prop · H903200 · 2022-03-31 00:00:00 — Återhållen exponering av varumärken som gör det möjligt för kunden att skilja mellan olika varumärken eller som består av varu- och prislistor är exempel på sådant som i normala fall är tillåtet. Utanför förbudets tillämpningsområde faller även reklamskyltar av måttfull karaktär och dis- kreta logotyper. I en affär som saluför andra varor eller produkter än så- dana som omfattas av lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter en livsmedelsaffär – så bör skyltar med kommersiella meddelanden om elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare endast förekomma på den plats där de säljs (jfr prop. 2004/05:118 s. 59). Enligt 7 kap. 3 § 3 är det kommunen som utövar tillsyn över att bestäm- melserna följs. Övervägandena finns i avsnitt 8.7. 8 § Sponsring som främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare är förbjuden om den kan antas få gränsöverskridande effekter. Paragrafen innehåller bestämmelser om sponsring med gränsöver- skridande effekt. Ändringarna innebär att det införs ett förbud mot sponsring med gränsöverskridande effekt som motsvarar de krav som följer av artikel 2 c och 5 och rådets direktiv /33/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (tobaksreklam- direktivet) och artikel 20.5 d och rådets direktiv /40/EU av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillverkning, presentation och försäljning av tobaksvaror och relaterade produkter och om upphävande av direktiv /37/EG (tobaksproduktdirektivet). Begreppet sponsring ska förstås genom en direktivkonform tolkning. Förbudet avser sponsring som främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Av definitionen av begreppet sponsring i 1 kap. 3 § 8 framgår att förbudet omfattar varje form av såväl offentliga som privata bidrag till ett evenemang. Föremål för åtgärden ska vara ett evenemang, en verksamhet eller en person och åtgärden ska syfta till eller ha den direkta eller indirekta verkan att främja en tobaksvara, en elektronisk cigarett eller en påfyllningsbehållare. Om dessa förutsättningar är uppfyllda innebär åtgärden sponsring som är förbjuden om den kan antas få gränsöverskridande effekt. Om den inte kan antas få gränsöverskridande effekt kan åtgärden ändå vara förbjuden enligt 9 § som reglerar s.k. inhemsk sponsring. är den myndighet som enligt 7 kap. 8 § ansvarar för tillsynen över att sponsringsförbudet följs. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 9 § Tillverkare, partihandlare och importörer får inte sponsra nationella evenemang eller verksamheter dit allmänheten har tillträde om sponsringen främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Paragrafen, som är ny, innehåller ett förbud mot inhemsk sponsring. Bestämmelsen motsvarar de bestämmelser om sponsring som finns i nuvarande 8 § första stycket, förutom att kravet på att sponsringen ska antas medföra en ökad omsättning av produkterna har tagits bort. Förbudet innebär att sponsring av nationella evenemang eller verk- samheter dit allmänheten har tillträde inte är tillåtet om sponsringen främjar tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare. Begreppet sponsring definieras i 1 kap. 3 § 8. Med sponsring avses varje form av offentliga eller privata bidrag till ett evenemang, en verksamhet eller en person med syftet att främja en tobaksvara, elektronisk cigarett eller påfyllningsbehållare. Bestämmelsen begränsas i förhållande till definitionen i 1 kap. 3 § 8 på så sätt att den endast omfattar tillverkare, partihandlare och importörer. En detaljhandlare omfattas därmed inte av förbudet och har möjlighet att lämna bidrag till t.ex. ortens idrotts- eller ungdomsverksamhet. Vidare begränsas bestämmelsen i förhållande till definitionen på så sätt att sponsring av en person inte omfattas. Förbudet mot inhemsk sponsring är subsidiärt till förbudet mot sponsring med gränsöverskridande effekt i 8 §. Om sponsringen av ett evenemang eller en verksamhet kan antas få gränsöverskridande effekt så ska i stället 8 § tillämpas. De tidigare förarbetena i prop. 2004/05:118 s. 38–41 och 60–61 samt prop. 2016/17:132 s. 45–47 och 90–91 är alltjämt aktuella i fråga om in- hemsk sponsring. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 10 § Bestämmelser om förbud mot sponsring i radio, tv och på videodelnings- plattformar samt om produktplacering i tv och på videodelningsplattformar finns i radio- och tv-lagen (2010:696). Paragrafen, som i nuvarande lydelse betecknas 8 § andra stycket, inne- håller upplysningar om att det finns bestämmelser om förbud mot sponsring och produktplacering i radio- och tv-lagen. I paragrafen görs en ändring som innebär att det även upplyses om att det finns bestämmelser om förbud mot sponsring och produktplacering av tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare för leveran- törer av videodelningsplattformar. Övriga ändringar är redaktionella. Övervägandena finns i avsnitt 6.4 och 10.12.3. 2021/22:200 Kompletterande bestämmelser om marknadsföring 11 § Bestämmelserna i marknadsföringslagen (2008:486) ska tillämpas på marknadsföring som strider mot någon av 1–9 §§ vid 1.Konsumentverkets tillsyn enligt 7 kap. 8 §, eller 2.talan som har väckts av en sådan näringsidkare eller sammanslutning som avses i 47 § 2 och 3 marknadsföringslagen. En marknadsföringsåtgärd som strider mot någon av 1–9 §§ eller 3 kap. 3 eller 4 § ska, vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen, anses vara otillbörlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 1 § första stycket och som vidtas i ett medium som avses i andra stycket 3 eller 4, eller strider mot 3 § första stycket 1 eller 3 eller 5 § 2 eller 3 kan medföra marknadsstörnings- avgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Paragrafen, som delvis är ny, innehåller bestämmelser om lagens för- hållande till marknadsföringslagen (2008:486). Av första stycket framgår att marknadsföringslagen ska tillämpas på marknadsföring som strider mot bestämmelserna i 1–9 §§ vid Konsument- verkets tillsyn enligt 7 kap. 8 § eller vid talan som har väckts av en sådan näringsidkare eller sammanslutning som avses i 47 § 2 och 3 marknads- föringslagen. Bestämmelserna i 4 kap. styrs av ett särskilt marknadsföringsbegrepp som ska förstås genom direktivkonform tolkning, se kommentaren till 4 kap. 1 §. Bedömningen av om en åtgärd är förbjuden ska alltså göras utifrån detta marknadsföringsbegrepp och inte det allmänna marknads- föringsbegreppet i marknadsföringslagen. Punkt 1 innebär att bestämmelserna i marknadsföringslagen alltjämt ska vara tillämpliga på marknadsföring som vid tillsyn strider mot någon av bestämmelserna i 1–9 §§. Enligt 7 kap. 8 § har ett ansvar för att utöva tillsyn över bestämmelserna om marknadsföring i 1–9 §§, men myndigheten saknar befogenheter att in- gripa mot överträdelsen med stöd av lagen om tobak och liknande produkter. Det innebär att myndigheten behöver kunna använda de be- fogenheter som finns i marknadsföringslagen. Även övriga bestämmelser i marknadsföringslagen som kan behöva tillämpas när det är fråga om otillåten marknadsföring ska gälla. Punkt 2 innebär att bestämmelserna i marknadsföringslagen ska tillämpas på marknadsföring som strider mot någon av bestämmelserna i 1–9 §§ även när talan har väckts av en annan näringsidkare eller sammanslutning. Bestämmelserna i marknadsföringslagen ska alltså i dessa situationer kunna tillämpas även utanför tillsyns- verksamhet. Bestämmelserna i andra stycket förs över från 7 kap. 8 § tredje stycket. Hänvisningarna har ändrats som en följd av de ändringar som har gjorts i 4 kap. Bestämmelsen om otillbörlig marknadsföring har samma tillämpnings- område som tidigare, förutom att den numera även inkluderar en bestäm- melse om kommersiella meddelanden på fysiska försäljningsställen för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare. Bestämmelsen om marknadsstörningsavgift har samma tillämpnings- område som . Förarbeten till bestämmelserna i andra stycket finns i prop. 2017/18:156 Prop. 2021/22:200 s. 118–122, 126–127 och 212. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.1. 1 § Endast den som har tillstånd får bedriva detaljhandel eller partihandel med tobaksvaror. Tillstånd krävs inte för detalj- eller partihandlare som varken har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i . Ett tillstånd kan gälla eller tills vidare. Om den som ansöker om tillstånd avser att bedriva detaljhandel från ett fysiskt försäljningsställe, ska tillståndet avse det stället. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillstånd för detaljhandel eller partihandel med tobaksvaror. I paragrafens tredje stycke ersätts begreppet försäljningsställe med begreppet fysiskt försäljningsställe. Det nya begreppet omfattar en fysisk plats i form av en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detalj- handel, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. 3 § En ansökan om tillstånd ska vara skriftlig. Tillstånd för detaljhandel meddelas av den kommun där försäljningsstället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas, meddelas tillstånd av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där företaget har ett fast driftställe. Tillstånd för partihandel meddelas av den kommun där det företag som vill bedriva sådan handel har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, av den kommun där företaget har ett fast driftställe. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillståndsansökan. I paragrafens andra stycke ersätts begreppet försäljningsställe med fysiskt försäljningsställe. Det nya begreppet omfattar en fysisk plats i form av en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. 14 § En näringsidkare som har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i får inte bedriva detaljhandel med elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare utan att först ha gjort en anmälan om försäljningen. Anmälan ska göras till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas, ska anmälan göras till den kommun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälan av detaljhandel med elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare. I paragrafen, som i nuvarande lydelse betecknas 15 §, införs nya bestämmelser om vilken kommun som ska vara mottagare av anmälan. Kravet på anmälan av försäljning och vilka näringsidkare som ska anmäla att de bedriver detaljhandel är oförändrat. 2021/22:200 Av andra stycket framgår att anmälan i första hand ska göras till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Med fysiskt försäljningsställe avses enligt 1 kap. 3 § 7 en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel. Om näringsidkaren har flera fysiska försäljningsställen ska en anmälan göras för varje försäljningsställe. Näringsidkare som saknar fysiskt försäljningsställe, och t.ex. sköter försäljningen genom internet, ska anmäla försäljningen till den kommun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Med uttrycket fast driftställe för näringsverksamhet avses samma sak som i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. en stadigvarande plats för affärsverksamhet varifrån verksamheten helt eller delvis bedrivs, alternativt att någon som är verksam för en näringsverksamhet i har fått och regelmässigt använder fullmakt att ingå avtal för verksam- hetens innehavare. Om anmälan inte har gjorts får näringsidkaren inte bedriva detaljhandel med elektroniska cigaretter eller påfyllningsbehållare. Kravet på anmälan är förenat med straffansvar enligt 10 kap. 4 § andra stycket. Ytterligare krav på anmälan finns i 16 § andra stycket (som i nuvarande lydelse betecknas 17 §). Tillsynen över anmälningskravet regleras i 7 kap. 1 och 2 §§ samt 4 § 3. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. 16 § Den som bedriver försäljning enligt 14 eller 15 § ska utöva egenkontroll över försäljningen och hanteringen i övrigt av elektroniska cigaretter och påfyll- ningsbehållare och se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontroll- program. Till anmälan om försäljning enligt 14 § eller registrering enligt 15 § ska egen- kontrollprogrammet och de övriga uppgifter som behövs för kommunens och Folk- hälsomyndighetens tillsyn bifogas. Ändrade uppgifter ska utan dröjsmål anmälas till kommunen respektive . Paragrafen innehåller bestämmelser om egenkontroll. I paragrafen, som i nuvarande lydelse betecknas 17 §, görs ändringar av paragrafhänvisningarna som en följd av att nuvarande 5 kap. 14–21 §§ betecknas 5 kap. 13–20 §§. 17 § Tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut en sådan vara eller produkt ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått den åldern. Om det finns särskild anledning att anta att varan eller produkten är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt , får den inte lämnas ut. På försäljningsställen ska det finnas ett tydligt och klart synbart meddelande med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut sådana varor eller produkter som avses i första stycket till den som inte har fyllt . Paragrafen innehåller bestämmelser om ålderskrav. I paragrafen, som i nuvarande lydelse betecknas 18 §, finns i tredje stycket ett krav på att det på försäljningsstället ska finnas en tydlig och klart synbar skylt med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare till någon Prop. 2021/22:200 som inte har fyllt . Innebörden av tredje stycket ändras så att informationskravet numera även omfattar försäljning som sker genom internet. Begreppet försälj- ningsställe har fått en teknikneutral betydelse och omfattar numera både fysiska försäljningsställen och webbplatser för detaljhandel, se 1 kap. 3 §. Även kravet på en tydligt och klart synbar skylt har gjorts teknikneutralt och innebär ett krav på ett tydligt och klart meddelande. När det gäller fysiska försäljningsställen finns inget som hindrar att näringsidkaren använder sig av en tydlig och klart synbar skylt. Ändringen innebär alltså inte några nya krav i fråga om fysiska försäljningsställen. När det gäller informationskravet på webbplatser för detaljhandel innebär kravet på att meddelandet ska vara klart synbart att en genomsnittlig köpare inte ska kunna undgå att lägga märke till det. Kravet på tydlighet innebär att själva innehållet ska kunna förstås på ett enkelt sätt. Förarbeten till bestämmelsen såvitt avser fysiska försäljningsställen finns i prop. 2004/05:118 s. 57. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. 18 § Tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare som säljs till konsumenter ska tillhandahållas på ett sådant sätt att det går att kontrollera mottagarens ålder. Detta gäller även när försäljningen sker genom automat, distansförsäljning eller på liknande sätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om ålderskrav. I paragrafen, som i nuvarande lydelse betecknas 19 §, tas postorder bort från den exemplifierande uppräkningen i andra meningen. Postorder är en form av distansförsäljning och omfattas av det begreppet i bestämmelsen. Ändringen är endast redaktionell. Övervägandena finns i avsnitt 7.3.3. 1 § Med rökning avses vid tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel 1.rökning av tobak, 2.inhalering efter förångning eller annan upphettning av tobak, 3.användning av elektroniska cigaretter, 4.rökning av örtprodukter för rökning, och 5.användning av andra produkter som till användningssättet motsvarar rökning men som inte innehåller tobak. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillämpningsområdet för rökfria miljöer. Ändringen i punkt 5 är en följd av att begreppet njutningsmedel tas bort och ersätts av begreppet andra produkter, se kommentaren till 1 kap. 2 §. Ändringen är språklig. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. 2021/22:200 7 kap. 3 § Kommunen utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.förbudet mot att tillhandahålla smaksatta vätskor enligt 2 kap. 6 a § på fysiska försäljningsställen, 2.hälsovarningar, produktpresentation och identitets- och säkerhetsmärkning enligt 3 kap. 1, 3, 4 och 7 §§ på fysiska försäljningsställen, 3.tillhandahållande av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare enligt 2 kap. 7–9 §§ och 3 kap. 2, 5 och 6 §§ på fysiska försäljningsställen, 4.marknadsföring enligt 4 kap. 1, 2 och 4–7 §§ när det gäller marknadsförings- åtgärder på eller i anslutning till fysiska försäljningsställen, och 5.rökfria miljöer som avses i 6 kap. 2 § och som inte är upplåtna enbart för personal samt lokaler som avses i 6 kap. 3 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunens tillsynsansvar. Det införs en ny bestämmelse i punkt 1 som innebär att kommunen ska utöva tillsyn över att förbudet mot smaksättning enligt 2 kap. 6 a § och anslutande föreskrifter följs på fysiska försäljningsställen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan med stöd av 11 kap. 6 § 1 meddela föreskrifter om tillsatser. Bestämmelser i sådana föreskrifter omfattas också av kommunens tillsyn, om tillsynen sker på fysiska försäljningsställen. har ansvar för tillsynen på andra platser, se 7 kap. 5 § 2. I punkt 2 och 3 ersätts begreppet försäljningsställe med begreppet fysiskt försäljningsställe. Det nya begreppet omfattar en fysisk plats i form av en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel, se kommentaren till 1 kap. 3 §. I punkt 4 har hänvisningarna ändrats till följd av de ändringar som har gjorts av bestämmelserna om marknadsföring i 4 kap. Kommunen ska även ha ansvar för tillsynen över att bestämmelsen om kommersiella meddelanden inne på fysiska försäljningsställen för elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare följs, se 4 kap. 4 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3 och 8.5. 4 § Kommunen och utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.tillhandahållande av nya tobaksvaror enligt 2 kap. 3 § på fysiska försäljnings- ställen, 2.försäljning av tobaksvaror, i andra fall än när det gäller gränsöverskridande distansförsäljning, enligt 5 kap. 1, 6–10, 12 och 13 §§, 3.anmälan om försäljning av elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare samt egenkontroll, i andra fall än när det gäller gränsöverskridande distans- försäljning, enligt 5 kap. 14 och 16 §§, och 4.åldersgräns enligt 5 kap. 17 och 18 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunens och Polismyndig- hetens tillsyn. I punkt 1 ersätts försäljningsställen med begreppet fysiska försäljnings- ställen. Det nya begreppet omfattar en fysisk plats i form av en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel, se kommentaren till 1 kap. 3 §. I punkt 2–4 görs ändringar av paragrafhänvisningar som en följd av att nuvarande 5 kap. 14–21 §§ betecknas 5 kap. 13–20 §§. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. 5 § utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller 1.produktkrav och rapporteringsskyldighet, i andra fall än som avses i 4 §, enligt 2 kap. 1 § första och andra styckena och 2 kap. 2–11 §§, 2.förbud mot smaksättning, i andra fall än som avses i 3 §, enligt 2 kap. 6 a §, 3.hälsovarningar, produktpresentation och medföljande information, i andra fall än som avses i 3 §, enligt 3 kap. 1–6 §§, 4. registrering enligt 5 kap. 5 och 15 §§ vid gränsöverskridande distansför- säljning och egenkontroll enligt 5 kap. 6, 7 och 16 §§ vid sådan distansförsäljning, och 5. förbud mot sådan tillverkning eller införsel som avses enligt föreskrifter meddelade med stöd av 11 kap. 5 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyn. Det införs en ny bestämmelse i punkt 2 som innebär att Folkhälso- myndigheten ska utöva tillsyn över att förbudet mot smaksättning enligt 2 kap. 6 a § och anslutande föreskrifter följs på andra ställen än fysiska försäljningsställen. Genom bemyndigandet i 11 kap. 6 § 1 kan regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela föreskrifter om till- satser. Bestämmelser i sådana föreskrifter omfattas också av Folkhälso- myndighetens tillsyn om tillsynen sker på andra ställen än fysiska försäljningsställen. Av 3 § 1 framgår att det är kommunen som utövar tillsyn över att förbudet mot smaksättning följs på fysiska försäljningsställen. I punkt 4 görs ändringar av paragrafhänvisningar som en följd av att nuvarande 5 kap. 14–21 §§ betecknas 5 kap. 13–20 §§. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. 8 § utövar tillsyn över att denna lag och anslutande föreskrifter följs när det gäller marknadsföring, i andra fall än som avses i 3 §, enligt 4 kap. 1– Paragrafen innehåller bestämmelser om tillsyn. Bestämmelserna om lagens förhållande till marknadsföringslagen (2008:486) finns numera i 4 kap. 11 §. Hänvisningarna har ändrats som en följd av ändringarna av bestämmelserna om marknadsföring i 4 kap. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.1. 10 § En kommun får återkalla ett försäljningstillstånd om 1.tillståndet inte längre utnyttjas, 2.tillståndshavaren inte uppfyller de krav som gällde för tillståndets meddelande, 3.det med tillståndshavarens vetskap har förekommit brottslig verksamhet på det fysiska försäljningsstället, eller i anslutning till detta, eller annars inom den tillståndspliktiga verksamheten utan att tillståndshavaren har ingripit, eller 4.tillståndshavaren har tilldelats varning utan att de förhållanden som föranlett varningen har rättats till. 2021/22:200 Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunens rätt att återkalla ett försäljningstillstånd. I punkt 3 ersätts begreppet försäljningsställe med begreppet fysiskt för- säljningsställe, se kommentaren till 1 kap. 3 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.3. 2 § En kommun får ta ut avgifter för sin tillsyn av den som bedriver tillståndspliktig försäljning enligt 5 kap. 1 §, av den som bedriver anmälnings- pliktig försäljning enligt 5 kap. 14 § och av den som bedriver försäljning av nikotinfria vätskor som är avsedda att konsumeras genom elektroniska cigaretter. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunens rätt att ta ut avgifter för sin tillsyn. Tillägget i paragrafen innebär att kommunen får möjlighet att ta ut avgifter för sin tillsyn av den som bedriver försäljning av nikotinfria vätskor som är avsedda att konsumeras genom elektroniska cigaretter. Försäljningen av sådana vätskor är inte anmälningspliktig enligt 5 kap. 14 §. En ändring av paragrafhänvisningen till anmälningspliktig försäljning görs som en följd av att nuvarande 5 kap. 14–21 §§ betecknas 5 kap. 13– 20 §§. Övervägandena finns i avsnitt 8.5. 5 § får ta ut avgifter av tillverkare och importörer av tobaksvaror för att ta emot, lagra, hantera, analysera och offentliggöra de uppgifter som enligt 2 kap. 2 och 6 §§ lämnas till myndigheten. Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om rätt att ta ut avgifter för inrapporterade uppgifter. Av paragrafen framgår att får ta ut avgifter för att ta emot, lagra, hantera, analysera och offentliggöra uppgifter om ingre- dienser, utsläpp, marknadsundersökningar, studier av konsumentgruppers preferenser och försäljningsvolymer. Avgifterna får tas ut av tillverkare och importörer. Övervägandena finns i avsnitt 9. 2 § Den som uppsåtligen i strid med förbudet i 3 kap. 1 § tredje stycket tillhandahåller tobaksvaror som saknar föreskrivna hälsovarningar, ska dömas för olovlig tobakshantering till böter eller fängelse . Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet säljer eller lämnar ut tobaksvaror i strid med 5 kap. 17 § första eller andra stycket. Om gärningen är ringa, ska den inte medföra ansvar.