prop · H903186 · 2022-03-22 00:00:00 — I sista stycket bör det inte talas om att man inte ska döma till ansvar utan i stället om att ringa gärningar inte utgör brott. Förslag till skrivning: Om gärningen med hänsyn till gärningsmannens förhållande till den som begått brottet, den brottslighet som denne begått och övriga omständigheter att anse som ringa, utgör den inte brott. 17 kap. 16 § Eftersom tillämpningsområdet för försök, förberedelse och stämpling är detsamma avseende betydligt fler brott än de där det skiljer sig åt, skulle paragrafens innebörd bli lättare att ta till sig om man börjar med det gemensamma och sedan pekar ut de brott där tillämpningsområdet är annorlunda. Som paragrafen nu är formulerad kan man se hur tillämpningsområdet skiljer sig åt mellan å ena sidan försök och förberedelse och å andra sidan stämpling endast genom att jämföra de båda listorna över brott. Paragrafen skulle med utgångspunkt i vad Lagrådet nu har sagt kunna ges följande formulering. För försök, förberedelse eller stämpling till grovt våld eller hot mot tjänsteman, grov förgripelse mot tjänsteman, övergrepp i rättssak, grovt övergrepp i rättssak, skyddande av brottsling eller grovt skyddande av brottsling döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök eller förberedelse till våld eller hot mot tjänsteman eller till främjande av flykt. Lagrådet kan i och för sig se att det finns ett intresse av att hålla ihop regleringen av de olika osjälvständiga brottsformerna i samma mening. förekommer emellertid reglering av just den typ som Lagrådet föreslår (se 4 kap. 10 §). 29 kap. 5 a § Lagtexten i andra stycket bör, för att den ska hänga samman, lyda enligt följande: Detsamma gäller om den tilltalade lämnat uppgifter som är av väsentlig betydelse för utredningen av någon annans brott för vilket det inte är föreskrivet ett lindrigare straff än fängelse eller av någon annans försök, förberedelse eller stämpling till ett sådant brott om gärningen är belagd med straff. Enligt lagtexten i tredje stycket fordras särskilda skäl för att man med stöd av paragrafen ska kunna döma till ett lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet (jfr 29 kap. 5 § andra stycket). En sådan tröskel för att det ska vara möjligt att underskrida straffskalan kan ifrågasättas. Om det finns skäl att gå under straffskalans botten med hänsyn till t.ex. något billighetsskäl så föreligger ju – tautologiskt uttryckt – skäl för att göra just detta; ett krav på särskilda skäl innebär då att man inte ska göra det som man har skäl att göra. I ett påföljdsbestämningssammanhang framstår det inte som rimligt. Här kan jämföras med den ändring som gjordes av 29 kap. 3 § andra stycket (se prop. 1993/94:130). Tröskeln kan emellertid antas väcka särskilda frågor vid tillämpning av denna paragraf. Det kan nämligen antas att regleringen inte sällan kommer att aktualiseras när uppgifter lämnas av någon som är misstänkt för ett relativt allvarligt brott. Vid sådana brott (med undantag för vissa slags brott såsom grov eller synnerligen grov narkotikabrottslighet samt mord) är straffmätningspraxis sådan, att det typiskt sett finns en ansamling av fall på eller i närheten av minimistraffet. Detta innebär att ett krav på särskilda 2021/22:186 Bilaga 8 2021/22:186 Bilaga 8 skäl för att domstolen ska få underskrida straffminimum kan komma att motverka syftet med det föreslagna kronvittnessystemet. Frågan bör övervägas närmare i den fortsatta beredningen av förslaget. Lagrådet noterar vidare att skrivningarna i författningskommentaren om hur paragrafen ska tillämpas är oklara och delvis motstridiga. Eftersom paragrafen innebär att en ny slags grund för påföljdslindring införs och eftersom denna ska tillämpas av såväl åklagare som domstolar finns det anledning att noga överväga hur författningskommentaren utformas. 29 kap. 6 § Lagrådet noterar att det som utgör rättsfaktum enligt paragrafen, dvs. att det är ”uppenbart oskäligt” att döma till påföljd, passar dåligt när det är fråga om uppgifter som har lämnats av ett kronvittne. Däremot passar ordvalen bra när det rör sig om ett billighetsskäl. Det bör i det fortsatta lagstiftningsarbetet övervägas om det inte är möjligt att formulera paragrafen på ett sätt som fungerar också i relation till den föreslagna 29 kap. 5 a §. Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen 35 kap. 13 b § Eftersom det i paragrafen talas om att sekretess gäller hos en domstol kommer den att avse även allmän förvaltningsdomstol. Detta berörs inte i lagrådsremissen, som helt förefaller utgå från att bestämmelsen blir tillämplig bara i allmän domstol. Frågan är om det finns ett behov av en bestämmelse av detta slag för de allmänna förvaltningsdomstolarnas del. Det kan också ifrågasättas om det finns erforderligt beredningsunderlag för den breddning av sekretessen som förslaget innebär i förhållande till utredningens förslag. Dessutom framstår placeringen av bestämmelsen i 35 kap. som diskutabel. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , Shekarabi, Ygeman, , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition En stärkt rättsprocess och en ökad lagföring