prop · H903123 · 2022-02-22 00:00:00 — Om det däremot vid den inledande kartläggningen framgår att validering inte kan leda till att eleven får en mer effektiv utbildning, t.ex. en förkortad sådan, så bör huvudmannen inte vara skyldig att erbjuda validering. Skyldigheten att erbjuda validering bör inte ge en rätt för varje elev i komvux att när som helst få genomgå validering. Huvudmannen bör göra en bedömning av om valideringen kan förväntas vara en effektiv åtgärd för eleven. Det bör vara tillräckligt att en validering bedöms resultera i att endast en mindre del av individens kunnande erkänns. Huvudmannen bör alltså bara vara skyldig att se till att en elev erbjuds validering om eleven behöver det. noterar att delegationens förslag innebär att den som vill genomgå validering måste vara elev inom vuxenutbildningen. För att vara behörig till komvux på gymnasial nivå måste individen sakna sådana kunskaper som utbildningen syftar till att ge (20 kap. 20 § skollagen). Det betyder enligt i praktiken att den som vill valideras gentemot en hel kurs inte kan bli antagen till denna. Myndigheten anger att validering då måste ske inom ramen för en orienteringskurs. Regeringen vill dock framhålla att det inte alltid går att avgöra om den som ansöker om att få gå en kurs redan har de kunskaper som utbildningen syftar till att ge. En inledande kartläggning kommer ofta inte heller att kunna ge svar på detta. Individen kan därför komma att anses vara behörig till kursen och antas till den, även om det sedan genomförs en validering mot hela eller delar av kursen. Validering bör således kunna göras såväl inom den kurs vars innehåll eleven valideras mot som inom en orienteringskurs, dvs. en kurs som ska svara mot sådana behov som inte tillgodoses genom en nationell kurs och som kan ha som specifikt syfte att ge tillfälle till validering, jfr 2 kap. 6 § förordningen om vuxenutbildning. Det är dock viktigt att elevens individuella studieplan revideras efter en validering, så att inte planen omfattar kurser eller delar av kurser som ger sådana kunskaper och sådan kompetens som eleven enligt valideringen redan har. Skyldigheten att erbjuda validering bör omfatta alla typer av kurser och nivåer undrar om det är nödvändigt att ålägga huvudmän att kunna genomföra validering i samtliga typer av kurser. Kommunen anser att det för teoretiska kurser vore mer lämpligt med prövningar, medan validering bör förbehållas främst yrkesinriktade kurser. Med prövning i en kurs inom komvux avses en bedömning av kunskaper i förhållande till uppställda kunskapskrav i kursplaner eller ämnesplaner (20 kap. 40 § skollagen). Prövning utgörs i praktiken ofta av teoretiska prov baserade på kursens innehåll. Sådana prov brukar fungera bra vid prövning i teoretiska kurser, men är ofta inte ett lämpligt sätt att mäta en individs kunnande i förhållande till yrkeskurser. Validering kan dock även när det är fråga om en teoretisk kurs ibland vara ett bättre alternativ än prövning. Så kan vara fallet när eleven har studerat utanför skolväsendet, t.ex. i folkhögskolan eller i ett annat land, och det vid en inledande kartläggning är svårt att bedöma om elevens tidigare utbildning motsvarar en utbildning inom komvux. Det kan då behövas en fördjupad kartläggning inom ramen för en validering för att avgöra hur elevens kunskaper förhåller sig till komvuxutbildningen. Det bör även påpekas att det inte alltid är självklart vad som är en teoretisk eller en yrkesinriktad kurs. Validering bör således kunna komma i fråga för alla typer av kurser, både teoretiska och yrkesinriktade, och regeringen föreslår inte något undantag av det slag är inne på. Som framgår av avsnitt 5 bör bedömningen av om prövning eller validering är det mest ändamålsenliga för individen göras i samband med den inledande kartläggningen. Regeringen föreslår i propositionen Ämnesbetyg – betygen ska bättre spegla elevers kunskaper (prop. 2021/22:36) att ämnesbetyg ska ersätta kursbetyg i bl.a. komvux på gymnasial nivå och komvux som särskild utbildning på gymnasial nivå. Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas på utbildning som påbörjas efter . Ämnen kommer enligt förslaget att delas upp i nivåer i de nämnda utbildningarna. Betyg kommer under utbildningens gång att sättas på nivåer i ämnen. Skyldigheten att erbjuda validering bör på samma sätt som för kurser gälla nivåer i ett ämne när dessa införs. Skyldigheten att erbjuda validering bör omfatta de kurser och nivåer som hemkommunen bekostar Det är viktigt att det är tydligt för huvudmän och enskilda individer vilka kurser och nivåer skyldigheten att erbjuda validering omfattar. Enligt delegationens förslag ska skyldigheten omfatta de kurser som huvudmannen anordnar. nämner delegationen att skyldigheten ska omfatta samtliga kurser som ingår i huvudmannens aktuella kursutbud, oavsett om kurserna ges i egen regi, är upphandlade av andra utbildningsanordnare eller ges i samverkan med andra skolhuvudmän. Som Skolinspektionen påtalar kan alltså huvudmannens kursutbud omfatta även kurser som någon annan än huvudmannen anordnar. Regeringen bedömer att en lämplig avgränsning som bättre uppfyller syftet med delegationens förslag är att huvudmannens skyldighet omfattar de kurser och nivåer som hemkommunen bekostar. Det kan därmed bli fråga om både kurser och nivåer som elevens hemkommun själv anordnar, kurser och nivåer som hemkommu- nen upphandlar av andra utbildningsanordnare, kurser och nivåer som erbjuds i samverkan med andra kommuner eller regioner och kurser och nivåer som hemkommunen i annat fall ska eller har åtagit sig att svara för kostnaderna för. Genom att skyldigheten att erbjuda validering omfattar sådana kurser och nivåer som hemkommunen bekostar betonas också kopplingen till den inledande kartläggningen, som hemkommunen enligt regeringens förslag i avsnitt 5 ska vara skyldig att erbjuda. Denna koppling kan vara viktig om det vid valideringen visar sig att eleven behöver kompletterande utbildning. Regeringen bör ersätta kommunerna för ökade kostnader för validering Det är viktigt att validering genomförs av personal med rätt kompetens. påpekar att det finns en stor brist på framför allt lärare, men även studie- och yrkesvägledare. Detta gör att förbundet är tveksamt till hur realistisk den ökade genomströmningen som delegationen bedömer att förslaget kommer att leda till är. Valideringen innebär ett utökat ansvar och därmed ökade kostnader för kommunerna. Ett väl fungerande system för validering kommer visserligen att leda till att de elever som genomgått validering kan förkorta sin tid i utbildning, vilket i sin tur leder till att kommunerna behöver anordna utbildning i mindre omfattning. Därmed kan kostnaderna minska. Sammantaget bedömer dock regeringen att de effektiviseringar som kan uppnås med validering inte fullt ut kommer att täcka de utökade kostnaderna som kommunerna får för skyldigheten att erbjuda validering. Regeringen anser därför att kommunerna bör ersättas för de ökade kostnaderna, se vidare avsnitt 11. Detta ger kommunerna möjlighet att anställa personal och organisera utbildning så att validering blir en naturlig del av verksamheten och kan göras på ett effektivt sätt. Det är viktigt med samverkan och befarar att en begränsning av skyldigheten att erbjuda validering kan leda till brist på likvärdighet för eleverna i tillgången till validering. Det bör framhållas att kommuner och regioner kommer att behöva samverka för att kunna erbjuda validering som motsvarar de behov som finns, vilket också flera remissinstanser nämner. i framför t.ex. att om en huvudman inte har samtliga kurser som elever vill valideras mot bör andra huvudmän eller kommuner kunna erbjuda detta. anger att samverkan på regional nivå mellan kommuner då blir mycket viktig för att tillgodose elevernas behov. Skolinspektionen bedömer att den skyldighet som föreslås förutsätter att det genomförs insatser som stärker huvudmännens kapacitet att erbjuda validering – t.ex. ökat regionalt samarbete, kompetensutveckling och möjligheter till stöd. anser att ett ökat kommunalt samarbete skulle kunna bidra till att utveckla mera kostnadseffektiva lösningar. Regeringen delar bedömningen att den kommunala samverkan behöver utvecklas, inte minst för att tillgodose elevers behov av validering, men även när det gäller andra delar av utbildningen i komvux (se avsnitt 5). Behovet av ett fördjupat samarbete mellan huvudmän har även påtalats av Utredningen om planering och dimensionering av komvux och gymnasieskola i betänkandet Gemensamt ansvar – en modell för planering och dimensionering av gymnasial utbildning (SOU 2020:33). En utökad sam- Prop. 2021/22:123 verkan kan underlätta för kommunerna att organisera validering på ett Som nämns i avsnitt 5 har regeringen föreslagit medel för en satsning som syftar till att etablera effektiva regionala strukturer för validering. Det ställs också i förordningen om statsbidrag för regional yrkesinriktad vuxenutbildning och förordningen om statsbidrag för lärcentrum krav på samarbete mellan kommunerna och på samråd med regional utvecklingsansvarig aktör. Huvudmännen behöver stöd för att kunna erbjuda validering Skyldigheten att erbjuda validering ställer också krav på huvudmännen att utveckla effektiva rutiner för validering. DUA anger att det inte räcker med ålägganden att erbjuda validering. Kommunerna måste också ges goda förutsättningar och stöd för att fullgöra sina skyldigheter. Även om det i ett längre perspektiv skulle visa sig att validering ger kommunerna och samhället i stort ekonomiska vinster, behövs det enligt DUA initialt resurser för att organisatoriskt hantera en sådan skyldighet och för att den ska få önskad effekt. Även Skolinspektionen lyfter fram huvudmännens behov av stöd. SKR understryker att det är avgörande att kommunerna får stöd i det fortsatta arbetet med validering, inte minst när det gäller validering av kompetensen hos utlandsfödda personer med begränsade språkkunskaper. TCO framför att arbete med validering kräver nya arbetssätt för lärare, som i grunden är utbildade för gruppundervisning. Valideringen kan enligt TCO komma att kräva adekvata kompetensutvecklande insatser. i framhåller betydelsen av information om validering. Att huvudmännen ges stöd för att utveckla valideringen och att indivi- derna får information om validering bedöms vara avgörande för ett fram- gångsrikt genomförande av förslaget. Det pågår redan ett arbete för att främja användningen av validering, t.ex. har i uppgift att främja användningen och utvecklingen av validering inom komvux, se 18 § förordningen (2015:1047) med instruktion för . ket har även i uppdrag att genomföra en försöksverksamhet med yrkesprov i yrkesutbildningen inom vuxenutbildningen (U2018/04756). med försöksverksamheten är att pröva om utvecklingen av proven kan bidra till att underlätta validering för eleverna. Dessutom inleddes en försöks- verksamhet med kartläggning och validering inom komvux – komvux Försöksverksamheten, som administreras av , ger kommu- nerna bättre förutsättningar att bygga upp en väl fungerande infrastruktur för inledande kartläggning och validering inom komvux. bidra till att stärka strukturerna för en effektiv validering har regeringen även, som framgår av avsnitt 5, föreslagit att medel avsätts för en satsning som syftar till att etablera effektiva regionala strukturer för validering. har beslutat i enlighet med regeringens förslag. Beslut om validering kan laglighetsprövas Några remissinstanser, bl.a. , framför att det är viktigt att individen har möjlighet att överklaga eller få en andra bedömning i de fall individen önskar det. Varje medlem av en kommun eller en region har 2021/22:123 rätt att få lagligheten av kommunens eller regionens beslut prövad genom att överklaga beslutet till förvaltningsrätten, s.k. laglighetsprövning, se 13 kap. 1 § kommunallagen (2017:725). Regeringen bedömer att det inte behöver införas någon ytterligare möjlighet att få beslut i fråga om validering överprövade. Det bör vara tillräckligt att tillsynsmyndigheten, dvs. Skolinspektionen, bevakar och i förekommande fall ingriper om en huvudman inte uppfyller sin skyldighet att erbjuda validering. Skolinspektionens beslut kan som huvudregel överklagas. Regeringen bedömer att det därför också finns tillräckliga förutsättningar för praxisbildning på området. 7Det behövs en tydligare beskrivning av vad som avses med validering Regeringens förslag: Skollagens nuvarande definition av validering ska ändras. Det ska anges att med validering avses en strukturerad process som innehåller en fördjupad kartläggning och en bedömning som syftar till ett erkännande av en persons kunnande oberoende av hur det förvärvats. Delegationens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Delegationen föreslår att med validering ska avses en strukturerad process som innehåller fördjupad kartläggning, bedömning och ett erkännande av kunnande som en person besitter oberoende av hur det förvärvats. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget om en ändrad definition av validering, däribland , , Universitets- och högskolerådet, , Delegationen för unga och nyanlända till arbete (A 2014:06) (DUA), , Region , Kommuner och Regioner, Företagarna, i (LO), Omställningsfonden och i Samverkan (VIS). och vissa andra remissinstanser framhåller att en tydlig definition är ett viktigt steg för att etablera det gemensamma ramverk som behövs för att stärka förtroendet för validering. DUA anger att en gemensam definition kan bidra till en ökad samsyn när det gäller vad validering är, vilket är positivt för samverkan mellan olika aktörer på utbildnings- och arbetsmarknadsområdet på lokal, regional och nationell nivå. LO anser att definitionen skapar ett gemensamt språk och synsätt när det gäller vikten av verktyget samt underlättar arbetet för alla parter, utifrån både ett individperspektiv, ett arbetsgivarperspektiv och ett utbildningsperspektiv. anser att en tydligare definition ger en god grund för att fortsätta utveckla den nationella strukturen för validering och ger bättre förutsättningar för individen att få tidigare kunskap validerad. Att validering definieras i skollagen är enligt en grundförutsättning för att validering inom kommunernas vuxenutbildning ska kunna genomföras och få den nödvändiga legitimiteten. att begreppsändringarna kan innebära att väl inarbetade begrepp inom vuxenutbildningen går förlorade, vilket kan försvåra genomförandet. akademikers centralorganisation () anser att det behövs ett förtydligande om att kartläggningen ska vara fördjupad. sitet ifrågasätter tydligheten i begreppet fördjupad kartläggning och före- slår att det i stället ska stå kompetensidentifiering. Väst är positiva till förslaget men föreslår att ordet besitter tas bort, då det kan väcka frågor om aktualitet av kunskap. Några instanser, bl.a. kommun och Validering Väst, anser att den föreslagna definitionen ska omformuleras eftersom den inte stämmer över- ens med Europeiska unionens råds rekommendation. anser att begreppen icke-formellt och informellt lärande ska finnas med i definitionen i skollagen i enlighet med . Myndigheten för avstyrker förslaget till definition och avstyrker förslaget om att definitionen ska finnas i Skälen för regeringens förslag Skollagens definition av validering behöver förtydligas I 20 kap. skollagen, som handlar om komvux, definieras validering som en process som innebär en strukturerad bedömning, värdering och doku- mentation samt ett erkännande av kunskaper och kompetens som en person besitter oberoende av hur de förvärvats. Den som får sina kunskaper och sin kompetens bedömda vid en validering ska ha möjlighet att få dessa dokumenterade skriftligt (42 och 43 §§). Definitionen har funnits i skolla- Bakgrunden är de överväganden som gjordes i promemo- rian Validering m.m. – fortsatt utveckling av vuxnas lärande (Ds 2003:23). I förarbetena till skollagen anges att validering är utforskande till sin funk- tion och syftar till att kartlägga och undersöka vilka kunskaper och färdig- heter den enskilde har, se propositionen Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165 s. 492). Det kan konstateras att de olika definitioner av validering som diskuterats har det gemensamt att de avser individens kunnande oavsett hur det har förvärvats, utgår ifrån vad som görs i processen och innehåller orden bedömning och erkännande. Med kunnande avses här resultat av lärande i form av kunskaper, färdighe- ter, ansvar och självständighet. Uttrycket kartläggning saknas dock i den Den nuvarande definitionen innehåller inte något ord som beskriver det utforskande moment som enligt rådets rekommen- dation av om validering av icke-formellt och infor- mellt lärande (2012/C 398/01) ska ingå i en validering. Validering handlar om att synliggöra, bedöma och ge värde åt kunnande som en individ har tillägnat sig. Validering har kommit att beteckna olika insatser inom olika verksamheter, vilket enligt delegationen har lett till förvirring och en otydlighet om vad olika uppdrag om att genomföra eller utveckla validering avser. Begreppsförvirringen har diskuterats i bl.a. pro- memorian Validering med mervärde (Ds 2016:24) och Statskontorets rapport och bedömning av valideringsinsatser för utrikes födda (2013:6). Flera remissinstanser tar upp denna förvirring och otydlig- het, bl.a. Statskontoret som anser att det är viktigt att det svenska systemet 2021/22:123 för validering har en gemensam utgångspunkt. Statskontoret hänvisar till sin rapport där det anges att uppfattningar om vad validering är och bör vara skiljer sig åt såväl mellan verksamheterna och aktörerna som inom en och samma verksamhet. Statskontoret förespråkar i rapporten en samsyn när det gäller validering (jfr avsnitt 4). Osäkerheten om vad som avses med validering kan bl.a. leda till att värdet av en validering blir oklart, för både individer och arbetsgivare. Osäkerheten kan också leda till att kvaliteten i den validering som genomförs varierar mellan olika områden och utförare till förfång både för individen och för valideringen som sådan. Konsekvensen kan även bli att valideringsinsatser inte görs i önskvärd utsträckning och att utvecklingen av validering försvåras. Flera remissinstanser framför att det behövs en enhetlig definition av validering. Exempelvis framför Skolinspektionen att myndigheten genomförde en tematisk kvalitetsgranskning av kommuners uppföljning och kontroll av yrkesinriktad komvux på entreprenad. Skolinspektionen anger att granskningen visar att flera huvudmän och utbildningsanordnare upplevde en osäkerhet när det gäller begreppet validering. Denna osäkerhet kunde innebära att det upplevdes som svårt att formulera uppföljningsbara kvalitetskriterier när det gäller validering i kommuners avtal med enskilda utbildningsanordnare (Yrkesinriktad vuxenutbildning på entreprenad – Huvudmännens uppföljning av kvalitet, Skolinspektionen 2019). anger att det råder osäkerhet om valideringens kvalitet och status och att många har lägre förtroende för kunskap som förvärvats utanför de formella utbildningssystemen än formellt tillägnad kunskap. Verket framför också att det för statliga arbetsgivare, som har lagen (1994:260) om offentlig anställning med kraven på tillsättning utifrån förtjänst och skicklighet att förhålla sig till, är en grundförutsättning att validerad kunskap både kan jämföras och likställas med kunskap som förvärvats inom de formella systemen. Det kan tilläggas att validering utanför komvux definieras på olika sätt beroende på var och av vem valideringen genomförs. I likhet med remissinstanserna anser regeringen att det behöver klargöras vad som avses med validering. Det behöver också vara tydligare vilken roll det utforskande momentet, den fördjupade kartläggningen av individens kunnande, spelar i en validering. En ändrad definition av validering, där de delmoment som ska ingå i valideringsprocessen ytterligare preciseras, kan förbättra valideringsarbetets kvalitet och därmed även den jämlika tillgången till validering inom komvux. Definitionen bör ansluta till om validering och om referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande I Europeiska unionens råds rekommendation om validering av ickeformellt och informellt lärande definieras validering som en process där ett behörigt organ bekräftar att en person har uppnått läranderesultat som mätts mot en relevant standard och som består av fyra etapper: identifiering, dokumentation, bedömning och certifiering. Dessa delar ska vid behov inkluderas i validering av icke-formellt och informellt lärande, som varje individ har möjlighet att utnyttja dessa, antingen var för sig eller tillsammans, i enlighet med sina behov. definition av validering har, precis som delegationens, sin utgångspunkt i rekommendationen, men är anpassad till svenskt språkbruk. Det som ska valideras, dvs. det som i EU:s rekommendation uttrycks som individens läranderesultat, beskrivs i på olika sätt i olika sammanhang. I skollagens bestämmelse om validering beskrivs det som kunskaper och kompetens. I förordningen om referensram för kvalifikationer för livslångt lärande talas det om resultat av lärande i form av kunskaper, färdigheter och kompetenser. Förordningen anknyter till EU:s referensram för kvalifikationer för livslångt lärande. utvärdering m.fl. remissinstanser anser att det är naturligt att föreslå en ny definition av validering som direkt anknyter till den svenska referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande (SeQF) och som därmed följer EU:s rekommendation om en sådan koppling. Några remissinstanser, bl.a. Region , är uttalat positiva till att det anges att det är individens kunnande som ska valideras. och anser även att det är positivt att använda ett gemensamt begrepp som kunnande för att beskriva kunskap, kompetens eller tidigare lärande. Kunnande är ett tydligt begrepp som kan förstås och användas i alla sektorer. och nätverket anger att det används olika begrepp inom validering i olika sammanhang, vilket är ett hinder för överförbarhet mellan validering som kan ha skett inom olika sektorer. Det gör det enligt och nätverket även svårt att förklara på ett enkelt och tydligt sätt. I likhet med majoriteten av remissinstanserna anser regeringen att termen kunnande bör användas i skollagens definition av validering. I detta sammanhang bör kunnande vara entydigt med det som avses vara resultat av lärande i de berörda EU-instrumenten. Flera remissinstanser, bl.a. , är kritiska till att använda ordet besitter i definitionen. De anser att det kan väcka frågor om aktualitet av kunskap. Validering Väst anser att ordet besitter kan leda till förvirring. Validering Väst anger att bedömaren kan använda olika underlag vid en bedömning i valideringsprocessen, bl.a. olika typer av intyg som bekräftelse på en del av individens kunnande. Vad intyget bevisar är att individen hade kunnandet vid testtillfället som ledde fram till intyget, men inte att individen besitter kompetensen vid det nu aktuella valideringstillfället. Validering Väst ser en risk att denna skrivning kan användas som argument för att inte acceptera någon form av intyg vid bedömning i valideringsprocessen. I regeringens förslag används inte ordet. EU:s rekommendation om validering avser validering av icke-formellt och informellt lärande. Delegationen använder inte dessa uttryck i sin definition av validering, utan talar i stället om kunnande som en person besitter oberoende av hur det förvärvats. I skollagens nuvarande definition används motsvarande formulering. Region anser att det är av stor vikt att begreppen icke-formellt och informellt lärande får kvarstå i definitioner och regleringar i enlighet med . Det handlar om vägar till kunnande eller kompetens inom ett område som för individen är förvärvade utanför det formella utbildningssystemet.