prop · H903153 · 2022-03-17 00:00:00 — avgöra i vilka situationer det är ekonomiskt ineffektivt att anskaffa en stödtjänst på ett på ett öppet, icke-diskriminerande eller marknadsorien- i anser att Energimarknadsin- spektionen bör få en tidsgräns för att fatta beslut. (2017:900) ska ett ärende hos en förvaltningsmyndighet handläggas så en- kelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten ef- tersätts (9 § första stycket). Regeringen bedömer att det inte är nödvändigt att införa särskilda bestämmelser om tidsramar för Energimarknadsinspek- Lagrådet efterlyser överväganden när det gäller behovet av sanktioner. utövar tillsyn över att ellagen följs i de delar som är relevanta här (12 kap. 1 § andra stycket). Inspektionen har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen (12 kap. 2 §) och får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden (12 kap. 3 § första stycket). Något behov av sank- tioner utöver detta bedöms inte finnas. 7.3 Icke-diskriminerande behandling av aggregatorer Regeringens förslag: Ett nätföretag som anskaffar stödtjänster ska i förhållande till elproducenter behandla aktörer som tillhandahåller tjänster i form av ändrad elförbrukning genom aggregering på ett icke- diskriminerande sätt på grundval av aktörernas tekniska kapacitet. Med aggregering ska det avses sammanslagning av flera elanvän- dares förbrukning eller sammanslagning av producerad el för försälj- ning, anskaffning eller auktionering på elmarknader. energi-rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med rege- ringens. Enligt rapportens förslag ska ett nätföretag inte få diskriminera aggregatorer vid anskaffande av stödtjänster. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. hade gärna sett en mer utförlig analys av vilka utmaningar som uppstår med anledning av att elmarknadsdirektivet främjar efterfrågeflexibilitet genom aggregering. Kommuner och Regioner anser att syftet med aggregatorers verk- samhet bör förtydligas i regelverket. 2021/22:153 Skälen för regeringens förslag: I artikel 17 i elmarknadsdirektivet finns bestämmelser om efterfrågeflexibilitet genom aggregering. Med aggregering avses i direktivet en funktion som fullgörs av en fysisk eller juridisk person som kombinerar flera kundlaster eller producerad el för försäljning, inköp eller auktionering på alla slag av organiserade elmark- nader (artikel 2.18). Huvuddelen av kraven i artikel 17 ligger utanför ramarna för proposi- tionen. Ett krav gäller dock särskilt upphandlingen av stödtjänster. Med- lemsstaterna ska säkerställa att nätföretag i det sammanhanget behandlar marknadsaktörer som deltar i efterfrågeflexibilitet genom aggregering på ett icke-diskriminerande sätt tillsammans med producenter och på grund- val av deras tekniska kapacitet (artikel 17.2). Det är inte uppenbart att någon särskild reglering är nödvändig i denna del vid sidan av den övriga regleringen av nätföretagens anskaffning av stödtjänster. Det finns dock ingen anledning att lämna utrymme för tvivel om att har genomfört elmarknadsdirektivet i denna del. Det är inte en sådan fråga som kräver en utförlig analys av det slag som efterlyser. För att införa en reglering krävs inte heller att syftet med aggregatorers verksamhet förtydligas på det sätt som Kom- muner och Regioner efterlyser. Det bör alltså införas ett krav på att ett nätföretag som anskaffar stöd- tjänster i förhållande till elproducenter ska behandla aktörer som tillhanda- håller tjänster i form av ändrad elförbrukning genom aggregering på ett icke-diskriminerande sätt på grundval av aktörernas tekniska kapacitet. Det bör i lagen preciseras vad som avses med aggregering med elmark- nadsdirektivets definition som utgångspunkt. För att underlätta läsningen bör, i enlighet med Lagrådets förslag, det med aggregering avses samman- slagning av flera elanvändares förbrukning eller sammanslagning av pro- ducerad el för försäljning, anskaffning eller auktionering på elmarknader. Regeringens förslag: Ett nätföretag ska inte få ingå avtal om stöd- tjänster förrän nätmyndigheten har godkänt de metoder som har använts för att utforma avtalen. Den nya förhandsprövningen ska dock inte om- fatta balansavtal. ska godkänna metoderna, om metoderna kan antas leda till att stödtjänster –utförs så effektivt som möjligt, –ger lämpliga incitament för nätanvändarna att balansera inmatning och uttag, och –tillhandahålls på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt. beslut i frågan om godkännande ska gälla omedel- ska delge beslutet genom kungörelse. Ett nätföretag ska offentliggöra de villkor som företaget tillämpar i avtalen. Företaget ska utan dröjsmål ge den som begär det skriftlig information om villkoren. energi-rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med rege- Enligt rapportens förslag ska godkännande lämnas, om metoderna kan antas leda till att villkoren i avtalen uppfyller krav på att ett nätföretag . 2021/22:153 ska anskaffa de stödtjänster som behövs för elnätets effektiva, tillförlitliga och säkra drift på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. anser att bör få en tidsgräns för att fatta be- Skälen för regeringens förslag När det gäller sådana avtal om stödtjänster som ingås av distributionsnäts- företag finns det i artikel 31.6 i elmarknadsdirektivet en hänvisning till Kravet på förhandsprövning enligt den sistnämnda bestäm- melsen gäller dock även transmissionsnätsföretag, liksom kravet på offent- liggörande enligt artikel 59.8. En nationell energitillsynsmyndighet ska ansvara för att i tillräckligt innan dessa träder i kraft fastställa eller godkänna åtminstone nationella metoder för att beräkna eller fastställa villkoren för tillhanda- hållande av stödtjänster, som ska utföras så ekonomiskt som möjligt och ge lämpliga incitament för nätanvändarna att balansera sin inmatning och sitt uttag, varvid stödtjänsterna ska tillhandahållas rättvist och utan diskri- minering och baserat på objektiva kriterier (artikel 59.7 b). villkoren ska offentliggöras (artikel 59.8). När det gäller balanstjänster finns redan bestämmelser om förhandspröv- ning och offentliggörande i 8 kap. 4 a § andra och tredje styckena respek- tive 4 b § ellagen. Den ordningen genomför elmarknadsdirektivet när det gäller villkoren i balansavtal. Det finns inte heller i övrigt skäl att ändra de Den nya förhandsprövning som krävs för att genomföra direktivet bör alltså inte omfatta balansavtal. Det kan antas underlätta för såväl de berörda företagen som Energimark- nadsinspektionen om den nya förhandsprövningen har i huvudsak samma utformning som den ordning som gäller för balansavtal. fattar inte heller att det finns skäl som talar för att införa en annan modell Ett nätföretag bör mot denna bakgrund inte få ingå avtal om stödtjänster förrän har godkänt de metoder som har an- vänts för att utforma avtalen (jfr 8 kap. 4 a § andra stycket första meningen bör i enlighet med elmarknads- direktivets krav godkänna metoderna, om metoderna kan antas leda till att stödtjänster utförs så effektivt som möjligt, ger lämpliga incitament för nätanvändarna att balansera sin inmatning och sitt uttag och tillhandahålls på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt. beslut i frågan om godkännande bör gälla , och myndigheten bör delge beslutet genom kungörelse 2021/22:153 (jfr 8 kap. 4 b § tredje stycket ellagen). När det gäller tiden för att avgöra ett ärende finns inte behov av någon reglering utöver den som finns i för- valtningslagen (se avsnitt 7.2). Det bör ligga på nätföretagen att offentliggöra de villkor som företagen tillämpar i avtal om stödtjänster och att utan dröjsmål ge den som begär det skriftlig information om villkoren (jfr 8 kap. 4 b § ellagen). Lagrådet efterlyser ett förtydligande i frågan om det avses vara någon skillnad mellan metoder att utforma avtalen och avtalsvillkor. Det enklaste sättet att i förhand pröva metoderna för utformningen av avtalsvillkor torde vara att på ansökan av ett nätföretag granska de standardvillkor som före- taget använder för att utforma avtalen med de enskilda leverantörerna (jfr prop. 2011/12:77 s. 25). Det utesluter dock inte att metodprövningen kan ske på annat sätt. Ytterst bör det vara upp till att avgöra vad som är ett ändamålsenligt sätt att genomföra prövningen. Metoder att utforma avtalen och avtalsvillkor kan alltså inte utan vidare sägas vara samma sak. 7.5Riktlinjer och tekniska villkor Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om –hur ett distributionsnätsföretag ska ta fram och utforma riktlinjer för att anskaffa stödtjänster, –skyldighet för ett transmissionsnätsföretag att ta fram specifikatio- ner för de icke frekvensrelaterade stödtjänster som företaget anskaffar och standardiserade marknadsprodukter för sådana tjänster och lämna specifikationerna och marknadsprodukterna till nätmyndigheten för godkännande, –vilka krav som ska vara uppfyllda för att nätmyndigheten ska god- känna specifikationer och marknadsprodukter, och –vilka tekniska villkor i övrigt som ett nätföretag får ställa i fråga om stödtjänster. energi-rapporten innehåller inte något motsvarande förslag. Remissinstanserna: anser att det även i fortsättningen bör vara den systemansvariga myndigheten som bär huvud- ansvaret för framtagandet av tekniska krav för deltagande på marknaderna. Enligt verket räcker det inte enbart med skrivningar om att stödtjänsterna ska upphandlas, utan det bör framgå att det även ingår i ansvaret att på olika sätt utveckla stödtjänsterna. Övriga remissinstanser berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag Elmarknadsdirektivet utgår från att ett distributionsnätsföretag kan ta fram ”regler” för att upphandla de produkter och tjänster som behövs för distri- butionsnätets effektiva, tillförlitliga och säkra drift. När det gäller ett distri- butionsnätsföretag som är ansvarigt för sådan upphandling ska de regler som företaget antar för detta ändamål vara objektiva, transparenta och icke-diskriminerande samt utvecklas i samordning med transmissions- Prop. 2021/22:153 nätsföretag och andra berörda marknadsaktörer (artikel 31.6 första me- Att i detta sammanhang använda ordet regler i svensk författ- ningstext är dock inte lämpligt, eftersom det kan ge intrycket att det rör sig om föreskrifter eller andra rättsligt bindande normer. Det som avses är riktlinjer för upphandlingen. bedömer att de aktuella kraven kan ge- nomföras i svensk rätt genom de förslag som redovisas i avsnitt 7.2 och För att det inte ska råda någon tvekan om att har genomfört direktivet även i dessa delar bör det dock finnas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur ett distributionsnätsföretag ska ta fram och utforma riktlinjer för att anskaffa stödtjänster. Specifikationer och standardiserade marknadsprodukter Transmissionsnätsföretag, som behöver tillsynsmyndighetens godkännan- de, eller tillsynsmyndigheten själv, ska enligt elmarknadsdirektivet genom ett transparent och deltagandebaserat förfarande som inbegriper alla be- rörda systemanvändare och distributionsnätsföretagen fastställa specifika- tioner för de icke frekvensrelaterade stödtjänster som upphandlas och om lämpligt standardiserade marknadsprodukter för sådana tjänster åtminsto- ne på nationell nivå (artikel 40.6 första meningen). Specifikationerna ska säkerställa ett faktiskt och icke-diskriminerande deltagande av alla mark- nadsaktörer, inklusive marknadsaktörer som erbjuder energi från förnyba- ra energikällor, marknadsaktörer som deltar i efterfrågeflexibilitet, aktörer som driver energilagringsanläggningar och marknadsaktörer som deltar i aggregering (artikel 40.6 andra meningen). I linje med det som anför bör det i första hand ligga på affärsverket att ta fram de aktuella specifikationerna och marknadsprodukterna. Enligt elmarknadsdirektivet krävs dock att tillsyns- myndigheten i vart fall lämnar sitt godkännande. Mot denna bakgrund anser regeringen att en lämplig ordning i är att ett transmissions- nätsföretag, i praktiken , tar fram specifika- tionerna och, när det är lämpligt, standardiserade marknadsprodukter och lämnar dessa till för godkännande. För att ska godkänna specifikationer och marknads- produkter bör det krävas att dessa, i enlighet med vad som krävs enligt elmarknadsdirektivet, säkerställer ett faktiskt och icke-diskriminerande deltagande av alla berörda marknadsaktörer. De föreskrifter som krävs för att genomföra direktivet i denna del är så- dana som kan bemyndiga regeringen att utfärda. Det finns inte skäl att i ellagen föra in detaljerade och tekniska föreskrifter när det gäller specifikationer och marknadsprodukter. Om föreskrifterna finns på en lägre normnivå, blir det också enklare att vid behov genomföra justeringar. En möjlighet är att införa allmänt hållna bestämmelser i lagen och komplettera lagen i förordning och myndighetsföreskrifter. Det finns dock ingen särskild fördel med en sådan uppdelning eller i övrigt starka skäl för en reglering i lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer bör alltså få meddela föreskrifter om skyldighet för ett trans- missionsnätsföretag att ta fram specifikationer för de icke frekvensrelate- 2021/22:153 rade stödtjänster som företaget anskaffar och standardiserade marknads- produkter för sådana tjänster och lämna specifikationerna och marknads- produkterna till för godkännande och före- skrifter om vilka krav som ska vara uppfyllda för att inspektionen ska godkänna specifikationer och marknadsprodukter. Tekniska villkor i övrigt Distributionsnätsföretagens upphandling av icke frekvensrelaterade stöd- tjänster ska enligt elmarknadsdirektivet säkerställa faktiskt deltagande av alla kvalificerade marknadsaktörer (artikel 31.8). Det krävs i synnerhet att tillsynsmyndigheterna och distributionsnätsföretagen i nära samarbete med alla marknadsaktörer fastställer tekniska krav för deltagande på dessa marknader på grundval av de tekniska egenskaperna för dessa marknader och kapaciteten hos alla marknadsaktörer. Kravet i fråga om faktiskt deltagande av alla kvalificerade marknads- aktörer genomförs i huvudsak genom bestämmelserna om marknadsbase- rad anskaffning och förhandsprövning av villkor (avsnitt 7.2 och 7.4). För att säkerställa att ett sådant faktiskt deltagande är möjligt bör dock regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kunna meddela föreskrifter om vilka tekniska villkor som ett nätföretag får ställa i fråga om stödtjänster, utöver sådana villkor som behandlas i detta avsnitt. Det bör även finnas utrymme för att meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag och andra företag som är verksamma på elmarknaden att samarbeta på det sätt som anges i direktivet. Överväganden och förslag i den delen finns i avsnitt 8. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för –nätföretag att samarbeta med varandra i frågor som rör möjligheten för den som är ansluten till elnätet att delta på marknader för el, –nätföretag och andra företag som är verksamma på elmarknaden att samarbeta i frågor som rör möjligheten att delta på marknader för stöd- tjänster, och –nätföretag att utbyta information. energi-rapportens förslag överensstämmer inte med regeringens. I rapporten föreslås att distributionsnätsföretag ska få en skyldighet att samarbeta med transmissionsnätsföretag för att säkerställa att marknads- aktörerna kan delta på slutkunds-, grossist- och balansmarknaderna. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. bedömer att Energi- marknadsinspektionen borde utarbeta någon form av vägledning i fråga om vad samarbetet ska innehålla och hur det ska utformas. anser att det är viktigt att beakta att lösningar på nationella problem inte bör skapa nya problem på lokal nivå. samarbetet mellan distributionsnätsföretag och transmissionsnätsföretag . 2021/22:153 blir komplext och otydligt ur ett systemperspektiv. Skälen för regeringens förslag Samarbete för att marknadsaktörer ska kunna delta på marknader för el eller stödtjänster Enligt artikel 31.9 i elmarknadsdirektivet ska distributionsnätsföretag samarbeta med transmissionsnätsföretag så att de marknadsaktörer som är anslutna till deras nät faktiskt deltar på slutkunds-, grossist- och balans- marknaderna. Något uttryckligt krav med motsvarande innehåll finns inte i det hittillsvarande svenska regelverket. Det är alltså nödvändigt att införa nationella föreskrifter för att ska anses ha genomfört direktivet i denna del. Ett allmänt hållet krav i ellagen kan taget för sig få endast begränsad praktisk betydelse. Det kan visa sig att det krävs sådana förtydliganden som och efterlyser. framhåller bör det också tas hänsyn till att lösningarna ska fungera på flera nivåer. De föreskrifter som krävs för att genomföra direktivet i denna del är så- dana som kan bemyndiga regeringen att utfärda. En annan möj- lighet är att införa en allmänt hållen bestämmelse i ellagen och komplettera lagen i förordning och myndighetsföreskrifter. Det finns dock ingen särskild fördel med en sådan uppdelning eller i övrigt starka skäl för en reglering i lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer bör alltså få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att samarbeta i frågor som rör möjligheten för den som är ansluten till elnätet att delta på marknader för el eller stödtjänster. Som nämns i avsnitt 7.5 bör det även finnas utrymme för att meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag och andra företag som är verk- samma på elmarknaden att samarbeta på det sätt som anges i artikel 31.8 i elmarknadsdirektivet. Bemyndigandet bör alltså omfatta även skyldighet för nätföretag och andra företag som är verksamma på elmarknaden att samarbeta i frågor som rör möjligheten att delta på marknader för stöd- tjänster. Skyldighet för nätföretag att utbyta information Nätföretag ska enligt elmarknadsdirektivet utbyta all nödvändig informa- tion och samordna med varandra i syfte att säkerställa ett optimalt utnytt- jande av resurser, säkerställa säker och effektiv drift av systemet och att underlätta marknadsutvecklingen (artikel 32.2 tredje meningen och 40.6 tredje meningen). Regeringen eller den myndighet som regeringen be- stämmer bör mot denna bakgrund få meddela föreskrifter om skyldighet för nätföretag att utbyta information. 2021/22:153 9 Tillåten verksamhet för ett nätföretag Regeringens förslag: Ett nätföretag ska inte få bedriva någon annan verksamhet än nätverksamhet. Företaget ska dock få –förvalta eller driva andra nät än elnät, –producera el, om produktionen sker tillfälligt för att ersätta ute- bliven el vid elavbrott, och –reparera och underhålla ett annat företags nät. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om vad som är tillåten verksamhet. ska i det enskilda fallet få bevilja dispens från för- budet, om ett nätföretag behöver bedriva annan verksamhet än nätverk- samhet för att kunna fullgöra sina skyldigheter enligt ellagen eller andra föreskrifter som genomför elmarknadsdirektivet eller enligt EU:s el- marknadsförordning. energi-rapportens förslag överensstämmer i huvudsak med reger- Enligt rapportens förslag ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vilka verksamheter som är nödvändiga för att ett distributionsnätsföretag ska kunna följa sina skyl- digheter enligt elmarknadsdirektivet eller EU:s elmarknadsförordning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. hänvisning till att har gjort en alltför snäv tolkning av direktivet, vilket enligt kommunen får negativa konsekvenser för små nätföretags möjlighet att samarbeta och dela på specialistkompe- anser att det är en för omfattande inskränkning att begränsa verksamhetsutövandet för distributionsnätsföretaget till att en- dast gälla egen nätverksamhet. det direkt i lagtexten tydliggörs att systemansvariga för överföringssystem också får handla med energi i syfte att balansera elsystemet vid obalanser och med stödtjänster. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap anser att det tydligare bör framgå att distributionsnätsföretag kan erbjuda tjänsten avbrottsfri kraft för exempelvis kunder som bedriver samhälls- Sala kommun anför att förslaget medför en svårighet att fördela fasta kostnader, vilket kommer att bidra till behov av ökade taxor för kundkollektivet, och att ett förslag för att behålla styrkan i de kommunala bolagen kunde vara att införa ett undantag för bolag med högst 100 000 kunder. Kommuner och Regioner anser att avgräns- ningen av nätverksamhet bör ge fortsatt möjlighet för nätföretag att sälja entreprenadtjänster till andra elnät. ges utrymme för ett nätföretag att sälja tjänster till t.ex. andra nätföretag, industrier och kommuner. Elinorr och Lokalkraft föreslår att inskränkningen revideras på sådant sätt att det i fortsättningen även ska vara tillåtet för nätföretag att utföra drifts-, administrations- och stöd- tjänster åt en annan juridisk person som bedriver nätverksamhet. Sälens kommun anser att nätmyndigheten ska bevilja undantag från att ett distributionsnätsföretag inte får bedriva någon annan verksamhet än nät- verksamhet, om företaget kan visa att det är ekonomiskt fördelaktigt för kommunkoncernen eller samhället. Skälen för regeringens förslag Enligt artiklarna 31.10 och 40.8 i elmarknadsdirektivet krävs det tillstånd från medlemsstaterna eller deras utsedda behöriga myndigheter för att distributionsnätsföretag och transmissionsnätsföretag ska få bedriva någon annan verksamhet än den som föreskrivs i direktivet och i EU:s elmark- nadsförordning. En förutsättning för ett sådant tillstånd är att den verksam- het som undantas är nödvändig för att företagen ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt direktivet eller förordningen. Dessutom måste tillsyns- myndigheten bedöma behovet av undantaget. Artiklarna 31.10 och 40.8 påverkar dock inte rätten för nätföretagen att äga, utveckla, förvalta eller driva andra nät än elnät, när medlemsstaten eller den utsedda behöriga myndigheten beviljat en sådan rätt. Avgränsning av nätverksamhet i svensk rätt Enligt den hittillsvarande regleringen får ett nätföretag inte bedriva pro- duktion av eller handel med el (3 kap. 1 a § första stycket ellagen). Före- taget får dock bedriva sådan elproduktion som uteslutande är avsedd att täcka nätförluster eller sker tillfälligt i syfte att ersätta utebliven el vid el- avbrott (3 kap. 1 a § andra stycket ellagen). För att genomföra elmarknadsdirektivet krävs det alltså att det nuvaran- de förbudet utökas till att gälla all annan verksamhet än den som föreskrivs i direktivet och i EU:s elmarknadsförordning med de undantag som be- handlas nedan. Vad ingår i nätverksamheten? Regeringen föreslår att nätverksamhet i ellagen ska avse att med stöd av en nätkoncession ställa en starkströmsledning till förfogande för över- föring av el för någon annans räkning och vidta de åtgärder som behövs för överföringen (avsnitt 5.1). Avgränsningen rymmer i huvudsak den verk- samhet som ett nätföretag får bedriva inom de ramar som sätts av elmark- nadsdirektivet och EU:s elmarknadsförordning. Regeringen delar alltså inte den bedömning som några remissinstanser gör att Energimarknads- inspektionens förslag går längre än direktivet. och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap efterlyser förtydliganden av att olika åtgärder och tjänster ingår i den verksamhet som ett nätföretag får bedriva. Regeringen bedömer dock att det inte finns skäl att särskilt lyfta fram just de delarna av nätverksam- heten i lagtexten.