prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — Enligt andra stycket ska de berörda parterna rösta om rekonstruktions- planen efter att rätten godkänt valet av berörda parter och gruppindel- ningen. I likhet med vad som gäller vid ackordsförhandling enligt lag så hindrar en framställd anmärkning mot en fordran eller rättighet inte att den berörda parten deltar med fordringen eller rättigheten i om- röstningen. Av 18 § framgår dock att om utgången av omröstningen är beroende av om en sådan anmärkning godtas eller inte så ska rätten verka för en förlikning och i sista hand pröva anmärkningen. 18 § Om utgången av omröstningen är beroende av om en anmärkning mot en fordran eller en rättighet godtas eller inte, ska rätten vid sammanträdet utreda tvistefrågan och verka för en förlikning. De närvarande får med bindande verkan för dem som har uteblivit medge att en anmärkning förfaller eller inskränks eller uppdra åt rekonstruktören att ingå förlikning med dem som berörs. Om en förlikning inte kan träffas, ska rätten pröva anmärkningarna eller så många av dem att utgången av omröstningen blir densamma, oavsett om övriga anmärkningar godkänns eller inte. En förlikning om en framställd anmärkning får inte ingås på annat sätt än som anges i första stycket utan samtycke av alla vars rätt är beroende av förlikningen. Paragrafen innehåller regler för hur rätten ska hantera framställda anmärk- ningar. Den motsvarar 3 kap. 20 § andra och tredje styckena och 24 § i lag (se prop. 1995/96:5 s. 213 f.). Övervägandena finns i avsnitt Prop. 2021/22:215 8.4.8. Rätten ska under de förutsättningar som anges i bestämmelsen utreda tvistiga fordringar och rättigheter samt verka för en förlikning, vilket normalt sker efter omröstningen vid sammanträdet. inte nås ska rätten pröva frågan. Av 9 kap. 1 § framgår att reglerna i lagen (1996:242) om domstolsärenden gäller för handläggningen. 19 § Om det finns särskilda skäl får rätten, i annat fall än som anges i 16 § andra stycket eller 17 § första stycket, besluta att skjuta upp omröstningen till fortsatt Paragrafen innehåller regler om att rätten i vissa fall kan skjuta upp omröstningen om rekonstruktionsplanen om det finns särskilda skäl. motsvarar 3 kap. 22 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 213). vägandena finns i avsnitt 8.4.5. Antagande av en rekonstruktionsplan 20 § En rekonstruktionsplan ska anses antagen av de berörda parterna, om i varje grupp minst två tredjedelar av de röstande har godtagit planen, och deras fordringar eller rättigheter uppgår till minst två tredjedelar av de fordringar eller rättigheter för vilka rösträtt får utövas. Paragrafen reglerar vad som krävs för att en rekonstruktionsplan ska anses ha antagits av de berörda parterna. Den motsvarar delvis 3 kap. 4 § i 1996 års lag (se prop. 1995/96:5 s. 206). Genom paragrafen genomförs artikel 9.6 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.6.3. Vid omröstningen om en rekonstruktionsplan röstar varje grupp för sig. För att rekonstruktionsplanen ska anses ha antagits krävs det att samtliga grupper godtar förslaget med den majoritet som framgår av paragrafen. Det innebär för det första att minst två tredjedelar av de röstande i varje grupp måste godta planen. För det andra måste deras fordringar eller rättigheter uppgå till minst två tredjedelar av samtliga fordringar eller rättigheter för vilka rösträtt får utövas. Om en berörd parts fordran endast delvis berörs av rekonstruktions- planen, deltar den berörda parten vid omröstningen med den del av fordran En berörd part kan vara röstberättigad i flera olika grupper, t.ex. för att den berörda parten har olika typer av fordringar. ningen av om två tredjedelar av de röstande i en viss grupp har godtagit förslaget har den berörda parten en röst i varje grupp som parten är röst- Vid bedömningen av om de berörda parter som godtagit förslaget har fordringar eller rättigheter som uppgår till två tredjedelar av de fordringar eller rättigheter för vilka rösträtt får utövas i den aktuella gruppen, deltar den berörda parten med värdet av den fordran eller den rättighet som gjort parten röstberättigad i just den gruppen. Som utvecklas i författningskommentaren till 4 § är det möjligt att i en rekonstruktionsplan föreslå åtgärder som påverkar företagsägarna. företagsägare som berörs av en rekonstruktionsplan deltar i omröstningen med värdet på den rättighet företagsägaren har i rekonstruktionsplanen. Vid beräkningen av värdet på den rättighet för vilken en aktieägare får utöva rösträtt bör utgångspunkten vara aktiernas nominella värde. 21 § Om både en borgenär och en borgensman eller någon annan som förutom gäldenären ansvarar för borgenärens fordran vill rösta för denna, har de till- sammans en röst, som beräknas efter borgenärens fordran. Kan de inte enas, gäller borgenärens mening, om inte de andra löser ut borgenären eller ställer betryggande säkerhet för fordringen. I paragrafen anges vad som gäller ifall flera vill rösta för en borgenärs fordran. Den motsvarar 3 kap. 19 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 212 f.). Övervägandena finns i avsnitt 8.6.1. Fastställelse av en rekonstruktionsplan 22 § Om en rekonstruktionsplan har antagits, ska rätten pröva om planen ska fastställas. Paragrafen innehåller regler för när rätten ska pröva om en rekonstruk- tionsplan ska fastställas. Den motsvarar delvis 3 kap. 23 § och 4 kap. 2 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 213 f. och 216). Genom paragrafen genomförs artikel 10.4 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.1. Om en rekonstruktionsplan har antagits av de berörda parterna ska rätten enligt paragrafen pröva om planen ska fastställas. För att rekonstruktionsplanen ska anses ha antagits krävs det att samtliga grupper har röstat för planen med den majoritet som framgår av 20 §. Om en eller flera grupper inte har godkänt planen kan den inte fastställas annat än genom en gruppöverskridande s.k. cram-down enligt 25 §. Prövningen av om rekonstruktionsplanen ska fastställas ska göras . Om det redan vid plansammanträdet står klart att det inte finns något hinder mot att fastställa planen, bör beslutet avkunnas eller meddelas i nära anslutning till sammanträdet. Enligt 9 kap. 1 § gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden för handläggningen, vilket innebär att ett sammanträde kan hållas om det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet (se 13 §). Utgångspunkten är därför att förfarandet är skriftligt. Om det redan av handlingarna i ärendet framgår att rekonstruktionsplanen inte kan fastställas ska därför något sammanträde normalt inte hållas. Detta innebär en skillnad i förhållande till lag. 23 § Rätten ska vägra att fastställa rekonstruktionsplanen om 1.berörda parter inom samma grupp inte behandlas lika i proportion till deras respektive fordran eller rättighet, 2.planen inte har rimliga utsikter att förhindra att gäldenären blir insolvent eller säkra verksamhetens livskraft, 3.det finns skälig anledning att anta att gäldenären i hemlighet har gynnat någon berörd part för att inverka på planförhandlingen eller att något annat svek har inträffat vid planförhandlingen, 4.planen strider mot lag eller annan författning eller är uppenbart till skada för berörda parter, eller 5.ärendet inte har handlagts på föreskrivet sätt och felet kan ha inverkat på planförhandlingens utgång. Om rekonstruktionsplanen föreskriver ny finansiering ska planen fastställas Prop. 2021/22:215 endast om den nya finansieringen är nödvändig för att genomföra planen och inte otillbörligen skadar borgenärernas intressen. Om rätten vägrar att fastställa planen med stöd av första stycket 5, får rätten besluta att de berörda parterna ska rösta om planen vid ett nytt plansammanträde. I paragrafen anges regler för rättens prövning av om rekonstruktionsplanen ska fastställas. Den motsvarar delvis 3 kap. 25 § första och tredje styckena lag (se prop. 1995/96:5 s. 214). Genom paragrafen genomförs artikel 10.2 och 10.3 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.1. I paragrafen anges under vilka förutsättningar rätten ska vägra att fast- ställa en rekonstruktionsplan. Det krävs inte att någon berörd part har gjort en invändning. Rätten ska alltså självmant pröva om det föreligger hinder mot fastställelse av rekonstruktionsplanen. Första punkten innehåller en likabehandlingsprincip. En rekonstruk- tionsplan får inte fastställas om berörda parter inom samma grupp inte behandlas lika i proportion till deras respektive fordran eller rättighet. Det är alltså inte möjligt att fastställa en rekonstruktionsplan genom vilken en berörd part får sin fordran nedskriven till större andel än en annan berörd part i samma grupp. Däremot finns det inget hinder mot att fastställa en antagen rekonstruktionsplan där berörda parter inom olika grupper får olika uppgörelser. Detta gäller även om de berörda parterna i dessa grupper har samma prioritet i händelse av gäldenärens konkurs (se författnings- kommentaren till 6 §). För att rätten ska kunna fastställa en rekonstruk- tionsplan som inte har antagits av de berörda parterna krävs dock enligt 25 § 3 att den eller de grupper av berörda parter som röstat mot planen behandlas minst lika fördelaktigt som andra grupper som vid gäldenärens konkurs har samma prioritet (se även 26 § där det föreskrivs vissa undan- tag från denna regel). Enligt andra punkten ska rätten vägra att fastställa en rekonstruktions- plan som inte har rimliga förutsättningar att förhindra att gäldenären blir insolvent eller att säkra verksamhetens livskraft. Det innebär att om det redan i samband med prövningen av fastställelsefrågan går att göra bedömningen att gäldenären kommer att hamna på obestånd även om rekonstruktionsplanen fastställs så ska rätten vägra fastställelse. För att fastställelse av en rekonstruktionsplan ska vägras på denna grund måste det finnas konkreta omständigheter som talar för att verksamhetens livskraft inte kan säkras genom planen. Enligt fjärde punkten ska rätten vägra fastställelse av en rekonstruktions- plan om planen strider mot lag eller annan författning eller är uppenbart till skada för berörda parter. Denna punkt omfattar klara fall av missbruk av reglerna om företagsrekonstruktion. Det kan handla om att rekonstruk- tionsplanen innehåller villkor som är oskäliga för berörda parter eller på annat sätt otillbörligen gynnar gäldenären i strid med syftet med reglerna om företagsrekonstruktion. Rätten ska även vägra fastställelse av rekon- struktionsplanen om den strider mot tvingande lagstiftning. Det kan t.ex. handla om att det i rekonstruktionsplanen föreslås åtgärder som strider mot konsumentskyddsregler eller bestämmelser i lagen (1982:80) om anställ- ningsskydd. 2021/22:215 Tredje och femte punkterna motsvarar vad som gäller för fastställelse av ackord enligt lag. I andra stycket anges att en rekonstruktionsplan som föreskriver ny finansiering endast ska fastställas om den nya finansieringen är nödvändig och inte otillbörligen skadar borgenärernas intressen. Vad som avses med ny finansiering framgår av 7 §. Rätten måste alltså dels göra en bedömning av om den nya finansieringen är nödvändig, dels om den otillbörligen skadar borgenärernas intressen. Det kan bli aktuellt att vägra fastställelse på denna grund om t.ex. villkoren för den nya finansieringen riskerar att urholka andra borgenärers säkerhet i form av företagshypotek. Att befint- lig kredit omvandlas till ny finansiering enbart i syfte att åstadkomma nya förmånligare villkor för kreditgivaren kan också, beroende på omständig- heterna, medföra att rätten ska vägra fastställelse av planen. Det kan också handla om att det i rekonstruktionsplanen föreslås förmånliga villkor till en närstående till gäldenären utan att det framstår som påkallat av affärsmässiga skäl. I praktiken lär det sällan bli aktuellt för rätten att vägra fastställelse på denna grund om inte någon berörd part har gjort en invändning mot finansieringen. Av tredje stycket framgår att rätten får kalla de berörda parterna att rösta om rekonstruktionsplanen vid ett nytt plansammanträde om fastställelse av planen vägras på grund av ett sådant handläggningsfel som avses i femte punkten i första stycket. Det motsvarar vad som gäller vid ackords- förhandling enligt lag. 24 § Rätten ska efter invändning av en berörd part också vägra att fastställa rekonstruktionsplanen om det ekonomiska utfallet för den berörda parten blir sämre genom planen än vad det hade blivit vid gäldenärens konkurs. Rätten får dessutom efter invändning av en berörd part vägra att fastställa rekonstruktionsplanen om den på något annat sätt är till skada för den berörda parten, det inte finns betryggande säkerhet för planens fullgörande, eller om det annars finns särskild anledning att inte fastställa planen. I paragrafen anges vissa grunder för att vägra fastställelse av rekonstruk- tionsplanen som rätten ska beakta först efter invändning av en berörd part. Andra stycket motsvarar delvis 3 kap. 25 § andra stycket lag (se prop. 1995/96:5 s. 214). Första stycket saknar motsvarighet i den lagen. Genom paragrafen genomförs artikel 10.2 d i insolvensdirektivet. Över- vägandena finns i avsnitt 8.7.1 där också Lagrådets synpunkter behandlas. I paragrafen anges vissa ytterligare grunder för rätten att vägra fast- ställelse av rekonstruktionsplanen utöver de som framgår av 23 §. Rätten ska inte självmant pröva om fastställelse ska vägras enligt någon av de grunder som anges i paragrafen. För att detta ska bli aktuellt måste en berörd part ha gjort en invändning. Av första stycket framgår att rekonstruktionsplanen måste klara det s.k. testet om borgenärers bästa intresse. För att testet ska vara uppfyllt får en berörd part inte ges ett sämre ekonomiskt utfall genom rekonstruktions- planen än vad som hade varit fallet om gäldenären försatts i konkurs. Rätten ska göra en jämförelse mellan det faktiska ekonomiska utfall som en berörd part föreslås få i rekonstruktionsplanen och vad den berörda parten skulle ha fått om ett konkursförfarande i stället hade inletts för Om det konstateras att den berörda parten får ett sämre utfall i rekonstruktionsplanen för sin fordran eller rättighet än vad den berörda parten hade erhållit vid konkurs, ska rätten vägra att fastställa rekon- struktionsplanen. Vid prövningen ska rätten enligt 28 § göra en värdering i syfte att fastställa det ekonomiska utfallet för berörda parter om gälde- nären försätts i konkurs. Att rekonstruktionsplanen inte kan fastställas mot en berörd parts vilja om planen ger den berörda parten ett sämre ekonomiskt utfall jämfört med gäldenärens konkurs innebär bl.a. att en berörd part inte kan tvingas till en positiv prestation. En aktieägare kan således i rekonstruktionsplanen inte tvingas att göra ett aktieägartillskott. Däremot finns det enligt förevarande bestämmelse inget hinder mot att fastställa en rekonstruktionsplan som innebär att en aktieägare får sitt innehav utspätt genom att det beslutas om en nyemission till en extern investerare eftersom detta inte innebär någon försämring i förhållande till vad som gäller vid konkurs (se dock andra stycket). Om en berörd part gör en invändning, får rätten enligt andra stycket efter omständigheterna vägra fastställelse av rekonstruktionsplanen om planen på annat sätt är till skada för den berörda parten, det inte finns betryggande säkerhet för planens fullgörande, eller planen av någon annan särskild anledning inte bör fastställas (den s.k. generalklausulen). En rekonstruk- tionsplan ska normalt anses vara till skada för en berörd part om det i planen föreslås att gäldenärens avtal ska överlåtas till en ny avtalspart mot motpartens vilja och en sådan överlåtelse i inte oväsentlig utsträckning skulle missgynna denne eller leda till att motparten inte kan uppfylla sina skyldigheter enligt lag eller andra föreskrifter. Rekonstruktionsplanen ska alltså inte fastställas om det föreslås att ett kreditavtal ska överlåtas till en ny part mot en banks vilja och detta leder till att banken inte kan utföra de kontroller av motparten som krävs för att uppnå kundkännedom enligt lagen (2017:630) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Även det förhållandet att en röst från en till gäldenären närstående har utgjort tungan på vågen för rekonstruktionsplanens antagande kan, beroen- de på omständigheterna, utgöra skäl för rätten att vägra fastställelse av planen. Kretsen med närstående är inte begränsad till fysiska personer utan innefattar även t.ex. företag som ingår i samma koncern (jfr 4 kap. 3 § konkurslagen [1987:672]). Det kan bli aktuellt för rätten att vägra fast- ställelse av rekonstruktionsplanen t.ex. om gäldenären valt att inkludera en närstående i omröstningen i syfte att öka möjligheterna att få den antagen. Det är möjligt att i en rekonstruktionsplan besluta om en ökning eller minskning av aktiekapitalet samt därmed sammanhängande nödvändiga ändringar i bolagsordningen (se författningskommentaren till 4 § om vilka allmänna regler som gäller för vad som kan föreslås i en rekonstruktions- plan). En fastställd rekonstruktionsplan som innehåller sådana uppgifter ska enligt 31 § ha samma verkan som ett beslut av bolagsstämman. Av samma paragraf framgår att det är möjligt att avvika från regler om företrädesrätt i aktiebolagslagen (2005:551). I övrigt gäller dock den lagens regler fullt ut. Det innebär att det kan bli aktuellt för rätten att vägra fastställelse av en rekonstruktionsplan om en berörd part invänder att planen innehåller villkor som strider mot aktiebolagslagen, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen (jfr 7 kap. 50 § aktiebolags- lagen). 2021/22:215 Fastställelse av en rekonstruktionsplan som inte antagits 25 § Trots att en rekonstruktionsplan inte antagits, ska den på begäran av gäldenären, rekonstruktören eller en berörd part fastställas av rätten, om 1.det inte finns något skäl att vägra fastställelse enligt 23 eller 24 §, 2.planen har godkänts av fler än hälften av grupperna med berörda parter och a) minst en av dessa grupper utgörs av borgenärer vars fordringar är förenade med förmånsrätt, säkerhetsrätt eller kvittningsrätt, eller b)minst två av dessa grupper utgörs av borgenärer som kan förväntas få betalt vid gäldenärens konkurs, 3. den eller de grupper av berörda parter som röstat mot planen behandlas minst lika fördelaktigt som andra grupper som vid gäldenärens konkurs har samma prioritet, 4. den eller de grupper av berörda parter som röstat mot planen får sina fordringar fullt tillgodosedda med samma eller likvärdiga medel, om en grupp som vid gäldenärens konkurs har lägre prioritet ska få någon betalning eller behålla någon rättighet enligt planen, och 5. ingen grupp av berörda parter enligt planen får eller behåller mer än det fulla värdet av sina fordringar eller rättigheter. Paragrafen reglerar möjligheten att fastställa en rekonstruktionsplan trots att den inte antagits, dvs. när en eller flera grupper har motsatt sig planen. Den saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 11 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.2. Som utgångspunkt kan en rekonstruktionsplan endast fastställas om alla grupper har godkänt förslaget med det majoritetskrav som följer av 20 §. Under vissa förutsättningar kan en rekonstruktionsplan dock fastställas även när en eller flera grupper har röstat mot planen, genom en s.k. grupp- överskridande cram-down. Av första stycket framgår att rätten inte självmant ska pröva frågan om rekonstruktionsplanen ska fastställas mot en grupps vilja. En sådan prövning ska göras först om det begärs av gäldenären, rekonstruktören eller en berörd part. Bestämmelsen anger inte när en framställan om fastställelse av rekonstruktionsplanen ska göras. Det finns därför inte något som hindrar att framställan görs först efter plansammanträdet, men risken finns då att rätten beslutar att rekonstruktionen ska upphöra innan framställan görs. Den som vill försäkra sig om att detta inte sker bör därför begära fastställelse redan under plansammanträdet. Av 9 kap. 1 § framgår att lagen (1996:242) om domstolsärenden gäller för rättens handläggning. Det innebär att frågan om rekonstruktionsplanen ska fastställas genom gruppöverskridande cram-down kan prövas vid ett sammanträde om det är till fördel för utredningen eller skulle främja ett snabbt avgörande av ärendet (13 §). Om det är möjligt ska begäran om fastställelse prövas redan i anslutning till plansammanträdet. Det förut- sätter dock att samtliga frågor går att utreda vid sammanträdet. Om så inte är fallet kan rätten handlägga frågan skriftligt eller kalla till nytt samman- träde. En grundläggande förutsättning för att en rekonstruktionsplan ska kunna fastställas trots att någon grupp berörda parter har röstat mot planen är att de allmänna förutsättningarna för att fastställa planen är uppfyllda. Det framgår av första punkten. Det innebär att rätten självmant ska pröva om det föreligger hinder mot fastställelse av rekonstruktionsplanen enligt 23 §, t.ex. för att villkoret om likabehandling inte är uppfyllt. ning av en berörd part ska rätten även pröva om det föreligger hinder för Prop. 2021/22:215 fastställelse av rekonstruktionsplanen enligt 24 §. Dessa grunder för att vägra fastställelse behöver alltså inte prövas om ingen invändning har gjorts. Av naturliga skäl måste rekonstruktionsplanen inte ha antagits för att en fastställelse genom gruppöverskridande cram-down ska vara möjlig. Enligt andra punkten måste en viss andel och ett visst antal av de berörda parterna ha godtagit planen. Enligt det första alternativet är en grupp- överskridande cram-down tillåten om fler än hälften av grupperna med berörda parter har röstat för planen och minst en av dessa grupper utgörs av borgenärer vars fordringar har förmånsrätt, säkerhetsrätt eller kvitt- Med andra ord ska åtminstone en av grupperna som röstat för planen ha en högre prioritet än de oprioriterade borgenärerna. Enligt det andra alternativet är en gruppöverskridande cram-down tillåten om fler än hälften av grupperna med berörda parter har röstat för planen och minst två av dessa grupper utgörs av borgenärer som kan förväntas få något betalt vid gäldenärens konkurs. Det är alltså inte möjligt att med stöd av denna bestämmelse fastställa rekonstruktionsplanen om i stället två grupper med företagsägare har röstat för planen. I den tredje punkten finns en likabehandlingsprincip som innebär att en grupp som röstat mot rekonstruktionsplanen måste behandlas minst lika förmånligt som andra grupper som vid gäldenärens konkurs har samma Regeln utgör ett skydd mot att en grupp som inte samtycker till att planen fastställs behandlas sämre än andra grupper med samma Av 26 § följer att det under vissa förhållanden är tillåtet att avvika från denna princip. Den fjärde punkten innehåller den s.k. regeln om absolut prioritet. Regeln innebär att grupper med högre prioritet måste få sina fordringar fullt tillgodosedda med samma eller likvärdiga medel innan en grupp med lägre prioritet får betalt eller får behålla någon rättighet enligt rekon- Av 26 § följer att det under vissa förhållanden är tillåtet att avvika från denna bestämmelse (se författningskommentaren till den Enligt femte punkten kan ingen grupp få eller behålla mer än det fulla värdet av sina fordringar eller rättigheter. Det är således inte tillåtet att t.ex. tilldela en borgenär aktier i gäldenärsföretaget till ett värde som överstiger 26 § Om det finns synnerliga skäl får rekonstruktionsplanen fastställas även om den avviker från 25 § första stycket 3 eller 4. Paragrafen innehåller undantag från reglerna om likabehandling och absolut prioritet vid fastställelse av en rekonstruktionsplan som inte alla Paragrafen saknar motsvarighet lag. paragrafen genomförs artikel 11.2 andra stycket i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.7.2. För att en s.k. gruppöverskridande cram-down ska vara tillåten krävs det som utgångspunkt dels att berörda parter med samma prioritet behandlas