prop · H903159 · 2022-03-22 00:00:00 — Kommunen kan erbjuda utbildning som den själv anordnar eller enligt det som följer av 30 a §. Paragrafen innehåller bestämmelser om en kommuns ansvar att erbjuda gymnasieutbildning. Övervägandena finns i avsnitt 4.5. I andra stycket görs ändringar i fråga om vilken utbildning kommunen kan erbjuda. Av bestämmelsen framgår att kommunen kan erbjuda utbild- ning som den själv anordnar. En bestämmelse om att kommunen också kan erbjuda utbildning som en annan kommun eller en region anordnar enligt ett samverkansavtal flyttas från paragrafen till den nya 30 a §. Av bestämmelsen i förevarande paragraf framgår att kommunen kan anordna utbildning enligt det som följer av 30 a §. Det hittillsvarande tredje stycket tas bort. En bestämmelse som till viss del motsvarar innehållet i det stycket återfinns i den nya 30 b §. 30 a § Ett primärt samverkansavtal enligt 2 kap. 2 b § ska omfatta nationella program och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever. En kommun i det primära samverkansområdet ska erbjuda all sådan utbildning som anordnas av någon av kommunerna i sam- verkansområdet. Kommunen kan även erbjuda sådan utbildning anordnad av en kommun utanför det primära samverkansområdet eller en region enligt ett sekundärt samverkans- avtal. När det gäller övrig utbildning i gymnasieskolan kan kommunen erbjuda utbild- ning som anordnas av en annan kommun eller en region enligt ett sekundärt sam- verkansavtal. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om samverkansavtal som gäller utbildning i gymnasieskolan. Övervägandena finns i avsnitt 4.4 och 4.5. Av första stycket framgår att ett primärt samverkansavtal ska omfatta nationella program och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion, utformade för en grupp elever. En referens görs till 2 kap. 2 b §, där det framgår att det primära samverkansavtalet ska avse planering, dimensionering och erbjudande av utbildningarna som avses. Kommuner som träffar ett primärt samverkansavtal bildar ett primärt samverkansområde. Varje sådan kommun ska erbjuda all den utbildning som någon av kommunerna som ingår i samverkansområdet anordnar när det gäller nationella program och introduktionsprogrammen program- inriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever. I andra stycket regleras att en kommun som ingår i ett primärt sam- verkansområde, utöver den utbildning som kommunen ska erbjuda enligt första stycket, även kan erbjuda nationella program och introduktions- programmen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever som anordnas av en kommun utanför det primära sam- verkansområde eller som anordnas av en region. Detta sker då med stöd av ett sekundärt samverkansavtal. 2021/22:159 Av tredje stycket följer vad som gäller för den övriga utbildning i gymnasieskolan som inte omfattas av regleringen om primärt samverkans- avtal. Det handlar om gymnasieutbildning i form av introduktionspro- grammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en enskild elev, individuellt alternativ och språkintroduktion samt gymnasie- utbildningen vidareutbildning i form av ett fjärde tekniskt år (jämför 7 § i kapitlet och 17 kap. 4 §). Denna övriga utbildning kan kommunen erbjuda om den själv anordnar utbildningen, vilket följer av 30 § andra stycket, eller om utbildningen anordnas av en annan kommun eller region enligt ett sekundärt samverkansavtal. 30 b § När en kommun bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på utbildningarna ska den ta hänsyn till 1.ungdomarnas efterfrågan, och Kravet på att ta hänsyn till arbetsmarknadens behov gäller endast de nationella programmen och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintro- duktion utformade för en grupp elever. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vad en kommun ska ta hänsyn till när den bestämmer vilka gymnasieutbildningar som den ska erbjuda och det antal platser som ska finnas på dessa utbildningar. Över- vägandena finns i avsnitt 4.3. Av första stycket framgår att när en kommun ska bestämma vilka utbild- ningar inom gymnasieskolan som kommunen ska erbjuda och hur många platser det ska vara på dessa utbildningar, så ska kommunen ta hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Av andra stycket framgår att det är endast beträffande nationella program och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever som kommunen behöver ta hänsyn till arbetsmarknadens behov vid bestämmandet av vilka utbild- ningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa. Bestämmelserna är riktade till kommunen eftersom det är varje kommun som bestämmer vilka utbildningar den ska erbjuda. Kraven i 2 kap. 2 a och 2 b §§ på att en kommun ska ingå i ett primärt samverkansavtal som ska avse planering, dimensionering och erbjudande av nämnda utbildningar innebär att kraven i förevarande bestämmelse kommer att behöva beaktas inom ramen för ett primärt samverkansavtal. Detta innebär att utifrån att varje kommun har ansvar för att erbjuda ungdomarna i kommunen utbild- ning med beaktande av ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov, kommer kommunerna också att gemensamt behöva se till att dessa hänsyn tas då de planerar, dimensionerar och bestämmer om ett erbjud- ande, där bland annat frågan om vilken kommun som anordnar utbild- ningen som erbjuds blir aktuell. Med ungdomarnas efterfrågan avses detsamma som önskemål i det hit- tillsvarande tredje stycket i 30 §, dvs. ungdomarnas önskemål om att läsa en viss gymnasieutbildning. Med arbetsmarknadens behov avses det bedömda behovet av kompetens på arbetsmarknaden såväl direkt efter avslutad gymnasieutbildning som efter en följande högskoleutbildning. En kommun ska ta hänsyn till både ungdomarnas efterfrågan och arbets- marknadens behov när den bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa. Detta innebär att de utbildningar som kom- Prop. 2021/22:159 munen väljer att erbjuda ska vara sådana som ungdomarna vill läsa sam- tidigt som det finns ett behov på arbetsmarknaden av personer med den kompetens som utbildningen ger. En huvudman som står inför valet vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa behöver inför den avvägning som ska göras ha information om hur arbetsmarknadens behov ser ut, dvs. både behovet av utbildade från yrkesprogram och behovet av utbildade från högskoleförberedande program. Vidare behöver huvudmannen ha tillgång till information om hur ungdomarnas efterfrågan beträffande olika gymnasieutbildningar ser ut. Det är avsett att en kommuns bedömning av ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov ska underlättas genom att myndigheter tar fram uppgifter om detta bl.a. i form av regionala planeringsunderlag, dvs. ett statligt tillhandahållet underlag där arbetsmarknadens kompetensbehov identifieras. En kommun kan också använda andra informationskällor. Det kan när det gäller den lokala eller regionala arbetsmarknaden vara t.ex. kontakter med regionen om länets kompetensbehov inom offentlig och privat sektor . Såväl vad gäller arbetsmarknadens behov som ungdomarnas efterfrågan kan även kommunernas egna undersökningar användas som underlag för besluten. Bestämmelserna innebär inte en förändring i fråga om hemkommunens ansvar enligt 16 kap. 42 § och 17 kap. 16 §. Enligt dessa bestämmelser an- svarar hemkommunen för att erbjuda alla behöriga ungdomar i kommunen ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar samt programinriktat val, yrkesintroduktion, individuellt alternativ och språk- introduktion. När det gäller programinriktat val ska erbjudandet avse utbildningar som är inriktade mot ett allsidigt urval av de nationella pro- gram som kommunen anordnar eller erbjuder genom samverkansavtal. 31 a § När en region bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på utbildningarna ska den ta hänsyn till 1.ungdomarnas efterfrågan, och Första stycket gäller endast de nationella programmen och introduktions- programmen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever. Paragrafen, som är ny, reglerar vad en region, när den är huvudman för gymnasieskola, ska ta hänsyn till när det gäller erbjudande av gymnasie- utbildningar och antal platser på dessa. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. Av första stycket framgår att när en region bestämmer vilka utbildningar den ska erbjuda och antalet platser som ska finnas på dessa utbildningar ska regionen ta hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. I 31 § finns reglering om vilka utbildningar en region får anordna. Valet vid erbjudande av utbildningar är begränsat till vad regionen enligt 31 § får anordna. När det gäller betydelsen av uttrycken ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov och huvudmannens bedömning av detta hänvisas till kommentaren till 30 b §. Av andra stycket framgår att bestämmelsen i första stycket om att regionen, när den bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antal platser på utbildningarna, ska ta hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och 2021/22:159 arbetsmarknadens behov bara gäller de nationella programmen och intro- duktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion ut- formade för en grupp elever. Bestämmelsen i första stycket träffar således inte en regions erbjudande av vidareutbildning i form av ett fjärde tekniskt år (jfr 17 a kap. 2 §). Den träffar inte heller en regions erbjudande av pro- graminriktat val eller yrkesintroduktion som utformas för en enskild elev eller introduktionsprogrammet individuellt alternativ (jfr 17 kap. 17 och 18 §§). 32 a § När en enskild huvudman bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på utbildningarna ska den ta hänsyn till 1.ungdomarnas efterfrågan, och Första stycket gäller endast de nationella programmen och introduktions- programmen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever, i den utsträckning den enskilde har godkännande som huvudman för utbild- ningarna. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vad en enskild huvud- man ska ta hänsyn till när det gäller att bestämma vilka utbildningar huvudmannen ska erbjuda och antalet platser på dessa utbildningar. vägandena finns i avsnitt 4.3. Av första stycket framgår att när en enskild huvudman bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på utbildningarna ska huvudmannen ta hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och arbets- Av andra stycket framgår att bestämmelsen i första stycket om att den enskilde huvudmannen, när den bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antal platser på utbildningarna, ska ta hänsyn till ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov bara gäller de nationella programmen och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever. första stycket endast gäller beträffande de utbildningar som huvudmannen får bedriva med stöd av sitt godkännande. godkännande för gymnasieskola gäller viss utbildning vid en viss Detta innebär att godkännandet vanligtvis omfattar ett eller flera nationella program jämte en eller flera nationella inriktningar som ska erbjudas vid en viss skolenhet. De hänsyn som ska tas till ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov när erbjudandet av utbildningar och antal platser bestäms ska alltså beaktas i förhållande till de program och inriktningar som huvudmannen har godkännande för att bedriva. Bestämmelsen om hänsynstagande till ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov innebär inte att en enskild ska behöva ansöka om godkännande för ytterligare program eller inriktningar och inte heller att de program och inriktningar som den enskilde har godkännande för inte ska kunna erbjudas. Bestämmelsen kan t.ex. innebära att antalet platser på ett visst program eller en viss inriktning justeras uppåt eller nedåt utifrån ungdomarnas efterfrågan av viss utbildning och arbetsmarknadens behov av viss kompetens. För en huvudman med flera olika program och inrikt- ningar kan hänsynstagandet innebära att antalet platser på ett visst program eller en viss inriktning minskas medan antalet platser på ett annat av Prop. 2021/22:159 programmen eller inriktningarna som huvudmannen har godkännande för När det gäller betydelsen av uttrycken ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov och huvudmannens bedömning av detta hänvisas även till kommentaren till 30 b §. 42 § Hemkommunen ansvarar för att alla behöriga ungdomar i kommunen erbjuds utbildning på nationella program. Erbjudandet ska omfatta ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar. Vid bedömningen av om ett allsidigt urval erbjuds får kommunen även ta hänsyn till utbildningar som erbjuds av enskilda huvudmän med skolenheter i kommunen eller i en annan kommun inom ett primärt samverkansområde som kommunen ingår i. Paragrafen reglerar hemkommunens ansvar för att erbjuda alla behöriga ungdomar i kommunen ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar. Övervägandena finns i avsnitt 4.5. I andra stycket föreskrivs att erbjudandet ska omfatta ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar. I stycket görs ett tillägg som anger att kommunen vid bedömningen av om ett allsidigt urval erbjuds får ta hänsyn även till de utbildningar som enskilda huvudmän erbjuder. Om en kommun ingår i ett primärt samverkansområde får samt- liga utbildningar som enskilda huvudmän erbjuder vid skolenheter inom det primära samverkansområdet beaktas. 50 § En kommun som på ett nationellt program har antagit en elev som inte är hemmahörande i kommunen och en region som antagit en elev på ett nationellt program, ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av dennes hem- kommun (interkommunal ersättning). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om interkommunal ersättning. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning från en elevs hem- kommun till en annan kommun eller region där eleven har antagits på ett nationellt program (interkommunal ersättning). Övervägandena finns i avsnitt 4.5. I första stycket görs en ändring som innebär att interkommunal ersätt- ning ska utgå även mellan kommuner inom ett samverkansområde. Be- stämmelserna om interkommunal ersättning till en region förs också över från det hittillsvarande andra stycket. Andra stycket innehåller det bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om inter- ersättning som finns i tredje stycket i paragrafens hittills- varande lydelse. 23 § En kommun som på programinriktat val har antagit en elev som inte är hemmahörande i kommunen och en region som antagit en elev på programinriktat 2021/22:159 val, ska ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av dennes hemkommun (interkommunal ersättning). Om inte den anordnande huvudmannen och hemkommunen kommer överens om annat, ska den interkommunala ersättningen beräknas enligt 24–27 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om ersättning från en elevs hem- kommun till en annan kommun eller region där eleven har antagits på introduktionsprogrammet programinriktat val (interkommunal ersättning). Övervägandena finns i avsnitt 4.5. I första stycket görs en ändring som innebär att interkommunal ersätt- ning ska utgå även mellan kommuner inom ett samverkansområde. Be- stämmelserna om interkommunal ersättning till en region förs också över från det hittillsvarande andra stycket. Andra stycket innehåller de bestämmelser om beräkning av den inter- kommunala ersättningen som finns i tredje stycket i paragrafens hittills- varande lydelse. 6 a § I utbildning på gymnasial nivå och i särskild utbildning på gymnasial nivå kan kurser som är relevanta för ett yrkesområde kombineras till en sammanhållen yrkesutbildning. En del av utbildningen i en sammanhållen yrkesutbildning ska genomföras som arbetsplatsförlagt lärande. Utbildningen kan utformas som en nationell sammanhållen yrkesutbildning eller vara utformad av en huvudman. Paragrafen, som är ny, reglerar sammanhållna yrkesutbildningar i kom- munal vuxenutbildning. Övervägandena finns i avsnitt 4.9. I första stycket anges att kurser som är relevanta för ett yrkesområde kan kombineras till en sammanhållen yrkesutbildning. Sådana kombinationer kan finnas i utbildning på gymnasial nivå och i särskild utbildning på gymnasial nivå. En kombination förutsätter att minst två olika delar hålls samman. I 16–18 §§ finns bestämmelser om huvudmannens ansvar för bl.a. sammanhållna yrkesutbildningar och i 20–23 §§ finns bestämmelser om behörighet, ansökan, interkommunal ersättning, mottagande och antagning som gäller även för sammanhållna yrkesutbildningar. I stycket framgår också att en del av utbildningen ska genomföras som arbetsplats- förlagt lärande. Det innebär att en del av utbildningen ska vara förlagd till en arbetsplats och att huvudmannen behöver se till att utbildningen organi- seras så att den delvis genomförs som arbetsplatsförlagt lärande. I andra stycket anges att utbildningen kan utformas som en nationell sammanhållen yrkesutbildning eller vara utformad av en huvudman. Av upplysningsbestämmelsen i 6 b § följer att staten beslutar om sammansätt- ningen av de nationella sammanhållna yrkesutbildningarna. Förevarande bestämmelse tydliggör att även en huvudman kan besluta om att utforma en sammanhållen yrkesutbildning. 6 b § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om minsta omfattning av det arbetsplatsförlagda lärandet i samman- hållna yrkesutbildningar och om undantag från kravet på arbetsplatsförlagt Prop. 2021/22:159 lärande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om vilka sammanhållna yrkes- utbildningar som ska vara nationella och vilket innehåll dessa ska ha. I paragrafen, som är ny, finns dels ett bemyndigande, dels en upplysnings- bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela kompletterande bestämmelser om sammanhållna yrkesutbildningar. Övervägandena finns i avsnitt 4.9. Hur stor omfattningen ska vara av den del av en sammanhållen yrkes- utbildning som enligt 6 a § första stycket ska genomföras på en arbetsplats regleras inte i lagen. I stället finns ett bemyndigande i förevarande para- grafs första stycke där det framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om minsta omfattning av det arbetsplatsförlagda lärandet. Bemyndigandet öppnar också en möjlig- het att föreskriva om undantag i särskilda situationer från kravet på att en del av utbildningen i en sammanhållen yrkesutbildning ska vara arbets- platsförlagd. Det kan t.ex. handla om att planerade platser för arbetsplats- förlagt lärande inte kan tillhandahållas på grund av omständigheter som huvudmannen inte kunnat råda över. I andra stycket finns en upplysningsbestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om vilka sammanhållna yrkesutbildningar som ska vara nationella och vilket innehåll dessa ska ha. Exempel på när en sammanhållen yrkesutbildning bör vara nationell är när det behöver säkerställas att utbildningens innehåll avser att ge kunskaper som motsvarar kompetenskraven på nationell nivå för olika yrkesområden. Innehållet i en sammanhållen yrkesutbildning som inte är nationell beslutas av den huvudman som ska anordna utbild- ningen. Exempel på när en sådan sammanhållen yrkesutbildning kan vara aktuell är när det finns lokala eller regionala behov av kompetens att fylla. 16 § Hemkommunen ansvarar för att de som enligt 19, 19 a eller 19 b § har rätt att delta i en utbildning och önskar delta i den, också får det. Varje kommun ska därutöver erbjuda utbildning på gymnasial nivå och särskild utbildning på gymnasial nivå enligt 16 a och 16 b §§. Paragrafen reglerar kommunernas ansvar i fråga om vuxen- utbildning på gymnasial nivå och som särskild utbildning på gymnasial nivå. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Ändringen innebär att en hänvisning till de nya bestämmelserna i 16 a och 16 b §§ införs för sådan utbildning på gymnasial nivå och särskild utbildning på gymnasial nivå som inte innebär en rätt att delta i utbild- ningen. Ändringen innebär också att sista meningen tas bort. Innehållet i den meningen flyttas i stället, med delvis nya förutsättningar, till nya 16 a och 16 b §§. 16 a § Ett primärt samverkansavtal enligt 2 kap. 2 b § ska omfatta yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbildningar i utbildning på gymnasial nivå. En kommuns erbjudande av sådan utbildning ska omfatta all den utbildning som anordnas av huvudmännen i det primära samverkansområdet. När en kommun bestämmer vilka yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbild- ningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa ska kommunen ta hänsyn till 1. vuxnas efterfrågan och behov av utbildning, och 2. arbetsmarknadens behov. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om primära samverkans- avtal och erbjudande av yrkesinriktad utbildning i vuxenutbild- ning på gymnasial nivå. Övervägandena finns i avsnitt 4.3, 4.4 och 4.8. Att det i fråga om vuxenutbildning ska träffas ett samver- kansavtal mellan kommuner kring planering, dimensionering och erbju- dande av utbildning framgår av 2 kap. 2 a och 2 b §§. Första stycket i före- varande paragraf reglerar vilken utbildning ett sådant primärt samverkans- avtal ska omfatta, nämligen yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbild- ningar i utbildning på gymnasial nivå. Kommuner behöver inte samverka när det gäller övrig utbildning inom Kommuner kan dock välja att samverka med varandra även i fråga om sådan utbildning. En kommun kan också sam- verka med regioner. Detta framgår av 23 kap. 21 och 23 §§. samverkansavtal benämns sekundärt enligt 2 kap. 2 b § andra stycket. finns inget som hindrar att ett primärt och ett sekundärt samverkansavtal avser samma geografiska område. I andra stycket framgår att en kommuns erbjudande av yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbildningar ska omfatta all sådan utbildning som an- ordnas i det primära samverkansområde som kommunen ingår i. bär att en vuxen som är behörig ska kunna söka och tas emot till yrkes- ämnen och sammanhållna yrkesutbildningar inom hela det primära sam- verkansområdet och inte bara i hemkommunen. av en skyldighet för hemkommunen att åta sig att svara för kostnaderna för en elevs utbildning i en annan kommun, se 21 a §. I tredje stycket framgår vad en kommun ska ta hänsyn till när den be- stämmer vilken yrkesinriktad utbildning som kommunen ska erbjuda och antalet platser i utbildningen. Bestämmelsen, som delvis motsvarar hittills- varande 16 § sista meningen, är riktad till kommunen eftersom det är varje kommun som bestämmer vilka utbildningar som den ska erbjuda. i 2 kap. 2 a § att en kommun ska ingå ett primärt samverkansavtal som ska avse planering, dimensionering och erbjudande av yrkesinriktad utbild- ning innebär att kraven i förevarande bestämmelse kommer att behöva be- aktas inom ramen för ett primärt samverkansavtal. Enligt första punkten i tredje stycket ska kommunerna ta hänsyn till vuxnas efterfrågan och behov av utbildning. Skrivningen att kommunen, när den bestämmer sitt utbud av yrkesinriktad utbildning, ska ta hänsyn till vuxnas efterfrågan och behov innebär en viss skärpning i förhållande till hittillsvarande lydelse av 16 §, där det anges att kommunen ska sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov. skrivningen innebär att ett större ansvar läggs på kommunen att utbudet av yrkesinriktad utbildning ska svara mot vuxnas efterfrågan och behov. efterfrågan och behov avses detsamma som tidigare (jfr tidigare kommen- tarer i prop. 2009/10:165 s. 845 och prop. 1990/91:85 s. 200). Enligt andra punkten i tredje stycket ska kommunerna också ta hänsyn