prop · H903136 · 2022-03-01 00:00:00 — Det innebär att den kan drivas in utan att det krävs något domstolsavgörande. 6 § En beslutad sanktionsavgift faller bort till den del beslutet om avgiften inte har verkställts från det att beslutet fick laga kraft. Paragrafen anger en bortre tidsgräns för när en beslutad sanktionsavgift kan drivas in. Övervägandena finns i avsnitt 21.8. En beslutad sanktionsavgift preskriberas i den utsträckning verkställig- het inte har skett från det att beslutet fick laga kraft. 7 § Om någon har ålagts att betala konkurrensskadeavgift enligt 3 kap. 5 § kon- kurrenslagen (2008:579) eller dömts att betala vite enligt 6 kap. 2 § samma lag, får vite enligt denna lag inte dömas ut för samma förfarande. Paragrafen syftar till att hindra dubbla prövningar och sanktioner av sam- ma förfarande på marknaden. Den motsvarar 7 kap. 17 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 174 f. och 401 och prop. 2007/08:135 s. 242). Övervägan- dena finns i avsnitt 6. 1 § Till böter eller fängelse ska den dömas som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.använder radiosändare utan tillstånd om ett sådant tillstånd krävs enligt denna lag eller använder radiosändare i strid med ett tillståndsvillkor, eller 2.bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 3 kap. 24 § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelser om straff för vissa överträdelser vid användning av bl.a. radiosändare. Den motsvarar i sak 7 kap. 14 § LEK (se prop. 1992/93:200 s. 246 f. och 330 och prop. 2002/03:110 s. 400). Över- vägandena finns i avsnitt 6. 2 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot den tystnadsplikt som gäller enligt 9 kap. 34 § ska, om det inte rör sig om ringa fall, dömas till böter. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet lagrar eller hämtar uppgifter i strid med 9 kap. 28 § ska dömas till böter, om gärningen inte är belagd med straff enligt . Om det rör sig om ringa fall utgör gärningen dock inte brott. Bestämmelser om ansvar för den som bryter mot den tystnadsplikt som gäller enligt 5 kap. 2 § eller 9 kap. 31 eller 32 § finns i . Paragrafen innehåller bestämmelser om straff för vissa överträdelser av bestämmelser om integritetsskydd. Den motsvarar i huvudsak 7 kap. 15 § LEK (se prop. 1992/93:200 s. 166 f. och 314 och prop. s. 400 f.). Övervägandena finns i avsnitt 6 och 21.4. I första och andra styckena förtydligas att en gärning i ringa fall inte Det hittillsvarande straffansvaret för överträdelser av förbudet mot behandling av uppgifter i ett elektroniskt meddelande eller trafikuppgifter som hör till detta meddelande ersätts med en möjlighet att ålägga företaget sanktionsavgift vid överträdelser av förbudet, se 12 kap. 1 § första stycket 11. För en enskilds överträdelser finns det straffbestämmelser i 4 kap. 8, 9 b Prop. 2021/22:136 och 9 c §§ om brytande av post- och telehemlighet, för- beredelse till sådant brott och dataintrång. 3 § Radiosändare eller elektriska eller elektroniska anläggningar som har varit föremål för brott enligt 1 § kan förklaras förverkade. Då ska bestämmelserna i 36 kap. tillämpas. Paragrafen reglerar förverkande av utrustning som varit föremål för brott. Den motsvarar i sak 7 kap. 16 § LEK (se prop. 1992/93:200 s. 246 f. och 330 och prop. 2002/03:110 s. 401). Övervägandena finns i avsnitt 6. 4 § Straff enligt 1 § får inte dömas ut för en gärning som omfattas av ett före- läggande som har förenats med vite, om en ansökan om utdömande av vitet har gjorts. Paragrafen ger uttryck för det s.k. dubbelprövningsförbudet i de fall en ansökan om utdömande av vite utgör hinder mot straff enligt 1 §. Den saknar motsvarighet i LEK. Paragrafen införs efter synpunkter från Lag- rådet. Övervägandena finns i avsnitt 21.7. Paragrafen innebär att om tillsynsmyndigheten har ansökt om utdöman- de av vite får det inte dömas till straff för samma överträdelse. 1 § eller tillsynsmyndigheten får ta ut en handläggnings- avgift av den som 1. anmäler verksamhet enligt 2 kap. 1 §, eller 2. ansöker om tillstånd eller medgivande enligt 3 kap. 1, 25 eller 28 § eller 4 kap. 3 eller 7 §. Handläggningsavgiften ska motsvara myndighetens kostnader för handlägg- ningen av ärendet. 2 § eller tillsynsmyndigheten ska ta ut en årlig avgift av den som 1.bedriver verksamhet som är anmäld enligt 2 kap. 1 §, eller 2.har tillstånd enligt 3 kap. 1 § eller 4 kap. 3 §. De årliga avgifterna ska sammantagna motsvara de kostnader som myndig- heterna, utöver 1 §, har för sina verksamheter enligt denna lag. Avgifterna ska för- delas med skälig andel på var och en av dem som bedriver anmäld verksamhet eller har tillstånd. Paragraferna reglerar handläggningsavgifter och årliga avgifter. De mot- svarar i sak 8 kap. 17 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 287 f. och 407 f. och prop. 2009/10:193 s. 97). Paragraferna har stöd i artikel 16 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 22. För att tydliggöra att avgifterna, på samma sätt som enligt LEK, ska täcka kostnaderna för myndighetsverksamhet enligt den nya lagen används både beteckningarna regleringsmyndighet och tillsynsmyndighet. Detta medför ingen ändring i sak. Regeringen bedömer i avsnitt 24 att bör vara regleringsmyndighet och tillsynsmyndig- 3 § Den som bedriver verksamhet som är anmäld enligt 2 kap. 1 § ska betala en avgift för finansiering av åtgärder mot allvarliga fredstida hot och påfrestningar som gäller elektronisk kommunikation. Avgifterna ska fördelas med skälig andel på var och en av dem som bedriver anmäld verksamhet. Paragrafen reglerar avgifter för finansiering av vissa beredskapsåtgärder. Den motsvarar i sak 8 kap. 18 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 292 f. och 408). Övervägandena finns i avsnitt 6. Överklagande och handläggning i domstol 1 § En myndighets beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har med- delats i anslutning till lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. När ett beslut överklagas är myndigheten motpart i domstolen. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Kammarrättens avgörande får inte överklagas. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av beslut. Den mot- svarar i sak 8 kap. 19 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 307 f. och 408, prop. 2006/07:119 s. 27 f. och 46 och prop. 2019/20:15 s. 39 f. och 48). Paragra- fen genomför artiklarna 30.7 och 31.1 (delvis) i EU-direktivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 23. 2 § Ett beslut enligt denna lag får överklagas av den som är part i ärendet, om beslutet har gått parten emot, och av någon annan vars rättigheter påverkas negativt av beslutet. Säkerhetspolisen och Försvarsmakten får överklaga ett beslut som gäller 1.beviljande av ett tillstånd att använda radiosändare eller medgivande att överlåta eller hyra ut ett sådant tillstånd, 2.att ett tillstånd att använda radiosändare förenas med villkor, eller 3.återkallelse av ett tillstånd att använda radiosändare eller ändring av villkor i ett sådant tillstånd. Paragrafen anger vem som får överklaga ett beslut. Den motsvarar i sak 8 kap. 19 a § LEK (se prop. 2008/09:159 s. 12 f. och 21 f. och prop. 2019/ 20:115 s. 39 f. och 48). Paragrafen genomför artiklarna 30.7 och 31.1 (delvis) i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 23. 3 § Ett beslut enligt 5 kap. 5 § andra stycket som avser identifiering av företag med betydande inflytande på en marknad får överklagas endast i samband med att ett beslut att införa, upphäva eller ändra en skyldighet som avses i 5 kap. 8 § över- klagas. Ett beslut enligt 3 kap. 9 § att begränsa antalet tillstånd och ett beslut enligt 3 kap. 10 § eller 4 kap. 6 § att utfärda en allmän inbjudan till ansökan får över- klagas endast i samband med att ett beslut i fråga om tillstånd att använda radio- sändare eller nummer överklagas. Paragrafen anger att vissa beslut inte får överklagas särskilt. Den motsva- rar i huvudsak 8 kap. 20 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 307 f. och 408 f. och prop. 2010/11:115 s. 41 och 90). Övervägandena finns i avsnitt 23. I andra stycket görs ett tillägg om att beslut att utfärda en allmän in- Prop. 2021/22:136 bjudan till ansökan om att använda radiosändare eller nummer inte får I ett beslut att utfärda en allmän inbjudan anges upp- gifter om det förfarande som ska användas, vilka förutsättningarna är för att delta i förfarandet samt vilka tillståndsvillkor som ett tillstånd kommer att förenas med, se vidare författningskommentaren till 3 kap. 10 och 11 §§ och 4 kap. 6 §. 4 § Ett beslut om underrättelse enligt 11 kap. 5 §, ett beslut om föreläggande enligt 11 kap. 15 § och ett beslut om att inte ta upp en tvist för avgörande enligt 11 kap. 16 § första stycket får inte överklagas. Paragrafen anger att vissa beslut inte får överklagas. Den motsvarar 8 kap. 21 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 309 och 409, prop. 2004/05:175 s. 282 f. och 305 och prop. 2006/07: 119 s. 35 f. och 46). Övervägandena finns i avsnitt 23. 5 § Ett beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslut- ning till lagen gäller , om inte något annat har bestämts. Paragrafen anger att beslut som huvudregel gäller . Den mot- svarar i sak 8 kap. 22 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 307 f. och 409). Paragrafen genomför artikel 31.1 andra stycket i EU-direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 23. 6 § Ett mål i förvaltningsrätt och kammarrätt ska handläggas skyndsamt, om det avser överprövning av 1.ett beslut enligt 5 kap. 5 § andra stycket om identifiering av företag med betydande inflytande på en marknad, 2.ett beslut med stöd av 5 kap. 8 eller 24 § om åläggande av skyldigheter, 3.ett beslut i ett tillsynsärende enligt 11 kap. 6 §, om tillsynen avsett kontroll av att ett beslut som anges i 2 följs, eller 4.ett beslut vid prövning av en tvist enligt 11 kap. 14 §, om tvisten grundar sig på ett beslut som anges i 2. Paragrafen anger att vissa mål i domstol ska handläggas skyndsamt. Den motsvarar i sak 8 kap. 23 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 25 f. och 47 f. och prop. 2010/11:115 s. 41 och 124). Övervägandena finns i avsnitt 23. 7 § I ett mål som avses i 6 § får en part i förvaltningsrätten åberopa en ny omstän- dighet eller ett nytt bevis efter det att har gått från det att tiden för överklagande till förvaltningsrätten har gått ut, endast om parten gör sannolikt att parten inte hade kunnat åberopa omständigheten eller beviset tidigare eller annars haft giltig ursäkt att inte göra det. I ett mål som avses i 6 § får en ny omständighet eller ett nytt bevis åberopas först i kammarrätten endast om det finns synnerliga skäl. Paragrafen anger vissa begränsningar i möjligheten att åberopa nya om- ständigheter eller bevis i domstol. Den motsvarar i sak 8 kap. 24 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 31 f. och 47 f.). Övervägandena finns i avsnitt 23. 2021/22:136 Domstolarnas sammansättning 8 § Vid prövningen av mål som avses i 6 § ska förvaltningsrätten bestå av två lagfarna ledamöter och två ekonomiska experter. Detta gäller dock inte om något annat följer av 18 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Om en av de ekonomiska experterna får förhinder sedan handläggningen har påbörjats, är rätten ändå domför. Paragrafen reglerar förvaltningsrättens sammansättning i vissa mål. Den motsvarar i sak 8 kap. 25 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 17 f. och 48 f.). Övervägandena finns i avsnitt 23. 9 § Vid prövningen av mål som avses i 6 § ska kammarrätten bestå av tre lagfarna ledamöter och två ekonomiska experter. Om en av de lagfarna ledamöterna eller en av de ekonomiska experterna får förhinder sedan handläggningen har påbörjats, är rätten ändå domför. Kammarrätten är domför utan ekonomiska experter i fall som anges i 12 § fjärde stycket lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar och vid prövning av mål som är av enkel beskaffenhet. I övrigt gäller, även i mål som avses i första stycket, 12 § sjunde–tionde styckena lagen om allmänna förvaltningsdomstolar i fråga om kammarrättens sammansätt- ning. Vid behandlingen av frågor om prövningstillstånd och frågor som behandlas med dessa ska dock även en ekonomisk expert ingå i rätten, om inte må- let är av enkel beskaffenhet. Paragrafen reglerar kammarrättens sammansättning i vissa mål. Den mot- svarar 8 kap. 26 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 17 f. och 49, prop. 2012/ 13:45 s. 190 och prop. 2017/18:279 s. 25 f. och 58). Övervägandena finns i avsnitt 23. 10 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förordnar dem som ska tjänstgöra som ekonomiska experter enligt 8 och 9 §§. Om det, medan en ekonomisk expert deltar i behandlingen av ett mål, inträffar en omständighet som medför att förordnandet ska upphöra att gälla, ska förordnandet ändå anses fortsätta att gälla i det pågående målet. Den som ska tjänstgöra som ekonomisk expert ska vara svensk medborgare och får inte vara underårig eller i konkurstillstånd eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Paragrafen reglerar förordnande av ekonomiska experter i domstol. Den motsvarar i sak 8 kap. 27 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 17 f. och 50). Övervägandena finns i avsnitt 23. 11 § När en domstol enligt 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) tar ställ- ning till om ett beslut som har fattats med stöd av denna lag tills vidare inte ska gälla, ska domstolen särskilt beakta det som i 1 kap. 1 § anges om lagens syfte. Paragrafen anger vad som särskilt ska beaktas vid beslut om inhibition. Den motsvarar i sak 8 kap. 28 § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 21 f. och 50). Övervägandena finns i avsnitt 23. Förslaget till lag om införande av lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation 1 § Lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation och denna lag träder i kraft . Paragrafen anger när lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation (nedan den nya lagen om elektronisk kommunikation) och denna införan- delag träder i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 27.1. 2 § Genom denna lag upphävs 1.lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, och 2.lagen (2003:390) om införande av lagen (2003:389) om elektronisk kom- munikation. Paragrafen innebär att den hittillsvarande lagen om elektronisk kommu- nikation (nedan LEK) och LEK:s införandelag upphävs. Övervägandena finns i avsnitt 27.1. Fortsatt giltighet av äldre beslut 3 § Tillstånd, medgivanden, förelägganden, förbud, villkor, undantag, åläggan- den och andra beslut gäller fortfarande om de har meddelats med stöd av 1.den upphävda lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, 2.motsvarande äldre bestämmelser, eller 3.föreskrifter som har meddelats med stöd av sådana bestämmelser. Första stycket gäller dock endast beslut som kan fattas med stöd av någon motsvarande bestämmelse i lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation. Beslut som inte kan fattas med stöd av den lagen gäller inte längre. Besluten som fortfarande gäller ska anses meddelade med stöd av motsvarande bestämmelser i lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation eller i föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. Paragrafen innebär att beslut som har meddelats enligt LEK eller motsvar- ande äldre bestämmelser som utgångspunkt fortsätter att gälla och anses meddelade enligt den nya lagen om elektronisk kommunikation. Överväg- andena finns i avsnitt 27.2. Utgångspunkten är alltså att beslut som gäller vid ikraftträdandet av den nya lagen om elektronisk kommunikation har fortsatt giltighet. Detta förutsätter dock att beslutet i fråga kan meddelas med stöd av någon mot- svarande bestämmelse i den nya lagen. I de fall beslutet har meddelats med stöd av bestämmelser som har upphävts genom ikraftträdandet av den nya lagen gäller beslutet inte längre. Det gäller t.ex. beslut om att godta ett frivilligt åtagande om funktionell separation enligt 4 kap. 12 c § LEK och åläggande av skyldigheter för företag med betydande inflytande på en viss slutkundsmarknad enligt 5 kap. 13 § LEK. När det gäller beslut om skyldigheter som i och för sig fortsätter att gälla är regleringsmyndigheten skyldig att upphäva eller ändra skyldigheter som inte bedöms förenliga med den nya lagen, se 5 kap. 34 §. 2021/22:136 heter måste även fortsatt uppfylla kravet på proportionalitet, som allmänt gäller inom förvaltningsrätten (se avsnitt 7). Även om bestämmelserna om tillsynsåtgärder i den nya lagen om elek- tronisk kommunikation har en annan utformning kan förbud på samma sätt som meddelas med stöd av den nya lagen, se författningskommen- taren till t.ex. 11 kap. 6 § i den nya lagen om elektronisk kommunikation. meddelade förbud gäller alltså fortfarande om ett föreläggande med motsvarande innebörd kan meddelas med stöd av den nya lagen. Paragrafen omfattar t.ex. tillstånd och tillståndsvillkor som har medde- lats med stöd av den upphävda lagen (1993:599) om radiokommunikation. I fråga om tillstånd för tillhandahållande av mobila teletjänster eller nät- kapacitet för sådana tjänster som har meddelats med stöd av den upphävda telelagen eller motsvarande äldre bestämmelser gäller i stället 4 §. 4 § Tillstånd för tillhandahållande av mobila teletjänster eller nätkapacitet för sådana tjänster som har meddelats med stöd av 7 § i den upphävda telelagen (1993: 597)eller motsvarande äldre bestämmelser gäller fortfarande. Ett sådant tillstånd ska anses meddelat med stöd av 3 kap. 1 § lagen (2022:000) om elektronisk kom- munikation för den radioanvändning som tillståndet avser. Villkor för sådana tillstånd som har meddelats med stöd av 15 § första stycket 3 och 4 i den upphävda telelagen ska anses meddelade med stöd av 3 kap. 12–14 §§ lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation. Paragrafen innebär att tillstånd enligt den upphävda telelagen, eller mot- svarande äldre bestämmelser, för tillhandahållande av mobila teletjänster eller nätkapacitet för sådana tjänster med tillhörande villkor fortsätter att gälla och anses meddelade enligt den nya lagen om elektronisk kommu- nikation. Den motsvarar 5 § andra stycket och 7 § 2 LEK:s införandelag (se prop. 2002/03:110 s. 336 f. och 410 f.). Övervägandena finns i avsnitt 27.2. 5 § Verksamhet som vid ikraftträdandet av denna lag är anmäld enligt 2 kap. 1 § i den upphävda lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation eller 5 § i den upphävda telelagen (1993:597) eller har tillstånd enligt 7 eller 14 § i den lagen eller motsvarande äldre bestämmelser, ska anses anmäld enligt 2 kap. 1 § lagen (2022: 000) om elektronisk kommunikation. Paragrafen innebär bl.a. att den som redan har anmält sin verksamhet till tillsynsmyndigheten inte behöver göra någon ny anmälan enligt den nya lagen om elektronisk kommunikation. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § och 5 § första stycket LEK:s införandelag (se prop. 2002/03:110 s. 336 f. och 410). Övervägandena finns i avsnitt 27.2. Verksamhet som har anmälts enligt LEK eller den upphävda telelagen uppfyller alltså kravet på anmälan enligt den nya lagen om elektronisk Detsamma gäller verksamhet som har vissa tillstånd en- ligt den upphävda telelagen eller motsvarande äldre bestämmelser. Tillstånd att använda radiosändare 6 § Ett tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvändning som har beviljats före ska anses motsvara ett tillstånd att använda radio- sändare inom ett visst frekvensutrymme enligt 3 kap. 1 § lagen (2022:000) om Prop. 2021/22:136 elektronisk kommunikation. Giltighetstiden för ett sådant tillstånd ska fortfarande anses förlängd med , om tillståndet när det beviljades gällde längst till och med och inte före hade förlängts eller förnyats. För sådana tillstånd gäller fortfarande bestämmelserna om krav på tillstånd för att använda enskilda radiosändare inom ramen för tillståndet enligt den upphävda lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, i dess lydelse före . Paragrafen behandlar tillstånd att använda radiosändare för viss radio- användning som har beviljats före . Den motsvarar i huvudsak punkterna 3 och 4 i övergångsbestämmelserna till lagen (2010: 497)om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (se prop. 2009/10:193 s. 78 f. och 97). Övervägandena finns i avsnitt 27.2. Enligt första stycket ska den som före har beviljats ett tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvändning anses ha tillstånd att använda radiosändare inom ett visst frekvensutrymme. Detta får störst praktisk betydelse när det gäller förlängning av tillståndstiden. Sådana tillstånd kan inte förlängas eller förnyas. Enligt punkten 3 i över- gångsbestämmelserna till lagen (2010:497) om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation har giltighetstiden för tillstånd som gällde längst till och med i vissa fall förlängts med , dvs. till och med . Detsamma gäller enligt den före- varande paragrafen. Tillstånd som när de beviljades gällde längst till och med , och som inte före hade förlängts eller förnyats, ska alltså på motsvarande sätt som enligt den upp- hävda övergångsbestämmelsen fortfarande anses förlängda med . Ytterligare förlängning är endast möjlig i enlighet med 3 kap. 20 § i den nya lagen om elektronisk kommunikation. Andra stycket innebär att de som före har beviljats tillstånd att använda radiosändare för viss radioanvändning fortfarande måste ha tillstånd att använda enskilda radiosändare inom denna använd- ning. Sådana tillstånd beviljas i enlighet med den nya lagen om elektronisk kommunikation. De tekniska villkor som behövs kan meddelas i tillstån- den att använda enskilda radiosändare. 7 § Bestämmelserna i 3 kap. 18 och 21 §§ lagen (2022:000) om elektronisk kom- munikation om tillståndstid i ett harmoniserat frekvensutrymme avsett för trådlösa bredbandstjänster tillämpas inte på tillstånd som har beviljats före ikraftträdandet av den lagen. Paragrafen innebär att de särskilda bestämmelserna om tillståndstid och förlängning av tillståndstiden för tillstånd att använda radiosändare i ett harmoniserat frekvensutrymme avsett för trådlösa bredbandstjänster bara kan tillämpas på tillstånd som beviljas efter det att den nya lagen om elek- tronisk kommunikation har trätt i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 27.2. 2021/22:136 Skyldigheter för operatörer med betydande inflytande på en marknad 8 § Bestämmelserna i 5 kap. 9 § lagen (2022:000) om elektronisk kommunika- tion om anmälan vid avveckling eller utbyte av nätdelar tillämpas inte i fråga om skyldigheter som har ålagts före ikraftträdandet av den lagen. Paragrafen innebär bl.a. att skyldigheten för regleringsmyndigheten att förena ett beslut med en skyldighet att anmäla planer på att avveckla eller byta ut nätdelar inte gäller i fråga om ålagda SMP-skyldigheter enligt LEK. Övervägandena finns i avsnitt 27.2. Enligt 5 kap. 9 § i den nya lagen om elektronisk kommunikation ska ett beslut om att ålägga en SMP-operatör skyldigheter förenas med en skyl- dighet att till regleringsmyndigheten anmäla planer på att avveckla eller byta ut nätdelar som omfattas av skyldigheterna i fråga. Vidare finns det en möjlighet för regleringsmyndigheten att ålägga SMP-operatören att ge in en detaljerad beskrivning av sina planer. Paragrafen innebär att dessa bestämmelser inte gäller för befintliga beslut som har meddelats med stöd av LEK och som fortfarande gäller (jfr 3 §). Bestämmelserna kan bara tillämpas i fråga om skyldigheter som åläggs efter ikraftträdandet eller i fråga om beslut om bindande åtaganden, vilka blir möjliga att fatta när den nya lagen har trätt i kraft. 9 § Sådana personuppgifter om en abonnent av fasta allmänt tillgängliga tele- fonitjänster som har förts in i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning före ikraftträdandet av den upphävda lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation får stå kvar i förteckningen, om inte abonnenten meddelar något annat. Paragrafen innebär att sådana personuppgifter som har inhämtats enligt äldre bestämmelser utan att iaktta kraven på information till abonnenten och samtycke för behandling av personuppgifter enligt 6 kap. 15 och 16 §§ LEK får stå kvar i en allmänt tillgänglig abonnentförteckning, så länge inte abonnenten invänder mot detta. Paragrafen motsvarar 18 § LEK:s inför- andelag (se prop. 2002/03:110 s. 264 f. och 336 f.). Övervägandena finns i avsnitt 27.2.