prop · H903257 · 2022-06-16 00:00:00 — I andra stycket uppställs även krav på att anmälan ska innehålla uppgift om vad som skett med proverna i biobanken. I 8 kap. 10 § 9 finns ett bemyndigande beträffande nedläggning av biobanker. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 7 kap. Biobank med prover från barn 1 § Vårdgivare som regeringen bestämmer får för de ändamål som anges i 2 § samla in, bevara eller använda prover från nyfödda barn i en särskild biobank (PKU-biobanken). Detsamma gäller för prover från barn som inte lämnat sådana prover som nyfödda. I paragrafen anges tillämpningsområdet för PKU-biobanken. Paragrafen motsvarar 5 kap. 1 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2018/19:85 s. 38 f.). Ändringarna i förhållande till nuvarande lydelse är endast språkliga. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Tillåtna ändamål för prover i PKU-biobanken 2 § Prover får samlas in till och bevaras i PKU-biobanken endast för 1.analyser och andra undersökningar för att spåra och diagnostisera sådana sjukdomar som anges i föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 § andra stycket, 2.retrospektiv diagnostik av andra sjukdomar hos enskilda barn, 4.uppföljning, utvärdering och kvalitetssäkring av verksamheten, eller 5.klinisk forskning och utveckling. Ett prov ur PKU-biobanken får användas endast 1. för något av de ändamål som anges i första stycket, eller 2021/22:257 2. för att utreda skador enligt patientskadelagen (1996:799). Ett prov ur PKU-biobanken får också, under de förutsättningar som anges i 5 kap. 11 § första stycket, användas för att identifiera personer som har avlidit. I paragrafen anges tillåtna ändamål för prover i PKU-biobanken. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 2 § den nuvarande biobankslagen (jfr 2018/19:85 s. 39). Paragrafen innehåller en uppräkning av de ändamål som proverna i PKU-biobanken får samlas in, bevaras och användas för. På grund av den ändrade systematiken i den nya lagen anger första stycket tillåtna ändamål för insamlande och bevarande av prover och andra och tredje styckena tillåtna ändamål för användning av prover. På samma sätt som i 2 kap. 5 § är syftet att tydliggöra att inte heller prover i PKU-biobanken får samlas in och bevaras för ändamålen att identifiera personer som har avlidit eller utreda skador enligt patientskadelagen (1996:799). Det sistnämnda medför inte i sig någon ändring i sak i förhållande till 5 kap. 2 § den nuvarande biobankslagen. De tillåtna ändamålen överförs oförändrade i övrigt. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Skyldighet att lämna ut prover 3§ En vårdgivare är skyldig att med iakttagande av kraven i 4 kap. lämna ut sådana prover som avses i 1 § för analys och för att bevaras i PKU-biobanken. I paragrafen anges att en vårdgivare är skyldig att lämna ut prover till PKU-biobanken. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 3 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 80 f.). Eftersom samtyckesbestämmelserna i 4 kap. ändras i förhållande till den nuvarande biobankslagen och det hänvisas dit i denna paragraf, får det genomslag även i sak i detta kapitel. Ändamålet för prover som tas till PKU-biobanken är vård eller behandling. Detta medför som huvudregel att vid samtycke till att samla in, bevara och använda ett prov blir 4 kap. 7 §första och tredje styckena tillämpliga. Av 2 § följer för vilka ändamål prover får samlas in till och bevaras i PKU-biobanken. Som en följd därav är 4 kap. 7 § andra stycket inte tillämpligt här. Paragrafen överförs i övrigt endast med en språklig ändring från den nuvarande biobankslagen. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 4 § Vårdgivare som avses i 1 § får med hjälp av automatiserad behandling eller annan behandling av personuppgifter föra ett särskilt register för screening av prover från barn för sådana sjukdomar som anges i föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 § andra stycket (). Vårdgivaren är personuppgiftsansvarig för registret. Paragrafen innehåller bestämmelser om möjligheten att föra ett särskilt register med personuppgifter som gäller screening av PKU-prover, det s.k. . Paragrafen motsvarar 5 kap. 4 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2018/19:85 s. 39). Paragrafen överförs oförändrad från den nuvarande biobankslagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 5 § får användas endast för de ändamål som anges i 2 § och för framställning av statistik. I paragrafen anges vad får användas för. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 5 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 81 f.). Eftersom de tillåtna ändamålen i 2 § ändras och det hänvisas dit i denna paragraf får det genomslag även här. Ändringen innebär alltså att användningsområdet för utökas. Paragrafen överförs i övrigt oförändrad från den nuvarande biobankslagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 6 § För varje provgivare får endast följande uppgifter registreras: 1.moderns namn, personnummer och hemort, 3.provgivarens födelsetid, födelsevikt, kön och personnummer samt ordningstal vid flerbörd, 4.den enhet inom sjukvården som tagit provet, 5.analys- och undersökningsresultat, 7.uppgifter om behandling av diagnostiserade sjukdomar, 8.uppgifter som kan ha betydelse för tolkning och uppföljning av resultatet, och 9.uppgifter om information till och samtycke från provgivaren eller hans eller hennes vårdnadshavare. I paragrafen anges vilka uppgifter som får registreras i . Paragrafen motsvarar 5 kap. 6 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2018/19:85 s. 40). Ändringarna är endast redaktionella. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 7 § En vårdgivare är skyldig att lämna uppgifter enligt 6 § till när prov tagits på ett barn och barnets vårdnadshavare uttryckligen har samtyckt till överlämnandet. Innan vårdnadshavaren lämnar sitt samtycke ska han eller hon ha informerats om vilka uppgifter som registreras och om ändamålet med registreringen. Om barnet har uppnått en sådan ålder och mognad att han eller hon kan ta ställning till frågan om uppgiftsöverföringen, gäller det som sägs i första och andra styckena om vårdnadshavaren barnet självt. I paragrafen anges när en vårdgivare är skyldig att lämna uppgifter till . Paragrafen motsvarar 5 kap. 7 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 81 f. och prop. 2018/19:85 s. 40). 2021/22:257 Ändringen från vävnadsprov till prov innebär ingen ändring i sak, se avsnitt 3.2 för skillnaden mellan begreppen. Förtydligandet ”om uppgifts- överföringen” innebär inte heller någon ändring i sak (jfr prop. 2018/19:85 s. 40). Paragrafen överförs i övrigt oförändrad från den nuvarande biobankslagen. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 8 § Regeringen får meddela föreskrifter om vilka kriterier som ska beaktas för att en sjukdom ska få spåras och diagnostiseras i enlighet med 2 § första stycket 1. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka medfödda sjukdomar som proverna i PKU-biobanken får användas för i enlighet med 2 § första stycket 1. I paragrafen finns bemyndiganden. Paragrafen motsvarar 5 kap. 8 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2018/19:85 s. 40 f.). Hänvisningen till 2 § första stycket 1, där första stycket avser prover som får samlas in och bevaras, innebär inte någon begränsning för denna paragrafs vidkommande i förhållande till prover som enligt andra stycket 1 får användas för ändamålen angivna i första stycket 1. Anledningen till ändringen i 2 § är den ändrade systematiken i den nya lagen, jfr kommen- taren till 2 §. Ändringen från vävnadsproverna till proverna innebär ingen ändring i sak, se avsnitt 5.2 för skillnaden mellan begreppen. Paragrafen överförs alltså i sak oförändrad från den nuvarande biobankslagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. 8 kap. Övriga bestämmelser 1 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1.använder ett prov i strid med 2 kap. 5 § andra eller tredje stycket eller 7 kap. 2 § andra eller tredje stycket, 2.inrättar en biobank utan att göra en anmälan enligt 2 kap. 8 §, 3.förvarar ett prov i en biobank i strid med 2 kap. 9 §, 4.inte ger information eller inhämtar samtycke enligt 4 kap. 2 §, 6 § första stycket eller 10 § första stycket, 5.inte förstör eller avidentifierar ett prov enligt 4 kap. 13 §, 6.tillgängliggör ett prov ur en biobank i strid med 5 kap. 6 § första stycket eller 7.överlåter en provsamling i strid med 5 kap. 12 § tredje stycket, eller 8.inte lämnar ut ett prov enligt 7 kap. 3 §. I 8 kap. 6 § lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. finns bestämmelser om straff för den som i vinstsyfte överlåter biologiskt material. I paragrafen finns straffbestämmelser. Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 1 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 82). Första stycket 1 rör användning av ett prov i strid med tillåtna ändamål. Det som är straffbelagt är användningen av ett prov för något annat än ändamålen i 1 kap. 3 §, ändamålet att utreda skador enligt patient- skadelagen (1996:799) eller ändamålet att identifiera personer som har avlidit. Se kommentaren till 1 kap. 3 §, 2 kap. 5 § och 7 kap. 2 § för inne- börden av ändamålen. Överträdelse av bestämmelsen om tillgänglig- görande av ett prov för identifiering av avlidna i 5 kap. 11 § är inte förenat med straffansvar (jfr avsnitt 11.3). Som framgått ändras ändamålen i förhållande till nuvarande biobankslag. Detta får genomslag i denna punkt i förhållande till 6 kap. 1 § första stycket a) och i) den nuvarande biobankslagen och innebär att det straffbelagda området ökas i förhållande till nuvarande biobankslag. Övriga skillnader mellan första stycket 1 och 6 kap. 1 § första stycket a) och i) den nuvarande biobankslagen innebär ingen förändring i sak. Första stycket 2 rör inrättande av en biobank utan att göra en anmälan enligt 2 kap. 8 §. Punkten motsvarar 6 kap. 1 § första stycket c) den nuvarande biobankslagen. Första stycket 3 rör förvar av ett prov i strid med 2 kap. 9 §. Punkten motsvarar 6 kap. 1 § första stycket b) den nuvarande biobankslagen. Ändringen från vävnadsprover till ett prov innebär ingen ändring i sak, jfr kommentaren till 1 kap. 2 §. Första stycket 4 rör att information inte ges eller samtycke inte inhämtas enligt 4 kap. 2 §, 6 § första stycket eller 10 § första stycket. Punkten motsvarar delvis 6 kap. 1 § första stycket d) den nuvarande biobankslagen. Systematiken i 4 kap. har dock ändrats i förhållande till den nuvarande biobankslagen. I 4 kap. 2 § finns informationskraven. Dessa har utökats i förhållande till nuvarande biobankslag, jfr kommentaren till 4 kap. 2 §. I 4 kap. 6 § första stycket finns informationskraven till barn som fyller när prov från denne finns bevarat utan vårdnadshavares samtycke. Hänvisningen till 4 kap. 6 § första stycket saknar motsvarighet i nuvarande biobankslag, jfr kommentaren till 4 kap. 6 §. I 4 kap. 10 § första stycket finns bestämmelser om nytt ändamål. Bestämmelserna i 4 kap. 10 § första stycket motsvarar 3 kap. 5 § första stycket den nuvarande biobankslagen, jfr kommentaren till 4 kap. 10 §. Begränsningen till 4 kap. 10 § första stycket innebär att det straffbelagda området minskas i förhållande till nuvarande biobankslag eftersom 4 kap. 10 § tredje stycket, som motsvarar 3 kap. 5 § andra stycket den nuvarande biobankslagen, inte längre kriminaliseras. Det straffbelagda området minskas generellt vad gäller inhämtande av samtycke. Första stycket 5 rör att prov inte förstörs eller avidentifieras enligt 4 kap. 13 § jfr med nuvarande 3 kap. 6 §. Punkten motsvarar 6 kap. 1 § första stycket e) den nuvarande biobankslagen. Ingen skillnad i sak är avsedd vad beträffar det straffbelagda området. För redogörelse om förhållandet mellan hänvisningsparagraferna, se kommentaren till 4 kap. 13 §. Första stycket 6 rör tillgängliggörande av ett prov ur en biobank i strid med 5 kap. 6 § första stycket eller 8 §. Punkten saknar motsvarighet i nu- varande biobankslag. Straffbestämmelserna i 6 kap. 1 § första stycket f) och g) den nuvarande biobankslagen (rörande prover som lämnas ut i strid med 4 kap. 2 respektive 3 § den nuvarande biobankslagen) tas bort. Detta innebär en utökning av det straffbelagda området vad avser hänvisningen till 5 kap. 8 § den nya lagen men även en begränsning av det straffbelagda 2021/22:257 området då vissa straffbelagda gärningar i den nuvarande biobankslagen, som redogjorts för ovan, tas bort. Första stycket 7 rör överlåtelse av en provsamling i strid med 5 kap. 12 § tredje stycket. Punkten motsvarar delvis 6 kap. 1 § första stycket h) den nuvarande biobankslagen. Begreppet ”provsamling” ersätter ”biobank”. En biobank betyder i den nya lagen en eller flera provsamlingar som innehas av samma huvudman (se 1 kap. 2 §). Ändringen innebär alltså en utökning av det straffbelagda området i de fall biobanken innehåller fler än en provsamling. Förbudet att överlåta till en mottagare i ett annat land i den nuvarande biobankslagen ersätts i lagen av ett krav på att en prov- samling endast får överlåtas till en mottagare i . Detta led kriminaliseras inte längre uttryckligen i punkten. Första stycket 8 gäller underlåtenhet att enligt 7 kap. 3 § lämna ut ett prov. Punkten motsvarar delvis 6 kap. 1 § första stycket j) den nuvarande biobankslagen. I 7 kap. 3 § hänvisas till 4 kap. Systematiken i 4 kap. har ändrats i förhållande till nuvarande biobankslagen. De språkliga ändring- arna i punkten medför dock ingen ändring i sak i förhållande till nuvarande biobankslagen. Andra stycket överförs oförändrat från nuvarande biobankslag. Övervägandena finns i avsnitt 11.3. 2 § Om ett prov hanteras i strid med denna lag ska huvudmannen för biobanken ersätta provgivaren för den skada och kränkning av den personliga integriteten som hanteringen har orsakat honom eller henne. Paragrafen reglerar skadestånd. Paragrafen motsvarar 6 kap. 2 § första stycket i den nuvarande biobanks- lagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 82 f.). Det är huvudmannen för biobanken som är skadeståndsskyldig, precis som i nuvarande biobankslag. Det innebär att om provet tillgängliggörs på ett sådant sätt att det är en del av den biobank till vilken det samlades in (dvs. om provet i fråga lämnats ut eller om det gjorts en överlåtelse av den provsamling eller den biobank som provet ingår i) är huvudmannen för den biobank som provet i stället blivit del av skade- ståndsansvarig och ansvarar för hantering av prover i strid med lagens krav. I andra fall av tillgängliggörande (dvs. när provet skickats för en viss åtgärd) är huvudmannen för biobanken där provet samlats in även fortsättningsvis skadeståndsansvarig och ansvarar för hantering av prover i strid med lagens krav. Till skillnad från enligt nuvarande reglering finns det i den nya lagen inte någon särskild möjlighet till jämkning. Det finns vidare bestämmelser om administrativa sanktionsavgifter och skadestånd i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning som tillämpas vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Övervägandena finns i avsnitt 11.3. 3 § Inspektionen för vård och omsorg utövar tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. Den myndighet som är tillsynsmyndighet enligt EU:s dataskyddsförordning utövar dock tillsyn över behandlingen av personuppgifter. Den som bedriver verksamhet som står under tillsyn enligt denna lag är skyldig att på Inspektionen för vård och omsorgs begäran lämna ut handlingar, prover och annat material som rör verksamheten samt att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för sin tillsyn. Inspektionen för vård och omsorg får förelägga den som bedriver verksamheten att lämna ut vad som begärs. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. I paragrafen finns bestämmelser om tillsyn, se även 4–6 §§. Paragrafen motsvarar 6 kap. 3 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2018/19:85 s. 40 f.). Hänvisningen till förordningen i första stycket är dynamisk och avser alltså förordningen i den gällande lydelsen. I 7 kap. 20 § patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser som är uppbyggda på motsvarande sätt. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. 4 § Inspektionen för vård och omsorg, eller den som inspektionen förordnar, har rätt att inspektera verksamhet som står under tillsyn enligt denna lag. En inspektion kan vara anmäld eller oanmäld. Den som utför inspektionen har rätt att få tillträde till lokaler eller andra utrymmen som används för verksamheten, dock inte bostäder. Den som utför inspektionen har rätt att tillfälligt omhänderta handlingar, prover och annat material som rör verksamheten. Den vars verksamhet inspekteras är skyldig att lämna den hjälp som behövs vid I paragrafen finns bestämmelser om inspektion av verksamhet, se även 5 §. Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 4 § den nuvarande biobankslagen (jfr 2001/02:44 s. 83 f.). Första stycket överförs, sånär som på mindre språkliga ändringar, från den nuvarande biobankslagen. Andra stycket skiljer sig i vissa avseenden från det andra stycket den nuvarande biobankslagen, framför allt vad gäller att det anges att inspektionen kan vara anmäld eller oanmäld och att det, i förhållande till nuvarande biobankslag, inte längre anges att Inspektionen för vård och omsorg även får göra undersökningar och ta prover. Tredje stycket överförs i sak oförändrat från den nuvarande biobanks- I 7 kap. 21 § patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser som är uppbyggda på motsvarande sätt. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. 5 § Den som utför inspektionen har rätt att få den hjälp av som behövs för att inspektionen ska kunna genomföras. Sådan hjälp får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att en polismans särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. I paragrafen finns bestämmelser om hjälp av vid inspektion, se även 4 §. 2021/22:257 Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 5 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 83 f.). Första stycket överförs, sånär som på en mindre språklig ändring, från den nuvarande biobankslagen. Det andra stycket saknar motsvarighet i nuvarande biobankslag. I stycket klargörs att biträde av får begäras endast i sådana situationer där det antingen finns ett verkligt behov av polisens särskilda befogenhet att använda våld (punkt 1) eller i andra fall där det finns synnerliga skäl (punkt 2). Det är den begärande myndigheten som har att pröva om förutsättningar föreligger att begära biträde av . I 7 kap. 22 § patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser som är uppbyggda på motsvarande sätt (se prop. 2009/10:210 s. 224 f.). Övervägandena finns i avsnitt 11.1. 6 § Om Inspektionen för vård och omsorg får kännedom om att någon har brutit mot en bestämmelse som gäller verksamhet som enligt denna lag står under inspektionens tillsyn, ska inspektionen vidta åtgärder så att bestämmelsen följs och, om det inte ger resultat, göra anmälan till åtal. I paragrafen finns bestämmelser om åtgärder vid tillsyn, se även 3–5 §§. Paragrafen motsvarar 6 kap. 6 § den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 83 f.). I fråga om åtalsanmälan anges i förarbetena till den nuvarande biobankslagen att tillsynsmyndigheten ska försöka vinna rättelse om någon inte följer lagens föreskrifter. Det anges också att om det inte ger resultat ska åtalsanmälan göras. (Jfr prop. 2001/02:44 s. 60) Dessa ska fortsatt tjäna som vägledning vid tillämpningen. Åtalsanmälan är dock bara aktuell om det finns misstanke om brott. I 7 kap. 23 § patientsäkerhetslagen (2010:659) finns bestämmelser som är uppbyggda på motsvarande sätt. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 11.1. 7 § Följande beslut får överklagas till Inspektionen för vård och omsorg: 1.beslut enligt 4 kap. 5 § om att samla in eller bevara ett prov från ett barn utan vårdnadshavares samtycke, och 2.beslut enligt 5 kap. 11 § om att inte skicka ett prov för att identifiera en avliden person. Beslut enligt 5 kap. 11 § får överklagas endast av eller . Inspektionen för vård och omsorgs beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. I paragrafen finns överklagandebestämmelser. Paragrafen motsvarar delvis 6 kap. 7 § andra och tredje styckena den nuvarande biobankslagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 84 f.). Paragrafens första stycke 1 saknar motsvarighet i den nuvarande bio- Prop. 2021/22:257 bankslagen. Det innebär att ett beslut av en biobanks huvudman om att samla in eller bevara ett prov från ett barn utan vårdnadshavares samtycke eftersom det annars finns en påtaglig risk för att barnets hälsa skadas får överklagas till Inspektionen för vård och omsorg. Paragrafens första stycke 2 innebär att ett beslut om att inte skicka ett prov för att identifiera en avliden person får överklagas till Inspektionen för vård och omsorg. Med undantag av detta beslut tas den nuvarande möjligheten att till Inspektionen för vård och omsorg överklaga beslut om vägran att lämna ut prover bort. Andra stycket innebär att beslut om att inte skicka ett prov för att identifiera en avliden person enligt 5 kap. 11 § endast får överklagas av eller . Tredje stycket innebär en möjlighet att överklaga beslut som har med- delats av Inspektionen för vård och omsorg enligt denna lag. Inspektionen för vård och omsorgs beslut enligt första stycket får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Utöver de besluten får även Inspektionen för vård och omsorgs beslut enligt 5 kap. 12 § tredje stycket och 8 kap. 3 § tredje stycket överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Fjärde stycket överförs oförändrat från nuvarande biobankslag. Femte stycket saknar motsvarighet i den nuvarande biobankslagen och innebär ett förtydligande av att andra beslut enligt denna lag inte får överklagas. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3, 8.3, 9.1 och 11.2. 8 § Om en enskild som huvudman för en biobank fattar ett beslut som avses i 7 § tillämpas i fråga om överklagande 43‒47 §§ förvaltningslagen (2017:900). Huvudmannen för biobanken ska då jämställas med en myndighet. I paragrafen finns överklagandebestämmelser för vissa beslut fattade av en enskild som huvudman för en biobank. Paragrafen saknar motsvarighet i den nuvarande biobankslagen. Paragrafen rör överklagande av beslut av en enskild som huvudman för en biobank om att dels samla in eller bevara ett prov från ett barn utan vårdnadshavares samtycke enligt 4 kap. 5 §, dels inte skicka ett prov för att identifiera en avliden person enligt 5 kap. 11 §. Sådana beslut som fattats av en enskild som huvudman för en biobank får överklagas till Inspektionen för vård och omsorg. Enligt 7 § andra stycket får bl.a. sådana beslut överklagas från Inspektionen för vård och omsorg till allmän förvaltningsdomstol och enligt 7 § tredje stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten av bl.a. sådana beslut. Med enskild som huvudman för en biobank avses sådan huvudman för biobanken som inte omfattas av förvaltningslagens överklaganderegler. Vid sådana beslut ska huvudmannen för biobanken jämställas med en myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3, 8.3, 9.1 och 11.2. 2021/22:257 Besluts verkställbarhet 9 § Inspektionen för vård och omsorgs eller allmän förvaltningsdomstols beslut enligt denna lag gäller , om inte inspektionen eller domstolen beslutar något annat. I paragrafen anges verkställbarheten av beslut. Paragrafen motsvarar 6 kap. 7 § fjärde stycket den nuvarande biobanks- lagen (jfr prop. 2001/02:44 s. 84 f.). Ändringarna är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 11.2.