prop · H903256 · 2022-06-14 00:00:00 — I den situationen riskerar det dock att medföra stora praktiska svårigheter att uppfylla de krav på varje enskild flyttning som följer av tillämpningen av det nya förfarandet för beskattade varor, t.ex. att flyttningen ska ske till en certifierad eller tillfälligt certifierad mottagare och att varje flyttning ska anmälas i förväg i det datoriserade systemet EMCS (för mer bakgrund kring det nya förfarandet se prop. 2021/22:61). Som nämnts ovan utgör mottagningsrapporten från efter den 2021/22:256 grunden för återbetalning av skatt för varor som flyttas till annat EU-land. Det finns därmed en risk att det, när de nya bestämmelserna införs, blir svårt att praktiskt uppnå den skattefrihet för fartygsbränsle som används för annat än privat ändamål som följer av energiskattedirektivet vid en sådan proviantering. En möjlighet att uppnå skattefriheten skulle kunna vara att den som förbrukar bränslet själv ansöker om återbetalning för bränslet. konstaterades i propositionen Inköp av bränsle och alkohol utan punktskatt, m.m. (prop. 2000/01:118 s. 100) skulle det dock med all sannolikhet medföra betydande problem för de oljebolag som är verksamma på denna marknad när det är fråga om leveranser till Ofta finns det möjlighet att skaffa bränsle till skeppet i ett annat land, där skattefriheten medges direkt och man kommer då att undvika att köpa bränsle från en leverantör från . propositionen föreslogs därför bl.a. de nuvarande bestämmelserna om avdrag för bränsle som tas emot för förbrukning i skepp som finns i 7 kap. 1 § första stycket 4. Sammantaget bedöms det finnas skäl att överväga om det är möjligt att vidta åtgärder för att säkerställa att den avsedda skattefriheten även praktiskt kan åtnjutas. Den leverans som sker från bunkringsfartygen utgör en leverans till fartyg för förbrukning i dessa. finns en särskild bestämmelse som ger medlemsstaterna möjlighet att vad gäller det som i direktivet benämns ”furnering för fartyg och luftfartyg” behålla nationella bestämmelser avseende undantag för sådan furnering till dess att rådet har antagit unionsbestämmelser om detta (artikel 49 i nya Motsvarande bestämmelse finns i nuvarande punktskattedirektiv (artikel 41) och ligger till grund för de bestämmelser om proviantering av punktskattepliktiga varor som finns i bl.a. lagen (1999:446) om proviantering av fartyg och luftfartyg. direktivets specialbestämmelse får bedömas vara att sådana leveranser i stor utsträckning ger upphov till situationer där de normala bestämmel- serna inte passar in. I detta fall är det fråga om en situation där skattefrihet ska föreligga enligt artikel 14 i energiskattedirektivet, såväl i som i andra EU- Bränslet ska således enligt unionslagstiftningen inte beskattas i det EU-land där själva leveransen till fartyg för förbrukning ombord sker. Sammantaget bedöms det rimligt att, med stöd av den möjlighet som finns för medlemsstaterna enligt artikel 49 i nya punktskattedirektivet, genom särskilda bestämmelser i vissa fall behålla den möjlighet till återbetalning som finns för bränsle som har flyttats till ett annat EU- land för att där förbrukas för det skattebefriade ändamål som det är i fråga om här och undanta flyttningarna från de nya förfarandekrav som föreslås i propositionen Nytt punktskattedirektiv och vissa andra ändringar 2021/22:61). Vid proviantering av alkohol- och tobaksvaror medges tillstånd för proviantering av enligt lagen om proviantering av fartyg och Tillstånd medges den som bedriver verksamhet ombord på fartyget eller luftfartyget om denne med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden eller omständigheterna i övrigt bör beviljas ett sådant Den som innehar ett tillstånd får ta emot varor utan skatt. medges den upplagshavare som levererar varorna till tillståndshavaren. Att utvidga detta förfarande till att även omfatta leverans av bränsle för proviantering skulle innebära ett avsteg från nuvarande förfarande vid leverans av bränsle. Det bedöms även medföra vissa svårigheter att avgränsa och bedöma effekterna av en sådan ändring. Det bedöms därför lämpligare att i stället föreslå att särskilda bestämmelser införs i LSE som bibehåller den nuvarande möjligheten till återbetalning vid flytt av bränslet till ett annat EU-land och underlättar den praktiska hanteringen. De särskilda bestämmelser som föreslås bör av kontrollskäl utformas snävt och begränsas till de situationer som i första hand bedöms medföra behov av särskild hantering. Det bör även vara möjligt att kontrollera att bestämmelserna tillämpas endast i avsedda situationer. Mot denna bakgrund föreslås att endast aktörer som har fått ett godkännande av ska kunna hantera bränsle enligt vad som föreslås nedan. Bestämmelserna om särskild hantering av viss proviantering till havs föreslås endast avse sådant bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 a LSE, dvs. eldningsolja, dieselbrännolja, fotogen m.m. som har försetts med märk- och färgämnen eller ger mindre än 85 volymprocent destillat vid 350℃. Dessa bränslen bedöms vara de bränslen där sådan bunkring som här är i fråga normalt förekommer och där det bedöms motiverat att de särskilda bestämmelserna ska kunna tillämpas. Det föreslås vidare att endast leveranser till sådana stora fartyg vilka normalt endast passerar leveransplatsen ska omfattas av möjligheten till särskild hantering av viss proviantering till havs. I LSE görs en uppdelning mellan skepp, som är fartyg över en viss storlek, och båtar (se 1 kap. 6 § LSE). Det föreslås att endast skepp enligt definitionen i LSE ska omfattas av de särskilda bestämmelserna. Mindre fartyg, t.ex. båtar med tillstånd till fiske, bedöms normalt kunna ta ombord sitt bränsle i hamn (eller på svenskt vatten). För att medges godkännande för särskild hantering av viss proviantering till havs föreslås även krävas att aktören i fråga bedriver verksamhet som innebär att den är avsändare av sådana flyttningar som beskrivits ovan. Vidare föreslås att det ska krävas att den som ansöker om godkännandet med hänsyn till sina ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt är lämplig att ges ett sådant godkännande. Detta krav motsvarar vad som gäller såväl enligt LSE för godkännande som t.ex. upplagshavare eller registrerad varumottagare som enligt lagen om proviantering av fartyg och luftfartyg för beviljande av tillstånd för proviantering. Det innebär dock inte att prövningen avseende de olika aktörerna ska vara identisk (jfr prop. 2009/10:40 s. 164). Det ligger i sakens natur att lämplighetsprövningen kan behöva vara mer omfattande vid t.ex. ett godkännande av den som avser att vara upplagshavare än för den som ansöker om godkännande för särskild hantering av proviantering till havs. Det kan dock antas att den som ansöker om godkännande i många fall redan är godkänd som upplagshavare och därmed har genomgått en lämplighetsprövning i samband med det godkännandet. Ett godkännande föreslås gälla för eller tills vidare. Den som regelbundet flyttar bränsle på sådant sätt som nämnts ovan kan därmed få ett godkännande tills vidare. Detta underlättar såväl för aktören som för . I promemorian föreslås att det för att ytterligare underlätta kontroll ska uppställas ett krav på att godkännandet ska avse verksamhet 2021/22:256 på ett eller flera angivna fartyg. anfört att ett sådant krav kan medföra stora svårigheter, eftersom leverantörens fartygsflotta kan komma att kompletteras efter god- kännandet och eftersom leveranser i vissa fall sker med tillfälligt förhyrda bunkerfartyg och att det saknas anledning att godkännandet ska avse endast fartyg som särskilt angivits i ansökan om godkännande. Föreningen har anfört att det är viktigt att inte låsa hanteringen till vissa fartyg. Regeringen bedömer sammantaget att det inte är nödvändigt för att uppnå en tillfredsställande kontroll att låta godkännandet omfatta särskilt angivna fartyg. Den löpande bokföring som enligt regeringens förslag ska föras över flyttningarna kan ge information om vilka fartyg som används vid flyttningarna. Något krav på att godkännandet ska avse särskilt angivna fartyg föreslås därmed inte. En möjlighet till revision hos den som ansökt om godkännande föreslås införas i 41 kap. 3 § skatteförfarandelagen (2011:1244). möjlighet till revision finns enligt nämnda bestämmelse för den som ansökt om godkännande enligt LSE som t.ex. skattebefriad förbrukare eller aktör inom uppskovsförfarandet. För att möjliggöra kontrollen och säkerställa att godkännandet inte missbrukas bör det även införas en möjlighet att återkalla godkännandet. Ett godkännande föreslås därför få återkallas om förutsättningarna för godkännandet inte längre finns. Återkallelse föreslås även få ske om den som är godkänd inte sköter sig genom att bränsle för vilket de särskilda bestämmelserna har tillämpats används för annat ändamål utanför än som omfattas av bestämmelserna eller flyttningen av bränslet på annat sätt inte sker i enlighet med bestämmelserna. Det kan t.ex. handla om att bränslet vidarelevereras för andra ändamål än förbrukning i skepp på det sätt som beskrivs ovan. Lagrådet har framfört vissa synpunkter på promemorians formulering i denna del. lagtexten i enlighet med vad Lagrådet har anfört. På motsvarande sätt som t.ex. godkännande som skattebefriad förbrukare enligt 8 kap. LSE eller tillstånd till proviantering enligt lagen om proviantering föreslås återkallelse även få ske om den som är godkänd inte medverkar vid revision enligt skatteförfarandelagen eller inte fullgör sina skyldigheter att löpande bokföra flyttningar (se vidare nedan om krav på bokföring). Återkallelse föreslås även få beslutas om den som har godkänts begär det. Ett beslut om återkallelse föreslås gälla , om inte något annat anges i beslutet. Detta motsvarar vad som gäller för andra återkallelser enligt LSE, t.ex. återkallelse av godkännande som upplagshavare eller Genom en sådan bestämmelse säkerställs att godkännandet inte fortsätter att användas för flyttningar i Bestämmelser om överklagande av beslut enligt LSE finns i 12 kap. beslut i ärenden om godkännande och återkallelse av godkännande kommer att omfattas av bestämmelserna om överklagande i 12 kap. 9 § första stycket LSE (i lydelsen enligt SFS 2022:166). behov av ytterligare reglering i detta avseende bedöms inte föreligga. En flyttning av beskattat bränsle till ett annat EU-land som sker inom ramen för godkännandet föreslås inte behöva ske genom det nya förfarandet för beskattade varor som fr.o.m. ska tillämpas vid flyttningar av beskattade varor till, från eller via andra EU- länder enligt nya 4 d kap. LSE (jfr prop. 2021/22:61). I stället föreslås att det införs ett krav på att den som är godkänd löpande ska bokföra flyttningar som omfattas av godkännandet och för vilka undantaget från kravet på att använda förfarandet för beskattade varor tillämpas. För att en sådan bokföring ska anses utgöra en bokföring över flyttningarna bör den innehålla uppgifter om bl.a. avsändandet och mottagandet, volymer och med vilket fartyg som bränslet flyttats. Närmare bestämmelser om utformningen av den löpande bokföringen kan lämnas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer i form av verkställighetsföreskrifter med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen. För att undantaget från kravet på att använda förfarandet för beskattade varor ska få tillämpas ska det vara fråga om en flyttning där beskattat bränsle (av det slag som angetts ovan) flyttas från en plats i till ett annat EU-land ombord på ett fartyg för att i det andra EU-landet tas emot för förbrukning i skepp. För att möjliggöra att eventuellt resterande bränsle i bunkringsfartyget flyttas tillbaka in i får undantaget även utnyttjas när bränsle för vilket flyttningen påbörjats enligt bestämmelsen ovan därefter åter förs in i . I lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter, förkortad LPK, finns vissa bestämmelser om kontroll av flyttningar av energiprodukter. Enligt 1 kap. 6 § LPK (i lydelsen enligt SFS 2022:167) får ett beskattat bränsle flyttas till eller från ett annat EU-land endast om de krav i fråga om förenklad administrativ referenskod och registrering som följer av LSE är uppfyllda. Eftersom en flyttning som sker inom ramen för ett sådant godkännande som föreslås ovan inte behöver ske genom det nya förfarandet för beskattade varor, kan den omständigheten att en sådan flyttning sker utan förenklad administrativ referenskod och utan registrering av avsändaren och mottagaren inte anses innebära att flyttningen sker i strid med 1 kap. 6 § LPK. Något behov av ytterligare reglering bedöms inte föreligga. För att flyttningen inte ska anses vara i strid med 1 kap. 6 § LPK är det givetvis en förutsättning att det finns ett gällande godkännande och att flyttningen uppfyller de krav som uppställs i de nya bestämmelserna (t.ex. i fråga om bränsleslag). I de fall bränsle har flyttats till ett annat EU-land inom ramen för godkännandet och möjligheten att inte använda förfarandet för beskattade varor har tillämpats föreslås att den nuvarande möjligheten att ansöka om återbetalning av skatten på bränslet ska kvarstå. De bestämmelser om återbetalning som finns i nuvarande 9 kap. 10 § LSE kommer genom ändringarna som följer av propositionen Nytt punktskattedirektiv och vissa andra ändringar (prop. 2021/22:61) att delas upp så att bestämmelser om bränslen som avses i 1 kap. 3 a § LSE kvarstår i 9 kap. 10 § LSE och bestämmelserna om andra bränslen flyttas till nya 9 kap. 10 c §. För att möjligheten att ansöka om återbetalning i de fall som avses i denna proposition ska kvarstå föreslås att det i den nya 9 kap. 10 c § införs en bestämmelse som anger att bestämmelserna i paragrafen även fortsättningsvis ska få tillämpas även för bränsle som flyttats enligt de särskilda bestämmelserna som föreslagits ovan. Lagrådet har anfört bl.a. att det av den i promemorian föreslagna lagtexten inte framgår, annat än möjligen indirekt, att paragrafen utvidgas till att avse andra typer av 2021/22:256 bränslen än . Regeringen förtydligar lagtexten och författningskommentaren i enlighet med vad Lagrådet har anfört. Enligt nuvarande bestämmelser (i 9 kap. 10 och 10 b §§ LSE) ska den som ansöker om återbetalning, utöver vissa andra krav, även visa att skatt betalats i mottagarlandet eller att bränslet är avsett att användas i mottagarlandet för ett där skattebefriat ändamål. Detta krav finns inte kvar i nya 9 kap. 10 c § LSE. Det föreslås dock att vid en ansökan om återbetalning i det fall som här är aktuellt ska, utöver de krav som annars gäller enligt bestämmelsen, alltjämt krävas att det visas att bränslet är avsett att användas för ett i det andra EU-landet skattebefriat ändamål eller att skatt har betalats i det andra EU-landet. Ett skäl till detta är att energiskattedirektivet ger utrymme för medlemsstaterna att begränsa skattefriheten för fartyg till t.ex. endast fartyg i internationell trafik och transporter mellan EU-medlemsstater. Skattefriheten förutsätter även att det inte är fråga om förbrukning för privat bruk. Även om de leveranser till skepp som här är i fråga normalt får antas uppfylla samtliga dessa aspekter kan det inte uteslutas att det i något fall skulle kunna förekomma att bränslet levereras i en sådan situation att det inte utgör ett skattebefriat ändamål i det andra EU-landet. Om en sådan situation skulle förekomma bör i stället, liksom , krävas att det visas att skatt har betalats i det andra EU-landet innan återbetalning medges. Ett exempel kan illustrera hur bestämmelserna är tänkta att tillämpas. En aktör bedriver verksamhet med bunkerfartyg. Aktören har medgetts ett godkännande enligt de nya bestämmelserna. Bränsle tas ut från ett skatteupplag och skattskyldighet inträder då för upplagshavaren. Bränslet levereras sedan som beskattat bränsle till ett av aktörens bunkringsfartyg. Från bunkringsfartyget levereras en del av bränslet ombord på skepp på svenskt vatten. Därefter flyttar sig bunkringsfartyget utanför svenskt vatten för att leverera bränsle till ett passerande skepp som befinner sig på danskt vatten. Undantaget från förfarandet för beskattade varor innebär att aktören inte behöver anmäla flyttningen från i EMCS innan flyttningen påbörjas. I stället tas flyttningen upp i aktörens löpande bokföring. För det bränsle som levererades utanför kan återbetalning efter de föreslagna ändringarna sökas enligt nya 9 kap. 10 c § LSE. När leveransen har skett till det passerande skeppet återstår en mindre mängd bränsle i bunkringsfartygets tank. Bunkringsfartyget återvänder till svenskt vatten med detta bränsle. Även denna flyttning omfattas av undantaget från förfarandet av beskattade varor. Det resterande bränslet levereras till skepp eller båtar inom . För det bränsle som levereras i före eller efter flyttningen utanför föreslås ingen ändring i denna proposition, utan på samma sätt som kan avdrag göras av upplagshavaren enligt bestämmelserna i 7 kap. 1 § 4 och 5 LSE om kraven för detta är uppfyllda. Annars finns på samma sätt som en möjlighet för den som förbrukar bränslet (om denne inte är skattebefriad förbrukare) att ansöka om återbetalning enligt 9 kap. 2 § LSE. Föreningen har anfört att lagen om skatt på energi bör ses över så att framtidens bränslen (eller el) inte missgynnas. De aspekter som Föreningen tar upp bedöms inte påverka förslagen i detta lagstiftningsärende. De lagändringar som följer av propositionen Nytt punktskattedirektiv Prop. 2021/22:256 och vissa andra ändringar (prop. 2021/22:61) träder huvudsakligen i kraft Ikraftträdandet av de lagändringar som föreslås ovan har ett sådant nära samband med dessa att de bör träda i kraft . Det föreslås därför att lagändringarna ska träda i kraft . För att underlätta för aktörerna och för föreslås dock att bestämmelsen om godkännande ska träda i kraft . Detta möjliggör för att före ikraftträdandet av de nya reglerna pröva ansökningar om godkännande. Förslaget innebär införandet av nya 8 kap. 4–7 §§ LSE samt ändringar i 4 d kap. 1 § och 9 kap. 10 c § LSE i lydelsen enligt SFS 2022:166 och i 41 kap. 3 § skatteförfarandelagen i lydelsen enligt SFS 2022:174. Regeringens förslag: Uppgifter och handlingar hos rörande godkännande att tillämpa de särskilda bestämmelserna vid flyttning av beskattat bränsle för proviantering i vissa fall ska gallras efter utgången av det kalenderår då godkännandet blev återkallat. Regeringens bedömning: Den personuppgiftsbehandling som förslagen i denna proposition ger upphov till är förenlig med EU:s Bortsett från den gallringsbestämmelse som föreslås är den befintliga regleringen tillräcklig för den person- uppgiftsbehandling som kan komma att ske vid . Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med Remissinstanserna: har inga synpunkter Övriga remissinstanser har inte yttrat sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Förslaget i avsnitt 5 innebär att den aktör som avser att flytta beskattat bränsle till fartyg utanför kan ansöka om ett godkännande hos om aktören vill ha möjlighet att tillämpa den särskilda hanteringen vid proviantering till havs som föreslås. En sådan ansökan kommer som utgångspunkt att avse Det kan dock inte uteslutas att det i något fall skulle kunna avse en fysisk person som agerar i yrkesmässig verksamhet. kan för en sådan person komma att behöva behandla namn, personnummer, adress- och kontaktuppgifter, uppgifter om verksamheten samt uppgiven grund för ansökan. Det står därför klart att förslaget kan ge upphov till en sådan personuppgiftsbehandling som omfattas av och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), kallad EU:s dataskyddsförordning. 2021/22:256 dataskyddsförordning är i alla delar bindande och direkt tillämplig i samtliga EU:s medlemsländer. generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU. personuppgiftsbehandling i beskattningsverksamheten finns lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet som innehåller bestämmelser som kompletterar EU:s Förutom vid behandling av personuppgifter om enskilda personer gäller vissa bestämmelser i lagen även vid behandling av uppgifter om juridiska personer (se 1 kap. 1 § andra stycket). Möjligheten att ansöka om godkännande innebär en möjlighet att få undantag från det krav som annars skulle ha gällt för den som vill flytta beskattat bränsle mellan EU-länder att registreras som certifierad avsändare och certifierad mottagare. Godkännandet innebär en möjlighet att tillämpa vissa särskilda bestämmelser. För att denna förmån inte ska missbrukas krävs att har möjlighet till kontroll. behandling av personuppgifter som sker hos till följd av ansökan om godkännande är nödvändig för att systemet ska fungera. rättsliga grunden för personuppgiftsbehandlingen är att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning). aktuella grunden för behandlingen är vidare fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs enligt artikel 6.3 i EU:s dataskyddsförordning. Den rättsliga grunden är fastställd i förordningen (2017:154) med instruktion för och i LSE. De uppgifter som kommer att behandlas är inte sådana känsliga personuppgifter som avses i artikel 9.1 i EU:s dataskyddsförordning. Uppgifterna är antingen sådana som relaterar till verksamheten eller nödvändiga identifikations- och kontaktuppgifter. mellan den registrerades personliga integritet och behovet av att personuppgiften behandlas anses behandlingen vara proportionerlig. Av 1 kap. 4 § lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet framgår att uppgifter bl.a. får behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos för fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter (punkt 1), revision (punkt 4) och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning (punkt 5). Av 2 kap. 2 § framgår vidare att i beskattnings- databasen får uppgifter behandlas om personer som omfattas av verk- samhet enligt 1 kap. 4 § 1–9. I 2 kap. 3 § och i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet finns bestämmelser om vilka uppgifter som får behandlas i beskattningsdata- Den behandling av uppgifter som förslagen i denna proposition ger upphov till hos i beskattningsdatabasen är tillåten enligt de Förslaget medför dock att det behöver göras en följdändring i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. huvudregeln i 2 kap. 11 § ska uppgifter och handlingar i beskattnings- databasen, om inget annat anges i 12 §, gallras senast efter utgången av det kalenderår då den beskattningsperiod som uppgifterna och handlingarna kan hänföras till gick ut. Ändringen innebär att uppgifter och godkännande enligt ovan i stället ska gallras från beskattningsdatabasen . 2021/22:256 efter utgången av det kalenderår då godkännandet blev återkallat. Det är som gäller enligt 2 kap. 12 § andra stycket samma lag för motsvarande uppgifter om bl.a. godkända upplagshavare och registrerade varumottagare enligt LSE. Anledningen till att det är nödvändigt att lagra uppgifterna är att det i efterhand, särskilt vid omprövning, ska vara möjligt att kontrollera vilka uppgifter som legat till grund för ett beslut. Omprövning kan bli aktuellt upp till från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. Eftersom det därefter kan bli fråga om rättslig prövning i domstol bedöms det finnas behov av att lagra uppgifterna ytterligare efter detta. Uppgifterna kan därför inte gallras tidigare än efter utgången av det kalenderår då återkallelse av godkännande skett. En sådan bestämmelse bedöms därmed vara förenlig med principen om lagringsminimering i artikel 5.1 e i EU:s dataskyddsförordning.