prop · H903182 · 2022-03-22 00:00:00 — 2007/08:136 s. 59). Preciseringen av begreppet normalt förekommande arbete medför ingen ändring som skulle undanta arbetslösa från att redan från och med i sjukperioden bedömas på samma sätt som anställda efter dag 180 (se prop. 2020/21:171 s. 14). Preciseringen av begreppet normalt förekommande arbete kommer således att tillämpas för arbetslösa redan från och med i sjukperioden. I budgetpropositionen föreslog regeringen vissa andra ändringar i 27 kap. 48 § SFB (se prop. 2021/22:1 utg.omr. Dessa ändringar trädde i kraft . Efter ett initiativ av socialförsäkringsutskottet har den tidigare beslutade lagändringen – som träder i kraft – anpassats till de ändringar i paragrafen som trädde i kraft (se bet. 2021/22:SfU1 s. 30 och 51). I budgetpropositionen lämnade regeringen även förslag till nya bestämmelser om sjukpenning till behovsanställda. Bestämmelserna trädde i kraft . Av bestämmelserna framgår att den behovsanställde ska behandlas som en anställd när arbetsförmågan bedöms till den del han eller hon omfattas av en överenskommelse om att utföra arbete under en särskilt angiven tid. Det innebär bl.a. att bestämmelsen i 27 kap. 48 § SFB är tillämplig i sådana fall. Om den behovsanställde inte omfattas av en överenskommelse om att utföra arbete under en särskilt angiven tid gäller den nya bestämmelsen i 27 kap. 49 b § SFB. Bestämmelsen är en specialreglering för behovsanställda för sådan tid då de rent faktiskt är arbetslösa. Enligt bestämmelsens andra stycke ska den behovsanställdes arbetsförmåga i sjukperioden bedömas mot sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller mot annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Regleringen innebär att arbetsförmågan ska bedömas på samma sätt som anges i 27 kap. 48 § första stycket SFB. framgår ovan har begreppet normalt förekommande arbete preciserats i 2021/22:182 sistnämnda bestämmelse med ikraftträdande . Som en konsekvens av denna ändring bör den aktuella preciseringen tas in även i 27 kap. 49 b § andra stycket SFB. Regeringen lämnar därför ett sådant förslag. Bestämmelsen bör således ange att den behovsanställdes arbetsförmåga i sjukperioden ska bedömas mot förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller mot annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Regeringens förslag: Lagändringarna som avser efterlevandestöd ska träda i kraft . För insatser som har påbörjats före ikraftträdandet ska äldre bestämmelser gälla. Lagändringen som avser sjukpenning till behovsanställda ska träda i Den nya bestämmelsen ska tillämpas även på sjukperioder som har påbörjats före ikraftträdandet. ska dock tillämpas första gången vid prövning av rätt till ersättning för dagar från och med ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. promemorian föreslås ikraftträdandet till . innehåller inte något förslag avseende sjukpenning. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget, däribland ISF. instämmer i förslaget om ikraftträdande den , men anser att det kan medföra en lång övergångsfas, eftersom det finns barn och unga som har beslut om boendeinsatser som sträcker sig över år. Även kommun bedömer att konsekvensen av övergångs- bestämmelsen är att den leder till ekonomiska skillnader för barn som placeras före och efter . Detta är fallet eftersom en familje- hemsplacering kan pågå under hela barnets uppväxt, vilket innebär att de barn som placeras kan få upp mot efterlevandestöd som egna medel medan ett syskon som placeras månaden efter inte får några medel alls vilket kan leda till ojämlika förhållanden. Skälen för regeringens förslag Den i promemorian föreslagna tidpunkten för ikraftträdande har passerats. De nya bestämmelserna bör därför träda i kraft . inte en retroaktiv verkan ska uppstå för de barn och unga som per den lämnas efterlevandestöd och som får vård eller har boende enligt 106 kap. 33 § SFB, bör äldre bestämmelser tillämpas för insatser som har påbörjats före ikraftträdandet. Regeringen inser att en gräns för ikraftträdande av en ändring av förutsättningarna för när ett socialför- säkringsstöd ska lämnas eller inte skapar ojämlika förhållanden för dem Prop. 2021/22:182 som åtnjuter förmånen, men anser att behovet av att förhindra en retroaktiv effekt för barn och unga som vid ikraftträdandet lämnas stöd under en pågående insats väger tyngre än denna ojämlikhet. Avgörande är att vården eller boendet faktiskt påbörjas efter ikraftträdandet och inte när beslut fattas om detta. Beslut om förlängning av en påbörjad insats är inte en ny insats. Som framgår av avsnitt 6 har begreppet normalt förekommande arbete preciserats i 27 kap. 48 § SFB. Lagändringen träder i kraft . Den anpassning av begreppet normalt förekommande arbete som föreslås i denna proposition när det gäller behovsanställda bör träda i kraft . Av övergångsbestämmelsen till ändringen i 27 kap. 48 § SFB framgår att den nya bestämmelsen ska tillämpas även på sjukperioder som har påbörjats före ikraftträdandet. Bestämmelsen ska dock tillämpas första gången vid prövning av rätt till ersättning för dagar från och med ikraftträdandet (se prop. 2020/21:171 s. 16 f. och 23). Den nya bestämmelsen om sjukpenning till behovsanställda bör tillämpas på samma sätt i övergångshänseende. Regeringen föreslår därför en övergångsbestämmelse med denna innebörd. I FN:s konvention om barnets rättigheter framgår att konventionsstaterna ska erkänna rätten för varje barn att åtnjuta social trygghet, innefattande socialförsäkring, och ska vidta nödvändiga åtgärder för att förverkliga Förmånerna ska, där så är lämpligt, beviljas med hänsyn till de resurser som barnet och de personer som ansvarar för barnets underhåll har och deras omständigheter i övrigt samt med hänsyn till varje annat förhållande som är av betydelse i samband med en ansökan om en sådan förmån för barnet eller för dess räkning (artikel 26). erkänner varje barns rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling. eller andra som är ansvariga för barnet har, inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser, huvudansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling. Konventionsstaterna ska i enlighet med nationella förhållanden och inom ramen för sina resurser vidta lämpliga åtgärder för att bistå föräldrar och andra som är ansvariga för barnet att genomföra nu aktuell rätt och ska vid behov tillhandahålla materiellt bistånd och utarbeta stödprogram. Förslaget om att efterlevandestöd inte ska lämnas för barn eller unga som får vård eller boende som bekostas av det allmänna, enligt LSS eller som får vård eller boende inom , berör endast de barn som det lämnas efterlevandestöd för och som har beviljats sådan insats. Förslaget innebär att bestämmelserna motsvarar vad som redan gäller för underhållsstöd till barn och unga i motsvarande situationer. För en avgränsad grupp av barn och unga, som dessutom av flera remissinstanser lyfts fram som särskilt utsatta, kan förslaget leda till att de måste bekosta sina omkostnader med egna medel. Dessa barn och unga får dock sin omsorg och försörjning tillgodosedd av . Efterlevandestödet är därmed inte nödvändigt för att tillgodose deras grundläggande behov även om det påverkar de aktuella barnens ekonomiska rörelseutrymme. Förslaget är negativt för de barn för vilka efterlevandestöd inte längre ska lämnas . Förslaget innebär dock att dessa barn behandlas likadant som barn med underhållsstöd som placeras. Barn med underhållsstöd förfördelas därmed inte längre vid placeringar. Det negativa utfallet för barnen med efterlevandestöd måste också vägas mot behovet av att uppnå en bättre enhetlighet mellan underhållsstöd och efterlevandestöd. Sammantaget anser regeringen att förslaget är förenligt med åtagandena i . De månatliga löpande utbetalningarna av efterlevandestödet kommer inte att påverkas av förslaget när barnet eller den unge har ett boende som inte bekostas av stat eller kommun, till exempel när barnet eller den unge bor hos den efterlevande föräldern eller hos släktingar. Vid kortvariga placeringar blir effekten avseende barnets eget ekonomiska handlingsutrymme liten. menar att det kan antas finnas behov av en annan form av ekonomiskt stöd vid längre placeringar, att ekonomiskt bistånd främst ska ses som en sista utväg. Regeringen menar att frågan i så fall bör avse både barn med underhållsstöd och med efterlevandestöd. Enligt bor en majoritet av barn som det lämnas efterlevandestöd för tillsammans med den efterlevande föräldern. Utbetalningarna kommer inte heller att påverkas när barnet eller den unge får vårdinsats inom ramen för hälso- och sjukvårdslagen. Flera remissinstanser lyfter att de nuvarande bestämmelserna om efterlevandestöd kan innebära ett hinder för vårdnadsöverflyttning. Den föreslagna ändringen kan enligt remissinstanserna underlätta framtida vårdnadsöverflyttningar. Vidare är det positivt att barn med efterlevandestöd som t.ex. är placerade i familjehem och barn vars vårdnad har överflyttats får en mer likvärdig situation. I de fall endast den ena av barnets eller den unges föräldrar är avliden, kommer förslaget att påverka ekonomin för den efterlevande föräldern, i de fall barnet i mer än en kalendermånad får insats i form av vård eller boende enligt LSS eller inom . I sådant fall minskar å andra sidan också den efterlevande förälderns kostnader för barnet eller den unge, eftersom staten eller kommunen svarar för barnets eller den unges grundläggande behov . kommun påpekar att kostnaderna för föräldern inte nödvändigtvis minskar i den utsträckning som krävs för att motsvara det uteblivna efterlevandestödet och att såväl förälderns som barnets ekonomi påverkas negativt trots att barnet är Regeringen bedömer att förslagen innebär en mer likvärdig Prop. 2021/22:182 tillämpning för barn med underhållsstöd och efterlevandestöd i samma Det förslag som lämnas innebär en mindre besparing för staten. När bestämmelserna om uppehåll i utbetalning av underhållsstöd respektive efterlevandestöd vid insatser i form av vård eller boende som bekostas av stat eller kommun får en mer enhetlig tillämpning, kommer statens utgifter för förmånerna i fråga att minska. Eftersom förmånerna inte är skattepliktiga eller pensionsgrundande kommer regelförändringen varken att påverka kommunsektorns skatteintäkter eller det allmänna ålderspensionssystemets finanser. räknar med att antalet efterlevandestöd kommer att öka något fram till och med , då cirka 14 700 barn antas ha efterlevandestöd. ISF redovisar i sin rapport barn och socialförsäkringen (delrapport 2021:8) statistik över antalet placerade barn och barn som det utgår efterlevandestöd för. ISF bearbetningar av statistiken visar att mellan och var 801 barn placerade med efterlevandestöd. Utslaget över åren blir det 160 barn som alltså skulle beröras av det förslag som föreligger. I promemorian uppskattades antalet barn till 175 stycken respektive antalet underrättelser till 140 beroende på vilka antaganden som gjordes. Regeringen bedömer att förslagen kan leda till en möjlig anslagsminskning – och därmed besparing för staten – på mellan tre och . Förslaget innebär att det blir tydligt att barn med efterlevandestöd inte ska få någon förmån de får vård på eller vistas i boende som bekostas av det allmänna. Kommunens kostnader för ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL kan komma att öka något, bl.a. i de fall ett barn eller en ungdom som lämnas efterlevandestöd placeras på stödboende och dessutom har behov av Det saknas officiell statistik över hur många barn det kan vara fråga om, men regeringen uppskattar att 160 barn bedöms vara berörda av förslaget. instämmer i bedömningen att det är mycket få barn som berörs av förslaget. Barn och unga ska få sina levnadsomkostnader täckta av familjehemmet eller HVB-hemmet eller liknande, men enligt uppgift från några kommuner kan det förekomma att de ändå ansöker om ekonomiskt Det kan enligt kommunerna främst vara situationer när något extra behövs, såsom en cykel, dator eller mobiltelefon. påpeka att för det fall barnet har egna medel från tidigare utbetalt efterlevandestöd, bör överförmyndaren kunna samtycka till att barnets egna medel används till sådana extra omkostnader, eller till andra privata omkostnader som barnet eller den unge har. 2021/22:182 till att täcka eventuella framtida utgifter för barnet, utan till att vara ett grundskydd för barnets levnadsomkostnader. För det fall barnet har egna medel bör således kommunen inte behöva lämna ekonomiskt bistånd till barnets omkostnader, eller bör i vart fall kunna kräva att barnet eller den unge bidrar till utgiften genom egna medel. Förslaget bedöms inte påverka kommunernas utgifter mer än ytterst marginellt. Regeringen vill här även påtala att för nyanlända ensamkommande barn och unga får kommunen statlig ersättning enligt förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar. Förslaget innebär att det blir tydligt att barn med efterlevandestöd inte ska få någon förmån de får vård på eller vistas i boende som bekostas av det allmänna, vilket innebär att kommunen kommer att behöva lämna uppgift till respektive när till exempel en placering sker. Regeringen gör bedömningen att det rör sig om cirka 160 underrättelser som kommuner kommer att behöva göra. Den utökade uppgiftsskyldigheten bedöms inte påverka kommunens administration av dessa ärenden och därmed inte heller kommunens kostnader. och kommun instämmer i detta och bedömer att den tillkommande uppgiftsskyldigheten endast medför marginella konsekvenser för kommunen avseende arbetsinsats. kommun framför att det kan finnas skäl att undersöka en digital lösning som skulle kunna innebära förenklad handläggning. Regeringen är positiv till en högre effektivitet inom den offentliga förvaltningen, men frågan är inte föremål för regeringens förslag och får hanteras inom ramen för andra frågor. Eftersom förslaget innebär en utökad skyldighet för en nämnd att lämna uppgift till statliga myndigheter om sina åtgärder för berörda barn och unga, innebär förslaget i denna del en inskränkning av den kommunala självstyrelsen. Syftet med den utökade uppgiftsskyldigheten för nämnden är att förhindra att det allmänna betalar dubbelt för att säkerställa ett barns eller en ungdoms grundläggande behov. Föreslagen uppgiftsskyldighet för nämnden liknar den uppgiftsskyldighet som redan åligger kommunen gentemot avseende underhållsstödet. Kommunen bedöms ha större administrativ förmåga att hantera uppgiften än den enskilde och det bedöms endast vara fråga om en marginell ökning av antalet uppgifter som nämnden kommer att behöva lämna. Mot bakgrund av detta bedöms inskränkningen i den kommunala självstyrelsen inte vara mer ingripande än vad som är nödvändigt för att uppnå syftet med förslaget. Denna bedömning delas också av flertalet kommunala remissinstanser. Konsekvenser för statliga myndigheter Förslaget att utforma bestämmelserna om rätt till efterlevandestöd på motsvarande sätt som för underhållsstöd vid vård- och boendeinsatser innebär en något ökad administration för . kommer att få en ökad administration med att ta emot underrättelser, att avräkna efterlevandestöd som inte ska lämnas och att lämna respektive inte lämna förmånen i fråga. Det kan antas vara fråga om ytterligare ca 160 underrättelser från kommunerna till Pensions- Administrationen av denna ökning får anses kunna rymmas Prop. 2021/22:182 inom ramen för befintligt anslag till . För del innebär förslaget inte någon ökad administration, då får dessa uppgifter från kommunen med stöd av förordningen om underhållsstöd. Beslut om att lämna eller inte lämna underhållsstöd eller efterlevandestöd kan – efter beslutande myndighets omprövning – överklagas till allmän förvaltningsdomstol, se 113 kap. SFB. Då det endast finns ett fåtal överklaganden av beslut om att inte lämna underhållsstöd, kan det antas att det inte heller kommer att ske många överklaganden av beslut om att inte lämna efterlevandestöd. Detta gäller särskilt med beaktande av att det kommer att vara fråga om betydligt färre beslut om att efterlevandestöd inte ska lämnas jämfört med underhållsstöd. Det kan därför antas att förslaget kommer att påverka de allmänna domstolarnas målhantering ytterst marginellt. Det är fler pojkar än flickor som får efterlevandestöd. Efter en trend med ett ökat antal utbetalningar av efterlevandestöd , är utvecklingen att efterlevandestöd beviljas i mindre omfattning. Detta beror till stor del på att antalet barn och unga som är nyanlända i minskar. När det gäller vård eller boende i hem som bekostas av kommuner, är det fler pojkar än flickor som beviljas sådana insatser, både frivilligt inom SoL och genom tvång enligt LVU eller LVM. Samma förhållande gäller boende som bereds för barn eller unga med stöd av LSS. Det kan därför antas att fler pojkar än flickor kommer att påverkas ekonomiskt av förslagen. Konsekvenser för internationella åtaganden och de integrationspolitiska målen Regeringens förslag bedöms vara förenliga med internationella åtaganden. Bestämmelser om samordning av socialförsäkringsförmåner finns i och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen och i tillämpningsförordningen 987/2009. Förslaget bedöms inte heller ha någon påverkan på möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget får inga ytterligare konsekvenser för ensamkommande barn och unga som fått uppehållstillstånd jämfört med andra barn och unga. 2021/22:182 8.2 Den anpassning av begreppet normalt förekommande arbete som föreslås i denna proposition när det gäller behovsanställda medför inte några ändringar av reglerna om den grundläggande rätten till sjukpenning. Den arbetsmarknad som den försäkrades arbetsförmåga ska bedömas mot görs varken bredare eller smalare genom lagändringen (se prop. Därmed kommer förslaget inte att ha någon påverkan på sjukfallens varaktighet eller sjukpenningutgifterna. Förslaget bedöms inte medföra några konsekvenser utöver vad som framgår av propositionen Angiven yrkesgrupp – åtgärder för en begriplig sjukförsäkring (prop. 2020/21:171). 9.1Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Efterlevandestöd lämnas inte för sådan kalendermånad då barnet under hela månaden 1.på statens bekostnad får vård på institution eller annars får kost och 2.bor i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, eller 3.vårdas i familjehem, stödboende eller hem för vård eller boende inom . Paragrafen anger när efterlevandestöd inte får lämnas. Ändringen innebär att efterlevandestöd inte heller ska lämnas när en kommun bekostar en insats om vård eller boende för barnet. Inledningen till paragrafen anger att efterlevandestöd inte lämnas i de fall insatsen i fråga varar under minst en hel kalendermånad. Beräkningen av tiden är densamma som gäller för när underhållsstöd ska lämnas, se 8 §. I paragrafen införs en punktlista. Enligt första punkten får efterlevandestöd inte lämnas om barnet på statens bekostnad får vård på institution eller annars får kost och logi. Det innebär bl.a. att efterlevandestöd inte ska lämnas till barn som är inackorderade vid skola där staten bekostar kost och logi. Begreppet ”institution” används i stället för ”anstalt” och begreppet ”kost och logi” ersätter begreppet ”kost och bostad”. Någon ändring i sak är inte avsedd, de ändrade begreppen är synonymer med tidigare begrepp och ändringen har därför inte någon materiell betydelse för bestämmelsens tillämpning. Andra punkten innebär att efterlevandestöd inte ska lämnas om barnet bor i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Av tredje punkten framgår att efterlevandestöd inte ska lämnas om barnet vårdas i familjehem, stödboende eller hem för vård och boende inom . Vård eller boende inom ges till barn med stöd av socialtjänstlagen (2001:453), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Den andra och tredje punkten innebär att efterlevandestöd inte lämnas i de fall kommunen bekostar barnets boende eller vård. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. I detta kapitel finns bestämmelser om - tillämpningsområdet i 2 och 3 §§, - ansökan och anmälan m.m. i 4–12 §§, - utredning och uppgiftsskyldighet i 13–18 och 20–30 §§, - uppgiftsskyldighet för andra än parter i 31–35, 37 och 37 a §§, - bevisupptagning rörande arbetsskada m.m. vid allmän domstol i 38 §, - undantag från sekretess i 39–42 a §§, - anmälan om bosättning eller arbete i i 43–45 §§, - skyldighet att anmäla ändrade förhållanden i 46–51 §§, och - indragning och nedsättning av ersättning i 52–58 §§. Paragrafen innehåller upplysningar om vilka slags bestämmelser som finns i kapitlet och i vilka paragrafer dessa är införda. Fjärde strecksatsen ändras genom att 37 a § läggs till i uppräkningen. Ändringen är föranledd av att en ny paragraf införs om uppgiftsskyldighet för nämnd. Den kommunala nämnd som ansvarar för att ett barn får en insats som avses i 106 kap. 8 § 2 eller 3 eller 33 § 2 eller 3 ska lämna uppgifter till respektive om den beslutade insatsen. Uppgiftsskyldigheten gäller endast insatser till barn som får underhållsstöd eller efterlevandestöd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten till respektive om den beslutade insats som avses i första stycket. Rubriken är ny liksom paragrafen. Paragrafen reglerar uppgiftsskyldighet för en nämnd om att den har beslutat om en insats till ett barn i form av vård eller boende. Av första stycket framgår att uppgiftsskyldigheten omfattar en nämnd, dvs. den eller de nämnder som enligt 2 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453) respektive 22 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade har utsetts av fullmäktige att besluta om insatsen i fråga. Uppgiftsskyldigheten innebär inte något särskilt krav 2021/22:182 på utredning från nämndens sida, utan skyldigheten ska endast avse uppgifter som nämnden har tillgängliga på grund av sin egen verksamhet och som således inte behöver efterforskas särskilt. Uppgiften ska lämnas när den kommunala nämnden har beslutat insatsen i fråga. Vidare framgår det att uppgiftsskyldigheten endast avser barn som lämnas underhållsstöd eller efterlevandestöd. I andra stycket anges att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om uppgiftsskyldigheten till respektive vid insats enligt första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för insatser som har påbörjats före ikraftträdandet. Den första punkten anger att lagen ska träda i kraft . Enligt den andra punkten ska äldre föreskrifter fortfarande gälla för insatser som har påbörjats före ikraftträdandet. Det innebär att de nya bestämmelserna ska gälla för insatser om vård eller boende som påbörjas från och med ikraftträdandet. Beslut om förlängning av en påbörjad insats är inte en ny insats. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.2Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken För en behovsanställd försäkrad ska arbetsförmågan bedömas mot sådant arbete som avses i 46 § första stycket. Från och med den tidpunkt då den behovsanställde har haft nedsatt arbetsförmåga ska det dessutom beaktas om den behovsanställde har sådan förmåga att han eller hon kan försörja sig själv genom 1.förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, eller 2.annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne.