prop · H903133 · 2022-03-01 00:00:00 — Normalt brukar man, när ord som försöker eller söker används i straffbestämmelser, syfta på ordets allmänna mening och inte på ett straffbart försök enligt 23 kap. 1 § (jfr t.ex. 16 kap. 4 och 5 §§ och 23 § första stycket 2 lagen, 1991:572, om särskild utlänningskontroll). Lagrådet ser emellertid inget hinder mot att använda ordet på det sätt som här sker. Att man på detta vis, i den självständiga straffbestämmelsen, lägger in ett för- sök enligt 23 kap. 1 § blir emellertid problematiskt när man i 11 § i den föreslagna lagen kriminaliserar försök till terrorist- brott. Lagrådet återkommer till detta i anslutning till den paragrafen. I sammanhanget vill Lagrådet slutligen notera att den uppräkning av brottstyper som finns i straffbestämmelsen om terrorist- brott tydligt indikerar att t.ex. vapenbrott ska kunna utgöra terroristbrott genom den särskilda punkten härom (jfr även punkterna 16–21 i nuvarande 3 § i lagen om straff för terroristbrott). Tanken måste uppenbarligen vara att det brott som vapenbrottet syftar till – inte vapenbrottet i sig – har de egenskaper som krävs, dvs. kan skada en stat etc., även om detta är svårt att få ihop med lagtexten (enligt lagtexten är det ju ”gärningen” som ska kunna ha denna effekt). Det kan enligt de regler som gäller diskuteras hur man skulle se på en situation där någon begår vapenbrott i relevanta syften: antingen tolkar man bestämmelsen mycket extensivt så att sådana situationer omfattas – trots att det inte är vapenbrottet utan den gärning som vapenbrottet syftar till som kan skada en stat etc. – eller så anser man att legalitetsprincipen hindrar en tillämpning i sådana fall. (Jfr här vad som skrivs om detta i Ulväng m.fl., Brotten mot allmänheten och staten, 2 uppl. 2014 och som, låt vara mycket försiktigt, ger uttryck för att den senare tolkningen nog måste väljas). Med den föreslagna brottskonstruktionen kommer det lilla utrymme som finns att hävda att ett vapenbrott (etc.) kan utgöra ett terroristbrott – dvs. det utrymme som skapas genom att vapenbrott är upptaget i punkt- listan – i praktiken att försvinna helt. Att alla uppsåtliga brott teoretiskt sett ska kunna grunda ansvar för terroristbrott ger inget stöd för att fram- deles hävda något sådant – det är ju uppenbarligen förutsatt att åtskilligt som teoretiskt sett omfattas av 4 § aldrig kommer att kunna leda till ansvar för terroristbrott. Lagrådet har i sak inget att erinra mot denna förändring, men frågan kan väckas om detta steg bort från en kriminalisering som omfattar bl.a. vapenbrott i terrorismsyfte kan anses förenligt med de bakomliggande instrumenten (jfr bl.a. artikel 3 i det s.k. terrorismdirek- tivet som uttryckligen utpekar bl.a. vapenbrott och ett antal likartade brott). Det kan noteras att det i terrorismdirektivet inte – och det gjordes heller inte i det ursprungliga rambeslutet – okvalificerat talas om att de utpekade gärningarna ska kunna skada en stat eller en mellanfolklig or- ganisation, utan om att de ”till följd av sin art eller sitt sammanhang all- varligt kan skada ett land [osv.]”. Man kan därför inte, i vart fall inte utan närmare överväganden, utgå ifrån att direktivets hänvisningar till bl.a. vapenbrott inte är avsedda att ha någon praktisk betydelse. Frågan om hur svensk rätt förhåller sig till direktivet (och rambeslutet) bör övervägas i den fortsatta beredningen av lagen. Straffskalorna för de olika graderna av brottet överlappar varandra i ovan- ligt stor utsträckning. Det kan starkt ifrågasättas om det är motiverat att ha ett maximistraff för brott av normalgraden som sträcker sig så långt över straffminimum för grovt brott som här föreslås. Motsvarande synpunkt gör sig gällande även beträffande 6–9 §§. Som Lagrådet har noterat innebär den valda lagstiftningstekniken att försök enligt 11 § läggs på försök enligt 4 §. Valet att lagstifta på detta sätt har i och för sig goda skäl för sig. Bl.a. innebär det att terrorist- gärningar som innefattar både försök och fullbordade brott kommer att kunna bedömas tillsammans. väcker det naturligen många frågor. För att försök enligt 11 § ska kunna aktualiseras krävs att det brister i någon av förutsättningarna för ansvar enligt 4 §. Det kan det göra på olika sätt. Fråga kan framför allt vara om att –gärningen inte har varit sådan att den kunnat skada en stat eller en mellanstatlig organisation, –gärningen inte har utgjort ett försök enligt 4 § därför att försöks- punkten inte har nåtts, eller –gärningsmannen inte har haft en sådan terrorismavsikt som förutsätts för ansvar enligt 4 §. I det första fallet framstår det som rationellt med ett försöksansvar. Gär- ningsmannen har i terrorismsyfte begått eller försökt att begå ett brott, men gärningen har av någon anledning inte blivit sådan att den allvarligt kunnat skada en stat eller en mellanstatlig organisation. Ansvar kan då aktuali- seras enligt 11 § om det har förelegat fara för att gärningen skulle ha sådana egenskaper eller om detta har varit uteslutet endast på grund av tillfälliga omständigheter. Det är också detta fall som nämns i författnings- kommentaren. Vad gäller det andra fallet innebär emellertid förslaget att kriminali- seringen, bokstavligt talat, omfattar också försök till försök, dvs. krimi- naliseringen av försök i 11 § innebär att det straffbara området kommer att omfatta den som påbörjar utförandet av det påbörjande som är straffbelagt såsom fullbordat terroristbrott enligt 4 §. En sådan lagstiftning är inte godtagbar och avsikten synes som sagt heller inte ha varit att lagtexten skulle träffa dessa fall. 2021/22:133 Bilaga 5 2021/22:133 Bilaga 5 Inte heller framstår det som rimligt att (jfr den sista strecksatsen) genom 11 § kriminalisera den som misslyckats med att ha den enligt 4 § relevanta avsikten. Lagrådet föreslår mot denna bakgrund att tillämpningsområdet för 11 § inskränks till de fall där skälet till att ett fullbordat terroristbrott inte har uppstått har varit att gärningen inte kunnat allvarligt skada en stat eller en mellanstatlig organisation. Övriga fall av försöksansvar omfattas ju antingen direkt av 4 § (detta gäller själva tidigareläggningen, dvs. att det räcker att påbörja utförandet av brottet) eller så är de meningslösa (försök att ha en relevant terrorismavsikt). Paragrafen skulle lämpligen kunna ut- formas på följande sätt (förslaget utgår ifrån Lagrådets förslag till omformulering av 4 §): 11 § Om skälet till att ett terroristbrott inte har fullbordats endast är att det krav som följer av 4 § första stycket 1 inte är uppfyllt, döms det till ansvar för försök till terroristbrott enligt 23 kap. . För förberedelse och stämpling samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra terroristbrott samt för försök till brott som avses i 5 eller 6 § ska också dömas till ansvar enligt samma kapitel. Förslaget till lag om ändring i lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet Såsom lagtexten har utformats kan den som läser den, utan att vara mycket noggrann, komma att tro att alla grader av de i p. 7 uppräknade brotts- typerna omfattas, eftersom begränsningen till grovt brott följer bara av de lagrumshänvisningar som kommer mot slutet. Lagrådet förordar därför att orden grovt brott förs in efter de olika brottstyperna. Förslaget till lag om ändring i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism 1 kap. 7 § Paragrafen föreslås ändrad för att den i sak ska överensstämma med det straffbelagda området enligt 6 § i den föreslagna terroristbrottslagen. Lag- rådet föreslår att beskrivningen av vad som anges i 6 § ersätts av en hän- visning dit. 7 § Med finansiering av terrorism avses i denna lag sådan insamling och sådant mottagande eller tillhandahållande av pengar eller annan egendom som avses i 6 § terroristbrottslagen. Ett mera radikalt alternativ kan vara: 7 § Med finansiering av terrorism avses i denna lag sådana gärningar som anges i 6 § terroristbrottslagen. Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition En samlad straffrättslig terrorismlagstiftning