prop · H903163 · 2022-03-22 00:00:00 — Ett nytt sändningsutrymmesbeslut kommer alltså att fattas inför nästa tillståndsperiod. Av beslutet kommer att framgå vilket sändningsutrymme som får upplåtas för sändningar av tv och sökbar text-tv som kräver tillstånd enligt radio- och tv-lagen. Regeringen bedömer att myndigheten kommer att få tillgång till information om tillgängligt sändningsutrymme i tillräckligt god tid bl.a. genom regeringens beslut om sändningsutrymme. Regeringen bedömer därför att det saknas behov av att inleda tillståndsperioderna för annan tv än public service än tillstånden för public servicetv. En sådan inbördes förskjutning av tillståndens starttid skulle vidare innebära att fördelarna med synkroniserade tillståndsperioder, t.ex. att det förbättrar möjligheterna att göra en samlad bedömning av hur frekvenserna bör användas på , inte kan tas tillvara. Åttaåriga tillståndsperioder för tv Tillståndsperioden för tv och sökbar text-tv där verksamheten finansieras med public service-avgiften är . Tillståndsperioden för annan tv och sökbar text-tv är och behöver därmed anpassas för att tillståndsperioderna och därmed slutpunkten för de olika tillståndens giltighetstid ska sammanfalla. Vid bedömningen av vilken tillståndsperiod som är lämplig finns flera faktorer att ta hänsyn till och det finns olika alternativa lösningar. I promemorian beskrivs att en möjlighet är att tillstånd gäller i än men att tillstånden kan förlängas, om inte särskilda skäl talar emot en förlängning. Ett tillstånd skulle då kunna gälla i två eller fyra 2021/22:163 år med möjlighet till en eller flera förlängningar (Ds 2021:12 s. 32 f.). Regeringen delar dock bedömningen i promemorian att det finns en uppenbar risk för en ökad administrativ börda både för en tillståndshavare och myndigheten om tillstånd ges med möjlighet till inför en förlängning skulle myndigheten behöva undersöka dels om alla tillståndshavare önskar en förlängning, dels om särskilda skäl talar mot en förlängning av ett tillstånd. Det är först sedan frågan om förlängning avgjorts som eventuellt ledigt sändningsutrymme kan lysas ut. En sådan hantering riskerar enligt regeringen också att dra ut om ett beslut att inte förlänga ett tillstånd skulle överklagas. Regeringen bedömer vidare att ett system med förlängning av ett tillstånds giltighetstid inte skapar någon större flexibilitet i marknätet än vad som är fallet . Däremot är risken att den administrativa bördan, både för tillståndshavare och Myndigheten för press, radio och tv, ökar. Genom att hela tillståndsperioden inte anges kan också en större osäkerhet om verksamhetens förutsättningar uppstå för tillståndshavarna. Tillståndsperiodens längd bör därför enligt regeringen bestämmas för hela perioden och utan möjlighet till förlängning. En annan möjlighet för att åstadkomma en synkronisering av tillståndens giltighetstid som beskrivs i promemorian är att tillstånden som Myndigheten för press, radio och tv meddelar ska gälla för t.ex. två eller (Ds 2021:12 s. 33 f.). Regeringen bedömer dock att det skulle medföra en betydligt ökad administration, både för tillståndshavare som behöver ansöka om tillstånd oftare än och för myndigheten som skulle behöva genomföra större tillståndsprocesser oftare. regeringen att programbolagen skulle få sämre förutsättningar att planera Nuvarande tillståndsperiod för tv och sökbar text-tv är . delen av de tillståndshavare som har tillstånd att sända tv och sökbar text- tv har haft sexåriga tillstånd under flera tillståndsperioder, för samma eller Andelen helt nya tillståndshavare och programtjänster vid en ny tillståndsperiod har varit begränsad. Regeringen noterar att Myndigheten för press, radio och tv, utöver de tre processer när hela sändningsutrymmet har fördelats, har genomfört mer begränsade tillståndsprocesser när delar av sändnings- utrymmet av olika skäl blivit tillgängligt. Marknätets utbud har därför ändrats även inom den sexåriga tillståndsperioden. Myndigheten för press, radio och tv:s och Nordicoms rapport utveckling – Medieekonomi kan huvuddelen av de privatägda kanalerna hänföras till tre aktörer som tillsammans med Television står för av det samlade linjära tv-tittandet i . Det kan inte förväntas att utbudet eller antalet tillståndshavare på marknaden för linjär tv kommer att förändras i någon större omfattning. Enligt regeringen blir slutsatsen därför att valet mellan en fyraårig och en åttaårig tillståndsperiod inte har någon större betydelse för omsättningen av programtjänster i marknätets utbud. Det finns anledning att skapa så god tydlighet och förutsägbarhet för ett programföretags verksamhet i marknätet som möjligt. därför att tillståndsperiodens längd bör bestämmas på ett sätt som ger störst möjligheter för ett programbolag att långsiktigt planera sin verksamhet. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att radio- och tv-lagens bestäm- melse om tillståndens giltighetstid ändras så att ett tillstånd som beviljats Prop. 2021/22:163 av Myndigheten för press, radio och tv att sända tv eller sökbar text-tv Det ska även fortsättningsvis finnas en möjlighet för myndigheten att besluta att ett tillstånd ska gälla om det finns särskilda skäl. 7Återkallelse av sändningstillstånd vid överträdelse av annonsregler 7.1Möjligheten till återkallelse avskaffas Regeringens förslag: Bestämmelserna som möjliggör återkallelse av tillstånd att sända tv, sökbar text-tv eller ljudradio vid överträdelse av regler om produktplacering, sponsring och reklam upphävs. Datainspektionen byts ut till i radio- och tv-lagens kapitel om granskning och tillsyn. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. I promemorian lämnas inget förslag på namnbyte från Datainspektionen till . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrar sig, däribland Kammarrätten i , Myndigheten för press, radio och tv, och (), tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. vid avstyrker förslaget bl.a. eftersom återkallelse som den yttersta sanktionen för upprepade brott mot annonsregler fortfarande har ett relevant signalvärde och kan ha en avskräckande effekt. avstyrker förslaget eftersom det enligt myndigheten inte är möjligt att förutse hur reklam, sponsring och produktplacering kan te sig , och att det därför är rimligt att en återkallelsemöjlighet finns kvar som en sista åtgärd. tillstyrker förslaget men finner det ologiskt att det inte också omfattar väsentliga överträdelser av bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om när ett tillstånd att sända tv, sökbar text-tv eller ljudradio får återkallas finns i 18 kap. radio- och tv-lagen (2010:696). Såväl tillstånd att sända tv, sökbar text-tv eller ljudradio som lämnats av regeringen, som tillstånd att sända närradio och tillstånd att sända kommersiell radio får återkallas om tillståndshavaren väsentligt brutit mot vissa av bestämmelserna i lagen (18 kap. 2–5 §§). Det är bland annat möjligt att återkalla ett tillstånd att sända tv eller sökbar text-tv vid överträdelse av vissa närmare angivna bestämmelser i 6 kap. om produktplacering, 7 kap. om sponsring och 8 kap. om reklam och andra annonser. Tillstånd får även återkallas vid överträdelse av ett tillståndsvillkor som meddelats med stöd av lagen, exempelvis villkor om förbud mot att sända reklam i ett tillstånd att sända tv och sökbar text-tv. 2021/22:163 service-företagens sändningstillstånd innehåller motsvarande villkor om För att en återkallelse ska vara möjlig krävs i samtliga fall att över- trädelsen ska ha varit väsentlig (18 kap. 2 § första stycket 1 och 2 samt 5 § första stycket 3 och 5 radio- och tv-lagen). En annan förutsättning för åter- kallelse är att åtgärden inte framstår som alltför ingripande (18 kap. 7 § första stycket), vilket är ett uttryck för principen att återkallelse ska användas med försiktighet. AV-utredning bedömde att det finns behov av en översyn i vissa delar av bestämmelserna om återkallelse av sändningstillstånd vid överträdelse av reklamregler i radio- och tv-lagen. utredningen vissa inkonsekvenser i hur reglerna om återkallelse är utformade och den fann även vissa oklarheter när det gäller hur ärenden om återkallelse ska hanteras (SOU 2019:39 s. 460 f.). ramarna för utredningens arbete gav dock inte utrymme för en sådan Såvitt känt har inget tillstånd återkallats med anledning av överträdelser mot bestämmelser om produktplacering, sponsring eller reklam och andra annonser. Mot denna bakgrund och med anledning av att AV-utredning konstaterade att det fanns vissa inkonsekvenser i regelverket anser regeringen att det bör övervägas om det finns ett behov av att fortsatt kunna återkalla ett tillstånd i dessa fall. Överträdelser av bestämmelser om produktplacering, sponsring och reklam som omfattas av möjligheten till återkallelse omfattas också av Det handlar om särskild avgift enligt radio- och tv-lagen (17 kap. 5 §) eller marknadsstörningsavgift enligt marknads- föringslagen (2008:486). Överträdelser av bestämmelsen om förbud mot reklam för läkemedel i läkemedelslagen (2015:315) omfattas också av möjligheten till vitesföreläggande enligt samma lag. Den särskilda avgiften enligt radio- och tv-lagen kan vara lägst fem Den bör dock inte överstiga av tillståndshavarens årsomsättning (17 kap. 6 § radio- och tv-lagen). Vid prövning av frågan om avgift ska påföras ska rätten särskilt beakta överträdelsens art, varaktighet och omfattning (17 kap. 5 § andra stycket radio- och tv-lagen). Att en särskild avgift kan uppgå till betydande belopp är enligt regering- ens bedömning i sig en kraftfull sanktion för överträdelser av reglerna om produktplacering, sponsring samt reklam och andra annonser. avgiftens storlek fastställs ska särskilt beaktas de intäkter leverantören kan beräknas ha fått med anledning av överträdelsen (17 kap. 6 § andra stycket radio- och tv-lagen). Av förarbetena framgår att avgiften alltid bör kunna bestämmas till ett belopp som motsvarar intäkterna av förfarandet, även om dessa intäkter överstiger av tillståndshavarens års- omsättning (prop. 1995/96:160 s. 138, bet. 1995/96:KU29, rskr. 1995/96:296). Enligt regeringen är särskild avgift en effektiv och proportionerlig sanktion för att möta överträdelser av bestämmelser om produktplacering, sponsring samt reklam och andra annonser eftersom upprepade överträdelser av de bestämmelserna i grunden troligen har I relation till ett beslut om särskild avgift är återkallelse av sändnings- tillstånd en betydligt mer ingripande åtgärd. som måste råda för att en återkallelse ska vara möjlig, dvs. handla om en väsentlig överträdelse och att återkallelsen inte får framstå som en alltför ingripande åtgärd, ger uttryck för att möjligheten till en återkallelse av ett tillstånd ska användas med stor försiktighet och tillgripas endast i undantagsfall. En tänkbar situation där det enligt regeringen skulle kunna anses motiverat att återkalla ett sändningstillstånd som en följd av överträdelse av regler om produktplacering, sponsring samt reklam och andra annonser är när det handlar om upprepade överträdelser. Sådana upprepade överträdelser kan dock träffas av allt kraftfullare sanktionsavgifter (prop. 1995/96:160 s. 189 f.). Regeringen bedömer därför att det sannolikt blir ekonomiskt ohållbart i längden för en tillståndshavare att fortsätta sända reklam i strid med radio- och tv-lagens bestämmelser. Regeringen anser därför att behovet av att också kunna tillgripa återkallelse för att hindra fortsatta sändningar som innehåller överträdelser av reglerna om produktplacering, sponsring samt reklam och andra annonser, kan ifrågasättas. Det kan tilläggas att samtliga typer av sändningstillstånd som meddelas enligt radio- och tv-lagen är tidsbegränsade. Ett företag som återkommande begår allvarliga överträdelser i detta avseende riskerar därmed även att påverka sina förutsättningar att tilldelas ett tillstånd för en kommande tillståndsperiod. vid avstyrker förslaget bl.a. eftersom återkallelse som den yttersta sanktionen för upprepade brott mot annonsregler fortfarande har ett relevant signalvärde, och kan ha en avskräckande effekt. Vidare anser vid att ett skäl att behålla möjligheten till återkallelse är att tillståndsperioden för kommersiell tv enligt förslaget kommer att förlängas till , vilket innebär en potentiellt under vilken eventuella överträdelser kan pågå. avstyrker förslaget eftersom det enligt myndigheten inte är möjligt att förutse hur reklam, sponsring och produktplacering kan te sig , och att det därför är rimligt att en återkallelsemöjlighet finns kvar som en sista åtgärd om ekonomiska sanktioner inte har önskad effekt. Enligt regeringen bör de senaste decenniernas utveckling på medieområdet beaktas i detta sammanhang. När möjligheterna att återkalla ett tillstånd infördes var medieutbudet i betydligt mindre än . Därtill var reklamfinansierad tv och radio något nytt. Under de förhållandena kunde det enligt regeringen argumenteras för att möjligheten att återkalla ett tillstånd hade ett slags signalvärde som innebar att den avhöll tillståndshavare från att sända reklam i strid med radio- och tv-lagens bestämmelser. Medieutbudet har dock förändrats avsevärt bara . Betydelsen av tillståndspliktiga sändningar är fortsatt stor, både för programbolagen och publiken, men dessa sändningar kompletteras numera i stor omfattning av ett utbud som tillgängliggörs via tjänster på begäran, som beställ-tv, utan krav på tillstånd. Mot bakgrund av allmänhetens förändrade medievanor, i kombination med att återkallelse inte aktualiserats på dessa grunder och de tydliga begränsningar i möjligheten till återkallelse som anges i lagen, anser regeringen att det är tveksamt om något signalvärde av betydelse kan sägas föreligga längre. Möjligheten att ålägga en tillståndshavare att betala en särskild avgift får enligt regeringen anses vara en tillräckligt avhållande åtgärd eftersom 2021/22:163 avgiftens storlek kan motsvara de intäkter som tillståndshavaren fått genom överträdelsen. Regeringen bedömer därför att möjligheten att återkalla ett sändningstillstånd inte behövs för att avhålla tillståndshavarna från att bryta mot reglerna om produktplacering, sponsring och reklam. En återkallelse innebär vidare att staten drar undan förutsättningarna för tillståndshavaren att bedriva sin sändningsverksamhet i marknätet. Det är ett ingrepp i yttrandefriheten och en sanktion som enligt regeringen bör vara förbehållen de allvarligaste överträdelserna. Det kan också nämnas att regeringen , när nya bestämmelser om reklam, sponsring och produktplacering tillkommit, valt att inte föreslå att dessa ska omfattas av möjligheten till återkallelse. Det gäller förbudet mot reklam för modersmjölksersättning och förbudet mot reklam för spel, liksom motsvarande produktplacerings- och sponsringsförbud (prop. 2017/18:220 s. 168 f. och prop. 2013/14:17 s. 51 f.). Genom att avskaffa möjligheten till återkallelse vid överträdelse av radio- och tv-lagens regler om reklam, sponsring och produktplacering bedömer regeringen att det blir en mer proportionerlig koppling mellan arten av överträdelse och tillgänglig sanktion. Detta överensstämmer också bättre med sanktionsmöjligheterna enligt de nya bestämmelserna om reklam som tillkommit . Regeringens förslag innebär att överträdelser av de bestämmelser om sponsring, produktplacering och reklam och andra annonser i 6, 7, 8 och 15 kap. radio- och tv-lagen som anges i 18 kap. 2 § och 18 kap. 5 § kan medföra en återkallelse av ett sändningstillstånd. Därmed avlägsnas också de inkonsekvenser och oklarheter i de befintliga reglernas utformning som AV-utredning uppmärksammade. Som nämnts ovan innehåller public service-företagens sändningstillstånd villkor om reklamförbud. Regeringen anser att möjligheten för tillståndsgivaren att vid behov kunna förena ett tillstånd med villkor om t.ex. förbud mot reklam, vars överträdelse ytterst kan innebära att tillståndet återkallas, bör finnas kvar. Skälet är att det är rimligt med kraftfullare sanktionsmöjligheter än särskild avgift för sändningsverksamhet som finansieras med public service-avgift. tillstyrker förslaget men finner det ologiskt att det inte också omfattar väsentliga överträdelser av bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande. Regeringen konstaterar att bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande inte har ingått i den nu genomförda översynen. Översynen har avgränsats till att omfatta återkallelse med anledning av överträdelse av regler om reklam, sponsring och produktplacering. Regeringen finner inte skäl att införa några förändringar i fråga om bestämmelsen om otillbörligt kommersiellt gynnande. bytte Datainspektionen namn till . Det nya namnet bör därför föras in i 16 kap. radio- och tv-lagen där det finns en bestämmelse om myndighetens tillsyn. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft . Den nya lagen ska upphöra att gälla vid utgången av . Regeringens bedömning: Det bör inte införas några övergångsbestämmelser. Promemorians och rapportens förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. I rapporten föreslås att den nya lagen ska upphöra att gälla . Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Den nya lagen och lagändringarna bör träda i kraft så snart det är möjligt. Den nya lagen om tillfälliga bestämmelser om förlängning av tillstånd att sända digital kommersiell radio föreslås träda i kraft . Tidpunkten är vald med hänsyn till att de nuvarande tillstånden löper ut och att en förlängning av tillstånden bör kunna beslutas innan den nuvarande tillståndsperioden upphör. Det är lämpligt att ändringarna i radio- och tv-lagen (2010:696) och följdändringen i lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssamhällets tjänster träder i kraft som den nya lagen. Ändringarna föreslås därför träda i kraft . Den nya lagen bör upphöra att gälla när tillståndsperioden för digital kommersiell radio har synkroniserats med tillståndsperioden för analog kommersiell radio. Tillstånden för analog kommersiell radio gäller till och med och förlängningen av tillstånden för digital radio enligt den nya lagen föreslås gälla till och med samma datum. Den tillfälliga lagen bör därför gälla till och med , och således upphöra att gälla vid utgången av . Det finns inte något behov av övergångsbestämmelser för de förslag som lämnas. Regeringens bedömning: Förslaget om högsta tillåtna tid för annonser i radio är gynnsamt för företag som har tillstånd att sända kommersiell radio. Förslaget om förlängning av tillstånden för digital kommersiell radio, liksom förslaget om längre tillståndstid för tv och sökbar text-tv, innebär en minskad administrativ börda för berörda företag. Bedömningen i promemorian och rapporten överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: påpekar att förslaget om annonstider underlättar den kommersiella radions finansiella situation och därmed möjligheten att bidra till mediemångfald i hela landet. framhåller att redovisningen av konsekvenser för företag delvis inte uppfyller kraven för en konsekvensutredning vid regelgivning. Övriga remissinstanser framför inga synpunkter på bedömningen av förslagens konsekvenser för företag. Skälen för regeringens bedömning Förslagen omfattar företag vars verksamhet regleras genom radio- och tvlagen. Det handlar i huvudsak om företag som har tillstånd att sända tv och sökbar text-tv samt företag som har tillstånd att sända kommersiell radio. Myndigheten för press, radio och tv har meddelat sändningstillstånd för tv till 16 olika programföretag som sammanlagt får sända 48 kanaler. fanns 63 tillstånd att sända kommersiell radio fördelade på nio tillståndshavare meddelade av myndigheten. Mot bakgrund av att saknar redovisning av berörda företags storlek kan tilläggas att de berörda företagen i allmänhet är större medieföretag, ofta med internationell verksamhet. När det gäller förslaget om en tillfällig lag om förlängning av tillstånd för digital kommersiell radio är utgångspunkten att tillstånden ska förlängas om tillståndshavarna så önskar och det inte finns grund för att återkalla tillståndet. Den administrativa bördan för de som kan ansöka om förlängning beräknas bli lägre än vid en ordinarie tillståndsprocess, eftersom den sökande vid förlängning inte behöver lämna in underlag om tekniska och finansiella förutsättningar att sända, vilket krävs för myndighetens bedömning vid en ordinarie tillståndsprocess. Myndigheten beskriver i rapporten att den kommer att erbjuda en e-tjänst för ansökningarna som gör det enkelt för radioföretagen att ansöka om förlängning. Sammantaget bör radioföretagens kostnader för att ansöka om en förlängning bli lägre än vad som skulle vara fallet vid en tillståndsprocess enligt nuvarande regler. Förslaget om att tillstånd att sända tv och sökbar text-tv där Myndigheten för press, radio och tv meddelar tillstånd ska gälla i stället bedöms, sett , minska den administrativa bördan och kostnaderna för programföretag som vill ansöka om tillstånd. Påverkan på företag i andra avseenden och särskilt om förutsättningarna för små företag efterfrågar en beskrivning av regleringens påverkan på företagen i andra avseenden, om särskild hänsyn tagits till små företag vid reglernas utformning och om det föreligger behov av speciella informationsinsatser. När det gäller påverkan på företag i andra avseenden kan nämnas att ändringen av bestämmelsen om högsta tillåtna annonstid bedöms gynna framför allt företag som har tillstånd att sända kommersiell radio, men även andra typer av företag som sänder ljudradio, t.ex. via tråd kan gynnas av förslaget. Genom flexiblare regler får företagen större möjligheter att anpassa mängden annonser efter sändningarnas innehåll och tid . Även företag som köper reklam kan gynnas av förslaget. I sammanhanget kan även nämnas förslaget om att avskaffa möjligheten till återkallelse av sändningstillstånd vid överträdelse av reklamregler. Såvitt känt har något tillstånd att sända tv, sökbar text-tv eller ljudradio inte återkallats på grund av en överträdelse av reglerna om produktplacering, sponsring eller reklam. Vid sådana överträdelser används som regel möjligheten att ansöka om påförande av särskild avgift. Ändringen bedöms därför inte påverka företag med tillstånd att sända tv, sökbar texttv eller ljudradio. Som beskrivits ovan är de berörda företagen till sin storlek i allmänhet större, ofta internationellt etablerade medieföretag. Endast i mindre grad handlar det om små företag. Sammantaget är medieföretagen som berörs, oavsett om de är stora eller små, vana vid att verka i ett sammanhang som är reglerat genom att det till exempel ställs krav på sändningstillstånd och registrering. De kan vidare vända sig till Myndigheten för press, radio och tv för att få information om gällande regelverk och vilka krav som ställs på en sändningsverksamhet. Det har därför inte funnits behov av att ta särskild hänsyn till små företags förutsättningar vid reglernas utformning. Några behov av speciella informationsinsatser bedöms inte heller föreligga. Påverkan på konkurrensförhållanden mellan företag Förslaget om synkronisering av tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio kan påverka konkurrensförhållandena på marknaden för digital kommersiell radio genom att möjligheten till förlängning av sändningstillstånd innebär att det inte finns förutsättningar att meddela lika många nya tillstånd som det annars skulle ha funnits. Som beskrivits översiktligt i avsnitt 5 domineras marknaden för kommersiell radio av två större aktörer som tillsammans har den stora merparten av samtliga analoga och digitala sändningstillstånd. Det är företag med kända varumärken som varit etablerade på radiomarknaden . Marknaden präglas av en viss stabilitet och det finns en stark koppling mellan tillstånd för analog respektive digital kommersiell radio både när det gäller det innehåll som sänds och vilka aktörer som står bakom sändningarna.