prop · H90394 · 2022-02-01 00:00:00 — Regeringen föreslår att den garanterande undervisningstiden för eleverna på yrkesprogram ska utökas i proportion till programmens ökade omfattning. Det innebär att den garanterade undervisningstiden för elever som läser 2 800 gymnasiepoäng blir . För elever som läser 2 700 gymnasiepoäng blir den garanterade undervisningstiden . är den garanterade undervisningstiden för högskoleförberedande program . Förslaget om utökning av undervisningstiden för yrkesprogrammen innebär att skillnaden i garanterad undervisningstid mellan programtyperna ökar ytterligare. bedömer att stora skillnader vad gäller minsta garanterad undervisningstid mellan programtyperna innebär att eleverna på de högskoleförberedande programmen missgynnas resursmässigt. Regeringen konstaterar att om den garanterade undervisningstiden inte utökas på det sätt som föreslås skulle det innebära negativa konsekvenser för eleverna på yrkesprogrammen. De elever på yrkesprogrammen som inte väljer bort att läsa de behörighetsgivande delarna skulle då i genomsnitt få färre undervisningstimmar per kurs jämfört med vad eleverna på yrkesprogrammen får . Detta skulle enligt regeringens bedömning göra det svårt för dessa elever att nå målen. 2021/22:94 Regeringen konstaterar också att elever på högskoleförberedande program, efter beslut av rektor, har möjlighet att läsa ett utökat program och därigenom utöka sin garanterade undervisningstid. Detta är möjligt om eleven på ett tillfredsställande sätt kan antas genomföra såväl kurserna på den ordinarie studievägen som de frivilliga kurserna (4 kap. 23 § gymnasieförordningen). Mot denna bakgrund anser regeringen att den ökade skillnaden i undervisningstid mellan de olika programtyperna är motiverad. Regeringen konstaterar att utökningen av den garanterade undervisningstiden på yrkesprogram inte innebär att undervisningstiden minskar på högskoleförberedande program. anför att även om det kan förefalla rimligt att anpassa den garanterade undervisningstiden efter programmens olika omfattning, är det inte oproblematiskt att öka variationen i förhållande till den reglering som gäller . Skolinspektionen har i tillsyn och granskning funnit exempel på att skolor och huvudmän redan har svårigheter att redovisa att varje elev verkligen får den garanterade undervisningstiden. Regeringen ser allvarligt på det som har framkommit vid Skolinspektionens tillsyn och granskning och anser att elevernas rätt till undervisning behöver följas upp noga. Att inte utöka den garanterade undervisningstiden skulle dock enligt regeringens bedömning inte lösa de problem som Skolinspektionen pekar på. 6.5Omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande i lärlingsutbildningen ska inte ändras Regeringens förslag: Vid beräkningen av hur stor del av den gymnasiala lärlingsutbildningen som ska förläggas till en arbetsplats ska det bortses från det som eleven får välja bort av det som krävs för grundläggande behörighet. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att vid beräkningen av hur stor del av utbildningen som ska förläggas till en arbetsplats ska det bortses från sådana kurser som eleven får välja bort enligt 3 §, jämfört med förslaget i denna proposition där det föreslås att vid beräkningen av hur stor del av utbildningen som ska förläggas till en arbetsplats ska det bortses från det som eleven får välja bort enligt 3 §. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget. De som har yttrat sig tillstyrker eller har inte något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Gymnasial lärlingsutbildning kan inledas det första, andra eller tredje läsåret på ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Lärlingsutbildning ska i huvudsak vara förlagd till en eller flera arbetsplatser (16 kap. 11 § skollagen). Det är inte reglerat vilka ämnen eller kurser som ska förläggas till en arbetsplats. Det är dock rimligt att anta att det absolut vanligaste är att det handlar om yrkesämnen, dvs. På t.ex. hotell- och turismprogrammet skulle emellertid även delar av kurser i ämnet engelska kunna förläggas till en arbetsplats. Omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande varierar beroende på när lär- Prop. 2021/22:94 lingsutbildningen inleds. En elev som går gymnasial lärlingsutbildning ska genomföra mer än hälften av denna utbildning som arbetsplatsförlagt lärande (4 kap. 12 § gymnasieförordningen). För lärlingsutbildning som påbörjas direkt i årskurs 1 är hälften av utbildningen, uttryckt i poäng, minst 1 250 gymnasiepoäng. I denna proposition föreslås att de delar av ämnen som krävs för grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå ska ingå i alla yrkesprogram. För att inte tränga undan viktiga yrkesämnen föreslås att programmens omfattning utökas med 200 gymnasiepoäng på barn- och fritidsprogrammet, hotell- och turismprogrammet och vård- och omsorgsprogrammet och med 300 gymnasiepoäng på övriga yrkesprogram. Yrkesprogrammen ökar därmed i omfattning till 2 700 respektive 2 800 gymnasiepoäng. Om mer än halva utbildningen ska förläggas till en arbetsplats innebär det att omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande ökar med minst 100 respektive 150 gymnasiepoäng för elever som inleder lärlingsutbildningen i årskurs 1. Avsikten med förslagen om grundläggande behörighet inom ramen för upp till 2 800 gymnasiepoäng är dock inte att ändra omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande i lärlingsutbildningen. Därför föreslås det att man vid beräkningen av hur stor del av den gymnasiala lärlingsutbildningen som ska förläggas till en arbetsplats ska bortse från sådana delar av ämnen som krävs för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå och som eleverna får välja bort. Ytterligare föreskrifter ska få meddelas Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om det som ska ingå i utbildningen för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens Promemorians förslag till bemyndigande avser kurser, i stället för förslaget i denna proposition om att bemyndigandet ska avse det som ska ingå i utbildningen för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet. Remissinstanserna: Endast ett fåtal remissinstanser har yttrat sig över förslaget och dessa remissinstanser tillstyrker det. och påtalar att det inte föreslås när elevernas eventuella bortval ska ske. Även Universitets- och högskole- rådet framför synpunkter på tidpunkten för elevernas val. Skälen för regeringens förslag: I denna proposition föreslås att alla yrkesprogram ska innehålla det som krävs för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på Det innebär att alla yrkesprogram ska innehålla ämnena svenska eller svenska som andraspråk och engelska i den omfattning som krävs för att eleverna ska uppnå sådan behörighet. och noterar att det i de föreslagna ändringarna inte finns reglerat som eleverna ska eller kan välja bort kurserna för grundläggande behörighet. för också fram att det inte heller är reglerat vilka skyldigheter huvud- 2021/22:94 mannen har i det fall en elev som har valt bort dessa delar av ämnen senare ändrar sig och vill läsa dem. Universitets- och högskolerådet anser att möjligheten att välja bort de ämnen som ger grundläggande behörighet ska ges under utbildningen. Bestämmelser om vilka delar av ämnena svenska eller svenska som andraspråk och engelska som ska ingå i yrkesprogrammens grundupplägg för att ge eleverna grundläggande behörighet behöver regleras på en sådan detaljnivå att bestämmelserna inte bör finnas i lag. Detsamma gäller frågor om under vilken del av utbildningen de elever som inte är intresserade av grundläggande behörighet ska ha möjlighet att välja bort detta. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför bemyndigas att meddela ytterligare föreskrifter om det som ska ingå i utbildningen för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå. 7Självkostnadsprincipens tillämpning vid beräkning av avgifter för prövning av enskild som huvudman inom skolväsendet eller utförare inom Regeringens bedömning: Avgiften för en enskild som ansöker om godkännande som huvudman inom skolväsendet eller som ansöker om tillstånd att bedriva verksamhet enligt socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade bör beräknas utifrån myndigheternas genomsnittliga kostnader för handläggningen och kan behöva justeras i takt med att kostnaderna förändras. Skälen för regeringens bedömning: Enskilda får efter ansökan godkännas som huvudmän för förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och vissa fritidshem. En ansökan om huvudmannaskap för dessa skolformer prövas av . Om det är frågan om förskoleverksamhet och fritidshem som anordnas vid en förskoleenhet är det kommunen där utbildningen ska bedrivas som prövar ansökan, se 2 kap. 3–5 och 7 §§ skollagen. De myndigheter som ansvarar för att besluta om godkännande att bedriva verksamhet inom skolväsendet enligt skollagen får ta ut en avgift för att pröva en ansökan. Regeringen, en kommun eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om avgifter. Avgifterna för de prövningar som Skolinspektionen gör regleras på förordningsnivå, i 2 kap. 5 § grundskoleförordningen (2011:185) och 2 kap. 7 § gymnasieförordningen. Avgifterna är differentierade med hänsyn till om ansökan avser nyetablering eller ändring av ett befintligt godkännande. Enskilda som vill bedriva viss verksamhet enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387), LSS, ska ansöka om tillstånd. Tillstånd krävs exempelvis för verksamheter som bedriver hem för vård eller boende, personlig assistans, eller hemtjänst. En ansökan om tillstånd att bedriva enskild verksamhet enligt socialtjänstlagen och LSS prövas av Inspektionen för vård och omsorg (). får enligt 7 kap. 2 b § socialtjänstlagen och 20 a § LSS ta ut en avgift för ansökningar om tillstånd. Avgiftsnivåerna regleras i 4 kap. 2 § socialtjänstförordningen (2001:937) och 8 b § förordningen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:1090). Avgifterna skiljer sig åt beroende på om det gäller en ansökan om tillstånd att bedriva en ny verksamhet eller om det gäller en ansökan om ändring av ett tillstånd. Rätten för Skolinspektionen och att ta ut en avgift för prövning av ansökningar från en enskild som vill godkännas som huvudman för en fristående skola eller få tillstånd att bedriva verksamhet inom socialtjänstområdet infördes genom antagande av regeringens förslag i propositionen Ökade tillståndskrav och särskilda regler för upphandling inom välfärden (prop. 2017/18:158, bet. FiU 2017/18:43, rskr. 2017/18:356). I samma proposition behandlades även en utvidgad lämplighetsprövning av den som ansöker om godkännande eller tillstånd. Av förarbetena framgår att avgifterna ska baseras på självkostnadsprincipen, dvs. att kostnaden som uppkommer för prövning av ansökan utifrån de krav som uppställts bör bekostas av de enskilda aktörer som väljer att vara verksamma inom skolväsendet eller socialtjänstområdet. Bestämmelserna trädde i kraft . I den nämnda propositionen gjorde regeringen bedömningen att förslaget om tillståndsavgift i genomsnitt skulle medföra en kostnad per ansökan om ca för en enskild huvudman inom skolväsendet och ca för enskild utförare inom . Bedömningen baserades på de beräkningar som gjorde i betänkandet Ordning och reda i välfärden (SOU 2016:78), utifrån uppgifter som Skolinspektionen och lämnat till utredningen. Dessa uppgifter samt Skolinspektionens och IVO:s bedömning av kostnader för handläggning av olika typer av ansökningar låg också till grund för regeringens beslut om avgifternas storlek vad avser den prövning som Skolinspektionen och ansvarar för. Skolinspektionen har inkommit med en framställan till (U2020/06607) om befrielse från kravet på full kostnadstäckning för de avgifter som tas ut för tillståndsprövning, alternativt en justering av avgifternas storlek. Skolinspektionen anger att den kalkyl som låg till grund för beräkning av avgifternas nivå har visat sig inte stämma. En anledning anges vara att i samband med att avgifterna infördes tillfördes myndigheten nya arbetsuppgifter som rör ägar- och ledningsprövning. Tidsåtgången har väsentligt överstigit vad som uppskattades i den ursprungliga kalkylen av avgifter, sammantaget för ansökningar om nyetablering av en skola i genomsnitt per ärende i stället , särskilt när det gäller ägar- och ledningsprövningen som tillkommit som ett moment efter det att Skolinspektionen beräknade handläggningstiderna. Enligt vad som anges i prop. 2017/18:158 ska självkostnadsprincipen gälla vid bestämmande av avgifterna, det vill säga att myndighetens kostnader för att pröva ansökningar ska täckas av avgifter som tas ut av de sökande. Det är inte avsett att avgifterna ska låsas vid en viss nivå. 2021/22:94 het med ställningstagande till propositionen om att självkostnad ska gälla bör avgiftsnivåerna följa kostnaderna för handläggningen. Regeringens förslag: Ändringarna i skollagen ska träda i kraft . De ska tillämpas första gången på utbildning som påbörjas . Äldre bestämmelser i lagen ska fortfarande gälla för utbildning som påbörjats före . Promemorians förslag: Överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian föreslås att ändringarna ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter och att äldre bestämmelser fortfarande ska gälla för utbildning som påbörjats före . Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna har inte något att invända mot förslaget. Detta gäller t.ex. samt , och kommuner. Kommuner och Regioner framhåller att tidsplanen för införande av de föreslagna förändringarna vad gäller behörighetsgivande kurser på yrkesprogram måste lämna utrymme för ordentlig information till ungdomar som ska välja gymnasieutbildning. Universitets- och högskolerådet (UHR) vill ha tydliga regler för elever som förlänger sin gymnasietid av olika anledningar. Skälen för regeringens förslag: För att de förslag som lämnas i denna proposition ska kunna genomföras behövs ändringar i skollagen. Vid valet av tidpunkt när de nya bestämmelserna ska börja tillämpas behöver hänsyn tas till både elever och huvudmän. Eftersom innehållet i de nationella programmen förändras behöver ungdomar få information om de nya studievägarna före valet av program, vilket lyfts fram av Kommuner och Regioner. Huvudmän bör vid planeringen av programutbud och vid utformningen av informationsmaterial kunna utgå från beslut så att ungdomarna får information om de nya studievägarna före valet av program. Huvudmän kan också behöva för att rekrytera lärare med rätt kompetens. Även behöver för att informera om förändringarna och göra övriga nödvändiga förberedelser. Mot denna bakgrund bör de nya bestämmelserna i skollagen träda i kraft och tillämpas första gången på utbildning som påbörjas . Universitets- och högskolerådet (UHR) påpekar att det måste vara tydligt vad som gäller för de elever som börjar sin gymnasieutbildning innan de nya bestämmelserna träder i kraft men förlänger sin gymnasietid av olika anledningar, t.ex. för att de byter program eller gör ett utbildningsår utomlands. Regeringen anser att det är en viktig princip att regelverket som styr innehållet i en elevs studieväg inte ändras efter att eleven påbörjat utbildningen. Regeringen föreslår därför att äldre bestämmelser i lagen fortfarande ska gälla för utbildning som påbörjats före . Vilka berörs av regleringen? Förslagen i denna proposition innebär att alla yrkesprogram i sitt grundupplägg ska ge grundläggande behörighet till högre utbildning och att programmens omfattning därmed ska utökas från 2 500 till 2 700–2 800 gymnasiepoäng, att den garanterade undervisningstiden ska utökas proportionellt, att elever ska kunna välja bort de tillkommande ämnena och att den tillkommande garanterade undervisningstiden i så fall ska minskas i motsvarade mån. Förslagen berör elever i som står inför sitt val till gymnasieskolan och de elever som väljer att gå ett yrkesprogram. De berör vidare såväl kommunala som enskilda huvudmän vars åtagande utökas och förändras om förslagen genomförs. Staten påverkas när det gäller finansieringen av det utökade kommunala åtagandet. Slutligen påverkas arbetsgivare vars kompetensförsörjning underlättas om fler ungdomar väljer att läsa en yrkesutbildning. Ekonomiska konsekvenser för kommunerna I avsnitt 6.1 föreslås att alla yrkesprogram ska innehålla det som krävs för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå. Förslaget innebär att yrkesprogrammen utökas till 2 700 eller 2 800 gymnasiepoäng. Kommunerna har en skyldighet att erbjuda elever som vill läsa det som krävs för grundläggande behörighet en sådan möjlighet. Eleverna har rätt att läsa ämnena både som individuellt val och som utökat program, och kommunerna har redan kompenserats för detta. Förslaget antas dock leda till att fler elever kommer att läsa mer än 2 500 gymnasiepoäng. Förslaget är alltså en ambitionshöjning av ett redan existerande kommunalt åtagande, vilket aktualiserar den kommunala finansieringsprincipen för det ökade antalet elever. Regeringen bedömer att om fler elever läser det som krävs för grundläggande behörighet inom gymnasieskolan så kommer färre elever att läsa detta inom komvux. Flera remissinstanser har framfört att förslaget kommer att innebära ökade kostnader för kommunerna. Bl.a. anför , , , , och kommuner att kostnaderna kommer att öka när yrkesprogrammen utökas. bedömer också att kostnaderna kommer öka mer än vad som anges i promemorian och att detta beror på en ökad administration eftersom schemaläggningen blir mer komplicerad. anför att om fler elever på yrkesprogram väljer att behålla de kurser som ger grundläggande behörighet till högskola, finns en risk att antalet elever som inte klarar av sin utbildning kommer att öka. Detta kan öka kostnaderna för stöd och förstärkt studie- och yrkesvägledning. Även regeringen bedömer att förslaget kommer att leda till högre kostnader för kommunerna och delar därmed remissinstansernas bedömning i För att beräkna de ökade kostnaderna antogs i promemorian att 2021/22:94 andelen elever som läser svenska eller svenska som andraspråk och engelska för grundläggande behörighet kommer att öka från . Beräkningen av de ökade kostnader som följer av att eleverna läser fler poäng utgår från den s.k. riksprislistan (13 kap. 9 § gymnasieförordningen). I riksprislistan redovisas de genomsnittliga faktiska kostnaderna för de nationella programmen per elev som huvudmännen redovisat till . I dessa ingår bl.a. undervisningstid, särskilt stöd, samt studie- och yrkesvägledning. Regeringen står fast vid den beräkning som gjordes i promemorian. Regeringen delar inte kommuns bedömning att kostnaderna kommer att öka på grund av mer komplicerad administration och schemaläggning. Kommunerna är skyldiga att erbjuda alla elever en möjlighet att läsa kurserna för grundläggande behörighet, och att lägga schemat efter det är en del av den skyldigheten. Ett genomförande av förslaget bidrar i stället enligt regeringens bedömning till förbättrade planeringsförutsättningar när det tydliggörs att det som krävs för att eleverna ska uppnå grundläggande behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå ska ingå i grundupplägget för alla yrkesprogram. befarar att genomströmningen i yrkesprogrammen kan försämras, vilket i förlängningen kan komma att innebära ökade kostnader för kommunerna. I propositionen föreslår regeringen dock att elever ska ha rätt att, i den omfattning som framgår av bilaga 2, välja bortdelar av det som krävs för grundläggande behörighet och att kraven för examen inte ska höjas. Därför bedömer regeringen att genomströmningen inte kommer att påverkas negativt. Regeringen konstaterar att elever som riskerar att inte nå målen har rätt till stöd. Den kompensation som kommunerna får för programmens utökning täcker även kommunernas ansvar för att ge stöd till elever. Förvaltningsrätten i anser att förslaget kan ha praktiska och ekonomiska konsekvenser som ännu är svåra att förutse. Kommunernas ekonomiska överväganden och skolornas disposition av lärarresurser behöver enligt förvaltningsrätten göras innan de vet hur många elever som väljer bort att läsa kurserna. Regeringen menar dock att huvudmännen måste kunna omprioritera sina ekonomiska överväganden och hur lärarresurser ska disponeras utifrån förändringar i elevers val. Även bedömer att förändringen inte har någon avgörande betydelse ur organisatorisk synvinkel. Regeringen kan vidare konstatera att kommunerna kompenseras för det utökade åtagandet och att sena bortval även kan medföra mindre undervisningsgrupper. Detta minskar dock inte den statliga kompensationen. Kostnaderna för utökningen av yrkesprogrammen bedöms uppgå till totalt när reformen är fullt ut implementerad, vilket sker 2026. Fram till dess bedöms den årliga kostnaden öka successivt, när en ny årskurs per läsår kommer att läsa utifrån de nya bestämmelserna. De behörighetsgivande delarna av ämnena svenska eller svenska som andraspråk och engelska, läses vanligen först i årskurs två eller tre. Därför bedöms inga, eller endast ett mycket begränsat antal, elever som börjar i gymnasieskolan läsa de behörighetsgivande delarna under /24. Kostnaderna för kommunerna bedöms i följd av det öka fr.o.m. /25, när eleverna börjar årskurs 2. att kostnaderna ökar med , 179 miljoner Prop. 2021/och . Ekonomiska konsekvenser för staten Regeringens förslag får ekonomiska konsekvenser för staten dels i form av direkta utgifter, dels i form av förväntade indirekta inkomster på . Staten ska enligt den kommunala finansieringsprincipen ersätta kommunerna för bl.a. nya obligatoriska uppgifter. De direkta utgifterna är en konsekvens av att staten kommer att kompen- sera kommunerna för de ökade kostnader som förslaget innebär för kom- munerna (prop. 2021/22:1 utg.omr. 25 avsnitt 2.8.1, bet. 2021/22:UbU1, 2021/22:120). Ett ökat intresse för yrkesutbildning kan indirekt ge långsiktiga positiva ekonomiska effekter för staten genom reducerad arbetslöshet, eftersom elever som gått ett yrkesprogram snabbare etablerar sig på arbetsmarkn- politisk utvärdering (IFAU) i en studie av ungdomars inträde på arbets- marknaden (rapport 2007:18). Förbättrad kompetensförsörjning kan också bidra till långsiktigt positiva effekter för staten. försörjning tryggas underlättas expansion och företagen kan därmed producera mer varor och tjänster. Ökad produktion leder i sin tur till ökade skatteintäkter för staten. Regeringens förslag kommer även att få konsekvenser för Statens skol- meddelar bl.a. föreskrifter om vilka ämnen och vilka delar av ämnen som ska ingå i programmen och inriktningarna och vilka kurser som får erbjudas som programfördjupning. Regeringen har därför i budgetpropositionen avsatt och 5 2021/22:1 utg.omr. 16 avsnitt 4.7.1, bet. 2021/22:UbU1, rskr. 2021/22:108). Därefter bedöms kostnaderna till följd av förslagen rymmas inom förvaltningsanslag. I denna proposition görs bedömningen att avgiften för en enskild som ansöker om godkännande som huvudman inom skolväsendet eller som ansöker om tillstånd att bedriva verksamhet enligt socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade bör beräknas utifrån myndigheternas genomsnittliga kostnader för handläggningen och kan behöva justeras i takt med att kostnaderna förändras. inga ekonomiska konsekvenser för staten. Ekonomiska konsekvenser för enskilda huvudmän Fristående skolor är en del av skolväsendet för barn och ungdomar. nationella målen är desamma för alla elever oavsett huvudman.