prop · H903171 · 2022-03-22 00:00:00 — Där konstateras att det i dagens regelverk inte finns något som hindrar att bostadsutvecklare återkommande anlitar samma intygsgivare för att granska ekonomiska planer och att det därför finns en risk för att långva- riga samarbeten kan leda till att det uppstår lojalitetsband mellan bostads- Prop. 2021/22:171 utvecklare och intygsgivare (se RiR 2020:3 s. 41). Ett visst återkommande samarbete kan ibland vara oundvikligt. Den geografiska spridningen av intygsgivare och det begränsade antalet projekt inom vissa regioner gör det svårt att undvika att samma intygsgivare åtminstone ibland samarbetar. Ett sådant samarbete kan även ha vissa för- delar, t.ex. att de två intygsgivarna i viss utsträckning kan komplettera varandra i kompetenshänseende. är det uppenbart att ett nära och långvarigt samarbete kan leda till ett lojalitetsband mellan ombildningskonsult, byggföretag och intygs- givare. Detta kan i sin tur rubba förtroendet för intygsgivarnas opartiskhet. Det går inte heller att bortse från att en ekonomisk beroendeställning kan uppstå mellan intygsgivare och byggföretag. Det kan medföra att intygs- givaren i sin granskning inte vill framstå som besvärlig eller pedantisk eftersom han eller hon är mån om att få nya uppdrag. Ett tätt samarbete mellan intygsgivarna kan även innebära att de litar på varandra alltför mycket eller delar upp arbetsuppgifterna i för stor utsträckning. Risken för jäv bör minskas En förutsättning för att intygsgivningen ska hålla en hög kvalitet är att intygsgivarna har en fristående ställning i förhållande till bostadsrättsför- eningen och de aktörer som utformar den ekonomiska planen eller kost- nadskalkylen. Enligt regeringens mening bör intygsgivarnas oberoende stärkas ytterligare och risken för jäv minskas. Även ständigt återkom- mande parvis samarbete bör därför undvikas. Som Lagrådet framhåller följer det redan av de hittillsvarande reglerna att ett möjligt förtroende- skadligt samarbete mellan intygsgivarna ska prövas redan av bostadsrätts- föreningen (3 kap. 3 § andra stycket första meningen bostadsrättslagen). Detta bör förtydligas i lagtexten. I enlighet med Lagrådets förslag bör det också tydliggöras att bedömningen i jävsfrågan omfattar både intygsgi- varnas opartiskhet och oberoende. För att ytterligare förstärka prövningen och säkerställa att de intygsgi- vare som utses är lämpliga bör föreningens val dessutom godkännas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Regeringen avser att i förordning bemyndiga att utföra denna uppgift. Ett liknande förslag avfärdades 2002 av den dåvarande regeringen med hänvisning till den ökade byråkrati som förslaget innebär. Regeringen uttryckte då också en förhoppning om att risken för att samma intygsgivare ständigt uppträder tillsammans skulle minska med det förbud som då infördes mot att någon av intygsgivarna har koppling till det aktuella bygg- projektet (prop. 2002/03:12 s. 44). Denna förhoppning har emellertid inte infriats utan problemet kvarstår. Enligt regeringens mening väger förde- larna med förslaget därför upp nackdelarna. Vid myndighetens prövning bör det inte bara konstateras om de formella förutsättningarna för att utse en viss person till intygsgivare är uppfyllda och om intygsgivaren är tillräckligt fristående från föreningen och de andra som är involverade i projektet, utan även om det finns någon omständighet som kan rubba förtroendet för respektive intygsgivares opartiskhet eller oberoende. I detta ingår alltså att de två intygsgivarna ska vara tillräckligt fristående från varandra. Godkännandet innebär således bl.a. ett konsta- 2021/22:171 terande av att det inte är fråga om jäv. Ett negativt beslut bör vara över- klagbart till allmän förvaltningsdomstol. Förslaget innebär att parvist samarbete kan godtas i viss utsträckning. Därigenom kan de fördelar som detta innebär tas tillvara i enskilda fall, som nackdelarna med ett ständigt återkommande samarbete undviks. Förslaget innebär inte ett absolut hinder mot att en förening, när två intygsgivare har underkänt projektet, utser nya intygsgivare. Kravet på godkännande innebär dock att det blir tydligt för berörda aktörer, inklusive i tillsynen över intygsgivarna, att föreningen av någon anledning har behövt anlita nya intygsgivare. Några remissinstanser efterfrågar ett förtydligande av bl.a. vad det inne- bär att samarbeta i en utsträckning som kan anses olämplig. I författnings- kommentaren utvecklas hur regelverket är avsett att tillämpas. I slutändan blir det dock fråga om en bedömning i varje enskilt fall. Utredningen föreslår att ska ges bemyndigande att meddela de verkställighetsföreskrifter som behövs för tillämpningen av bestämmelser- na om intygsgivning och intygsgivare. Utredningen föreslår också att en möjlighet att besluta om erinran ska införas som en ny påföljd i tillsyn över intygsgivare samt att ska kunna förordna att beslut om återkallelse av behörighet som intygsgivare ska gälla . Regeringen avser att återkomma till dessa frågor genom åtgärder på för- ordningsnivå. På förordningsnivå kan också behovet av kompletterande föreskrifter för att underlätta och arbete hanteras. 7.2Krav på ansvarsförsäkring för intygsgivare Regeringens förslag: Ett krav på ansvarsförsäkring för intygsgivare ska införas. Regeringens bedömning: Det bör på förordningsnivå tas in bestäm- melser om försäkringens innehåll. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens (SOU 2017:31 s. 210). Utredningen anser att det ska vara upp till att bestämma vilket försäkringsbelopp som försäkringen lägst ska gälla med per skada och år. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget och delar bedömningen eller har ingen invändning mot dem. Skälen för regeringens förslag och bedömning: En intygsgivare arbet- ar självständigt och har ett personligt ansvar för sitt uppdrag. En intygs- givare som uppsåtligen eller av oaktsamhet har åsidosatt sina skyldigheter ska ersätta bostadsrättsföreningen eller bostadsrättshavaren den skada som därigenom uppkommit (10 kap. 1 a § bostadsrättslagen). Den dåvarande regeringen bedömde 2002 att det saknades tillräckliga skäl för att införa krav på obligatorisk ansvarsförsäkring för intygsgivare. Regeringen framhöll bl.a. att föreningen har en möjlighet att välja sådana intygsgivare som är försäkrade (prop. 2002/03:12 s. 49). Ett krav på ansvarsförsäkring skulle emellertid öka möjligheten för en Prop. 2021/22:171 skadelidande att få ersättning för sin skada. När frågan om ersättning upp- kommer är dessutom medlemskretsen i föreningen typiskt sett en annan än då intygsgivarna anlitas. När det gäller vissa andra yrkes- grupper vars roll delvis liknar intygsgivarens finns det bestämmelser om ansvarsförsäkring. Så är exempelvis fallet för revisorer, se 27 § revisors- lagen (2001:883), 5 och 8 §§ förordningen (1995:665) om revisorer och 15–17 §§ föreskrifter (RIFS 2018:2) om villkor för revisorers och registrerade revisionsbolags verksamhet. För fastighets- mäklare finns krav på försäkring för den skadeståndsskyldighet som kan drabba fastighetsmäklaren i 2 kap. 8 § och 3 kap. 25 § fastighetsmäklar- lagen (2021:516) samt 7 och 26 §§ fastighetsmäklarförordningen (2021:518). Enligt utredningen är skadeståndstvister mot intygsgivare ovanliga. Intygsgivare har dock ett personligt tioårigt ansvar och i de flesta fall är en ansvarsförsäkring en förutsättning för att intygsgivaren över huvud taget ska ha möjlighet att ersätta den skadelidande den ofta omfattande skada som en vårdslös intygsgivning kan resultera i. Skadeståndsansvaret blir annars en falsk trygghet för bostadsrättsföreningen och bostadsrättsha- varna. Många av intygsgivarna själva ställer sig positiva till ett krav på ansvarsförsäkring och enligt utredningen är det en majoritet av intygsgivarna som omfattas av någon form av ansvarsförsäkring. Vid införandet av kravet på ansvarsförsäkring för fastighetsmäklare an- gavs konsumentskyddet som skäl för införandet (prop. 1983/84:16 s. 10). Behovet av ett gott konsumentskydd talar starkt för att ett krav på ansvars- försäkring bör införas även för intygsgivare. Regeringen föreslår därför att det ska införas krav på att en intygsgivare ska omfattas av en försäkring för skadeståndsansvar enligt 10 kap. 1 a § bostadsrättslagen. Utredningen föreslår att det ska vara upp till att bestämma vilket försäkringsbelopp som försäkringen lägst ska omfatta. anser emellertid att myndigheten inte är bäst lämpad att avgöra detta. Enligt regeringens mening bör de centrala villkor som försäkringen ska uppfylla anges på förordningsnivå. Det innefattar bl.a. det försäkringsbe- lopp som försäkringen lägst ska omfatta. 8Stärkt skydd för den som ingår ett upplåtelseavtal 8.1Den slutliga kostnaden ska redovisas i en ekonomisk plan Regeringens förslag: Innan den slutliga kostnaden för föreningens hus har redovisats i en registrerad ekonomisk plan ska det inte vara möjligt för en bostadsrättsförening att upplåta bostadslägenheter med bostads- rätt utan tillstånd av . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (SOU 2017:31 s. 253). 2021/22:171 Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: En grundläggande förutsättning för att en bostadsrättsförening ska få upplåta en lägenhet med bostadsrätt är att en ekonomisk plan har upprättats (se 3 kap. 1 § bostadsrättslagen). Som ett ytterligare krav vid upplåtelse av en bostadslägenhet gäller att den slut- liga kostnaden för föreningens hus ska ha redovisats i en registrerad eko- nomisk plan eller på en föreningsstämma. Om detta inte har gjorts får en sådan upplåtelse göras endast om ger sitt tillstånd (4 kap. 2 §). tillstånd ska lämnas om en ekonomisk plan har regis- trerats och om föreningen ställer en betryggande säkerhet för återbetalning av insatser och eventuella upplåtelseavgifter. Om en upplåtelse görs i strid med bestämmelsen kan detta medföra straffansvar (10 kap. 3 § bostads- rättslagen). Regleringen syftar till att det ska finnas säkerhet för belopp som föreningen kan bli skyldig att återbetala till bostadsrättshavaren. En sådan skyldighet kan aktualiseras i första hand genom att bostadsrätts- havaren utnyttjar den rätt att säga upp bostadsrätten som han eller hon kan ha (prop. 1971:12 s. 100). En tydlig svaghet i regleringen är att kravet på tillstånd från Bolags- verket – och därmed kravet på betryggande säkerhet – inte gäller om den slutliga kostnaden har redovisats på en föreningsstämma. Utredningen pekar på att det finns byggföretag, framför allt mindre sådana, som kring- går kravet på ställande av säkerhet genom att låta redovisa en påstådd slut- lig kostnad på en föreningsstämma, trots att kostnaden ännu inte är känd. På så sätt slipper byggföretaget bekosta en bankgaranti eller motsvarande säkerhet. Detta är en allvarlig brist i konsumentskyddet på bostadsrätts- marknaden, som även uppmärksammar i sin gransknings- rapport (RiR 2020:3 s. 39). Om säkerhet ställs har den som har betalat en avgift för bostadsrätten en garanti för att få den ersättning som han eller hon är berättigad till, om han eller hon utnyttjar sin rätt att frånträda bostadsrätten. Om säkerhet däremot inte ställs kan bostadsrättshavaren känna sig tvingad att avstå från sin uppsägningsrätt och behålla bostadsrätten för att skydda sin investering. Bestämmelsen om ställande av säkerhet är således central ur konsument- skyddssynpunkt. Enligt regeringens mening bör detta skydd stärkas genom att möjligheten att redovisa slutlig kostnad på en föreningsstämma tas bort. 8.2Ytterligare krav på upplåtelseavtalet och mäklarens objektsbeskrivning Regeringens förslag: Ett upplåtelseavtal ska skrivas under av parterna. I avtalet ska mark och utrymmen utanför lägenheten som omfattas av upplåtelsen med bostadsrätt anges. Motsvarande uppgifter ska lämnas av en fastighetsmäklare i objektsbeskrivningen vid förmedling av en bostadsrätt. Om bostadsrättshavaren inte får tillträde till lägenheten i samband med att upplåtelseavtalet ingås, ska avtalet innehålla ett bestämt datum för tillträde. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens (SOU 2017:31 s. 297 och 316). Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. pekar på att bostadsrättsföreningar ibland inte känner till med vilken rätt ett visst utrymme är upplåtet och att det då kan finnas en risk för att de uppger att det inte är fråga om bostadsrätt. Bedömningen i promemorian överensstämmer inte med regeringens förslag. I promemorian görs bedömningen att det inte finns tillräckliga skäl att införa lagregler om den tidpunkt för tillträde som anges i upplåtelse- avtalet. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som berör frågan anser att möjligheten att avtala om en senare tidpunkt för tillträde till lägenheten bör regleras i lag. Bland dessa kan nämnas , och Byggföretagen. Skälen för regeringens förslag Krav på underskrift och tydligare uppgifter om vad som omfattas av upplåtelsen Upplåtelsen av en lägenhet med bostadsrätt ska ske skriftligen. Av upp- låtelsehandlingen (avtalet) ska bl.a. parternas namn framgå (4 kap. 5 § bostadsrättslagen). Något uttryckligt krav på att avtalet ska undertecknas av parterna finns däremot inte. Ett sådant krav finns exempelvis vid över- låtelse av bostadsrätt (6 kap. 4 § bostadsrättslagen) och vid köp av fast egendom (4 kap. 1 § jordabalken). För att undvika tveksamheter om parternas avsikter och därmed öka tryggheten för den som tecknar ett upplåtelseavtal bör det enligt regeringens mening införas ett krav på att ett upplåtelseavtal ska skrivas under av parterna, dvs. bostadsrättsföreningen och bostadsrättsköparen. I avsnitt 5.3 föreslår regeringen att ett krav på undertecknande ska gälla även vid tecknande av förhandsavtal. Av 4 kap. 5 § bostadsrättslagen framgår även att det i upplåtelseavtalet ska anges vilken lägenhet som upplåtelsen avser. Detta är betydelsefullt bl.a. eftersom det är genom upplåtelseavtalet som bostadsrätten skapas, en rättighet som ska bestå . Det är därför viktigt att det på ett korrekt sätt anges vad som ingår i lägenheten och därmed den kommande bostadsrätten. Utredningen konstaterar att det inte sällan före- kommer oklarheter om vad som omfattas av upplåtelsen, främst vad gäller mark men även gällande andra ytor som t.ex. takterrasser och balkonger. Det är inte ovanligt att det i allmänna ordalag uttrycks som att det ”till bostadsrätten hör” mark, balkong eller terrass, eller att ”bostadsrättshava- ren disponerar mark i anslutning till bostadsrättslägenheten”. är det oklart vilka rättigheter och skyldigheter som gäller för dessa utrymmen. För det fall balkongen, terrassen eller marken formellt inte är upplåten med bostadsrätt utan enbart med nyttjanderätt är huvudregeln att föreningen svarar för underhållet, om inte något annat anges i nyttjande- rättsavtalet. Att det saknas ett uttryckligt krav på att mark och andra utrymmen som ingår i bostadsrätten ska anges i upplåtelseavtalet skapar oklarhet och kan orsaka problem, inte minst när bostadsrätten senare överlåts till en ny ägare som saknar kunskap om parternas avsikt när upplåtelsen gjordes. 2021/22:171 minska risken för sådana oklarheter föreslår regeringen att det införs ett krav på att det i upplåtelseavtalet ska anges om det finns mark eller andra utrymmen utanför lägenheten som omfattas av upplåtelsen med bostads- rätt. Avgränsningen av det markområde som hör till en viss bostadsrätt bör så tydligt som möjligt framgå av upplåtelsehandlingen, t.ex. i form av en ritning eller skiss. En reglering av tidpunkten för tillträde Som framgår av avsnitt 5.4 har frågan om försenade bostadsrättsentrepre- nader varit i fokus för debatten om konsumentskyddet på bostadsrättsmarknaden. I det avsnittet föreslås det att den beräknade tiden för upplåtelse av lägenheten med bostadsrätt som anges i ett förhandsavtal inte ska få avse ett tidsintervall . För att ytterligare stärka konsumentskyddet bör enligt regeringens mening även reglerna om tillträde till lägenheten i samband med att ett upplåtelseavtal ingås ses över. Utgångspunkten är att den som får en lägenhet upplåten med bostadsrätt, bostadsrättshavaren, får de rättigheter som är kopplade till bostadsrätten, däribland rätten att flytta in i lägenheten. Det är dock vanligt att parterna i samband med upplåtelsen kommer överens om ett senare datum för tillträde till lägenheten, vilket givetvis är nödvändigt om lägen- heten inte är helt färdigställd när den upplåts med bostadsrätt. Om tillträdet försenas skyddas bostadsrättshavaren av att han eller hon har rätt till skälig nedsättning av årsavgiften för den tid som han eller hon inte kan använda lägenheten eller en del av den, om inte dröjsmålet beror på honom eller henne. Om hindret är av väsentlig betydelse för bostads- rättshavaren får han eller hon frånträda bostadsrätten. Bostadsrättshavaren kan även ha rätt till skadestånd (se 7 kap. 3 § bostadsrättslagen). I prome- görs bedömningen att dessa regler utgör ett tillräckligt skydd för bostadsrättshavaren, bl.a. eftersom ett avtal om att tillträde till lägenheten ska ske senare än vid upplåtelsen som är så vagt formulerat att en tillämp- ning av bestämmelserna i 7 kap. 3 § försvåras, eller som på något annat sätt skapar oklarhet kring bostadsrättshavarens rätt att använda lägenheten, bör kunna angripas rättsligt med åberopande av exempelvis 36 § avtals- lagen. Flera remissinstanser, däribland , och Byggföretagen, ifrågasätter att detta utgör ett tillräckligt gott konsument- skydd. Bland andra () framhåller att det utgör en brist i regelverket att den tidpunkt för tillträde som är förutsatt när ett förhandsavtal ingås enkelt kan frångås när upplåtelseavtalet tecknas. Regeringen instämmer i de synpunkter som remissinstanserna framför. Ett starkt konsumentskydd kan endast uppnås med ökad tydlighet om tid- punkten för tillträde till lägenheten. Byggföretagen och Bofräm- jandet föreslår bör det därför införas en lagregel med innebörd att ett upp- låtelseavtal som inte ger bostadsrättshavaren tillträde till lägenheten ska innehålla en uppgift om tidpunkten för tillträdet. Till skill- nad från Byggföretagen och Bofrämjandet anser regeringen dock inte att det är tillräckligt att det anges vilken månad tillträdet ska ske. Tidpunkten bör i stället preciseras till ett bestämt datum. En följd av en sådan reglering bör bli att upplåtelseavtalet ingås på ett Prop. 2021/22:171 sent skede i byggprocessen, när det med tillräcklig säkerhet kan bedömas när tillträdet kan ske. Regleringen bör också minska utrymmet för att den tidpunkt för upplåtelse av lägenheten med bostadsrätt som anges i ett för- handsavtal sätts alltför . När den tidpunkten infaller måste ju bostads- rättsföreningen ha möjlighet att ange ett bestämt datum för tillträde, annars kan upplåtelseavtalet inte ingås och föreningen riskerar att förhandsavtalet kan frånträdas på grund av försenad upplåtelse (jfr 5 kap. 8 § bostadsrätts- lagen). Ytterligare information i fastighetsmäklarens objektbeskrivning I fastighetsmäklarlagen finns det redan ett krav på att objektsbeskriv- ningen vid förmedling av en bostadsrätt ska innehålla en uppgift om upp- låten mark (3 kap. 15 §). Mot bakgrund av förslaget ovan att det i upp- låtelseavtalet ska anges mark och andra utrymmen utanför lägenheten som omfattas av upplåtelsen med bostadsrätt är det enligt regeringens mening naturligt att informationen i objektsbeskrivningen kompletteras med en uppgift om andra utrymmen utanför lägenheten som omfattas av upplå- telsen. Sådan information är viktig för att köparen ska vara medveten om vad som är en del av köpet. En förutsättning för att fastighetsmäklaren ska kunna fullgöra den nya skyldigheten är dock att han eller hon kan få tillförlitliga uppgifter från föreningen. Utredningen framhåller att det inte sällan är oklart även för föreningen med vilken rätt olika utrymmen nyttjas av en bostadsrättsha- vare. Detta påtalas också av . Förslaget om att upplåtelseavtalet ska innehålla mer information om vad som omfattas av upplåtelsen säkerställer att korrekt information lämnas avseende lägenhe- ter som upplåts med bostadsrätt efter ikraftträdandet. Även i andra fall bör mäklaren dock kunna förlita sig på de uppgifter som lämnas av föreningen. I normalfallet ska det således inte krävas att mäklaren vidtar några egna utredningsåtgärder, utöver kontrollfrågor till föreningens styrelse. 9.1Bristande kunskap om bostadsrättsföreningars ekonomi Som nämns i avsnitt 4 har priserna på bostadsrätter ökat kraftigt. Att köpa en bostadsrätt som privatperson innebär därmed i många fall en stor investering. Med bostadsrätten följer en andel i bostadsrätts- föreningen. Hur föreningens ekonomi ser ut är därför av stor betydelse för investeringen. Om föreningen har en svag ekonomi innebär det en större risk för köparen än om den har en stark ekonomi. Trots detta tycks förening- ens ekonomi ha ett begränsat genomslag vid prissättningen av bostads- rättslägenheter. Många köpare baserar sina ekonomiska kalkyler på avgift- ens storlek för köpet och kapitalkostnaderna för det egna lånet, men räknar inte in hur föreningens ekonomi kan påverka den 2021/22:171 egna ekonomin. Exempelvis kan både en hög belåningsgrad i föreningen och bristfälligt sparande för framtida underhåll innebära risker, inte minst för kraftiga avgiftshöjningar. Att det inte finns en starkare korrelation mellan priserna på bostadsrätter och föreningarnas ekonomi förefaller i viss utsträckning bero på bristande kunskap hos köparna om bostadsrättsföreningars ekonomi. Det finns därmed anledning att se över och förbättra den ekonomiska informationen, så att de som överväger att köpa en bostadsrätt kan fatta bättre under- byggda beslut. Förbättrad ekonomisk information gynnar också befintliga medlemmar i en förening, liksom andra intressenter, t.ex. kreditgivare. Regeringens förslag: En bostadsrättsförening ska i årsredovisningens förvaltningsberättelse lämna upplysningar om sådana nyckeltal som kan underlätta en bedömning av föreningens ekonomi, såsom 1. årsavgift per kvadratmeter upplåten med bostadsrätt, 2. skuldsättning per kvadratmeter, 3. sparande per kvadratmeter, 4. räntekänslighet, och 5. energikostnad per kvadratmeter. I en bostadsrättsförenings årsredovisning ska det också ingå en kassa- Om bostadsrättsföreningen i årsredovisningen presenterar ett negativt resultat ska föreningen lämna en upplysning om vad förlusten innebär för föreningens möjlighet att finansiera sina framtida ekonomiska åtag- Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regering- ens förslag (SOU 2017:31 s. 141 och 154). Utredningen lämnar dock inga lagförslag utan bedömer att riktlinjer för nyckeltalen, kassaflödesanalysen och upplysningsplikten vid negativt resultat bör utvecklas av Bokförings- Remissinstanserna delar eller har ingen invändning mot utredningens bedömning att bostadsrättsföreningar i årsredovisningen bör ange vissa nyckeltal och lämna kompletterande upplysningar vid ett negativt resultat. De flesta av remissinstanserna har inte heller någon invändning mot att bostadsrättsföreningar ska upprätta en kassaflödesanalys. bund och Kungl. Tekniska högskolan menar dock att nyttan av en kassa- flödesanalys inte överväger den administrativa börda en sådan skyldighet skulle innebära för föreningarna. , FAR och Srf kon- sulterna anser att skyldigheten för bostadsrättsföreningar att lämna ytter- ligare upplysningar bör regleras i lag och inte endast genom allmänna råd Förslagen i promemorian överensstämmer i huvudsak med regering- Nyckeltalet för sparande anges på ett något annat sätt. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller har ingen invändning mot dem. slagen innebär att komplexiteten i upprättandet av årsredovisningar ökar, vilket ökar risken för fel. ifrågasätter förslagen Prop. 2021/22:171 bl.a. med hänsyn till att de enligt samfundet innebär en detaljreglering av