prop · H903195 · 2022-03-22 00:00:00 — Regeringens proposition 2021/22:195 Skärpt straff för gravfridsbrott Regeringen överlämnar denna proposition till . För att bättre återspegla brottslighetens allvar föreslår regeringen att straffbestämmelsen i om brott mot griftefrid kompletteras med en särskild straffskala för grovt brott. Straffet för grovt brott föreslås vara fängelse i lägst och högst . De olika svårhetsgraderna av brottet ska betecknas gravfridsbrott och grovt gravfridsbrott. Vid bedömningen av om ett brott är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen tillfogat ett lik en svår skada eller om gärningen inneburit omfattande förstörelse eller annars varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Vidare föreslås att försök till gravfridsbrott samt försök, förberedelse och stämpling till grovt gravfridsbrott ska vara straffbart. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i ......................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. reglering om gravfrid................................... Annan relevant lagstiftning ................................................ Straffet för gravfridsbrott ska skärpas............................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Sammanfattning av promemorian Skärpt straff för Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ......... antar regeringens förslag till lag om ändring i . Den som obehörigen flyttar, skadar eller skymfligen behandlar ett lik eller en avliden persons aska, döms för gravfridsbrott till böter eller fängelse i högst . För gravfridsbrott döms även den som obehörigen öppnar en grav eller förstör, skadar eller gör ofog på en kista, urna, grav eller ett annat vilorum för de döda eller en gravvård.Om brottet är grovt, döms för grovt gravfridsbrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen tillfogat ett lik en svår skada eller om gärningen inneburit omfattande förstörelse eller annars varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. 2021/22:195 2 Förslag till lag om ändring i 16 kap. 10 och 17 §§ ska ha Den som obehörigen flyttar, skadar eller skymfligen behandlar lik eller avlidens aska, öppnar grav eller eljest gör skada eller ofog på kista, urna, grav eller annat de dödas vilorum eller på gravvård, döms för brott mot griftefrid till böter eller fängelse i högst . För förberedelse eller stämpling För förberedelse eller stämpling till eller underlåtenhet att avslöja till eller underlåtenhet att avslöja eller förhindra myteri döms det till eller förhindra myteri döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök till sådant barn- gäller för försök till gravfridsbrott pornografibrott som avses i 10 a § första stycket och försök eller för- beredelse till grovt barnpornografi- samt för försök till sådant eller förberedelse till grovt barn- Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1993:207. Senaste lydelse 2018:1140. Ärendet och dess beredning En promemoria, Skärpt straff för gravfridsbrott (Ju2021/03266), med förslag som innebär en skärpt syn på allvarligare brott mot griftefriden har tagits fram inom . En sammanfattning av promemorian och dess lagförslag finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2021/03266). I denna proposition behandlas promemorians förslag. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som överensstämmer med lagförslaget i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 4.1 reglering om gravfrid Straffrättsliga regler om gravfrid har funnits i svensk Redan i landskapslagarna fanns sådana bestämmelser som då främst omfattade tillgrepp från den avlidne. den dödes frid och det var straffbart att olovligen ta upp eller på annat sätt Genom strafflagsreform utsträcktes regleringen till att även omfatta den avlidnes vilorum och gravvård. Av lagtexten i 16 kap. 10 § följer att den straffbara gärningen består i att obehörigen flytta, skada eller skymfligen behandla lik eller avlidens aska, öppna grav eller göra skada eller ofog på kista, urna, grav eller annat de dödas vilorum eller på gravvård. omfattar obehöriga åtgärder såväl med en död kropp som inte omhänder- tagits för gravsättning som med ett gravlagt lik. I lagkommentarer har det uttalats att det inte bör krävas särskilt mycket för att en åtgärd med en avlidens kvarlevor ska anses som skymflig (se , [1962:700] 16 kap. 10 § Lexino []). omfattar även kista och urna, i vilken ett lik eller aska förvaras men som ännu inte förts till en grav. Med gravvård avses minnesmärke vid grav, t.ex. i form av en gravsten. En minneslund på en kyrkogård är att anse som Även en begravningsplats som sådan omfattas av straffbudet, inklusive t.ex. planteringar på en gravplats och minneslund. inte samtliga anordningar i anslutning till begravningsplatsen skyddas såsom t.ex. en häck kring en kyrkogård (se , [1962:700] 16 kap. 10 § Lexino [] och Ulväng m.fl., Brotten mot allmänheten och staten, 2 uppl. 2014 s. 217). En grav som enligt bestämmelserna i kulturmiljölagen (1988:950) är att anse som en fornlämning omfattas inte av regleringen om brott mot griftefrid. 2021/22:195 I rättspraxis har det dömts för brott mot griftefrid för klotter på gravstenar men för skadegörelse avseende klotter på porten till ett gravkapell (se rättsfallet RH 1997:54). I ett annat avgörande ansågs befattning med tandguld efter kremerade avlidna inte utgöra brott mot griftefrid eftersom guldet vid befattningen redan skilts från de avlidnas aska (se rättsfallet RH 1991:36). Straffet för brott mot griftefrid är böter eller fängelse i högst . Försök, förberedelse eller stämpling till brottet är inte straffbart. Bestämmelser om hantering av avlidna människor finns även i annan lagstiftning. Vid omhändertagandet av avlidna inom hälso- och sjukvårdens verksamhet ska t.ex. hälso- och sjukvårdspersonalen fullgöra sina uppgifter med respekt för den avlidna patienten samt visa närstående hänsyn och omtanke enligt 6 kap. 8 § patientsäkerhetslagen (2010:659). För ingrepp på avlidna i syfte att tillvarata organ eller annat biologiskt material finns särskilda bestämmelser i lagen (1995:831) om transplantation m.m. som bl.a. ställer krav på att den avlidne ska ha medgett ingreppet eller att det på annat sätt kan utredas att åtgärden överensstämmer med den avlidnes inställning. Föreskrifter om obduktioner och andra åtgärder med kroppen efter en avliden människa finns i lagen (1995:832) om obduktion m.m. Enligt 1 § ska den som ska göra ett ingrepp i eller vidta annan åtgärd med en död kropp fullgöra sin uppgift med respekt för den avlidne. En klinisk obduktion får utföras om den avlidne har medgett obduktion eller uttalat sig för en sådan åtgärd eller om det av andra skäl finns anledning att anta att obduktion skulle stå i överensstämmelse med den avlidnes inställning. En rättsmedicinsk undersökning får bl.a. göras om det inte skäligen kan bortses från möjligheten att dödsfallet har samband med ett brott. I begravningslagen (1990:1144) finns bestämmelser om kremering, begravning och gravsättning. Enligt 5 kap. 1 § ska den avlidnes önskan om kremering och gravsättning följas om det är möjligt. För att säkra gravfriden för dem som omkom som en följd av passagerarfartyget förlisning infördes en särskild lag, lagen (1995:732) om skydd för gravfriden vid vraket efter passagerarfartyget , som innehåller ett straffsanktionerat förbud mot verksamhet som stör gravfriden i vraket efter passagerarfartyget och i ett anslutande område i . Av statistik från framgår att totalt 94 brott mot griftefrid lagfördes . Brott mot griftefrid var huvudbrott i 28 av lagföringarna och för 8 av dessa bestämdes påföljden till fängelse, varav strafflängden i 6 fall uppgick eller mer Straffet för gravfridsbrott ska skärpas Regeringens förslag: Den straffrättsliga regleringen om brott mot gravfriden i skärps. Straffbestämmelsen om brott mot griftefrid ska kompletteras med en särskild straffskala och en egen beteckning för grovt brott. Straffet för grovt brott ska vara fängelse i lägst och högst . De olika svårhetsgraderna av brottet ska betecknas gravfridsbrott och grovt gravfridsbrott. I bestämmelsen om grovt gravfridsbrott ska det införas kvalifikationsgrunder. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen tillfogat ett lik en svår skada eller om gärningen inneburit omfattande förstörelse eller annars varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Försök till gravfridsbrott samt försök, förberedelse och stämpling till grovt gravfridsbrott ska kriminaliseras. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: I princip samtliga remissinstanser som yttrar sig, t.ex. , , , Hovrätten för , Judiska centralrådet, Justitiekanslern, , , Myndigheten för stöd till trossamfund, , , , , , , , och , tillstyrker eller har inga synpunkter på förslagen i promemorian. Myndigheten för stöd till trossamfund framhåller att det är befogat att skärpa den straffrättsliga regleringen av sådana gravfridsbrott som begås med hatbrottsmotiv eller på annat sätt framstår som särskilt kränkande. uttalar att den föreslagna straffskalan skulle göra det möjligt att döma ut straff som motsvarar brottets svårhet i de allvarligaste fallen och att ett minimistraff skulle ge fler möjligheter att utreda brotten. Myndigheten är också positiv till att förstadier till brottet kriminaliseras samt till att det görs en språklig modernisering och förenkling av bestämmelsen. delar bedömningen i promemorian att det bl.a. utifrån den förändrade synen i samhället är skäligt att genomföra en straffskärpning. (Brå) framför att de föreslagna straffskärpningarna, mot bakgrund av de möjligheter som finns att döma för grov skadegörelse och vid behov tillämpa den särskilda straffskärpningsgrunden för hatbrott, skulle träffa ett begränsat antal fall samt att det saknas tillräckligt statistiskt underlag i fråga om huruvida grova angrepp mot gravfriden har ökat i omfattning. När det gäller utformningen av straffbestämmelsen anser Hovrätten för att orden skymfligen respektive gör ofog på bör kunna ersättas med orden på ett kränkande sätt respektive vidtar annan åtgärd med. Även Brå och för anser att ordet ofog bör kunna bytas ut. anser att den föreslagna ändringen av brottsbeteckningen riskerar att leda till att brottets historia och dess erkända skyddsobjekt går förlorade. av Samhällsmagasinet Avsnitt efterlyser i olika avseenden förtydliganden och tillägg kring vilka åtgärder som omfattas av delar inte bedömningen som görs i promemorian att införandet av ett grovt gravfridsbrott skulle leda till att det i större utsträckning finns skäl att döma särskilt för det brottet i samband med Skälen för regeringens förslag Allvarliga fall av gravfridsbrott bör mötas av en skärpt reaktion Den grundläggande utgångspunkten vid utformningen av straffskalor är Enligt 29 kap. 1 § ska straff bestämmas efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde inom ramen för den Straffskalan ger uttryck för lagstiftarens syn på hur allvarlig brottstypen är. Synen på hur allvarligt eller klandervärt ett brott är kan förändras . Tillämpningsområdet för griftefridsbrottet har varit oförändrat sedan det infördes i 1965 och straffskalan har inte ändrats . Som redovisas i promemorian är synen på enskildas integritet strängare i Flera lagstiftningsåtgärder har vidtagits för att höja straffnivån för allvarliga angrepp på någons liv, hälsa eller trygghet till person (se prop. 2009/10:147 Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. och prop. 2016/17:108 Straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott) och för att stärka det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten. Exempelvis har det införts nya straffbestämmelser om kränkande fotografering, olovlig identitetsanvändning och olaga integritetsintrång (se 2012/13:69 Kränkande fotografering, prop. Straffrättsligt skydd mot olovlig identitetsanvändning och prop. 2016/17:222 Ett starkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten). Även beträffande tillgrepps- och skadegörelsebrotten har förändringar genomförts i syfte att ge integritetskränkande inslag ett ökat genomslag vid den straffrättsliga bedömningen (se prop. 2016/17:131 Grovt fordringsbedrägeri och andra förmögenhetsbrott och prop. Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot Till det anförda kommer att det lidande som åsamkas närstående till brottsoffer har tillmätts en allteftersom större betydelse i rättsutvecklingen, exempelvis genom utvidgningen av rätten till anhörigersättning (se t.ex. prop. 2000/01:68 Ersättning för ideell Vidare har vikten av att den enskildes vilja respekteras även efter döden lyfts fram t.ex. i regelverken om transplantation och obduktion (se 1994/95:148 s. 19–20). Straffbestämmelsen om brott mot griftefrid är visserligen placerad i 16 kap. om brott mot allmän ordning och anses alltså systematiskt vara ett brott mot staten. Straffbudet tar också närmast sikte på att skydda ett allmänt intresse av att avlidna och deras vilorum ska behandlas med vördnad och respekt. en viktig del av det gemensamma kulturarvet (jfr prop. 1990/91:10 med förslag till begravningslag s. 22). Som påpekas i promemorian får regleringen om gravfrid i emellertid också anses ha till syfte att värna den avlidnes integritet och värdighet. Även om en död person inte kan anses ha några intressen i egentlig mening har var och en under sin livstid berättigade anspråk på att kunna bestämma över vad som ska hända med den döda kroppen och att kunna leva i en förvissning om att den kommer att behandlas med respekt. Sådana anspråk kommer också till tydligt uttryck på flera andra ställen i rättsordningen, exempelvis i patientsäkerhetslagen och i regelverken om begravning, transplantation och obduktion (se avsnitt 4.2). Ett angrepp på gravfriden utgör ett obehörigt intrång i dessa intressen och kan vara kränkande för efterlevande anhöriga och upplevas som ett angrepp på deras personliga sfär. Mot denna bakgrund delar regeringen bedömningen i promemorian att den skärpta synen på angrepp av enskildas integritet även bör få genomslag vid bedömningen av ett brott som riktar sig mot gravfriden. Det kan därutöver på goda grunder ifrågasättas om den nuvarande straffskalan för brott mot griftefrid ger utrymme för att kunna döma ut en proportionerlig påföljd i de allvarligaste fallen. Även om det, som Brå framför, inte går att dra några säkra slutsatser i fråga om huruvida förekomsten av grova angrepp mot gravfriden har ökat i omfattning så har det likväl förekommit ett inte obetydligt antal fall av likskändningar där den döda kroppen har bränts upp eller kroppsdelar avlägsnats (för några exempel från rättspraxis se avsnitt 3.3 i promemorian). Utöver att sådana gärningar utgör en synnerligen grov kränkning av den avlidne och orsakar lidande hos närstående, kan de också medföra att en utredning om dödsfallet försvåras. I vissa fall kan sådana handlingar dessutom hindra efterlevande från att ta ett avsked av den avlidne. Det har därtill förekommit fall av omfattande förstörelse av begravningsplatser, t.ex. i form av klotter och omkullvälta gravstenar, ibland med hatbrottsmotiv (se bl.a. Brås rapport hatbrott 2019:4 s. 44–45 och 52–54). Sådana handlingar kan visserligen, som också Brå påpekar, omfattas av straffbestämmelsen om t.ex. grov skadegörelse, och den särskilda straffskärpningsgrunden för hatbrott i 29 kap. 2 § 7 kan bli tillämplig. Särkriminaliseringen av brott som riktar sig mot gravfriden får emellertid sägas betona det särskilda allvar i den brottslighet som avses. Straffskalan bör därför också vara tillräckligt vid för att utdömda straff ska kunna återspegla brottets svårhet vid alla typer av gärningar som riktar sig mot den bestämmelsens skyddsintressen. Som närmare redovisas i promemorian framstår också griftefridsbrottets straffmaximum som förhållandevis lågt, dels jämfört med andra brott mot allmän ordning som kan innehålla kränkande inslag, dels jämfört med viss annan brottslighet som kan innebära integritetsintrång eller förstörelse av egendom. Något som också talar för att det behövs en skärpt straffskala för griftefridsbrott är det förhållandet att den övre delen av straffskalan förefaller utnyttjas på ett annat sätt än vad som i allmänhet är fallet vid straffmätning för andra brott. Som framgår av redogörelsen av påföljdstatistik (avsnitt 4.3) har den övre fjärdedelen av straffskalan använts i en majoritet av de fall där fängelse dömts ut som påföljd. Sammanfattningsvis instämmer regeringen i promemorians bedömning att det finns fog för en skärpt syn på allvarliga fall av brott mot gravfriden och att griftefridsbrottets nuvarande straffskala inte ger ett tillräckligt utrymme för att i alla situationer kunna döma ut straff som står i proportion till brottets allvar. Ingen remissinstans motsätter sig den bedömningen. Frågan är då hur en sådan skärpt syn ska åstadkommas. Straffskärpningen bör ske genom införande av ett grovt brott Straffet för brott mot griftefrid är böter eller fängelse . Med hänsyn till att straffvärdet kan variera avsevärt bör böter behållas i straffskalan. För att åstadkomma och ge utrymme för skärpta straff vid allvarligare fall bör regleringen i stället, som föreslås i promemorian, kompletteras med ett grovt brott med en särskild straffskala. Den straffskalan ska vara tillräckligt vid för att utdömda straff ska kunna motsvara brottets svårhet vid alla typer av gärningar som riktar sig mot griftefridsbrottets skyddsintressen, t.ex. även fall av allvarliga likskändningar eller omfattande förstörelse av begravningsplatser. För att möjliggöra en sådan straffmätning bör straffskalan sträcka sig upp till fängelse i högst . Ett sådant straffmaximum framstår också som proportionerligt i förhållande till dels andra brott mot allmän ordning som kan innehålla kränkande inslag, t.ex. grov hets mot folkgrupp, dels annan brottslighet som kan innebära integritetsintrång eller förstörelse av egendom, t.ex. grovt olaga hot, grovt olaga integritetsintrång och grov skadegörelse. Mot bakgrund av den typ av gärningar som är avsedda att omfattas av det grova brottet får vidare ett minimistraff anses välavvägt. Minimistraffet speglar då straffvärdet av ett grovt brott på en lägsta nivå. Beträffande normalgradsbrottet bör nuvarande straffmaximum på fängelse i högst behållas. Straffskalan för det grova brottet bör alltså vara fängelse i lägst och högst . Brottsbeteckningen bör bytas till gravfridsbrott Regeringen delar vidare, till skillnad från , promemorians bedömning att griftefridsbrottet bör byta brottsbeteckning till den mer moderna beteckningen gravfridsbrott och att den grova svårhetsgraden ska betecknas grovt gravfridsbrott. Griftefrid är ett ålderdomligt uttryck och som anförs i promemorian är begreppet liktydigt med gravfrid. Paragrafen bör också moderniseras språkligt på det sätt som föreslås i promemorian. Därutöver har regeringen viss förståelse för de synpunkter som lämnas av bl.a. Brå och Hovrätten för om behovet av att ersätta orden skymfligen och ofog med mer lättfattliga begrepp. Enligt regeringens bedömning låter det sig emellertid inte enkelt göras utan att riskera att det leder till en oavsiktlig förändring av det straffbara området. Det har inte framkommit att begreppen skulle ha vållat några tillämpningsproblem och i detta lagstiftningsärende behandlas inte heller frågor om vilka handlingar som i sig bör omfattas av straffbestämmelsen. Mot denna bakgrund finns det inte tillräckliga skäl för att ändra bestämmelsen i dessa avseenden. Det finns inte heller underlag för att, som av Samhällsmagasinet Avsnitt efterlyser, göra några andra tillägg eller uttalanden i fråga om vilka åtgärder som omfattas av straffbudet. Kvalifikationsgrunder bör införas för det grova brottet Som föreslås i promemorian bör det i lagtexten anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt genom att s.k. kvalifikationsgrunder förs in. Det gör lagstiftningen förutsebar och det kan säkerställas att försvårande omständigheter får ett tydligt genomslag i praxis. Av betydelse för bedömningen av allvaret i ett gravfridsbrott är främst gärningens karaktär och omfattning. Som föreslås i promemorian bör det i en särskild kvalifikationsgrund lyftas fram angrepp som typiskt sett får anses utgöra en svårartad kränkning av den dödes värdighet. Det handlar då framför allt om handlingar som innebär att den avlidnes lik skadas. En sådan kvalifikationsgrund formuleras lämpligen på så sätt att det vid gradindelningen särskilt bör beaktas om gärningsmannen tillfogat ett lik en svår skada. Till skillnad från vad av Samhällsmagasinet Avsnitt anser kan en sådan formulering anses innefatta att kroppen bränts. Regeringen delar också bedömningen i promemorian att det vid gradindelningen bör beaktas särskilt om gärningen inneburit omfattande förstörelse, t.ex. av en begravningsplats eller motsvarande. Förutom att sådana handlingar kan medföra lidande för en vid krets av efterlevande kan de också innebära att stora ekonomiska kostnader uppstår liksom att betydande kulturella värden skadas eller går förlorade. När det gäller tillämpningen av en sådan kvalifikationsgrund bör det, som i promemorian, framhållas att uttrycket omfattande förstörelse inte är ett enhetligt straffrättsligt begrepp. Att rekvisitet förekommer i andra straffbestämmelser, t.ex. i straffbudet om allmänfarlig ödeläggelse, innebär således inte att dess innebörd när det gäller krav på skadornas kvantitativa storlek ska gälla även vid grovt gravfridsbrott. Vidare bör bestämmelsen om grovt gravfridsbrott tillföras ytterligare kvalifikationsgrunder som kan innefatta andra relevanta omständigheter som kan påverka gärningens allvar. Som redovisas ovan kan gravfridsbrott rymma integritetskränkande inslag. Det förekommer att gravfridsbrott begås i vetskap om att det som angrips kan vara av särskild betydelse för berörda efterlevande och utförs i syfte att åstadkomma en allvarligare kränkning än vad som på annat sätt motsvaras av det som förstörs. Om angreppet på det sättet innebär en särskild kränkning, bör gravfridsbrottet kunna bedömas som grovt även om angreppet i övrigt inte kan sägas ha varit av särskilt allvarligt eller omfattande slag. Det kan exempelvis handla om gärningar som begås med hatbrottsmotiv eller på annat sätt framstår som särskilt kränkande mot den döde eller dennes efterlevande. En annan faktor som bör kunna påverka bedömningen av gärningens allvar är om den kan medföra att en utredning om dödsfallet försvåras, t.ex. i fråga om det har samband med ett brott. För att omständigheter som dessa ska få genomslag i rättstillämpningen är det lämpligt att det, med förebild i annan lagstiftning och som föreslås i promemorian, i regleringen om gravfridsbrott också anges att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Sammanfattningsvis bör det vid bedömningen av om ett gravfridsbrott är grovt särskilt beaktas om gärningsmannen tillfogat ett lik en svår skada eller om gärningen inneburit omfattande förstörelse eller annars varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Av naturliga skäl kommer en viss överlappning kunna uppstå mellan kvalifikationsgrunderna. Uppräkningen av olika omständigheter är inte uttömmande. Omständigheterna kan föreligga i olika grad och vara sådana att de framstår som betydligt