prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Paragrafen reglerar tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som utgör en digital del i en vara. Den saknar motsvarighet lag. Frågan behandlas i skäl 39 i varudirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Av första stycket framgår att en vara med digitala delar är avlämnad när både varans fysiska komponent har kommit i konsumentens besittning och de digitala delarna har tillhandahållits denne. Det räcker alltså inte med att den lösa saken i en sådan vara är avlämnad (se 3 § första stycket) för att varan ska anses levererad utan även det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som utgör de digitala delarna i varan måste tillhandahållas (se definitionen av vara med digitala delar i 1 kap. 2 §). Som exempel kan nämnas att konsumenten får en smartklocka i sin besittning och närings- idkaren därefter gör den digitala tjänst som behövs för klockans funktion tillgänglig för konsumenten. Vid ett kontinuerligt tillhandahållande av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som utgör en digital del i en vara förtydligas i andra meningen att vid bestämmande av när avläm- nandet skett gäller att tillhandahållandet av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska ha påbörjats. I andra stycket anges närmare vad som avses med tillhandahållande (se även skäl 39 i varudirektivet). Bestämmelsen motsvarar 9 kap. 1 § andra stycket som gäller tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster, se kommentaren till den paragrafen om den närmare betydelsen. 5 § Om inte något annat följer av avtalet, ska näringsidkaren svara för transport- kostnader och andra kostnader för varan som uppkommer före avlämnandet och som 2021/22:85 inte beror på att avlämnandet har försenats till följd av något förhållande på konsumentens sida. Paragrafen behandlar hur de kostnader för varan som har uppkommit före avlämnandet slutligen ska fördelas mellan konsumenten och närings- idkaren, när fördelningen inte följer av avtalet. Den motsvarar 7 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 6 § Risken för varan går över på konsumenten när varan avlämnas. Om öppet köp har avtalats och varan avlämnats, står konsumenten risken för varan till dess den lämnas tillbaka. Om konsumenten står risken för varan, är han eller hon skyldig att betala för varan även om den har förstörts, kommit bort, försämrats eller minskat genom en händelse som inte beror på näringsidkaren. Paragrafen innehåller bestämmelser om övergången av risken för varan på konsumenten och innebörden av detta. Paragrafen motsvarar 8 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3 och 8.3 där också Lagrådets synpunkter behandlas. Paragrafen tillämpas även på köp av en vara med digitala delar (se skäl 38 och 39 i varudirektivet). För att risken ska gå över på konsumenten krävs att varan med digitala delar är avlämnad i enlighet med 3 och 4 §§. 3 kap. Näringsidkarens dröjsmål Vad som avses med dröjsmål 1 § Näringsidkaren är i dröjsmål om varan inte avlämnas eller avlämnas för sent och detta inte beror på konsumenten eller något förhållande på hans eller hennes Paragrafen anger när dröjsmål med varans avlämnande anses föreligga. motsvarar 9 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 2 § Om näringsidkaren är i dröjsmål får konsumenten hålla inne betalningen enligt Konsumenten får välja mellan att kräva att köpet fullgörs enligt 4 § och att häva köpet enligt 5 §. Dessutom får konsumenten kräva skadestånd av närings- idkaren enligt 6 kap. Paragrafen reglerar de påföljder som konsumenten kan göra gällande på grund av näringsidkarens dröjsmål med varans avlämnande. 10 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Rätt att hålla inne betalningen 3 § Konsumenten får hålla inne så mycket av betalningen som behövs för att ge konsumenten säkerhet för hans eller hennes krav på grund av dröjsmålet. Paragrafen innebär att konsumenten har en rätt att hålla inne betalningen för varan för att säkerställa sitt krav mot näringsidkaren på grund av Den motsvarar 11 § lag. Övervägandena finns Prop. 2021/22:85 i avsnitt 6.4. Rätt att kräva att näringsidkaren fullgör köpet 4 § Konsumenten får hålla fast vid köpet och kräva att näringsidkaren fullgör det. Näringsidkaren är dock inte skyldig att fullgöra köpet, om det finns ett hinder som näringsidkaren inte kan övervinna eller om det skulle förutsätta uppoffringar som inte är rimliga med hänsyn till konsumentens intresse av att näringsidkaren fullgör köpet. Om ett sådant förhållande upphör inom rimlig tid, får konsumenten dock kräva att näringsidkaren fullgör köpet. Konsumenten förlorar rätten att kräva att näringsidkaren fullgör köpet, om konsumenten väntar orimligt länge med att framställa kravet. Paragrafen innehåller bestämmelser om när konsumenten vid närings- idkarens dröjsmål kan kräva att denne fullgör köpet. Den motsvarar 12 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Rätt att häva köpet 5 § Konsumenten får häva köpet om näringsidkarens dröjsmål är av väsentlig betydelse för konsumenten eller om konsumenten före avtalets ingående har meddelat näringsidkaren att avlämnande av varan senast en viss dag är avgörande för att han eller hon ska ingå avtalet. Konsumenten får också häva köpet om näringsidkaren meddelar att varan inte kommer att avlämnas. Om konsumenten har krävt att näringsidkaren avlämnar varan inom en bestämd tilläggstid och om tilläggstiden inte är oskäligt kort, får konsumenten häva köpet om varan inte avlämnas inom tilläggstiden. Medan tilläggstiden löper får konsumenten häva köpet endast om näringsidkaren meddelar att köpet inte kommer att fullgöras . Om konsumenten har krävt att köpet ska fullgöras utan att ange någon tilläggs- tid, får konsumenten häva köpet om varan inte avlämnas inom en skälig tid efter det att kravet framställdes. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, behandlar konsumentens rätt att häva avtalet vid näringsidkarens dröjsmål. Den motsvarar 13 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Meddelande om hävning och skadestånd 6 § Har varan avlämnats , får konsumenten häva köpet på grund av dröjsmålet endast om konsumenten inom skälig tid efter det att han eller hon fick kännedom om avlämnandet meddelar näringsidkaren att köpet hävs. Ett mot- svarande krav på meddelande gäller för att konsumenten ska få kräva skadestånd. Om köpet hävs, behöver dock konsumenten inte lämna något särskilt meddelande för att han eller hon dessutom ska få kräva skadestånd. Ett meddelande om hävning eller skadestånd får, i fall som avses i 1 kap. 4 §, i stället lämnas till den som har förmedlat köpet. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, reglerar konsumentens reklamationsskyldighet när varan har avlämnats för sent och konsumenten vill häva köpet eller kräva skadestånd. Den motsvarar 15 § lag. Bestämmelser om skadestånd vid näringsidkarens dröjsmål finns i 6 kap. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 2021/22:85 4 kap. Fel på varan 1 § ska i fråga om art, beskrivning, mängd, kvalitet, funktionalitet, kompati- bilitet, driftskompatibilitet och i övrigt stämma överens med vad som följer av avtalet. ska åtföljas av de tillbehör, anvisningar och uppdateringar som följer av avtalet. ska vara ägnad för det särskilda ändamål för vilket konsumenten avsåg att varan skulle användas, om konsumenten har informerat näringsidkaren om det särskilda ändamålet och näringsidkaren vid köpet har godtagit att varan kan användas för det ändamålet. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet och behandlar de subjektiva kraven för avtalsenlighet, dvs. de krav på varan som följer av köpeavtalet. Den motsvarar 16 § första stycket och andra stycket 2 lag. Genom paragrafen genomförs artikel 6 i varudirektivet. Över- vägandena finns i avsnitt 6.7.1. I första stycket anges att varan ska motsvara det som anges om den i parternas avtal. I förhållande till motsvarande bestämmelser lag anges fler exempel på vad som kan vara avtalat om varan. De till- kommande exemplen kommer från varudirektivet. Med varan avses även en vara med digitala delar (se 1 kap. 2 §). Stycket handlar om både varan i sig och det som åtföljer varan. Liksom gäller som huvudregel avtalsfrihet i fråga om vilken beskaffenhet varan ska ha. De subjektiva krav för avtalsenlighet som anges i paragrafen är därför inte en uttöm- mande uppräkning av vilka sådana krav som kan följa av parternas avtal. Regleringen om att varan ska stämma överens med vad som följer av avtalet innebär även fortsättningsvis att konsumenten som utgångspunkt inte kan göra gällande fel på varan på grund av att den har någon egenskap som han eller hon kände till före köpet (prop. 2001/02:134 s. 41 och rättsfallet NJA 2015 s. 233). Som framgår av 2 § gäller ett antal objektiva krav för avtalsenligheten utöver parternas avtal. I regleringen ligger därmed att parternas avtalsfrihet inte kan innebära att något av de objektiva kraven för avtalsenlighet avtalas bort enligt denna paragraf. Däremot finns en sådan möjlighet i 6 §. Med funktionalitet menas en varas förmåga att fungera på avsett vis (se artikel 2.9 i varudirektivet). Definitioner av kompatibilitet och driftskom- patibilitet finns i 1 kap. 2 §. Uppdateringar aktualiseras för varor med digitala delar och kan behövas av olika skäl. Som exempel kan nämnas att varan med digitala delar behöver anpassas till teknisk utveckling eller skyddas mot nya säkerhetshot. I kravet på att tillhandahålla uppdateringar enligt avtalet ligger att de inte ska vara felaktiga eller ofullständiga. I 4 § åter- kommer uppdateringar som ett objektivt krav för avtalsenlighet. Parterna har dock möjlighet att avtala om ytterligare uppdateringar, t.ex. i syfte att förbättra eller utöka varornas funktioner (se skäl 28 och 30 i varudirek- tivet). Liksom omfattar de subjektiva kraven för avtalsenlighet även den förhandsinformation som ska ges innan avtalet ingås som en integrerad del av köpeavtalet enligt 2 kap. 2 § lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. I andra stycket uppställs ett krav på att varan ska vara ägnad för det Prop. 2021/22:85 särskilda ändamål för vilket konsumenten avsåg att den skulle användas. Kravet gäller under två förutsättningar, dels att konsumenten har informe- rat näringsidkaren om det särskilda ändamålet, dels att näringsidkaren vid köpet har godtagit att varan kan användas för detta ändamål. Om närings- idkaren godtar det särskilda ändamål som denne fått information om, så innebär det att varan är felaktig enligt 5 § om den inte är förenlig med ändamålet. För informationen finns inget formkrav, men det är konsumen- ten som har bevisbördan för att näringsidkaren fått del av den. Enligt lag ska näringsidkaren, i stället för att ha godtagit det särskilda ända- målet, ha insett ändamålet. Någon större praktisk skillnad är emellertid inte avsedd. Det ställs inte upp något krav på att näringsidkaren uttryckligen anger att det särskilda ändamålet godtas. Om konsumenten beskriver det särskilda ändamålet för näringsidkaren får denne, om varan därefter säljs, normalt anses ha godtagit att varan är ägnad för det ändamålet (jfr prop. 2001/02:134 s. 37 f.). En näringsidkare som när avtalet ska ingås inte kan erbjuda någon vara som motsvarar konsumentens behov måste, för att undgå felansvar, upplysa konsumenten om det (a.a.). Näringsidkaren kan alltså godta ändamålet genom sitt handlande. Konsekvenserna av att varan inte motsvarar de subjektiva kraven för avtalsenlighet regleras i 5 § om fel på varan. 2 § ska, utöver vad som följer av 1 §, 1.vara ägnad för de ändamål för vilka varor av samma slag i allmänhet används, 2.stämma överens med kvaliteten på och näringsidkarens beskrivning av ett prov eller en modell som har gjorts tillgänglig för konsumenten före köpet, 3.ha den mängd och de egenskaper och andra särdrag i fråga om hållbarhet, funktionalitet, kompatibilitet, säkerhet och särdrag i övrigt, som är normalt före- kommande för varor av samma slag och som konsumenten med fog kan förutsätta med hänsyn till varans art, 4.stämma överens med sådana uppgifter om varans egenskaper och andra särdrag eller användning som näringsidkaren eller någon i ett tidigare säljled eller för näringsidkarens räkning har lämnat vid marknadsföringen av varan eller annars före köpet, och 5.åtföljas av den förpackning och andra tillbehör samt anvisningar för installa- tion, montering, användning, förvaring och skötsel som konsumenten med fog kan förutsätta. Paragrafen, som utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag, anger de objektiva kraven för avtalsenlighet, dvs. krav på varan utöver vad som följer av parternas avtal. Den motsvarar delvis 16 § första stycket andra meningen och andra stycket 1, 3 och 4 samt 19 § första och andra styckena lag. Genom paragrafen genomförs artikel 7.1 i varudirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.7.2. Enligt paragrafen gäller de objektiva kraven på varan utöver de subjek- tiva kraven i 1 §. Det är en skillnad i förhållande till 16 § lag som innebär att de objektiva kraven gäller om annat inte följer av avtalet. Genom att parterna i 6 § har möjlighet att under vissa förutsättningar avtala bort de objektiva kraven är alltjämt parternas avtal ofta det avgörande för varans avtalsenlighet. I 13 § anges att kraven i paragrafen inte gäller för begagnade varor som säljs på offentlig auktion. 2021/22:85 Första och andra punkterna motsvarar 16 § andra stycket 1 och 3 lag. Bedömningen av om varan ska vara ägnad för de ändamål för vilka varor av samma slag i allmänhet används bör i tillämpliga fall ske med beaktande av befintlig unionsrätt och annan lagstiftning, tekniska standar- der eller sektorsspecifika branschregler. Enligt tredje punkten ska varan föreligga i den kvantitet och uppvisa de egenskaper och andra särdrag som är normalt förekommande för varor av samma slag och som konsumenten med fog kan förutsätta med hänsyn till varans art. Sådana egenskaper och andra särdrag avser bl.a. hållbarhet, funktionalitet, kompatibilitet och säkerhet. Hållbarhet definieras i varu- direktivet som varans förmåga att behålla sina funktioner och sin prestanda vid normal användning (artikel 2.13). Hållbarheten kan vara beroende av att varan får skäligt underhåll, t.ex. för en bil regelbundna kontroller och åtgärder som byte av filter. Vid bedömningen av en varas hållbarhet be- höver hänsyn också tas till andra relevanta omständigheter, såsom varans pris eller den intensitet eller frekvens med vilken konsumenten använder varan (se skäl 32 i varudirektivet). Bedömningen av vad en konsument med fog kan förutsätta ska göras objektivt och med beaktande av köpets natur och ändamål, av omständigheterna i det enskilda fallet och av partsbruk (jfr skäl 24 i varudirektivet). Fjärde punkten motsvarar 19 § första och andra styckena lag. Femte punkten motsvarar i huvudsak 16 § första stycket andra meningen och andra stycket 4 lag. I punkten ställs krav på att varan ska åtföljas av den förpackning och andra tillbehör samt anvisningar för installation, montering, användning, förvaring och skötsel som konsumen- ten med fog kan förutsätta. Vad som med fog kan förutsättas ska bedömas objektivt, med hänsyn till avtalets natur och ändamål, till omständig- heterna i det enskilda fallet och av partsbruk (jfr skäl 24 i varudirektivet). En konsument ska, precis som , t.ex. kunna förvänta sig att varan åtföljs av de anvisningar som behövs för att varan ska kunna installeras och skötas på ett korrekt sätt. Vidare bör konsumenten kunna utgå från att varan är förpackad på vanligt eller annars försvarligt sätt, om förpackning behövs för att bevara eller skydda varan. Som ett exempel på sådana tillbehör som en konsument med fog kan förutsätta kan nämnas en laddare som levereras med en mobiltelefon. Konsekvenserna av att varan inte motsvarar de objektiva kraven för avtalsenlighet regleras i 5 § om fel på varan. 3 § Näringsidkaren ska före köpet upplysa konsumenten om sådana förhållanden som rör varans egenskaper eller användning som näringsidkaren känner till eller bör känna till och som konsumenten med fog kan räkna med att bli upplyst om, under förutsättning att informationen kan antas inverka på köpet. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, reglerar närings- idkarens upplysningsskyldighet om varan och dess användning. Den mot- svarar 16 § tredje stycket 2 lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.2. 4 § För en vara med digitala delar ska näringsidkaren se till att konsumenten informeras om och tillhandahålls säkerhetsuppdateringar och andra nödvändiga Vid ett enstaka tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst gäller näringsidkarens skyldighet enligt första stycket som konsu- menten med fog kan förutsätta uppdateringar. av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst gäller skyldigheten efter det att varan med digitala delar avlämnades eller den som avtalet löper. Paragrafen, som utformas med anledning av Lagrådets synpunkter, inne- håller bestämmelser om näringsidkarens uppdateringsskyldighet avseende varor med digitala delar. Den saknar motsvarighet lag. paragrafen genomförs artikel 7.3 i varudirektivet. Enligt första stycket ska näringsidkaren säkerställa att konsumenten informeras om och tillhandahålls uppdateringar av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i en vara med digitala delar som är nödvändiga för att upprätthålla varans avtalsenlighet. Skyldigheten innebär alltså att varans digitala delar ska uppdateras i den utsträckning det behövs för att uppfylla de krav som ställs i 2 §. I detta ligger att den uppdatering som tillhandahålls måste vara av den kvalitet att avtalsenligheten upprätthålls hos varan med digitala delar. Även uppdateringsskyldighet kan därmed sägas utgöra ett objektivt krav på avtalsenlighet. het omfattar inte att tillhandahålla senare versioner av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten för varan, eller att förbättra eller utöka varans Den typen av uppdateringar är något som parterna i stället har möjlighet att avtala om, se 1 §. Det finns i 6 § en möjlighet för parterna att avtala bort uppdateringsskyldigheten enligt den nu aktuella paragrafen eller begränsa skyldigheten i omfattning eller tid. Något formkrav för den information näringsidkaren ska lämna ställs inte Det är emellertid näringsidkaren som har bevisbördan för att konsu- menten får del av information om förekomsten av tillgängliga uppdate- Det framstår som lämpligt att näringsidkaren dels i samband med köpet informerar om kommande uppdateringar utifrån vad som då är känt i fråga om typ av uppdatering, hur det går till och med vilka intervall det kan ske, dels i samband med en enskild uppdatering informerar konsu- menten om att den nu finns tillgänglig och om annat som konsumenten då Av 8 § framgår att näringsidkaren, för att undvika felansvar när konsumenten installerat en felaktig uppdatering, ska ha informerat om att uppdateringen finns tillgänglig och om konsekvenserna av utebliven För att näringsidkaren ska ha uppfyllt sin skyldighet att säkerställa att konsumenten tillhandahålls nödvändiga uppdateringar måste närings- idkaren ha vidtagit alla de åtgärder som krävs för att det ska vara möjligt för konsumenten att utnyttja uppdateringen. Det finns inget hinder för näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet genom att någon annan part ger informationen och tillhandahåller uppdateringarna. rar även i fall då det digitala innehållet eller den digitala tjänsten levereras och uppdateras av någon annan. Den tidsperiod under vilken näringsidkarens uppdateringsskyldigheter gäller regleras i andra stycket. När avtalet innebär att konsumenten ska få 2021/22:85 det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som är integrerad eller sammankopplad med varan genom ett enstaka tillhandahållande, ska näringsidkaren enligt första meningen säkerställa avtalsenligheten som konsumenten med fog kan förutsätta att få uppdate- ringar. Det är en konsuments rimliga förväntningar som är det centrala i sammanhanget. Vad som med fog kan förutsättas är avsett att bedömas objektivt, med hänsyn till avtalets natur och ändamål, till omständig- heterna i det enskilda fallet och till partsbruk (jfr skäl 24 i varudirektivet). Bedömningen av ska ske med beaktande av varans och de digitala delarnas art och ändamål och övriga omständigheter. En konsument kan normalt förvänta sig att uppdateringar tillhandahålls som näringsidkaren ansvarar för att hårdvarudelen i varan inte var felaktig vid avlämnandet. Näringsidkarens felansvar gäller enligt 14 § från avlämnandet. I vissa fall kan tidsperioden vara ännu längre, särskilt i fråga om säkerhetsuppdateringar. När det gäller varor med digitala delar vars syfte är tidsbegränsat bör näringsidkarens skyldig- het i regel kunna begränsas till (se skäl 24 och 31 i varu- direktivet). Enligt andra stycket andra meningen ska näringsidkaren vid ett kontinuer- ligt tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som utgör en digital del säkerställa avtalsenligheten efter det att varan med digitala delar avlämnades eller, om avtalsperioden överstiger , den som avtalet löper. Dessa digitala delar ska alltså uppdateras i vart fall som näringsidkaren har felansvar för själva varan (se 14 §). Det gäller även om avtalet om det kontinuerliga tillhandahållan- det av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten är kortare än så. Uppdateringsskyldigheten gäller om avtalet fortsätter löpa efter den tidpunkten. Skyldigheten gäller då under hela den tid som avtalet gäller. Konsekvenserna av att näringsidkaren inte uppfyller sina skyldigheter enligt paragrafen framgår av 5 §, se även 15 § om näringsidkarens fel- ansvar i detta avseende. I 13 § anges att kraven i paragrafen inte gäller för begagnade varor som säljs på offentlig auktion. 5 § är felaktig om den avviker från vad som anges i 1 eller 2 § eller näringsidkaren inte uppfyller sin skyldighet enligt 3 eller 4 §, om inte något annat följer av 6–8 §§. I 9–12 §§ finns bestämmelser om att varan kan vara felaktig även i andra fall. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller de grund- läggande bestämmelserna om när bristande avtalsenlighet föreligger, dvs. när en vara är felaktig. Den motsvarar 16 § tredje stycket 1 lag. Genom paragrafen genomförs del av artikel 5 i varudirektivet. Över- vägandena finns i avsnitt 6.8. En vara är som utgångspunkt felaktig om den avviker från något av de krav som ställs på varan i 1 § (som gäller de subjektiva eller avtalade kraven) eller 2 § (som gäller de objektiva kraven). Vidare kan varan vara felaktig om näringsidkaren inte lever upp till sin skyldighet i 3 § (som gäller upplysningar om varans egenskaper eller användning av vikt för Prop. 2021/22:85 konsumenten) eller 4 § (som gäller näringsidkarens uppdateringsskyldig- Som framgår av paragrafen regleras i de följande tre paragraferna vissa situationer när varan inte är felaktig, trots att den avviker från dessa krav, och i de därpå följande fyra paragraferna ytterligare situationer när varan ska anses felaktig. 6 § En vara som avviker från vad som anges i 2 eller 4 § ska inte anses felaktig, om näringsidkaren vid köpet har informerat konsumenten om avvikelsen och konsumenten uttryckligen och separat har godkänt den. Paragrafen innehåller bestämmelser om förutsättningarna för parterna att avtala om avvikelse från de objektiva kraven på varan respektive närings- Den motsvarar i viss utsträckning 17 § första stycket lag. Genom paragrafen genomförs artikel 7.5 i varu- Övervägandena finns i avsnitt 6.7.2, där Lagrådets synpunkter behandlas, och 8.2. I paragrafen anges att parterna kan avtala om lägre krav på varan än vad som annars följer av 2 eller 4 §. I 2 § anges de objektiva kraven som ställs för att varan ska vara avtalsenlig och i 4 § regleras näringsidkarens skyl- dighet att informera konsumenten om och tillhandahålla de uppdateringar av digitala delar i varan som är nödvändiga för dess avtalsenlighet. paragrafen ges möjlighet att anpassa kraven utifrån de förhållanden som