prop · H903225 · 2022-04-07 00:00:00 — Ett offentligt företag eller ett organ som jämställs med en myndighet som inte omfattas av någon författningsreglerad skyldighet att ge tillgång till data får ställa villkor för vidareutnyttjande under förutsättning att det inte finns hinder mot detta i någon annan författning. Villkor som belastar ett tillgängliggörande av data ska utformas i enlighet med de begränsningar som uppställs i denna paragraf. Tillgängliggörande av data för vidareutnyttjande får förenas med villkor, bara om det är motiverat av ett allmänintresse. Med allmänintresse avses något som är av övergripande relevans för alla i ett samhälle, exempelvis allmän säkerhet eller konsumentskydd. Det kan röra sig om villkor om att det inte är tillåtet att modifiera information som innehåller varningar eller andra meddelanden till allmänheten. Som allmänintresse räknas också i detta sammanhang utövandet av en immateriell rättighet. Vidareutnyttjande av data som omfattas av upphovsrätt som tillkommer en myndighet eller ett offentligt företag kan bl.a. förenas med villkor som innehåller krav på att ange datamängdens källa eller upphovsman. Ett villkor ska vara objektivt, proportionerligt och icke-diskriminerande för jämförbara slag av vidareutnyttjande. Sådana olika slag kan avse vidareutnyttjande för forsknings- och innovationssyften eller vidareutnyttjande för kommersiella eller icke-kommersiella ändamål. Det är alltså tillåtet att tillämpa olika villkor för olika slag av vidareutnyttjanden så länge villkoren är proportionerliga, objektiva och icke-diskriminerande för samtliga berörda vidareutnyttjare inom varje slag. För att uppfylla kravet på icke-diskriminering ska villkor utformas i förhållande till jämförbara slag av vidareutnyttjanden. Att ett villkor ska vara proportionerligt innebär bl.a. att det inte ska inskränka rätten till vidareutnyttjande i onödan. När det gäller villkor som har sin grund i en annan lag eller förordning har i regel kraven på objektivitet, proportionalitet och icke-diskriminering redan beaktats inom ramen för den författningen. Ett villkor får inte heller begränsa konkurrensen. na konkurrensbegränsande förfaranden finns i konkurrenslagen (2008:579). 2021/22:225 Vidareutnyttjande kan ske med stöd av en licens. Vad som i paragrafen sägs om villkor gäller även villkor i sådana licenser. Förteckning över data som är tillgängliga eller sökbara 6 § Den statliga myndighet som regeringen bestämmer ska digitalt publicera en förteckning över data som en myndighet eller ett offentligt företag på eget initiativ har gjort tillgängliga eller sökbara på internet i syfte att de ska kunna vidareutnyttjas. En myndighet eller ett offentligt företag ska informera den myndighet som publicerar förteckningen om sådana data som avses i första stycket. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, uppställer ett krav på att det ska finnas en förteckning över data som finns tillgängliga för vidareutnyttjande. Den genomför artikel 9.1 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Av första stycket framgår att det ska finnas en digital förteckning över data som en myndighet eller ett offentligt företag har gjort tillgängliga och sökbara på internet i syfte att de ska kunna vidareutnyttjas (jfr 1 kap. 8 § första stycket 2). Det handlar alltså om sådana data som en myndighet eller ett offentligt företag gör tillgängliga på eget initiativ. Data som en myndighet eller ett offentligt företag tillgängliggör efter en begäran behöver inte ingå i förteckningen (jfr 1 kap. 8 § första stycket 1). I förteckningen ska ingå sådana data som en vidareutnyttjare kan få direkt tillgång till utan några restriktioner, exempelvis öppna data. Förteckningen kan också innehålla metadata som beskriver en datamängd vars tillgängliggörande är förenat med villkor eller som en myndighet eller ett offentligt företag kan göra tillgänglig efter en begäran. Förteckningens syfte är att underlätta sökning efter och åtkomst till data som finns tillgängliga för vidareutnyttjande. Regeringen bestämmer vilken statlig myndighet som ska ha i uppgift att publicera förteckningen. I andra stycket finns en informationsplikt för myndigheter och offentliga företag. En myndighet eller ett offentligt företag som har gjort data tillgängliga eller sökbara på internet för vidareutnyttjande ska upplysa den myndighet som publicerar förteckningen om detta. Informationsplikten kan uppfyllas genom att en myndighet eller ett offentligt företag upprättar en förteckning över data som har gjorts tillgängliga för vidareutnyttjande och informerar myndigheten som tillhandahåller förteckningen om detta. Förteckningen över data som finns tillgängliga för vidareutnyttjande ska hållas uppdaterad. Exklusiv rätt att vidareutnyttja data För vilka ändamål en exklusiv rätt får ges 1 § En myndighet eller ett offentligt företag får ge någon en exklusiv rätt att vidareutnyttja data bara om det är nödvändigt för att en tjänst av allmänt intresse ska kunna tillhandahållas. De avtalsvillkor som avser den exklusiva rätten ska publiceras digitalt senast de träder i kraft. Avtalet ska omprövas . Paragrafen reglerar vad som gäller i fråga om avtal om exklusiv rätt. genomför artikel 12.1 och 12.2 i öppna data-direktivet. finns i avsnitt 8. Paragrafen ger inte en myndighet eller ett offentligt företag rätt att ingå avtal som innehåller en exklusiv rätt. En förutsättning för att en myndighet eller ett offentligt företag ska kunna ingå ett sådant avtal är att det inte finns hinder för detta i någon annan författning. I första stycket finns ett villkor för att en vidareutnyttjare ska få tilldelas en exklusiv rätt, dvs. en ensamrätt, att vidareutnyttja data. nyttjare får tilldelas en sådan rätt endast om det är nödvändigt för att vidareutnyttjaren, myndigheten eller det offentliga företaget ska kunna till- handahålla en tjänst av allmänt intresse. Vad som avses med tjänst av allmänt intresse framgår av kommentaren till 1 kap. 5 §. Av andra stycket framgår att avtalsvillkor om en exklusiv rätt ska publi- Den myndighet eller det offentliga företag som har ingått avtal om en sådan rätt ansvarar för att publiceringen sker. att de delar av avtalet som innehåller de bärande villkoren för just den exklusiva rätten offentliggörs. Publiceringen ska ske senast innan avtalet träder i kraft. ska myndigheten eller det offent- liga företaget pröva om skälen för den exklusiva rätten kvarstår. fortfarande giltiga får avtalet förlängas, men det ska omprövas åtminstone Ett avtal om en exklusiv rätt måste alltså innehålla avtals- villkor som medger att avtalet omprövas i enlighet med denna paragraf. 2 § Bestämmelserna i 1 § gäller inte när bibliotek, museer eller arkiv ger någon en exklusiv rätt att vidareutnyttja data för att digitalisera en kulturresurs. De avtalsvillkor som avser den exklusiva rätten ska publiceras digitalt. avtalets giltighetstid överstiger , ska det omprövas under det elfte året och Den som har gett den exklusiva rätten ska se till att utan kostnad få en kopia av de digitaliserade kulturresurserna. När avtalet om exklusiv rätt har löpt ut ska kopian hållas tillgänglig så att även andra kan vidareutnyttja den. Paragrafen innehåller ett undantag från 1 § för bibliotek, museer och arkiv. Den genomför artikel 12.3 i öppna data-direktivet. I första stycket finns ett generellt undantag från 1 § när det gäller att ge en vidareutnyttjare en exklusiv rätt att digitalisera en kulturresurs. kulturresurser som avses i paragrafen innehas av bibliotek, museer och Det är därför endast dessa organ som får tillämpa undantaget. kulturresurs avses det material som utgör grunden för ett biblioteks, museums eller ett arkivs verksamhet, exempelvis ett museums samlingar 2014/15:79 s. 36). Enligt andra stycket ska avtalsvillkor om en exklusiv rätt att vidare- utnyttja data i syfte att digitalisera en kulturresurs publiceras digitalt. bibliotek, museum eller arkiv som har ingått ett avtal om en sådan rätt ansvarar för att publiceringen sker. Det är tillräckligt att de delar av avtalet som innehåller de bärande villkoren för just den exklusiva rätten offent- Om avtalets giltighetstid överstiger , ska det bibliotek, museum eller arkiv som tilldelat den exklusiva rätten under det elfte året pröva om skälen för den fortfarande kvarstår. Om skälen fortfarande är giltiga får avtalet förlängas, men det ska därefter omprövas . 2021/22:225 Ett avtal om en exklusiv rätt för att digitalisera en kulturresurs måste alltså innehålla avtalsvillkor som medger att avtalet omprövas i enlighet med denna paragraf. Av tredje stycket framgår att det bibliotek, museum eller arkiv som har gett en vidareutnyttjare en exklusiv rätt ska se till att få en kopia av den digitaliserade kulturresursen utan kostnad. Detta kan exempelvis säkerställas i avtalsvillkoren. När avtalet om den exklusiva rätten har löpt ut ska kopian av den digitaliserade kulturresursen hållas tillgänglig för andra vidareutnyttjare. Andra avtal som begränsar möjligheten till vidareutnyttjande 3 § En myndighet eller ett offentligt företag som har ingått ett avtal som, på något annat sätt än genom att ge avtalsmotparten en exklusiv rätt, begränsar möjligheten för andra än avtalsparterna att vidareutnyttja data, ska publicera avtalsvillkoren digitalt senast de träder i kraft. Avtalet ska omprövas . Paragrafen anger vad som gäller för andra avtal som begränsar möjligheten att vidareutnyttja data än de som avses i 1 och 2 §§. Den genomför artikel 12.4 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8. Ett avtal som inte uttryckligen ger en vidareutnyttjare en exklusiv rätt men som ändå begränsar möjligheten för andra än avtalsparterna att vidareutnyttja vissa data ska publiceras digitalt senast det träder i kraft. Det kan röra sig om avtal där villkoren sammantaget innebär att tillgången till vissa data begränsas för andra vidareutnyttjare. Den myndighet eller det offentliga företag som är avtalspart ansvarar för att de delar av avtalet offentliggörs som innehåller de bärande villkor som begränsar andra vidareutnyttjares tillgång till data. Myndigheten eller det offentliga företaget ska åtminstone ompröva om skälen för avtalet är giltiga. Det innebär att myndigheten eller det offentliga företaget ska pröva om de huvudsakliga skälen för avtalet är godtagbara i förhållande till den inskränkning som det innebär för andra potentiella vidareutnyttjare. För redan ingångna avtal som omfattas av denna paragraf framgår det av 4 § när de senast ska upphöra att gälla. 4 § En myndighet ska se till att en sådan exklusiv rätt att vidareutnyttja data som inte omfattas av 1 eller 2 § och som myndigheten har upplåtit före upphör att gälla . Ett offentligt företag ska se till att en sådan exklusiv rätt att vidareutnyttja data som inte omfattas av 1 § och som företaget har upplåtit före upp- hör att gälla . Paragrafen innehåller vissa tidsfrister för redan ingångna avtal om exklu- Den genomför artikel 12.5 i öppna data-direktivet. finns i avsnitt 8. Paragrafen innebär att en myndighet eller ett offentligt företag ska se till att avtalsvillkor som reglerar vissa exklusiva rätter eller som på annat sätt inverkar begränsande på tillgången till data för andra vidareutnyttjare, upphör att gälla senast vid vissa angivna tidpunkter. paragrafen inte ett avtals civilrättsliga giltighet. I första stycket finns en bortre tidsgräns för en exklusiv rätt att vidareut- nyttja data som har upplåtits av en myndighet och som inte gäller tillhanda- hållande av en tjänst av allmänt intresse eller digitalisering av en kultur- Prop. 2021/22:225 resurs. I andra stycket finns en bortre tidsgräns för en exklusiv rätt att vidareutnyttja data som har upplåtits av ett offentligt företag och som inte gäller tillhandahållande av en tjänst av allmänt intresse. Rätten att ta ut en avgift 1 § En myndighet eller ett offentligt företag som har rätt att ta ut en avgift för att tillgängliggöra data för vidareutnyttjande får inte beräkna den till ett högre belopp än vad som följer av 2–6 §§. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, innehåller en generell princip om att avgifter som tas ut vid tillgängliggörande av data måste hålla sig inom de begränsningar som lagen ställer upp. Den genomför, tillsammans med följande paragrafer, artikel 6 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Lagen ger inte en myndighet eller ett offentligt företag rätt att ta ut en avgift för att tillgängliggöra data för vidareutnyttjande. Om en myndighet eller ett offentligt företag däremot får ta ut en avgift, måste den hålla sig inom de begränsningar som följer av 2–6 §§. Rätten att ta ut en avgift kan, för en statlig eller myndighet, finnas i en lag eller någon annan författning eller i en beslutad taxa. Detsamma kan gälla för organ som enligt lagen jämställs med myndigheter och offentliga företag. Paragrafen träffar även avgifter och ersättningar som kan tas ut på avtalsrättslig grund eller som fastställs i exempelvis en bolagsordning. Avgiftsuttag vid tillgängliggörande av data 2 § En avgift får inte sättas till ett högre belopp än vad som behövs för att täcka kostnaderna för att reproducera, tillgängliggöra och sprida data och för att avidentifiera personuppgifter. Ett offentligt företag eller ett organ som enligt 1 kap. 5 § andra stycket jämställs med en myndighet och som inte omfattas av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) får även täcka kostnaderna för att skydda konfidentiell affärsinformation. En avgift som tas ut av ett offentligt företag, ett bibliotek, ett museum eller ett arkiv får, utöver det som anges i första stycket, täcka kostnaderna för att samla in, framställa och lagra data samt en rimlig avkastning på investeringar. Detsamma gäller för en myndighet som är skyldig att ta ut en avgift för att täcka en väsentlig del av kostnaderna för en verksamhet. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, anger de yttre ramarna för uttag av avgifter vid tillgängliggörande av data. Den genomför artikel 6.1, 6.2, 6.4 och 6.5 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Den samlade avgift som tas ut vid tillgängliggörande av data för vidareutnyttjande ska omfatta samtliga avgifter som är kopplade till tillgängliggörandet. Det innebär att en avgift för tillgängliggörandet, liksom eventuella licensavgifter och andra avgifter, ska räknas samman (prop. 2014/15:79 s. 43). Av första stycket framgår de generella möjligheterna för en myndighet och ett offentligt företag att ta ut en avgift enligt marginalkostnadsprin- En avgift för att reproducera, tillgängliggöra och sprida data får bl.a. innefatta kostnader för att bearbeta, sammanställa och distribuera data. Även kostnader för att formatera eller verifiera data får räknas in i margi- nalkostnaden, liksom kostnader för material och programmering. underlaget får även avse kostnader för utveckling och drift av en tjänst som möjliggör att data tillgängliggörs, exempelvis via internet. spridning kan också omfatta användarstöd. Däremot får kostnader för att samla in data eller förvalta system där data förvaras inte räknas in i avgifts- underlaget (prop. 2014/15:79 s. 43 f.). Kostnader för att avidentifiera eller anonymisera personuppgifter får räknas in i marginalkostnaden i den utsträckning en sådan åtgärd inte en- bart syftar till att maskera sekretessbelagda uppgifter. avses i detta sammanhang samtliga metoder och tekniker för att avidenti- fiera eller anonymisera personuppgifter. ter kan ske på olika sätt, exempelvis genom randomisering eller generali- Gemensamt för dessa metoder är att uppgifterna behåller sin karak- tär av personuppgifter. Personuppgifter kan också anonymiseras. nymisering förlorar uppgifterna sin karaktär av personuppgifter genom att de inte ska kunna återskapas och användas för att identifiera en enskild individ (jfr skäl 26 i dataskyddsförordningen). Ett offentligt företag eller ett organ som enligt lagen jämställs med en myndighet och som inte omfattas av offentlighets- och sekretesslagen får också täcka kostnader för att skydda konfidentiell affärsinformation. affärsinformation avses uppgifter som rör ett företags affärs- eller drifts- Åtgärder som kan vidtas för att skydda konfidentiell affärs- information är exempelvis maskering. En myndighet som omfattas av offentlighets- och sekretesslagen får inte täcka kostnaderna för att skydda affärsinformation, eftersom maskering av sekretessbelagda uppgifter inte Av andra stycket framgår de yttre ramarna för uttag av en avgift enligt principen om full kostnadstäckning. , bibliotek, museer och arkiv får alltid beräkna en avgift enligt principen om full kostnads- För att en annan myndighet ska få göra detta krävs att den är skyldig att ta ut en avgift vid tillgängliggörande av data för att täcka en väsentlig del av kostnaderna för en verksamhet. Detta krav behöver inte vara reglerat i författning. Den verksamhet som ska finansieras med av- giftsintäkter ska ha en direkt koppling till en myndighets uppgift att förse allmänheten med information. En avgiftsfinansierad verksamhet hos en myndighet som har i uppgift att försörja samhället med viss information uppfyller typiskt sett kraven på att vara skyldig att ta ut en avgift för att täcka en väsentlig del av kostnaderna för en verksamhet. organ som enligt lagen jämställs med myndigheter enligt 1 kap. 5 § andra stycket kan det förutsättas att de i någon utsträckning är skyldiga att generera intäkter, dvs. att ta ut en avgift för att tillgängliggöra data, i syfte att täcka sina kostnader för den verksamheten. De ytterligare kostnadsposter som får avgiftsbeläggas är kostnaderna för att samla in, framställa och lagra data samt en rimlig avkastning på I dessa åtgärder inräknas bevarande av data och rättighets- klarering, exempelvis att efterforska om vissa data omfattas av en immate- riell rättighet (prop. 2014/15:79 s. 26 och 44). Med rimlig avkastning på Prop. 2021/22:225 investeringar avses detsamma som i artikel 2.16 i öppna data-direktivet (jfr skäl 37). En myndighet får endast räkna in en avkastning på investeringar i underlaget för avgifterna när det är tillåtet för den att tillgodogöra sig sådan avkastning. Detta är i allmänhet inte tillåtet för statliga myndigheter (prop. 2009/10:175 s. 199). 3 § Forskningsdata ska tillgängliggöras avgiftsfritt. Paragrafen slår fast att forskningsdata ska tillgängliggöras avgiftsfritt. Den genomför artikel 6.6 b i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Vad som avses med forskningsdata framgår av 1 kap. 4 §. 4 § En värdefull datamängd som tillgängliggörs i enlighet med 2 kap. 3 § ska vara avgiftsfri, om inte något annat följer av 5 eller 6 §. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, innehåller en huvudregel om att en värdefull datamängd ska tillgängliggöras avgiftsfritt. Den genomför artikel 6.6 a i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Vad som avses med en värdefull datamängd framgår av 1 kap. 4 §. Kravet på avgiftsfrihet omfattar endast de situationer när en värdefull datamängd görs tillgänglig enligt de formatkrav som framgår av 2 kap. 3 §. Begär en vidareutnyttjare att en värdefull datamängd ska tillgängliggöras i ett annat format eller om en myndighet på eget initiativ tillgängliggör sådana data i ett annat format gäller avgiftsprinciperna i 2 §. 5 § Trots 4 § får ett bibliotek, museum eller arkiv täcka sina kostnader för att tillgängliggöra en värdefull datamängd genom en avgift enligt 2 § andra stycket. Detsamma gäller för ett offentligt företag, om det är särskilt föreskrivet i en genomförandeakt som har meddelats med stöd av artikel 14.1 i öppna data-direktivet. Paragrafen innehåller undantag från avgiftsfritt tillgängliggörande av en värdefull datamängd. Den genomför artikel 14.3 och 14.4 i öppna datadirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Första meningen innehåller ett generellt undantag som medger att bibliotek, museer och arkiv får beräkna en avgift enligt principen om full kostnadstäckning för att tillgängliggöra en värdefull datamängd. Andra meningen innebär att ett offentligt företag kan få beräkna en avgift enligt principen om full kostnadstäckning för att tillgängliggöra en värdefull datamängd. Detta gäller om Europeiska kommissionen har reglerat det särskilt i en genomförandeakt. 6 § Trots 4 § får regeringen besluta att en statlig myndighet får täcka sina kostnader för att tillgängliggöra en värdefull datamängd genom en avgift enligt 2 § andra stycket, om 1.myndigheten är skyldig att ta ut en avgift för att täcka en väsentlig del av kostnaderna för en verksamhet, och 2.det medför betydande ekonomiska konsekvenser för myndigheten att tillgängliggöra datamängden avgiftsfritt. 2021/22:225 En kommun eller region får besluta om undantag enligt första stycket i fråga om kommunala myndigheter. Beslut enligt denna paragraf får gälla i högst från den dag då en genomförandeakt som har meddelats med stöd av artikel 14.1 i öppna data-direktivet träder i kraft. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att besluta om tidsbegränsade undantag från kravet på att tillgängliggöra en värdefull datamängd avgiftsfritt. Den genomför artikel 14.5 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Enligt första stycket får regeringen besluta att undanta statliga myndigheter från kravet på att tillgängliggöra värdefulla datamängder avgiftsfritt. Förutsättningarna för att fatta ett sådant beslut är enligt första punkten att beslutet avser en myndighet som är skyldig att ta ut en avgift för att täcka en väsentlig del av kostnaderna för en verksamhet. Vad en sådan skyldighet innebär framgår av kommentaren till 2 §. Enligt andra punkten krävs dessutom att det skulle medföra betydande ekonomiska konsekvenser för myndigheten att tillgängliggöra en värdefull datamängd avgiftsfritt. Av andra stycket framgår att motsvarande undantag i fråga om kommunala myndigheter beslutas av varje kommun eller region under samma förutsättningar som gäller för statliga myndigheter. Enligt tredje stycket får ett beslut om undantag gälla i högst från den dag då den genomförandeakt träder i kraft vari de värdefulla datamängderna förtecknas. I ett beslut enligt första eller andra stycket bör det anges vilka värdefulla datamängder som omfattas av undantaget och under vilken tidsperiod det gäller. Information om avgifter och villkor 7 § En myndighet eller ett offentligt företag ska kunna ange grunderna för hur avgifter beräknas eller hur en avgift har beräknats i ett enskilt fall. Om en avgift är fastställd i förväg, ska myndigheten eller det offentliga företaget digitalt publicera information om 2.grunderna för hur avgiften har beräknats, och 3.andra villkor för vidareutnyttjandet. Paragrafen innehåller en skyldighet att lämna information om avgifter och villkor. Den genomför artikel 7.1 och 7.2 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.4. Av första stycket framgår att en myndighet eller ett offentligt företag ska kunna informera om vilka faktorer som ligger till grund för beräkningen av avgifter eller hur en avgift har beräknats i ett enskilt fall. Båda situationerna förutsätter att någon efterfrågar den aktuella informationen. Kravet på att ange hur avgifter generellt beräknas kan uppfyllas genom att myndigheten eller det offentliga företaget publicerar information om detta på sin webbplats. Enligt andra stycket ska en myndighet eller ett offentligt företag publicera viss information om avgifter som är fastställda i förväg, exempelvis genom en särskild taxa. Publiceringen kan ske på myndighetens eller det offentliga företagets webbplats. Avgifter som är fastställda i förväg kan avse datamängder som är tillgängliga via internet för vidareutnyttjande. Informationsskyldigheten kan i många fall uppfyllas genom en hänvisning Prop. 2021/22:225 till relevanta författningsbestämmelser eller andra på förhand bestämda regler som tillämpas vid beräkningen av en avgift.