prop · H903227 · 2022-04-19 00:00:00 — För att säkerställa att sådana insatser är effektiva bör med lemsstaterna ställa personal som de utstationerar till byrån, tillhandahåller till byrån för kortvarig utplacering och utplacerar med avseende på reserven för snabba insatser till förfogande för att bilda relevanta enheter och tillhandahålla nödvändig teknisk utrustning. När personalen som utplaceras med den tekniska utrustningen från en medlemsstat har sitt ursprung i den medlemsstaten, bör den räknas som en del av den medlemsstatens bidrag till den stående styrkan. Byrån och den berörda medlemsstaten bör komma överens om en operativ plan. (50)Om en medlemsstat står inför specifika och oproportionella migrationsutmaningar vid särskilda områden av dess yttre gränser som kännetecknas av stora inkommande blandade migrationsflöden, bör medlemsstaterna kunna förlita sig på en ökad teknisk och operativ förstärkning. Sådan förstärkning bör tillhandahållas i hotspot-områden av stödenheter för migrationshantering. Dessa enheter bör bestå av operativ personal som utplaceras från den stående styrkan och av experter från medlemsstaterna utplacerade av Europeiska stödkonto ret för asylfrågor (Easo), Europol och, vid behov, experter från Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter och övriga unionsorgan och unionsbyråer samt medlemsstaterna. Byrån bör bistå kommissionen med samordningen mellan de olika byråerna på fältet. Kommissionen bör i samarbete med värdmedlemsstaten och relevanta unionsbyråer fastställa villkoren för samarbetet vid hotspot-områden. Kommissionen bör säker ställa de relevanta byråernas samarbete inom ramen för deras respektive uppdrag och ansvara för samordningen av verksamheten i stödenheterna för migrationshantering. (51)Medlemsstaterna bör säkerställa att myndigheter som kan förväntas få ta emot ansökningar om internationellt skydd, som till exempel polisen, gränsbevakningstjänstemän, invandringsmyndigheter och personal vid förvars enheter har relevant information. De bör även säkerställa att dessa myndigheters personal erhåller nödvändig utbildning som är lämplig i förhållande till deras uppgifter och ansvar och att de får instruktioner om att upplysa sökande om var och hur ansökningar om internationellt skydd kan lämnas in samt instruktioner om hur de ska hänvisa personer i en utsatt situation till lämplig hänvisningsmekanism. (52)I sina slutsatser av bekräftade åter vikten av att förlita sig på en övergri pande strategi för migration och ansåg att migration är en utmaning inte endast för den enskilda med lemsstaten, utan även för i dess helhet. I detta avseende betonades vikten av att unionen tillhandahåller fullt stöd för att säkerställa en ordnad förvaltning av migrationsströmmarna. L 295/8 Europeiska unionens officiella tidning (53)Byrån och Easo bör ha ett nära samarbete för att effektivt hantera migrationsutmaningar som kännetecknas av stora inkommande blandade migrationsströmmar, särskilt vid de yttre gränserna. I synnerhet bör byrån och Easo samordna sin verksamhet och stödja medlemsstaterna i arbetet med att underlätta förfarandena i fråga om internationellt skydd och förfarandet för återvändande när det gäller tredjelandsmedborgare vars ansökan om internationellt skydd avslås. Byrån och Easo bör också samarbeta i annan gemensam operativ verksamhet, såsom delad riskanalys, insamling av statistiska data, utbildning och stöd till medlemsstaterna i samband med beredskapsplanering. (54)Nationella myndigheter som utför kustbevakningsuppgifter är ansvariga för en lång rad uppgifter som kan omfatta sjösäkerhet, sjöfartsskydd, sök- och räddningssituationer, gränskontroll, fiskerikontroll, tullkontroll, allmän brottsbekämpning och miljöskydd. Byrån, Europeiska fiskerikontrollbyrån (EFCA) och Europeiska sjösä kerhetsbyrån (Emsa) bör därför stärka sitt samarbete såväl med varandra som med de nationella myndigheter som utför kustbevakningsuppgifter för att öka kunskaperna om den maritima lägesbilden och stödja konse kventa och kostnadseffektiva åtgärder. Samverkanseffekter mellan de olika aktörerna i havsmiljön bör vara i linje med europeisk integrerad gränsförvaltning och strategier för sjöfartsskydd. (55)I hotspot-områden bör medlemsstaterna samarbeta med relevanta unionsbyråer, som bör agera inom ramen för sina respektive uppdrag och befogenheter och under kommissionens samordning. Kommissionen bör i samar bete med de relevanta unionsbyråerna säkerställa att verksamheten i hotspot-områden är förenlig med tillämplig unionsrätt och grundläggande rättigheter. (56)När det är motiverat med hänsyn till resultaten av sårbarhetsbedömningen eller riskanalysen, eller när en kritisk påverkansgrad tillfälligt har tilldelats ett eller flera gränsavsnitt, bör byråns verkställande direktör rekommendera den berörda medlemsstaten att inleda och genomföra gemensamma insatser eller snabba gränsinsatser. (57)Om den yttre gränskontrollen blir så ineffektiv att Schengenområdets förmåga att fungera äventyras, antingen därför att en medlemsstat inte vidtar nödvändiga åtgärder i enlighet med en sårbarhetsbedömning eller därför att en medlemsstat som står inför specifika och oproportionella utmaningar vid de yttre gränserna inte har begärt tillräckliga stödåtgärder från byrån eller inte genomför dessa åtgärder, bör unionen reagera enhetligt, snabbt och effektivt. För att minska dessa risker och säkerställa bättre samordning på unionsnivå bör kommissionen lägga fram ett förslag till beslut för rådet som identifierar vilka åtgärder som ska genomföras av byrån och ålägger den berörda medlemsstaten att samarbeta med byrån vid genomförandet av dessa åtgärder. Eftersom de åtgärder som ska beslutas kan vara politiskt känsliga och sannolikt berör nationella verkställighets- och ingripandebefogenheter bör rådet tilldelas genomförandebefogenheter att anta sådana beslut. Byrån bör sedan fastställa vad som krävs för det praktiska genomförandet av de åtgärder som anges i rådets beslut. Byrån bör tillsammans med den berörda medlemsstaten upprätta en operativ plan. Den berörda medlemsstaten bör underlätta genomförandet av rådets beslut och den operativa planen genom att bland annat genomföra sina skyldigheter enligt denna förordning. Om en medlemsstat inte rättar sig efter rådets beslut och inte samarbetar med byrån vid genomförandet av åtgärderna i beslutet, bör kommissionen kunna utlösa det särskilda förfarande som föreskrivs i artikel 29 i förordning (EU) 2016/399 vid exceptionella omständigheter som utgör en risk för det övergripande funktionssättet för området utan inre gränskontroll. (58)Den stående styrkan bör bestå av fyra kategorier av operativ personal, nämligen ordinarie personal, personal som är utstationerad till byrån från medlemsstaterna för , personal som tillhandahålls av medlemsstaterna för kortvariga utplaceringar och personal som ingår i reserven för snabba gränsinsatser. Den operativa personalen bör utgöras av gränskontrolltjänstemän, ledsagare vid återvändande, återvändandeexperter och annan relevant personal. Den stående styrkan bör utplaceras inom ramen för enheter. Det faktiska antalet operativ personal som utplaceras från den stående styrkan bör vara beroende av operativa behov. (60)Den operativa personal som utplaceras som medlemmar i enheterna bör ha alla nödvändiga befogenheter för att utföra gränskontroller och återvändandeuppgifter, inklusive de uppgifter som kräver verkställande befogen heter enligt relevant nationell rätt eller denna förordning. När ordinarie personal utövar sina verkställande befo genheter bör byrån ansvara för all skada som detta kan orsaka. Europeiska unionens officiella tidning L 295/9 (60)Medlemsstaterna bör bidra till den stående styrkan i enlighet med bilaga II för långvariga utstationeringar och bilaga III för kortvariga utplaceringar. De enskilda bidragen från medlemsstaterna bör fastställas på grundval av den fördelningsnyckel som överenskommits under förhandlingarna om förordning (EU) 2016/1624 med avseende på reserven för snabba insatser och som anges i bilaga I till den förordningen. Den fördelnings nyckeln bör anpassas proportionellt i förhållande till storleken på den stående styrkan. Dessa bidrag bör också fastställas proportionellt för de Schengenassocierade länderna. (61)Vid valet av antalet personal och de personalprofiler som ska anges i styrelsens beslut bör den verkställande direktören tillämpa principerna om likabehandling och proportionalitet, särskilt när det gäller medlemsstaternas nationella kapacitet. (62)Den exakta tidsplanen för kortvariga utplaceringar från den stående styrkan och för tillhandahållandet av tek nisk utrustning som samfinansieras inom ramen för de särskilda åtgärderna inom fonden för inre säkerhet eller annan särskild unionsfinansiering bör fastställas mellan varje medlemsstat och byrån via årliga bilaterala för handlingar, med beaktande av kapacitet och proportionalitet. Vid begäran om nationella bidrag till den stående styrkan bör den verkställande direktören som en allmän regel tillämpa principerna om proportionalitet och likabehandling av medlemsstaterna i syfte att förhindra situationer som i hög grad påverkar fullgörandet av nationella uppgifter i en medlemsstat genom att begära in den medlemsstatens årliga bidrag . Sådana arrangemang bör inbegripa möjligheten för medlemsstaterna att fullgöra sina skyldigheter rörandeutplaceringsperioderna genom perioder som inte följer på varandra. När det gäller kortva riga utplaceringar från den stående styrkan bör medlemsstaterna också kunna fullgöra sina skyldigheter i fråga om kortvarig utplacering på ett kumulativt sätt, genom utplacering av mer personal eller genom utplacering av enskilda personalmedlemmar i enlighet med den planering som man kommit överens om genom årliga bilaterala förhandlingar. (63)Utan att det påverkar genomförandet i rätt tid av den operativa planen för insatser till havs bör byrån i ett så tidigt skede som möjligt förse de deltagande medlemsstaterna med specifik information om relevant jurisdiktion och tillämplig rätt, särskilt om befogenheterna för befälhavare på fartyg och luftfartyg, villkoren för användning av våld och restriktiva eller frihetsberövande åtgärder. (64)Den långsiktiga utvecklingen av de personella resurserna i syfte att säkra medlemsstaternas bidrag till den stå ende styrkan bör stödjas genom ett system för ekonomiskt stöd. För detta ändamål är det lämpligt att bemyn diga byrån att använda beviljande av bidrag till medlemsstaterna utan någon ansökningsomgång inom ramen för finansiering som inte är kopplad till kostnader under förutsättning att de villkor som anges i och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 (11) är uppfyllda. Det ekonomiska stödet bör göra det möjligt för medlemsstaterna att anställa och utbilda ytterligare personal för att ge dem den flexibi litet som krävs för att uppfylla de obligatoriska bidragen till den stående styrkan. Systemet för ekonomiskt stöd bör beakta den tid som krävs för rekrytering och utbildning, och därför bör N + 2-regeln tillämpas. Det sär skilda finansieringssystemet bör ha rätt balans mellan risken för oriktigheter och bedrägerier och kostnaderna för kontroll. I den här förordningen fastställs de viktigaste villkoren för ekonomiskt stöd, nämligen rekrytering och utbildning av det lämpliga antalet gränsbevakningstjänstemän eller andra specialister motsvarande det antal tjänstemän som är långvarigt utstationerade till byrån eller den faktiska utplaceringen av tjänstemän under byråns operativa verksamhet under en sammanhängande eller icke-sammanhängande period eller proportionellt beräknat för utplaceringar under en sammanhängande eller icke-sammanhängande period på mindre än . Med tanke på bristen på relevanta och jämförbara data om faktiska kostna der i medlemsstaterna skulle utarbetandet av en kostnadsbaserad stödordning vara alltför komplicerat och inte tillgodose behovet av ett enkelt, snabbt, effektivt och ändamålsenligt finansieringssystem. För att fastställa storle ken på denna finansiering till olika medlemsstater är det lämpligt att som referensbelopp använda den årliga lönen för en kontraktsanställd tjänsteman i unionsinstitutionernas tjänstegrupp III grad 8 löneklass 1, anpassad enligt en utjämningskoefficient för varje medlemsstat i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning och i en anda av likabehandling. Vid genomförandet av sådant finansiellt stöd bör byrån och medlemsstaterna säkerställa att principerna om medfinansiering och att ingen dubbelfinansiering får förekomma efterlevs. (65)För att mildra de eventuella konsekvenserna för de nationella myndigheterna i samband med rekryteringen av ordinarie personal till den stående styrkan, bör stöd ges till medlemsstaternas relevanta myndigheter för att täcka investeringar i utbildning av ny personal som ersätter sådan personal som lämnar sina tjänster. (11) och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 av om finansiella regler för unionens allmänna budget, om ändring av förordningarna (EU) nr 1296/2013, (EU) nr 1301/2013, (EU) nr 1303/2013, (EU) nr 1304/2013, (EU) nr 1309/2013, (EU) nr 1316/2013, (EU) nr 223/2014, (EU) nr 283/2014 och beslut nr 541/2014/EU samt om upphävande av förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (EUT L 193, 30.7.2018, s. 1). L 295/10 Europeiska unionens officiella tidning (66)Inför utplacering av den stående styrkan på tredjeländers territorium bör byrån utveckla kapaciteten för sina egna lednings- och kontrollstrukturer samt förfaranden för att säkerställa att medlemmar i enheterna kan hållas civilrättsligt och straffrättsligt ansvariga. (67)För att möjliggöra effektiva utplaceringar från den stående styrkan bör vissa beslut och genomförandeåtgärder antas och införas . Därför bör byrån tillsammans med medlemsstaterna och kommissionen delta i utarbetandet av sådana genomförandeåtgärder och beslut som ska antas av styrelsen. En sådan förberedande process bör omfatta byråns och medlemsstaternas relevanta rekryte ring enligt denna förordning. (68)För att säkerställa kontinuiteten i stödet till den operativa verksamhet som organiseras av byrån, bör emellertid alla utplaceringar, inklusive inom ramen för reserven för snabba insatser, som ska ske planeras och genomföras i enlighet med förordning (EU) 2016/1624 och i enlighet med de årliga bilate rala förhandlingarna . Därför bör de relevanta bestämmelserna i den förordningen upphöra att gälla med verkan först . (69)Byråns personal bör bestå av personal som utför de uppgifter som tilldelas byrån, antingen vid byråns huvud kontor eller som en del av den stående styrkan. Ordinarie personal inom den stående styrkan bör främst utpla ceras som medlemmar i enheterna. Det bör endast vara möjligt att rekrytera ett begränsat och klart definierat antal ordinarie personal för att utföra stödjande funktioner för upprättandet av den stående styrkan, särskilt vid huvudkontoret. (70)För att komma till rätta med de kvarstående bristerna i den frivilliga sammanslagningen av teknisk utrustning från medlemsstaterna, särskilt när det gäller storskaliga resurser, bör byrån själv ha den utrustning som behövs för gemensamma insatser eller snabba gränsinsatser eller annan operativ verksamhet. Dessa resurser bör godkännas av medlemsstaterna som resurser som används i statens tjänst. Byrån har visserligen haft laglig rätt att förvärva eller hyra sin egen tekniska utrustning , men denna möjlighet har försvårats avsevärt genom bristen på budgetmedel. (71)Följaktligen har kommissionen, för att matcha den ambitionsnivå som ligger till grund för inrättandet av den stående styrkan, öronmärkt ett betydande anslag inom ramen för den fleråriga budgetramen 2021–2027 för att göra det möjligt för byrån att förvärva, underhålla och driva de luft-, sjö- och markresurser som motsvarar dess operativa behov. Förvärvet av de nödvändiga resurserna kan bli en långdragen process, särskilt för stora resur ser, men byråns egen utrustning bör bli ryggraden i den operativa verksamheten medan ytterligare bidrag kan begäras från medlemsstaterna under exceptionella omständigheter. Byråns utrustning bör till stor del drivas av byråns tekniska besättningar som ingår i den stående styrkan. För att säkerställa att de föreslagna finansiella resurserna används på ett effektivt sätt bör förvärvet av de nödvändiga resurserna bygga på en fler årig strategi som beslutas av styrelsen . Det är nödvändigt att säkerställa byråns livskraft med hjälp av framtida fleråriga budgetramar och att upprätthålla en omfattande europeisk integrerad gränsför valtning. (72)Vid genomförandet av denna förordning bör byrån och medlemsstaterna på bästa sätt utnyttja befintlig kapaci tet i form av personella resurser och teknisk utrustning, både på unionsnivå och på nationell nivå. (73)Den långsiktiga utvecklingen av ny kapacitet inom den europeiska gräns- och bör samordnas mellan medlemsstaterna och byrån i linje med den fleråriga strategiska policycykeln för europeisk integrerad gränsförvaltning, med beaktande av att vissa processer tar . Detta inbegriper rekrytering och utbildning av nya gränsbevakningstjänstemän, vilka under sin karriär skulle kunna användas både i medlemsstaterna och som en del av den stående styrkan, förvärv, underhåll och bortskaffande av utrustning, för vilka möjligheter till interoperabilitet och stordriftsfördelar bör eftersträvas, och utveckling av ny utrustning och tillhörande teknik, bland annat genom forskning. (74)Kapacitetsfärdplanen bör sammanföra medlemsstaternas kapacitetutvecklingsplaner och den fleråriga plane ringen av byråns resurser för att optimera de långsiktiga investeringarna för att på bästa sätt skydda de yttre gränserna. Europeiska unionens officiella tidning L 295/11 (75)Med beaktande av det utökade mandatet för byrån, inrättandet av den stående styrkan, dess förstärkta närvaro på fältet vid de yttre gränserna och dess ökade deltagande i fråga om återvändande, bör det vara möjligt för byrån att inrätta lokalkontor belägna på platser i närheten av sin betydande operativa verksamhet som denna verksamhet pågår, att fungera som kontakt mellan byrån och värdmedlemsstaten, att hantera sam ordnings-, logistik- och stöduppgifter och att underlätta samarbete mellan byrån och värdmedlemsstaten. (76)Mot bakgrund av att samarbetet mellan olika organ utgör en del av europeisk integrerad gränsförvaltning bör byrån samarbeta nära med alla relevanta unionsorgan och unionsbyråer, särskilt med Europol och Easo. Ett sådant samarbete bör äga rum på högkvartersnivå, i områden för operativa insatser och, i förekommande fall, på lokalkontorsnivå. (77)Byrån och medlemsstaterna, i synnerhet deras utbildningsakademier, bör nära samarbeta när det gäller utbild ningen av den stående styrkan, som det säkerställs att utbildningsprogram är harmoniserade och främjar de gemensamma värden som fastställs i fördragen. Byrån bör, efter att ha fått styrelsens godkännande, ha möjlighet att inrätta ett eget utbildningscentrum i syfte att ytterligare underlätta införlivandet av en gemen sam europeisk kultur i den utbildning som tillhandahålls. (78)Byrån bör vidareutveckla gemensamma läroplaner och lämpliga utbildningsverktyg för gränsförvaltning och återvändande, bland annat särskild utbildning om skydd av utsatta personer, inklusive barn. Den bör även erbjuda kompletterande utbildningskurser och seminarier rörande uppgifter i samband med integrerad gränsför valtning, inklusive för tjänstemän vid de behöriga nationella myndigheterna. Byrån bör ge personal som ingår i den stående styrkan specialiserad utbildning som är relevant för deras uppgifter och befogenheter. Detta bör omfatta utbildning i relevant unionsrätt och internationell rätt och om grundläggande rättigheter. Byrån bör få anordna utbildning i samarbete med medlemsstaterna och tredjeländer på deras territorier. (79)Återvändande av tredjelandsmedborgare som inte uppfyller eller inte längre uppfyller villkoren för inresa, vis telse eller bosättning i medlemsstaterna, i enlighet med och rådets direktiv /115/EG (12), är en väsentlig del av de övergripande insatserna för att bekämpa olaglig invandring och utgör en viktig fråga av stort allmänintresse. (80)Byrån bör öka stödet till medlemsstaterna för att återsända tredjelandsmedborgare i överensstämmelse med uni onens återvändandepolitik och med hänsyn till direktiv /115/EG. Byrån bör särskilt samordna och organi sera återvändandeinsatser från en eller flera medlemsstater samt organisera och genomföra återvändandeinter ventioner för att stärka systemet för återvändande i medlemsstater som behöver teknisk och operativ förstärk ning för att kunna fullgöra sin skyldighet att återsända tredjelandsmedborgare i enlighet med det direktivet. (81)Byrån bör, med full respekt för de grundläggande rättigheterna och utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för att utfärda beslut om återvändande, ge medlemsstaterna tekniskt och operativt stöd i återvändande processen, inbegripet när det gäller identifiering av tredjelandsmedborgare och andra av medlemsstaternas åtgärder inför och i samband med återvändande. Byrån bör även, i samarbete med myndigheterna i de berörda tredjeländerna, bistå medlemsstaterna i att anskaffa resehandlingar för återvändande. (82)Byrån bör, under förutsättning att det finns en överenskommelse med den berörda medlemsstaten, tillåta Euro parådets europeiska kommitté till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning att besöka platser där den genomför återvändandeinsatser inom ramen för den övervakningsmeka nism som inrättats av medlemmar enligt den europeiska konventionen till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. (83)Stödet till medlemsstaterna när det gäller att genomföra återvändandeförfaranden bör omfatta tillhandahållande av praktisk information om mottagande tredjeländer som är relevant för genomförandet av denna förordning, såsom tillhandahållande av kontaktuppgifter eller annan logistisk information som är nödvändig för ett smidigt och värdigt genomförande av återvändandeinsatserna. Stödet bör även omfatta drift och underhåll av en plattform för utbyte av de uppgifter och den information som krävs för att byrån ska kunna tillhandahålla tekniskt och operativt stöd i enlighet med den här förordningen. Plattformen bör ha en kommunikationsinfra struktur som möjliggör automatisk överföring av statistiska uppgifter via medlemsstaternas system för hante ring av återvändande. (12) och rådets direktiv /115/EG av om gemensamma normer och förfaranden för åter vändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna (EUT L 348, 24.12.2008, s. 98). L 295/12 Europeiska unionens officiella tidning (84)En eventuell överenskommelse mellan en medlemsstat och ett tredjeland fritar inte byrån eller medlemsstaterna från de skyldigheter eller det ansvar som följer av unionsrätten eller internationell rätt, särskilt inte vad gäller iakttagandet av principen om non-refoulement och förbudet mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling. (85)Medlemsstaterna bör kunna bedriva operativt samarbete med andra medlemsstater eller tredjeländer vid de yttre gränserna, inklusive när det gäller militära insatser i brottsbekämpande syfte, i den mån samarbetet är förenligt med byråns insatser. (86)Byrån bör förbättra informationsutbytet och samarbetet med andra unionsorgan och unionsbyråer, t.ex. Euro pol, Easo, Emsa, Europeiska unionens satellitcentrum, och nätverksförvaltaren för EATMN, för att på bästa sätt använda information, kapacitet och system som redan finns tillgängliga på europeisk nivå, t.ex. , unionens jordobservations- och jordövervakningsprogram. (87)Samarbete med tredjeländer är en viktig del av europeisk integrerad gränsförvaltning.