prop · H903136d2 · 2022-01-01 00:00:00 — En nätinnehavare ska på rättvisa och rimliga villkor medge tillträde till fysisk infrastruktur på begäran av en bredbandsutbyggare. Det åligger nätinnehavaren att söka sådana tillstånd som krävs för att tillträdet ska kunna realiseras och En nätinnehavare ska på rättvisa och rimliga villkor medge tillträde till fysisk infrastruktur på begäran av en bredbandsutbyggare. Nät- innehavaren ska söka sådana tillstånd som krävs för att tillträdet ska kunna realiseras och som bred- Första stycket ska inte tillämpas1. om bredbandsutbyggaren, enligt beslut som har fattats med stöd av 5 kap. 8 § och 15 eller 16 § lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation har rätt att begära tillträde till eller användning av den fysiska infrastrukturen,2. om nätinnehavaren enligt5 kap. 32 § samma lag har ålagts att tillhandahålla bredbandsutbyggar- en samlokalisering eller andra möj- ligheter till gemensamt utnyttjande av den fysiska infrastrukturen, eller3. i fråga om installation av tråd- lösa accesspunkter med kort räck- vidd eller anslutning av sådana accesspunkter till ett stamnät enligt 5 kap. 44 § samma lag. bandsutbyggaren själv inte kan sö- inte kan söka. Nätinnehavaren får avslå bred- bandsutbyggarens begäran om det ran om det begärda tillträdet inte är begärda tillträdet inte är rimligt rimligt med hänsyn till 1.den fysiska infrastrukturens tekniska lämplighet för tillträde, 2.brist på utrymme i den fysiska infrastrukturen, 3.personlig säkerhet och folkhälsa, 4.risk för skada för allmän säkerhet, totalförsvaret eller säker- het i övrigt, 5.driftsäkerhet för befintligt nät, 6.risk för att andra tjänster som infrastrukturen används för störs, 7.att nätinnehavaren erbjuder alternativt tillträde på rättvisa och rimliga villkor, eller 8.andra liknande omständigheter. Första stycket ska inte tillämpas om bredbandsutbyggaren, enligt beslut som har fattats med stöd av 4 kap. 4 och 8 §§ lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, har rätt att begära tillträde till eller användning av den fysiska infra- strukturen. Första stycket ska inte heller tillämpas om nätinnehavaren enligt 4 kap. 14 § samma lag har förpliktats att tillhandahålla bred- bandsutbyggaren samlokalisering eller andra möjligheter till gemen- samt utnyttjande av den fysiska in- frastrukturen. Tillhandahållare av allmänna kom- Tillhandahållare av allmänna elek- munikationsnät som är anmälda en- troniska kommunikationsnät som är ligt 2 kap. 1 § lagen (2003:389) om anmälda enligt 2 kap. 1 § lagen elektronisk kommunikation ska be- (2022:000) om elektronisk kom- tala en årlig avgift för tvistlösning munikation ska betala en årlig av- och tillsyn enligt denna lag. gift för tvistlösning och tillsyn en- ligt denna lag. De avgifter som tas ut ska fördelas med skälig andel mellan dem som är skyldiga att betala avgiften. 2021/22:136 Bilaga 6 2021/22:136 Bilaga 6 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för tvistlösning och tillsyn enligt denna lag. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2016:1145) om offentlig upphandling Härigenom föreskrivs att 3 kap. 6 § och rubriken närmast före 3 kap. 6 § lagen (2016:1145) om offentlig upphandling ska ha följande lydelse. 2021/22:136 Bilaga 6 Denna lag gäller inte för en upphandling eller en projekttävling som huvudsakligen syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att 1. tillhandahålla eller driva ett 1. tillhandahålla eller driva ett allmänt kommunikationsnät, eller 2. för allmänheten tillhandahålla en elektronisk kommunikationstjänst. kationsnät och elektronisk kommu- har samma betydelse som i lagen nikationstjänst har samma betydel- (2003:389) om elektronisk kom- se som i lagen (2022:000) om elek- Denna lag träder i kraft . 2021/22:136 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner Härigenom föreskrivs att 3 kap. 4 § och rubriken närmast före 3 kap. 4 § la- gen (2016:1147) om upphandling av koncessioner ska ha följande lydelse. tionsnät och elektronisk kommu- Denna lag gäller inte för koncessioner som huvudsakligen syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att 1. tillhandahålla eller driva ett 1. tillhandahålla eller driva ett allmänt kommunikationsnät, eller 2. för allmänheten tillhandahålla en elektronisk kommunikationstjänst. kationsnät och elektronisk kommu- har samma betydelse som i lagen nikationstjänst har samma betydel- (2003:389) om elektronisk kom- se som i lagen (2022:000) om elek- Denna lag träder i kraft . I 9 kap. 33 § första stycket 1 b la- gen (2022:000) om elektronisk kommunikation finns bestämmel- ser om rätt för att få ut uppgifter från den som till- handahåller ett elektroniskt kom- munikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. Förslag till lag om ändring i lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknads- missbruksförordning Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11 § lagen (2016:1306) med komplette- rande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning ska ha följan- de lydelse. 2021/22:136 Bilaga 6 I 6 kap. 22 § första stycket 9 la- gen (2003:389) om elektronisk kommunikation finns bestämmel- ser om rätt för att få ut uppgifter från den som till- handahåller ett elektroniskt kom- munikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst. Denna lag träder i kraft . 2021/22:136 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1174) om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster Härigenom föreskrivs att 2 och 5 §§ lagen (2018:1174) om informations- säkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster ska ha följande lydelse. I lagen avses med 1.nätverk och informationssystem: enligt 1 kap. 7 § lagen enligt 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kom- (2022:000) om elektronisk kom- b) en enhet eller en grupp enheter som är sammankopplade eller hör samman med varandra, av vilka en eller flera genom ett program utför automatisk behandling av digitala uppgifter, eller c) digitala uppgifter som lagras, behandlas, hämtas eller överförs med sådana hjälpmedel som omfattas av a och b för att de ska kunna driftas, användas, skyddas och underhållas, 2. säkerhet i nätverk och informationssystem: nätverks och informa- tionssystems förmåga att vid en viss tillförlitlighetsnivå motstå åtgärder som undergräver tillgängligheten, autenticiteten, riktigheten eller konfi- dentialiteten hos lagrade, överförda eller behandlade uppgifter eller hos de besläktade tjänster som erbjuds genom eller är tillgängliga via dessa nätverk och informationssystem, 3. samhällsviktig tjänst: en tjänst som är viktig för att upprätthålla kritisk samhällelig eller ekonomisk verksamhet, 4. digital tjänst: en tjänst i den mening som avses i artikel 1.1 b i Europa- parlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträf- fande föreskrifter för informationssamhällets tjänster, och som utgör en internetbaserad marknadsplats, internetbaserad sökmotor eller molntjänst, 5. internetbaserad marknadsplats: en tjänst som gör det möjligt för konsumenter eller näringsidkare enligt definitionen i artikel 4.1 a respek- tive 4.1 b i och rådets direktiv /11/EU av den om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv /22/EG (direktivet om alternativ tvistlösning) att ingå internetbaserade köpeavtal eller tjänsteavtal med näringsidkare, antingen på webbplatsen för den internetbaserade marknadsplatsen eller på en webbplats som tillhör en näringsidkare och där datatjänster som tillhandahålls av en internetbaserad 6. internetbaserad sökmotor: en tjänst som gör det möjligt för användare att göra sökningar på i princip alla webbplatser eller webbplatser på ett visst språk genom en förfrågan om vilket ämne som helst i form av ett nyckelord, en fras eller någon annan inmatning, och som returnerar länkar som innehåller information om det begärda innehållet, 7.molntjänst: en tjänst som möjliggör tillgång till en skalbar och elastisk pool av delbara dataresurser, 8.NIS-direktivet: och rådets direktiv (EU) 2016/ 1148 av om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet inätverks- och informationssystem i hela unionen, 9.företrädare: en fysisk eller juridisk person som uttryckligen har utsetts att agera för en leverantör och till vilken myndigheter kan vända sig, i stället för till leverantören, i frågor som gäller de skyldigheter som leverantören har enligt NIS-direktivet, 10.incident: en händelse med en faktisk negativ inverkan på säkerheten inätverk och informationssystem, och 11.risk: en rimligen identifierbar omständighet eller händelse med en potentiell negativ inverkan på säkerheten i nätverk och informations- system. 2021/22:136 Bilaga 6 Lagen gäller inte för företag som tillhandahåller allmänna kommuni- kationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjäns- ter och därför omfattas av kraven i 5 kap. 6 b och c §§ lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Lagen gäller inte för företag som tillhandahåller allmänna elektronis- ka kommunikationsnät eller all- mänt tillgängliga elektroniska kom- munikationstjänster och därför om- fattas av kraven i 8 kap. 1 och 3 §§ lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation. Denna lag träder i kraft . 2021/22:136 Bilaga 6 Förslag till lag om ändring i lagen (2018:1653) om företagsnamn Härigenom föreskrivs att 6 kap. 5 § lagen (2018:1653) om företagsnamn ska ha följande lydelse. Den som tillhandahåller en elek- Den som tillhandahåller en elek- som till följd av ett informations- som till följd av ett informations- föreläggande har lämnat ut infor- föreläggande har lämnat ut infor- mation som avses i 6 kap. 20 § la- mation som avses i 9 kap. 31 § la- gen (2003:389) om elektronisk kom- gen (2022:000) om elektronisk kom- munikation, ska sända en skriftlig munikation, ska sända en skriftlig underrättelse om detta till den som underrättelse om detta till den som uppgifterna gäller tidigast efter en uppgifterna gäller tidigast efter en månad och senast från månad och senast från det att informationen lämnades ut. det att informationen lämnades ut. Kostnaden för underrättelsen er- Kostnaden för underrättelsen er- sätts enligt 4 §. sätts enligt 4 §. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2020:62) om hemlig dataavläsning Härigenom föreskrivs att 24 och 32 §§ lagen (2020:62) om hemlig data- avläsning ska ha följande lydelse. 2021/22:136 Bilaga 6 Den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig enligt som ska anmälas enligt 2 kap. 1 § 2 kap. 1 § (2022:000) om elektronisk kommunikation är på begäran av begäran av den verkställande myn- digheten skyldig att medverka i skyldig att medverka i samband med verkställighet av hemlig data- Den som medverkar enligt första stycket har rätt till ersättning för kost- nader som uppstår vid sådan medverkan. Ersättningen ska betalas av den Den som i samband med verk- Den som i samband med verk- samhet som är anmälningspliktig enligt 2 kap. 1 § lagen (2003:389) 2 kap. 1 § lagen om elektronisk kommunikation har elektronisk kommunikation har fått fått del av eller tillgång till en upp- del av eller tillgång till en uppgift gift som hänför sig till användning som hänför sig till användning av av hemlig dataavläsning, får inte obehörigen föra vidare eller ut- obehörigen föra vidare eller ut- nyttja det han eller hon fått del av nyttja det han eller hon fått del av eller tillgång till. eller tillgång till. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och Genomförande av direktivet om inrättande av en europeisk kodex Enligt en lagrådsremiss har regeringen (Infrastruktur- departementet) beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om elektronisk kommunikation, 2. lag om införande av lagen (2022:000) om elektronisk kommunikation, 3. lag om ändring i , 4. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och 5. lag om ändring i patentlagen (1967:837), 6. lag om ändring i mönsterskyddslagen (1970:485), 7. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 8. lag om ändring i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regio- 9. lag om ändring i lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för 10. lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1997:306), 11. lag om ändring i lagen (1998:31) om standarder för sändning av radio- 12. lag om ändring i lagen (2006:449) om skydd för störningskänslig 13. lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486), 14. lag om ändring i lagen (2008:717) om signalspaning i försvarsunder- 15. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 16. lag om ändring i luftfartslagen (2010:500), 17. lag om ändring i radio- och tv-lagen (2010:696), 18. lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster, 19. lag om ändring i varumärkeslagen (2010:1877), 20. lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas 21. lag om ändring i lagen (2013:315) om intelligenta transportsystem vid 22. lag om ändring radioutrustningslagen (2016:392), 23. lag om ändring i lagen (2016:534) om åtgärder för utbyggnad av 24. lag om ändring i lagen (2016:1145) om offentlig upphandling, 25. lag om ändring i lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner, 26. lag om ändring i lagen (2016:1306) med kompletterande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning, 27. lag om ändring i lagen (2018:1174) om informationssäkerhet för sam- hällsviktiga och digitala tjänster, 28. lag om ändring lagen (2018:1653) om företagsnamn, 29. lag om ändring i lagen (2020:62) om hemlig dataavläsning. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet samt rättssakkunniga och , biträdda vid delar av föredragningen av kanslirådet , Till Lagrådet har det inkommit en skrift från Huawei Förslagen föranleder följande yttrande. 1.1 Förslaget till lag om elektronisk kommunikation Förslaget i remissen innebär att den nuvarande lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK) ersätts med en ny lag med samma namn (Nya LEK). grundar sig på och rådets direktiv (EU) 2018/1972 av om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation och innebär att detta genomförs i svensk rätt. Direktivet är en omarbetning av tidigare direktiv, som låg till grund för LEK. Att den föreslagna lagstiftningen innebär genomförande av ett EU-direktiv betyder att den ska ansluta till direktivet. Utrymmet för lagstiftaren att välja olika egna lösningar för att nå syftet med lagstiftningen är därmed begränsat. Detta är något som har betydelse också för Lagrådets gransk- ning. Av vikt att framhålla är även att förslaget innebär att bestämmelser som finns i LEK i stor utsträckning förs över från den lagen till Nya LEK i oförändrat eller i huvudsak oförändrat skick, dock med nya paragraf- beteckningar. Lagrådet har inriktat sig i huvudsak på sådant som är nytt i sak i remissen. Det har för Lagrådet dock inte gått att undvika att ta upp och behandla sådan lagtext som helt eller huvudsakligen överensstämmer med den som finns i LEK. Ett grundläggande krav är nämligen att den svenska lagen är utformad med ett vårdat, enkelt och begripligt språk (se 11 § språklagen, 2009:600). Och kan även mindre justeringar av det sakliga innehållet i en befintlig lagtext fordra större formuleringsändringar. Också i fall då det sker en ren överflyttning av lagtext från LEK till Nya LEK kan justeringar vara behövliga. I dessa hänseenden kan Lagrådet konstatera att det finns vissa språkliga brister i lagrådsremissens förslag. 2021/22:136 Bilaga 7 Ett ytterligare påpekande som Lagrådet vill göra är att den föreslagna lagstiftningen rör ett tekniskt komplicerat område. Detta betyder att det i vissa delar har varit svårt för Lagrådet att överblicka de mera praktiska konsekvenserna av i remissen valda lagtekniska lösningar. I detta sam- manhang ska det nämnas att Lagrådet, när det skulle yttra sig över för- slaget till nuvarande LEK (se prop. 2002/03:110 s. 588), uttalade följande. Lagförslaget har utarbetats mot bakgrund framför allt av kravet på att i svensk rätt införliva innehållet i ett nytt EG-rättsligt regelverk på området elektroniska kommunikationer. Uppgiften har varit omfattande och komplex med hänsyn till EG-rättsakternas utformning och innebörd. Lagstiftningsarbetet har också fått bedrivas under tidspress såväl i utrednings- och remissfasen som därefter på departementsplanet. Även tidsutrymmet för ärendets behandling hos Lagrådet har varit mer begränsat än som hade varit önskvärt. För Lagrådet har det inte varit möjligt att som underlag för sin granskning göra en fullständig genomgång av den mångfald bestämmelser som det nya inrymmer i fem till stor del teknikpräglade harmoniseringsdirektiv och i ett s.k. radiospektrumbeslut. Lagrådsgranskningen har således inriktats på att, med utgångspunkt i en delvis översiktlig bedömning av hur anpassningen av svensk rätt genomförs enligt lagförslaget, bidra med vissa synpunkter på förslagets utformning. Situationen för Lagrådet har vid behandlingen av den nu aktuella remissen i viss mån påmint om den som gällde vid införandet av LEK. Dock har Lagrådet nu inte behövt känna av någon tidsmässig begränsning vid genomförandet av granskningen. Så här inledningsvis vill Lagrådet också framhålla att en svårighet med att överblicka konsekvenserna av förslagen är att i de fall där lagtexten i stort sett endast har förts över från LEK till Nya LEK så finns det inte några förklaringar till bestämmelsen i fråga. I stället hänvisas läsaren i för- fattningskommentaren till kommentarerna i tidigare förarbeten, oftast den proposition som låg till grund för LEK men ibland också till olika propositioner med ändringsförslag. Det står klart att det är av vikt att det finns gedigna förarbeten när en ny lagstiftning införs. Detta gäller förstås särskilt när lagstiftningen är omfattande och komplicerad. Att, som här har skett, på en stor mängd ställen hänvisa till tidigare förarbeten på skilda håll gagnar inte produktens läsbarhet. Den nu aktuella lagen innehåller ett stort antal bestämmelser som anger att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får eller kan meddela ytterligare föreskrifter. Lagens bestämmelser rör ofta olika parter i avtalsförhållanden, men reglerna innebär inte att en enskild kan åberopa reglerna mot någon annan enskild, dvs. det är inte fråga om civilrättsliga regler (se 8 kap. 2 § 1 regeringsformen, RF). Lagen innehåller i stället skyldigheter för enskilda och ger representanter för det allmänna möjlig- heter att gripa in mot enskilda, dvs. det rör sig om offentligrättsligt be- tungande regler (se 8 kap. 2 § 2 RF). Det är därför möjligt för att delegera föreskriftsrätten till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (se 8 kap. 3 § RF). De flesta av bestämmelserna innehåller ett bemyndigande där regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter i anslutning till olika paragrafer. också två upplysningsbestämmelser (9 kap. 26 och 29 §§) där det anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § RF kan meddela ytterligare föreskrifter, vilket i dessa fall inne- bär verkställighetsföreskrifter till lagen. Detta är endast en upplysning, som inte är nödvändig. Eftersom det sannolikt finns behov av verkställig- hetsföreskrifter också till andra bestämmelser som saknar upplysning om regerings- eller myndighetsföreskrifter kan det – till undvikande av mot- satsslut – vara lämpligt att slopa dessa två upplysningsbestämmelser. Med verkställighetsföreskrifter avses dels tillämpningsföreskrifter av rent administrativ karaktär, dels föreskrifter som kompletterar en lag i Den lagbestämmelse som ska kompletteras ska emellertid vara så detaljerad att regleringen inte tillförs något väsentligt nytt och får inte innebära något nytt åliggande för enskilda eller något nytt ingripande i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden (se prop. 1973:90 s. 211). Det kan inte sällan vara svårt att avgöra om det krävs ett riktigt bemyndigande enligt 8 kap. 3 § RF eller om det räcker med en upplysning att regeringen kan meddela ytterligare föreskrifter med stöd av 8 kap. 7 § RF eller om ett bemyndigande kan avvaras eftersom det inte krävs något sådant när det är fråga endast om verkställighetsföreskrifter. Lagrådet anser att de föreslagna bemyndigandena i det stora hela är I några regler – t.ex. 6 kap. 2 § samt 8 kap. 4 och 9 §§ – kan det ifrågasättas om det behövs ett bemyndigande, dvs. om det inte är fråga om verkställighetsföreskrifter, men Lagrådet ser inte anledning att avstyrka att de införs och särskilt inte när motsvarande bemyndiganden finns i LEK. Men det vore bra om frågan utvecklades i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Om det är fråga om ett riktigt bemyndigande är det viktigt att gränserna för regeringens eller myndighetens föreskriftsrätt tydliggörs, se t.ex. Lagrådets synpunkter angående 4 kap. 10 § andra stycket. 1 kap. 2 § Som paragrafen är skriven förutsätts att elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster genomgående utgör radio- Detta torde sakligt sett inte vara riktigt, om man ser till definitionen av radioanvändning. Lagtexten bör därför justeras, förslagsvis på det sättet att ordet ”annan” stryks. Det kan vidare konstateras att den proportionalitetsregel som finns i nuvarande 1 kap. 2 § föreslås utgå. Detta motiveras (se s. 117 i remissen) med att en motsvarande regel numera finns i 5 § tredje stycket förvalt- ningslagen, bl.a. som ett utflöde av och . Lagrådet har viss förståelse för resonemanget. 2021/22:136 Bilaga 7 att varken den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 2 § LEK eller regeln i 5 § förvaltningslagen kan anses motsvara den bestämmelse som finns i artikel 3.1första stycket i EU-direktivet. De båda lagbestämmelserna innebär att åtgärder som vidtas måste vara proportionella, dvs. proportionaliteten utgör ett villkor för att åtgärder som myndigheterna – på annan grund – väljer att vidta ska vara godtagbara. Direktivbestämmelsen uppställer emellertid ett positivt formulerat krav på att åtgärder för att uppnå vissa mål ska vidtas inom den ram som sätts av proportionalitetsprincipen: medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella regleringsmyndigheterna vidtar alla rimliga åtgärder som är nödvändiga och proportionella för att uppnå de mål som framgår av artikel 3.2 i direktivet. Det är viktigt att frågan om hur svensk rätt förhåller sig till direktivets krav i denna del behandlas i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 1 kap. 3 § Föreskriften framstår som överflödig och är dessutom formulerad på ett olyckligt sätt. Självfallet ersätter bestämmelserna inte föreskrifter i andra lagar – möjligen kan bestämmelserna hindra tillämpningen av andra föreskrifter. En regel av detta slag skulle också kunna uppfattas så, att avsaknaden av en motsvarande regel i andra lagar utgör ett problem. Med hänsyn till att en motsvarande bestämmelse finns i dagens reglering – och att ett slopande av den också skulle kunna väcka frågor – motsätter sig Lagrådet emellertid inte att den förs över till Nya LEK. 1 kap. 7 § Paragrafen innehåller en lång rad definitioner. Dock är den inte heltäckande på så sätt att den förklarar alla, eller ens huvuddelen av de olika facktermer som förekommer på området. Det kan diskuteras om det inte hade varit en fördel att vid sidan av de i lag definierade begreppen i större utsträckning förklara vad som avses med olika tekniska termer. Detta är något som bör övervägas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Definitionerna är genomgående sådana att de kan lämnas utan erinran. vill Lagrådet emellertid uttala sig närmare. I författningskommentaren (s. 404) anges att mikroföretag och små företag ska vara oberoende för att räknas in i respektive kategori.