prop · H903273 · 2022-07-12 00:00:00 — anser att med hänsyn till den enskildes rättssäkerhetsintresse bör en lämplig begränsningsregel övervägas. och påtalar att förslaget kan medföra praktiska svårigheter för domstolarna vid handläggningen av ett överklagat beslut om översändande. Skälen för regeringens förslag gällande regler om tidpunkten för att sända över en dom Huvudregeln enligt 2 kap. 6 § första stycket europeiska verkställighetslagen innebär att en dom får sändas över till en behörig myndighet i den verkställande staten när Kriminalvårdens beslut enligt 2 kap. 4 § har fått laga kraft. Om den dömde har samtyckt till att domen sänds över, får myndighetens beslut laga kraft direkt (se 4 kap. 2 § andra stycket europeiska verkställighetslagen). I annat fall löper en överklagandefrist från den dag då den dömde delgavs Kriminalvårdens beslut. Överklagas beslutet får myndighetens beslut laga kraft . I 2 kap. 6 § andra stycket europeiska verkställighetslagen anges två undantag från huvudregeln, dvs. när domen får sändas över innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft. Den ena undantaget avser de fall när den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten och inte har kunnat tillfrågas om sin inställning till ett översändande enligt 2 kap. 5 § andra stycket europeiska verkställighetslagen. Detta undantag infördes i samband med de ändringar som trädde i kraft (prop. 2019/20:89 En effektivare hantering av ärenden om överförande av straffverkställighet). Syftet med ändringen var främst att göra det möjligt för Kriminalvården att före laga kraft sända över domen till den andra medlemsstaten och med bistånd från den statens behöriga myndigheter underrätta den dömde om Kriminalvårdens beslut samt se till att han eller hon delges beslutet (se prop. 2019/20:89 s. 29–30). Därigenom kan en överklagandefrist börja löpa som den andra medlemsstatens behöriga myndigheter påbörjar sin prövning. Enligt det andra undantaget får en dom sändas över före laga kraft om det finns särskilda skäl. De exempel på särskilda skäl som anges i förarbetena är att översändandet ska syfta till att antingen undvika att mindre än återstår att avtjäna när domen sänds över eller motverka att den andra staten vägrar erkännande och verkställighet på grund av preskription (se prop. 2019/20:89 s. 28–29). Finns det ytterligare situationer när en dom bör kunna sändas över innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft? När Kriminalvården beslutar att sända över en dom till den andra medlemsstaten enligt 2 kap. 4 § europeiska verkställighetslagen förutsätts att den dömde befinner sig i den staten eller i (se 2 kap. 1 § första stycket 1). I de fall den dömde finns i den andra staten pågår av förklarliga skäl ingen verkställighet i av den utdömda påföljden. I vissa fall har den dömde kunnat nås och tillfrågas om sin inställning till att domen sänds över (se 2 kap. 5 § andra stycket europeiska verkställighetslagen), medan det i andra fall inte varit möjligt. Om den dömde har kunnat nås får det förutsättas att han eller hon, i samband därmed, delgetts information om att förenklad delgivning kommer att användas i den fortsatta handläggningen av ärendet. När Kriminalvården därefter beslutar om att sända över domen kommer beslutet kunna delges. Oavsett om beslutet överklagas eller inte torde det mycket sällan finnas ett behov av att sända över domen innan myndighetens beslut har fått laga kraft. Då någon verkställighet av påföljden inte pågår, finns inget behov av att sända över domen före laga kraft för att undvika att sexmånadersgränsen passeras. Det enda skälet till att skicka över en dom före laga kraft i de fall den dömde har kunnat delges myndighetens beslut skulle vara att motverka ett avslag på grund av preskription. Detta är emellertid redan möjligt enligt dagens reglering. Några ytterligare skäl kan inte anses finnas. Om den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten finns också skäl för en viss försiktighet. I de fall en dom sänds över före laga kraft finns det en risk att den behöriga myndigheten hinner besluta om att erkänna den svenska domen och påbörja verkställigheten av den utdömda påföljden innan en överklagandeprocess har avslutats i . Då är det för sent för Kriminalvården att upphäva sitt beslut enligt 2 kap. 8 § europeiska verkställighetslagen (se även artikel 13 i rambeslutet). Ett sådant scenario skulle innebära att den dömdes rätt till en överprövning undergrävs. Om den dömde däremot inte har kunnat tillfrågas om sin inställning enligt 2 kap. 5 § europeiska verkställighetslagen finns det en möjlighet att med stöd av 2 kap. 6 § andra stycket 1 sända över en dom innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft. Sammanfattningsvis instämmer regeringen i promemorians bedömning att det inte finns behov av några författningsändringar för den situationen då den dömde befinner sig i den andra staten. I de situationer den dömde finns i kommer han eller hon antingen vara på fri fot eller verkställa den aktuella påföljden. Oavsett om verkställighet pågår eller inte ska den dömde enligt 2 kap. 5 § första stycket europeiska verkställighetslagen tillfrågas om sin inställning till att domen sänds över till en annan medlemsstat. Först därefter får Kriminalvården enligt 2 kap. 4 § besluta om att sända över domen. Några undantag är inte möjliga. På samma sätt som ovan får förutsättas att i samband med att den dömde tillfrågas om sin inställning till ett översändande, delges han eller hon information om att förenklad delgivning kommer att användas i ärendet framöver. Kriminalvårdens beslut kommer alltså att kunna delges. I de fall den dömde är på fri fot pågår ingen verkställighet i . Något behov av att sända över domen innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft för att undvika att mindre än återstår att avtjäna för översändande finns inte. I vissa undantagsfall kan det bli aktuellt att sända över domen tidigare för att undvika ett avslag på grund av preskription. Denna möjlighet finns . Några ytterligare undantag från huvudregeln att myndighetens beslut ska ha fått laga kraft innan beslutet sänds över kan inte anses finnas. I de fall verkställigheten av den utdömda påföljden pågår finns det dock, som konstateras i promemorian, skäl att närmare överväga ytterligare undantag från huvudregeln i 2 kap. 6 § första stycket europeiska verkställighetslagen. Övervägandena nedan avser endast de fall när den dömde inte samtycker till att domen sänds över, då ett samtycke innebär att Kriminalvårdens beslut får laga kraft direkt. När Kriminalvården fattar sitt beslut anser den att det finns skäl att sända över domen, bl.a. att en verkställighet i den andra medlemsstaten underlättar den dömdes sociala återanpassning. Eftersom verkställighet pågår bör utgångspunkten vara att komma till ett snabbt avslut i ärendet, 2021/22:273 oavsett utgång. Även den dömde får anses gynnas av ett så snabbt besked som möjligt. Dagens reglering innebär att handläggningen sker steg för steg. Efter det att Kriminalvården har beslutat om att sända över domen inväntar myndigheten beslutets laga kraft. Överklagas beslutet kan innan det finns ett lagakraftvunnet beslut. Därefter sänds domen över och prövningen i fråga om den svenska domen ska erkännas och påföljden verkställas påbörjas i den andra medlemsstaten. Den prövningen kan ta upp , ibland längre (se artikel 12.2 i rambeslutet). Därefter ska den dömde inom en månad transporteras till den andra staten. Sammantaget kan det ta cirka eller mer från det att Kriminalvården fattat sitt beslut till dess att den dömde påbörjar verkställigheten i den andra medlemsstaten. Mot bakgrund av den tid det kan ta och den fördel det innebär för den dömdes sociala återanpassning att verkställa sitt straff så långt som möjligt i den andra medlemsstaten, instämmer regeringen i promemorians bedömning att det bör vara möjligt att sända över domen innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft även i dessa fall. Hur bör regleringen utformas? Syftet med en ändring av regleringen är att påskynda handläggningen av ärendet genom att se till att processen i den andra medlemsstaten i fråga om att erkänna och verkställa en svensk dom på frihetsberövande påföljd påbörjas även om Kriminalvårdens beslut inte har fått laga kraft. Ett sätt att åstadkomma detta är att ändra på huvudregeln i 2 kap. 6 § första stycket europeiska verkställighetslagen, dvs. huvudregeln blir att Kriminalvården ska sända över sitt beslut utan att invänta laga kraft. Denna lösning bör dock undvikas. Som konstateras ovan finns sällan skäl att sända över en dom innan myndighetens beslut har fått laga kraft när den dömde finns i den andra medlemsstaten eller i , men är på fri fot. Undantaget är som sagt om den dömde befinner sig i den andra staten och inte har kunnat tillfrågas om sin inställning till ett översändande. En ändrad huvudregel skulle, bl.a. för att undvika att en verkställighet påbörjas i den andra medlemsstaten innan en överklagandeprocess är avslutad i , behöva kompletteras med flera undantag. Mot denna bakgrund är det svårt att se några direkta fördelar med att ändra på den gällande huvudregeln. I stället bör huvudregeln om laga kraft fortsätta att gälla och undantagen utvidgas. Det bör således, i enlighet med vad som föreslås i promemorian, i 2 kap. 6 § andra stycket läggas till en punkt som anger att om verkställigheten pågår beträffade den påföljd som avses i domen när Kriminalvården meddelar sitt beslut får domen sändas över före laga kraft. Bestämmelsen bör begränsas till de fall då verkställigheten pågår. Den bör vidare vara fakultativ, dvs. Kriminalvården bör ha en möjlighet – men inte någon skyldighet – att sända över domen före laga kraft. Myndigheten kan således själv avgöra när ett översändande bör göras. Det kan vara direkt efter det att myndigheten fattat sitt beslut eller , t.ex. när tingsrätten prövat frågan. En annan aspekt att också ta hänsyn till är Kriminalvårdens kännedom om hur lång handläggningstiden är i andra medlemsstater. Den nya undantagsregeln bör i större utsträckning kunna användas gentemot en stat som mer eller mindre utan undantag använder sig av de som föreskrivs i artikel 12.2 i rambeslutet än de stater som har mycket korta handläggningstider. I undantagsfall kan det inträffa att en medlemsstat hinner besluta om att erkänna och verkställa den svenska domen på en frihetsberövande påföljd innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft. I dessa situationer får laga kraft inväntas innan en transport av den dömde sker. I artikel 15.1 i rambeslutet anges att den dömde ska transporteras till den verkställande medlemsstaten efter det att den staten beslutat om att erkänna domen och verkställa påföljden. Kriminalvården får i dessa fall upplysa behörig myndighet i den andra staten om att laga kraft inväntas (jfr artikel 15.2). Om det visar sig att Kriminalvårdens beslut upphävs av domstol får myndigheten informera den andra statens behöriga myndigheter om detta (se artikel 20.1). Att återkalla ett ärende efter det att en dom sänts över är möjligt enligt artikel 13 i rambeslutet. Inget sägs i denna bestämmelse om att återkallelse endast får ske i vissa fall. Det får således anses följa av regleringens fakultativa karaktär att en utfärdande myndighet själv får avgöra när en återkallelse ska göras. konstaterar i detta hänseende att ansvaret för att hantera en situation där den andra staten hinner besluta om erkännande och verkställighet innan Kriminalvårdens beslut fått laga kraft helt läggs på Kriminalvården att hantera. Tingsrätten anser att en sådan ordning är mindre lämplig med hänsyn till den enskildes rättssäkerhetsintresse och att en begränsande lagregel bör tas in i lagen. Regeringen förstår tingsrätten som att den anser att en bestämmelse som förhindrar att den dömde transporteras till den andra staten innan Kriminalvårdens beslut fått laga kraft bör införas. Det får emellertid enligt regeringens mening anses rimligt att hanteringen av en sådan situation som tingsrätten pekar på omfattas av den behöriga myndighetens ansvarsområde. Kriminalvården har möjlighet att skicka över en dom innan myndighetens beslut fått laga kraft när verkställighet pågår i , om det finns särskilda skäl. Laga kraft kan således behöva inväntas före en transport av den dömde även i dessa fall. Tingsrätten pekar dock på en viktig aspekt. Det är naturligtvis av stor vikt att Kriminalvården faktiskt väntar in laga kraft innan en transport av den dömde sker, även om de enligt rambeslutet har passerat. Regeringen anser dock att det är tillräckligt om detta klargörs i författningskommentaren. En sådan lagregel som tingsrätten föreslår är således inte nödvändig. och anför att förslaget kan medföra praktiska svårigheter för domstolarna vid handläggningen. När det kommer till domstolarnas hantering av dessa ärenden kan sägas att handläggningen ska skötas på sedvanligt sätt, oavsett om domen har sänts över till den andra staten innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft eller inte. Har domen sänts över kan det emellertid ses som en indikation på att ärendet bör prövas så skyndsamt som möjligt. Viktigt att komma ihåg är dock, som också framhålls ovan, att Kriminalvården ansvarar för att den dömde inte transporteras till den andra staten innan myndighetens beslut fått laga kraft. 2021/22:273 6 Regeringens bedömning: Den befintliga reglering som finns på personuppgiftsområdet är tillräcklig för den behandling av personuppgifter som sker vid tillämpning av europeiska verkställighetslagen. Promemorian innehåller ingen särskild bedömning i fråga om dataskydd. Remissinstanserna: efterfrågar en analys av hur regleringen förhåller sig till dataskyddslagstiftningen. Skälen för regeringens bedömning: I ärenden om överförande av frihetsberövande påföljder enligt europeiska verkställighetslagen kan integritetskänsliga personuppgifter enligt dataskyddslagstiftningen behandlas. I och med de nya bestämmelserna kommer fler domar än tidigare att sändas över till andra stater, vilket innebär en ökad behandling av sådana personuppgifter. För svenska myndigheters behandling av personuppgifter finns ett omfattande regelverk. Brottsdatalagen (2018:1177) gäller när vissa myndigheter behandlar personuppgifter i syfte att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder. Den gäller också vid behandling av personuppgifter som vissa myndigheter utför i syfte att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. I de flesta övriga fall gäller och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (dataskyddsförordningen). Både brottsdatalagen och dataskyddsförordningen kompletteras av andra författningar. Den behandling av personuppgifter som krävs när europeiska verkställighetslagen tillämpas har rättslig grund i brottsdatalagen. För Kriminalvårdens del kompletteras brottsdatalagen av lagen (2018:1699) och förordningen (2018:1746) om kriminalvårdens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Enligt 2 kap. 1 § i nämnda lag får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att en myndighet inom kriminalvården ska kunna verkställa häktning eller straffrättsliga påföljder, förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet i samband med sådan verkställighet, biträda andra myndigheter när de fullgör uppgifter för ett syfte som anges i 1 kap. 2 § brottsdatalagen, eller fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Personuppgiftsbehandlingen är således nödvändig för att Kriminalvården ska kunna utföra sina uppgifter. Genom den befintliga dataskyddsregleringen finns också ett starkt skydd för den enskildes grundläggande rättigheter och friheter i samband med personuppgiftsbehandlingen. De ansvariga myndigheterna är t.ex. skyldiga att vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder i samband med överföring och annan behandling av personuppgifter. En sådan åtgärd skulle kunna vara kryptering vid ett elektroniskt överförande. Sammanfattningsvis är den befintliga regleringen på personuppgiftsområdet tillräcklig för den behandling av personuppgifter som sker vid tillämpning av europeiska verkställighetslagen. Någon ytterligare regle- Prop. 2021/22:273 ring behövs således inte. Regeringens förslag: De föreslagna bestämmelserna ska träda i kraft . De nya reglerna ska inte tillämpas i ärenden Kriminalvården meddelat beslut i före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna godtar eller invänder inte mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: De ändringar som föreslås bör träda i kraft . Det bör kunna ske . Eftersom en förutsättning för att sända över en dom tas bort, bör de äldre bestämmelserna tillämpas på sådana ärenden där Kriminalvården meddelat beslut om översändande innan den nya lagen trätt i kraft. Det innebär bl.a. att vid ett överklagande av Kriminalvårdens beslut ska de tidigare kraven för att sända över en dom beaktas. Regeringens bedömning: De föreslagna ändringarna ryms inom befintliga budgetramar hos och domstolarna. Förslagen förväntas ha positiva effekter för den enskilde. Promemorians bedömning överensstämmer i huvudsak med I promemorian behandlas inte de ekonomiska konse- kvenserna för domstolarna. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna godtar eller invänder inte mot bedömningen. tingsrätt efterfrågar en närmare analys av förslagens konsekvenser för domstolarna och staten i övrigt. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna ändringarna kommer inte att medföra några nya arbetsuppgifter för Kriminalvården. De ändrade förutsättningarna för ett översändande av en svensk dom på frihetsberövande påföljd samt ändrade handläggningsregler innebär att fler utdömda påföljder kan verkställas i en annan medlemsstat och att Ett ökat antal ärenden och faktiska överföranden kommer i viss mån öka kostnaderna för Kriminalvården. bör de föreslagna ändringarna leda till ett något enklare Vidare har ett flertal överföranden andra positiva effekter beträffande myndighetens kostnader. För varje dömd person som överförs en annan medlemsstat för att där verkställa en svensk dom på 2021/22:273 frihetsberövande påföljd frigörs medel för någon annan som ska verkställa ett fängelsestraff i . Varje genomfört överförande av en straffverkställighet minskar också behovet av nya anstaltsplatser. Sammanfattningsvis är bedömningen att de föreslagna ändringarna kan hanteras inom befintliga budgetramar hos . Som påtalas av och kan fler ärenden om överförande av straffverkställighet resultera i ett ökat antal överklagade mål till domstolarna. Även kostnaden för t.ex. offentliga biträden kan komma att öka. Regeringen bedömer dock att det handlar om marginella kostnadsökningar som ryms inom befintliga budgetramar hos domstolarna och staten i övrigt. Förslagen förväntas skapa bättre förutsättningar för en effektivare hantering av aktuella överförandeärenden, vilket torde leda till positiva effekter för den enskilde. Förslaget till lag om ändring i lagen (2015:96) om erkännande och verkställighet av frihetsberövande påföljder inom Europeiska unionen En dom på frihetsberövande påföljd får sändas över till en annan medlemsstat för att där erkännas och verkställas 1.om den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten eller i , 2.om förutsättningarna i 2 och 3 §§ är uppfyllda, 3.om den dömdes sociala återanpassning underlättas av att verkställigheten överförs dit, och 4.om det i övrigt är lämpligt. Paragrafen innehåller de grundläggande förutsättningarna för att en dom på frihetsberövande påföljd ska få sändas över till en annan medlemsstat för erkännande och verkställighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Det hittillsvarande kravet enligt andra stycket att det ska finnas särskilda skäl för att sända över en dom på ett kortare frihetsberövande tas bort. Det krävs alltså inte längre att det finns särskilda skäl som talar för att verkställigheten kommer att överföras till den andra medlemsstaten för att en dom ska få sändas över när mindre än av frihetsberövandet återstår att avtjäna för översändandet. Det är dock viktigt att en bedömning görs av vilka frihetsberövande påföljder som är aktuella att överföra. Kriminalvården bör inte initiera ärenden i vilka endast en kortare strafftid eller ingen strafftid alls förväntas återstå vid handläggningens slut. När ett beslut enligt 4 § har fått laga kraft, ska Kriminalvården sända över domen till en behörig myndighet i den andra medlemsstaten. Domen får inte sändas över till mer än en medlemsstat. Domen får sändas över , om 1.verkställigheten av den påföljd som avses i domen pågår i när Kriminalvården meddelar sitt beslut enligt 4 §, 2.den dömde befinner sig i den andra medlemsstaten och inte har kunnat tillfrågas enligt 5 § andra stycket, eller 3.det finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en dom på frihetsberövande påföljd kan sändas över till en annan medlemsstat för erkännande och verkställighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. I andra stycket införs i en ny punkt 1 ytterligare ett undantag från huvudregeln i paragrafens första stycke om att en dom får sändas över först efter det att Kriminalvårdens beslut enligt 4 § har fått laga kraft. Ett beslut får enligt den nya punkten sändas över före laga kraft om verkställigheten pågår i när myndigheten meddelar sitt beslut. Det förutsätts att den verkställighet som pågår avser den dom som ska sändas över. Möjlighet att sända över domen finns oavsett hur som återstår att avtjäna för översändandet. Syftet är att påskynda handläggningen av ärendet, särskilt i de fall Kriminalvården av erfarenhet vet att den andra medlemsstatens behöriga myndighet tar på sig innan ett beslut meddelas i fråga om att erkänna och verkställa den svenska domen. Kriminalvården avgör själv tidpunkten för översändandet. Det kan ske i direkt anslutning till myndighetens beslut, t.ex. för att undvika att mindre än återstår att avtjäna när den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten mottar domen. Ett översändande kan också ske , t.ex. efter det att tingsrätten meddelat sitt beslut. Ett översändande av en dom kommer att kräva samråd med behörig myndighet i den andra medlemsstaten endast i de fall ett medgivande till att sända över domen behöver inhämtas från den myndigheten enligt 2 §. För det fall den andra medlemsstaten hinner besluta om att erkänna och verkställa den svenska domen innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft, ansvarar Kriminalvården för att laga kraft inväntas innan den dömde transporteras till den andra staten. Kriminalvården kan i dessa fall behöva upplysa behörig myndighet i den andra staten om att laga kraft inväntas (jfr artikel 15.2 i rambeslutet). Nuvarande punkt 1 och 2 blir punkt 2 respektive 3. Punkt 3 om särskilda skäl kommer inte längre behöva åberopas för att sända över en dom innan Kriminalvårdens beslut har fått laga kraft i syfte att undvika att mindre än återstår att avtjäna för översändandet. Dessa fall kommer i stället att omfattas av den nya punkt 1. Paragrafen ändras även språkligt. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för beslut om att sända över en dom till en annan medlemsstat som har meddelats av Kriminalvården före ikraftträdandet. 2021/22:273 Övervägandena finns i avsnitt 7. Av andra punkten framgår att äldre föreskrifter ska tillämpas på sådana ärenden där Kriminalvården meddelat beslut om översändande innan den nya lagen trätt i kraft. Bestämmelsen är en följd av att en av förutsättningarna som måste vara uppfyllda för att få sända över en dom tas bort. Sammanfattning av promemorian (Ds 2021:37) Dömda personer med en stark anknytning till ett annat land ska i största möjliga utsträckning verkställa svenska domar på frihetsberövande påföljder i det landet.