstagaren och arbetstagarens lokala arbetstagarorganisation om beslutet. Detta ska om möjligt göras senast före ledighetens början. Rätten att vara föräldraledig på deltid begränsas enligt 10 § föräldra- ledighetslagen av att ledigheten högst får tas ut i tre perioder per kalender- år. Detta gäller också perioder med olika stora uttag av delledighet. En arbetsgivare kan alltid medge ytterligare ledighet. Sammanfattningsvis finns det i föräldraledighetslagen inte någon möjlighet för arbetsgivaren att helt avslå en arbetstagares begäran om föräldraledighet på deltid och en arbetstagare har rätt att ta ut föräldra- ledighet i tre perioder per kalenderår. Svensk lagstiftning sträcker sig här längre än direktivets krav på att en arbetstagare ska ha rätt att begära att ta ut föräldraledighet på flexibla sätt. Enligt regeringens bedömning finns det därför inte behov av några regler om att arbetsgivaren ska behandla och besvara en begäran om delledighet med beaktande av såväl arbetsgivarens som arbetstagarens behov. Av samma anledning behövs det inte heller någon bestämmelse om att arbetsgivaren skriftligen ska motivera ett eventuellt avslag på en sådan begäran inom skälig tid efter det att ansökan lämnats in. Att den närmare tillämpningen av 12 § föräldraledighetslagen om hur ledigheten får tas ut är semidispositiv ändrar inte regeringens bedömning eftersom de preciseringar som får göras inte får leda till en försämring av arbetstagarens förmåner enligt lagen (prop. 1977/78:104 s. 44). Kvinnolobby delar bedömningen att svensk lagstiftning sträcker sig längre än direktivets krav, men anser att den stora flexibiliteten i svensk lagstiftning och i själva försäkringen kan ha en negativ påverkan på jämställdheten. Organisationen önskar därför att flexibiliteten ses över och begränsas. När det gäller sådana mer övergripande frågor som Kvinnolobby tar upp konstaterar regeringen att de faller utanför genomförandet av balansdirektivet och därmed även utanför detta lagstiftningsärende. Även dagar med föräldrapenning på grundnivå Prop. Regeringens förslag: I likhet med vad som gäller för föräldrapenning på sjukpenningnivå ska med föräldrapenning på grundnivå inte kunna avstås till den andra föräldern. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i eller har inga synpunkter på förslaget. välkomnar förslaget så att tillämpningen blir lika oavsett vilken ersättning som ska betalas ut. Flera remissinstanser tillstyrker förslaget, bl.a. LO, TCO, , Kommuner och Regioner, Inspektionen för socialförsäkringen, Unizon, , bisexuellas, transpersoners, queeras och intersexpersoners rättigheter (RFSL) och Kvinnolobby. LO framhåller att det tycks vara en lapsus att dagar med föräldrapenning på grundnivå inte har reserverats som föräldrapenning på sjukpenningnivå och inte ett medvetet val från lagstiftarens sida. Enligt LO är målet om en mer jämställt fördelad föräldrapenning särskilt viktigt för kvinnor som står långt från arbetsmarknaden. TCO för fram att det saknas motiv till att regelverket ska se annorlunda ut för de som har en inkomst och de som inte har det, t.ex. studenter och nyanlända. Enligt TCO skapar förslaget förutsättningar för både en ökad ekonomisk jämställdhet och snabbare etablering på arbetsmarknaden för nyanlända kvinnor. anser att det är en märklig inkonsekvens i lagstiftningen att föräldra- penningdagarna på grundnivå inte omfattas av samma regelverk som föräldrapenning på sjukpenningnivå. Kommuner och Regioner bedömer att även om förslaget endast berör ett mindre antal arbetstagare inom kommuner och regioner bidrar det till ett mer jämställt uttag av föräldraledighet. Inspektionen för socialförsäkringen anser att föränd- ringen ger mer enhetliga och förutsebara regler. Unizon betonar vikten av att utreda omsorgsförmågan hos män som utsätter kvinnor och barn för våld samt möjligheten att utreda att dessa män ska vara undantagna från rätten att ta ut föräldraledighet med barnet. RSFL sympatiserar med den politiska ambitionen att skapa ett mer jämnt fördelat uttag av föräldra- penningen men vill inte se en fullständig uppdelning av dagarna mellan två vårdnadshavare. Kvinnolobby delar bilden av att detta är viktigt för utrikesfödda kvinnor men anser att det inte ska vara möjligt att överlåta dagar i särskilda fall, t.ex. om det finns en svår konflikt mellan föräldrarna. Haro – Hemmaföräldrars anser att förslaget inverkar negativt på familjens egenbestämmande. för kvinnojourer och tjejjourer i är kritisk till förslaget och framhåller att det kommer att ha en direkt negativ påverkan på många kvinnors liv och ekonomiska situation. avstyrker förslaget och anser att direktivets krav täcks av gällande rätt. Endast en liten andel av de som får ersättning på grundnivå kan, enligt föreningen, betraktas som arbetstagare och således omfattas av direktivet. Skälen för regeringens förslag Artikel 5.2 i balansdirektivet föreskriver att två månaders föräldraledighet inte ska kunna överlåtas mellan föräldrarna. För dessa månader ska enligt artikel 8.1 och 8.3 också betalning eller ersättning fastställas av medlemsstaterna eller arbetsmarknadens parter på ett sådant sätt att det underlättar för båda föräldrarna att ta ut föräldraledighet. Enligt artikel 5.4 får medlemsstaterna göra rätten till föräldraledighet beroende av en kvalifikationsperiod i arbete eller anställningstid som inte får överstiga . Enbart dagar med föräldrapenning på sjukpenningnivå är reserverade i svensk rätt Alla föräldrar som vårdar ett barn har rätt till hel föräldraledighet under barnets första 18 månader. Det finns enligt svensk lagstiftning därför en individuell rätt till ledighet som inte kan överlåtas. Denna rätt till ledighet finns oberoende av om föräldrapenning betalas ut. Att föräldraledighet inte ska få överlåtas är inte en nyhet i balans- direktivet. Enligt föräldraledighetsdirektivet ska en av fyra månaders ledighet som en förälder har rätt till inte kunna överlåtas. Föräldra- ledighetsdirektivet föranledde inte någon ändring av svensk lagstiftning avseende dagar som inte kan överlåtas. för föräldradirektivets genomförande kunde 60 av med föräldrapenning inte avstås till den andra föräldern. Antalet dagar har utökats till 90. Att med föräldrapenning är reserverade för vardera föräldern framgår av 12 kap. 17 § social- försäkringsbalken. Föräldrapenning kan till skillnad från rätten till ledighet således avstås till annan förälder. Därmed kan i praktiken också sådan ledighet som den berättigar till avstås. Bestämmelsen om reservering av dagar i 12 kap. 17 § socialförsäkringsbalken gäller dock enbart för dagar med föräldrapenning på sjukpenningnivå. Någon motsvarande begränsning finns inte för föräldrar som enbart har rätt till föräldrapenning på grundnivå . Dagar med ersättning på grundnivå kan i stället fritt avstås till den andra föräldern. Ersättning på grundnivå får den förälder som inte har någon SGI eller har en SGI som ger en lägre föräldrapenning än grundnivån, dvs. Omräknat till årsinkomst innebär det ca . Det kan t.ex. röra sig om en förälder som arbetar deltid. Grundnivån kan även betalas för del av föräldrapenningdagarna om föräldern inte uppfyller kvalificeringskrav för rätt till ersättning på sjukpenningnivå. En nyhet i balansdirektivet är att den ledighet som inte får avstås ska vara förenad med en rätt till betalning. Nivån på betalningen ska enligt artikel 8.3 fastställas av medlemsstaterna eller arbetsmarknadens parter. Av 12 kap. 17 § socialförsäkringsbalken framgår att för föräldrar som har gemensam vårdnad delas dagarna med föräldrapenning lika. En förälder som har ensam vårdnad om ett barn får i stället, enligt 12 kap. 14 § socialförsäkringsbalken, föräldrapenning för samtliga dagar. Detta innebär att den förälder som inte har vårdnaden inte har någon rätt till ersättning under sin föräldraledighet och då inte heller har några för sig reserverade Prop. 2021/22:175 dagar. När det gäller föräldrar som båda har rätt till ersättning på sjukpenningnivå och som har gemensam vårdnad om ett barn är det enligt regeringen tydligt att direktivets krav på två månaders betald ledighet som inte får överlåtas är uppfyllt genom att med föräldrapenning är reserverade och därmed inte får avstås till den andra föräldern. Det medför i sin tur att även möjligheten att ta ut ledighet är reserverad i motsvarande mån. Om föräldrar med gemensam vårdnad inte har rätt till föräldrapenning på sjukpenningnivå, eller om så är fallet för en av dem, är situationen annorlunda eftersom en förälder som får ersättning på grundnivå under de som ersätts på sjukpenningnivå eller grundnivå kan avstå samtliga dagar till den andra föräldern enligt gällande rätt. Även dagar med föräldrapenning på grundnivå bör reserveras