prop · H903124 · 2022-02-22 00:00:00 — Den regleringen är utformad på samma sätt som i 1 § fjärrvärmelagen (2008:263), jfr prop. 2007/08:60 s. 77. Information om energiprestanda och andelen förnybar energi 3 § Ett fjärrkyleföretag ska se till att information om energiprestanda och andelen förnybar energi i företagets fjärrkylesystem på ett enkelt sätt finns tillgänglig för var och en. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om skyldigheten att lämna sådan information. I paragrafen finns regler om information om energiprestanda och andelen förnybar energi i fjärrkylesystem. Paragrafen genomför artikel 24.1 i direktiv (EU) 2018/2001. Övervägandena finns i avsnitt 7. Paragrafen är utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Första stycket innebär att fjärrkyleföretag ska se till att informationen på ett enkelt sätt finns tillgänglig för var och en, dvs. fjärrkylekunderna och allmänheten. Tillhandahållandet till kunderna kan exempelvis ske på fjärrkyleföretagets webbplats, på årsfakturor eller på begäran. Information till allmänheten kan exempelvis lämnas på företagets öppna webbplats. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om skyldigheten att lämna information enligt första stycket, t.ex. om vilken information som ska göras tillgänglig och på vilket sätt. Mätning av bortförd värmeenergi hos fjärrkylekunder 4 § Ett fjärrkyleföretag ska 1.mäta mängden bortförd värmeenergi och dess fördelning , 2.tillhandahålla de mätsystem och den mätutrustning som behövs för mätningen, och 3.beräkna mängden bortförd värmeenergi vid avsaknad av mätvärden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterli- gare föreskrifter om mätning och beräkning enligt första stycket 1 och 3. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om de funktionskrav som mätsystem och mätutrustning enligt första stycket 2 ska uppfylla och om undantag från dessa krav. I paragrafen finns regler om mätning av bortförd värmeenergi till en Paragrafen genomför artiklarna 9a och 9c i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 5.4. I första stycket första punkten finns den grundläggande bestämmelsen att mätning ska göras av mängden bortförd värmeenergi och dess fördel- Av det sistnämnda följer att mätning måste ske med viss I andra punkten regleras att det är fjärrkyleföretaget som ska tillhandahålla de mätsystem och den mätutrustning som behövs för mätningen enligt första punkten. Det är alltså fjärrkyleföretaget som in- stallerar och äger den mätutrustning som krävs för att mäta den bortförda värmeenergin i kundens leveranspunkt. I tredje punkten regleras att mängden bortförd värmeenergi ska beräknas vid avsaknad av mätvärden, exempelvis om mätningen fallerar på grund av fel i mätutrustningen. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om mät- ning, t.ex. var mätning ska göras och krav på tidsintervall för mätning och Med stöd av bemyndigandet kan även föreskrifter meddelas om hur energianvändningen ska beräknas för det fall att mätning inte är möj- Med stöd av bemyndigandet i tredje stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer även möjlighet att föreskriva om funktionskrav för mätsystem och mätutrustning. avse att mätsystem och mätutrustningar ska vara fjärravläsbara, vilka upp- gifter som ska kunna avläsas på distans samt i vilka situationer undantag från ett sådana krav kan medges. Fakturering och tillhandahållande av information 5 § Ett fjärrkyleföretags fakturering av en fjärrkylekund ska baseras på uppmätta mängder bortförd värmeenergi eller, vid avsaknad av sådana mätvärden, på Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterli- gare föreskrifter om fakturering. I paragrafen finns regler om fakturering av levererad fjärrkyla till en fjärr- Paragrafen genomför artikel 10a.1 och bilaga 7a punkten 1 i di- rektiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. I första stycket regleras att ett fjärrkyleföretags fakturering av kunden ska baseras på uppmätta mängder bortförd värmeenergi. praktiken att fjärrkyleföretagen inte får använda sig av system med för- 2021/22:124 skottsbetalning. Fakturering måste ske i efterhand. Att faktureringen ska baseras på uppmätta mängder bortförd värmeenergi utesluter inte att faktureringen även kan baseras på andra parametrar, som t.ex. effekt. För det fall det av någon anledning inte går att mäta den bortförda värmeenergin ska fakturering kunna baseras på beräknade mängder. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om vilken information som ska finnas i fjärrkyleföretagens fakturor och hur de ska utformas, t.ex. information om den uppmätta energianvändningen och de aktuella priserna för fjärrkyla som fakturan baseras på. Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter även meddelas om tidsintervall för fakturering och om krav på att kunder ska erbjudas fakturor i elektronisk form. 6 § Ett fjärrkyleföretag ska lämna faktureringsinformation och information om energianvändning till en fjärrkylekund och, på begäran, till ett företag som fjärrkylekunden har utsett. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om tillhandahållande av information enligt första stycket och om undantag från dessa krav. I paragrafen finns regler om fjärrkyleföretagens informationsskyldighet. Paragrafen genomför artiklarna 10a.1 och 10a.2 och bilaga 7a i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I första stycket regleras fjärrkyleföretagens skyldighet att lämna information till fjärrkylekunder och till ett företag som fjärrkylekunden har utsett, t.ex. en leverantör av energitjänster. Med faktureringsinformation avses enligt direktivet den information som finns i bilaga 7 a punkten 3. Med information om energianvändning (benämns användningsinformation i direktivet) avses mätvärden. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om i vilka fall faktureringsinformation ska lämnas och vad den ska innehålla och i vilka fall information om energianvändning ska lämnas, på vilket sätt informationen ska lämnas och om krav på att kunder ska erbjudas information i elektronisk form. Vidare har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om tidsintervall för tillhandahållande av information och om undantag från detta krav, t.ex. utanför säsong för nedkylning. 7 § Ett fjärrkyleföretag får inte ta ut någon avgift för att tillhandahålla en fjärrkylekund fakturor, faktureringsinformation och information om energianvändning. Paragrafen innehåller ett förbud för fjärrkyleföretag att ta ut avgifter för att tillhandahålla sina kunder fakturor, faktureringsinformation och information om energianvändning. Paragrafen genomför artikel 11a.1 i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Både fakturor i elektronisk form och i pappersform omfattas av förbudet mot avgifter. Det är ordinarie fakturor som omfattas av förbudet. Fjärrkyleföretaget får fortfarande ta ut avgifter för kravbrev och andra åtgärder för att förmå en kund att betala en skuld i enlighet med lagen (1981:379) om ersättning för inkassokostnader m.m. förbud att ta ut avgifter för bl.a. fakturor finns i ellagen (1997:857), naturgaslagen (2005:403) och fjärrvärmelagen (2008:263), jfr propositionen Genomförande av energieffektiviseringsdirektivet (prop. 2013/14:174 s. 276, 280 och 283). 8 § Trots bestämmelsen i 2 kap. 1 § kommunallagen (2017:725) om anknytning till kommunens område eller dess medlemmar, får en sådan juridisk person som avses i 10 kap. 2–6 §§ i samma lag bedriva fjärrkyleverksamhet utanför kommunen, om det görs i geografisk närhet till fjärrkyleverksamheten inom kommunen och i syfte att uppnå en ändamålsenlig fjärrkyleverksamhet. Paragrafen reglerar möjligheten till undantag från den kommunalrättsliga lokaliseringsprincipen för fjärrkyleverksamhet. Överväganden finns i avsnitt 4.3. Paragrafen har en motsvarighet i fjärrvärmelagen, jfr propositionen Fjärrvärmelag m.m. (prop. 2007/08:60 s. 96) och propositionen En ny kommunallag (prop. 2016/17:171 s. 471). Avsikten är att paragrafen ska tillämpas på motsvarande sätt som i fjärrvärmelagen (2008:263). 9 § Den myndighet som regeringen bestämmer (tillsynsmyndigheten) ska utöva tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. I paragrafen finns regler om tillsyn. Paragrafen genomför artikel 13 i direktiv (EU) 2018/2002 i dess lydelse enligt artikel 70.4 i direktiv (EU) 2019/944. Övervägandena finns i avsnitt 8. I första stycket anges att en tillsynsmyndighet ska utöva tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. Det är regeringen som bestämmer vilken myndighet som ska vara tillsynsmyndighet. I andra stycket regleras tillsynsmyndighetens befogenheter att kräva in uppgifter och handlingar som behövs för tillsynen. 10 § får besluta de förelägganden som behövs för att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska följas. Sådana förelägganden får förenas med vite. Paragrafen reglerar en tillsynsmyndighets möjlighet att besluta förelägganden. Övervägandena finns i avsnitt 8. En tillsynsmyndighet kan besluta om förelägganden för att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen ska följas. Förelägganden kan t.ex. beslutas för det fall en begäran om att få upplysningar eller handlingar inte följs (se 9 § andra stycket). Förelägganden får förenas med vite. Allmänna bestämmelser om bl.a. föreläggande och utdömande av vite finns i lagen (1985:206) om viten. 11 § Beslut enligt 10 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. beslut enligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I paragrafen regleras möjligheten att överklaga beslut enligt lagen. vägandena finns i avsnitt 9. Av första stycket framgår att beslut enligt 10 § får överklagas och att andra beslut enligt lagen inte får överklagas. Enligt 14 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar kommer därmed överklaganden att prövas av den förvaltningsrätt i vars domkrets tillsynsmyndigheten i fråga Enligt andra stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kam- 12.2Förslaget till lag om energimätning i byggnader 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om energimätning i lägenheter och information om energianvändning. I paragrafen anges lagens innehåll. Lagen ersätter den hittillsvarande lagen (2014:267) om energimätning i byggnader. Paragrafen är utformad efter synpunkter från Lagrådet. Lagen genomför ändringar i och rådets direktiv /27/EU av om energieffektivitet. Ändringarna finns i och rådets direktiv (EU) 2018/2002 av om ändring av direktiv /27/EU om energieffektivitet. Direktiv /27/EU ändras också genom artikel 70 i och rådets direktiv (EU) 2019/944 av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om ändring av direktiv /27/EU. Individuell mätning av el 2 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra en byggnad eller utför eller låter utföra en ombyggnad av en byggnad ska se till att elanvändningen i varje lägenhet kan mätas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från skyldigheter i första stycket. I paragrafen finns krav på att varje lägenhets elanvändning ska kunna mätas i vissa fall. Första stycket motsvarar i sak 2 § i den upphävda lagen (2014:267) om energimätning i byggnader. Uttrycket ombyggnad ska, med utgångspunkt i vad Lagrådet anför i sitt yttrande, ha samma betydelse som det har i 1 kap. 4 § (2010:900). Andra stycket motsvarar i sak delvis 4 § i samma lag. Jfr propositionen Genomförande av energieffektiviseringsdirektivet (prop. 2013/14:174 s. 250 f.). vägandena finns i avsnitt 5.3. Individuell mätning av värme och tappvarmvatten för hushållsbruk 3 § Den som äger ett flerbostadshus eller en byggnad som innehåller både bo- städer och lokaler som försörjs med värme från en central källa eller från ett system för fjärrvärme ska se till att den energi som används för uppvärmning i varje lä- genhet kan mätas. Den som äger ett flerbostadshus eller en byggnad som innehåller både bostäder och lokaler som försörjs med tappvarmvatten för hushållsbruk från en central källa eller från ett system för fjärrvärme ska se till att det tappvarmvatten för hushålls- bruk som används i varje lägenhet kan mätas. Första och andra styckena gäller endast om det är tekniskt genomförbart och proportionellt i förhållande till möjliga energibesparingar att installera system för I paragrafen finns krav på att varje lägenhets användning av värme och tappvarmvatten för hushållsbruk ska kunna mätas i en befintlig byggnad i Den motsvaras delvis av 7 § första stycket och 8 § första stycket i den upphävda lagen (2014:267) om energimätning i byggnader, jfr propositionen Genomförande av energieffektiviseringsdirektivet (prop. 2013/14:174 s. 253 f.). Paragrafen genomför artikel 9b.1 i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen avser flerbostadshus och byggnader med både bostäder och lokaler som försörjs med värme eller tappvarmvatten för hushållsbruk från en central källa eller från ett system för fjärrvärme. för hushållsbruk avses tappvarmvatten som används i lägenheter i flerbo- Tappvarmvatten som används i pentryn och i andra personal- utrymmen i byggnader som innehåller både bostäder och lokaler anses också vara tappvarmvatten för hushållsbruk. används i verksamhetsdelarna i lokaler i byggnader som innehåller både bostäder och lokaler utgör inte tappvarmvatten för hushållsbruk. central källa avses en värmecentral. Det kan vara fråga om en undercentral till flerbostadshus som är kopplade till ett fjärrvärmenät eller en lokal värmecentral som är gemensam för två eller flera fastigheter. byggnad försörjs med värme eller tappvarmvatten för hushållsbruk innebär inte, vilket Lagrådet påpekar, att vattnet i fjärrvärmeledningarna tappas ur systemet för att användas som uppvärmning i fjärrvärmekundens vattenburna värmesystem eller som varmvatten. rörledningssystem är, liksom fjärrkylenätet, slutet (jfr författnings- kommentarens till 2 § fjärrkylelagen). I första stycket regleras mätning av värme. I andra stycket regleras mätning av tappvarmvatten för hushållsbruk. Uttrycket ”en byggnad som innehåller både bostäder och lokaler” svarar mot direktivets uttryck ”byggnader med flera användningsområden”. Med ett flerbostadshus avses ett bostadshus med minst tre bostadslägen- heter, där av byggnadens area ska utgöras av bostäder, se definition i Rikstermbanken (TNC 95). byggnad som innehåller både bostäder och lokaler avses detsamma som i Denna kategori ingår i fastighetsregistrets kategori för flerbostadshus. En lägenhet kan utgöra bostadslägenhet eller Med bostadslägenhet avses en lägenhet som upplåtits för att helt eller till en inte oväsentlig del användas som bostad. Med lokal avses en 2021/22:124 annan lägenhet än bostadslägenhet (jfr 12 kap. 1 § tredje stycket jordabalken). I tredje stycket regleras att system för individuell mätning av värme och tappvarmvatten för hushållsbruk endast behöver installeras om det är tekniskt genomförbart och proportionellt i förhållande till möjliga energibesparingar. Med stöd av ett bemyndigande i 5 §1 har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om kriterier för teknisk genomförbarhet och proportionalitet. 4 § Den som för egen räkning uppför eller låter uppföra ett flerbostadshus eller en byggnad som innehåller både bostäder och lokaler som försörjs med tappvarmvatten för hushållsbruk från en central källa eller från ett system för fjärrvärme ska se till att det tappvarmvatten för hushållsbruk som används i varje bostadslägenhet kan mätas. I paragrafen finns krav på att varje bostadslägenhets användning av tappvarmvatten för hushållsbruk ska kunna mätas vid uppförande av vissa byggnader. Den motsvarar delvis 6 § första stycket i den upphävda lagen (2014:267) om energimätning i byggnader, jfr propositionen Genomförande av energieffektiviseringsdirektivet (prop. 2013/14:174 s. 252 f.). Paragrafen genomför artikel 9b.2 i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Paragrafen avser flerbostadshus och byggnader med både bostäder och lokaler som försörjs med tappvarmvatten för hushållsbruk från en central källa eller från ett system för fjärrvärme. Vad som avses med ett flerbostadshus, en byggnad som innehåller både bostäder och lokaler, en lägenhet, tappvarmvatten för hushållsbruk, en central källa och ett system för fjärrvärme kommenteras under 3 §. Skyldigheten att se till att användningen av tappvarmvatten för hushållsbruk kan mätas i bostadslägenheter är ovillkorlig vid uppförande av de byggnader som avses. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.i vilka fall det är tekniskt genomförbart och proportionellt i förhållande till möjliga energibesparingar att installera system för individuell mätning enligt 3 §, 2.vilka mätmetoder som ska tillämpas vid mätning enligt 3 § första stycket, och 3.de funktionskrav som mätsystem och mätutrustning enligt 3 och 4 §§ ska uppfylla och undantag från dessa krav. Genom paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter i anslutning till 3 och 4 §§. Första och andra punkterna i paragrafen motsvarar delvis 7 § andra stycket och 8 § andra stycket i den upphävda lagen (2014:267) om energimätning i byggnader, jfr propositionen Genomförande av energieffektiviserings- direktivet (prop. 2013/14:174 s. 253 f.). Tredje punkten har ingen tidigare Paragrafen genomför artiklarna 9b.1 och 9c i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 5.2 och 5.4. I befintliga byggnader är kraven på individuell mätning av värme och tappvarmvatten för hushållsbruk begränsade till fall där det är tekniskt ge- nomförbart och proportionellt i förhållande till möjliga energibesparingar att installera system för individuell mätning, se 3 § tredje stycket. av bemyndigandet i första punkten har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om kriterier för teknisk ge- nomförbarhet och proportionalitet. Med stöd av bemyndigandet i andra punkten har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att i anslutning till 3 § första stycket föreskriva om vilka mätmetoder som ska tillämpas vid indi- viduell mätning av den energi som används för uppvärmning av en lägen- Med mätmetoder avses i detta sammanhang den uppräkning som finns i artikel 9b.1 andra stycket i direktivet, dvs. med värmekostnadsfördelare eller alternativa kostnadseffektiva metoder Med stöd av bemyndigandet i tredje punkten har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att i anslutning till 3 och 4 §§ föreskriva om funktionskrav för mätsystem och mätutrustning. skrifterna kan t.ex. avse att mätsystem och mätutrustningar ska vara fjärravläsbara, vad som ska avses med fjärravläsbara mätare och värme- kostnadsfördelare, vilka uppgifter som ska kunna avläsas på distans samt i vilka situationer undantag från sådana krav kan medges. Avläsning av mätsystem och tillhandahållande av information 6 § Den som äger en byggnad där system för individuell mätning har installerats enligt 3 eller 4 § ska 1.se till att mängden energi som används för uppvärmning och mängden tappvarmvatten för hushållsbruk till varje lägenhet läses av, och 2.säkerställa att varje lägenhetsinnehavare får faktureringsinformation och information om energianvändning och att informationen, på begäran, lämnas till ett företag som lägenhetsinnehavaren har utsett. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om tillhandahållande av information enligt första stycket 2 och om undantag från dessa krav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om fakturering och kostnadsfördelning. I paragrafen regleras att avläsning av mängden energi för uppvärmning och tappvarmvatten för hushållsbruk och tillhandahållande av information. Paragrafen genomför artiklarna 9b.3, 10a. och bilaga 7a i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitten 6.1 och 6.2. I första stycket första punkten finns ett krav på avläsning av system för individuell mätning som har installerats i byggnader i enlighet med lagen. Kravet riktas mot den som äger en sådan byggnad. Tidsintervallen för avläsning styrs av tidsintervallen för tillhandahållande av information enligt andra punkten. I första stycket andra punkten finns ett krav på att lägenhetsinnehavare ska få faktureringsinformation och information om sin energianvändning. Med faktureringsinformation avses enligt direktivet den information som finns i bilaga 7 a punkten 3. Med information om energianvändning (benämns användningsinformation i direktivet) avses mätvärden. Med lägenhetsinnehavare avses hyresgäster och bostadsrättshavare. Informationen ska även lämnas till ett företag som lägenhetsinnehavaren har utsett, t.ex. ett energitjänsteföretag. Kravet gäller i byggnader där system för individuell mätning av värme eller tappvarmvatten för hushållsbruk har installerats i enlighet med lagen. Informationen ska lämnas av den som äger en byggnad som omfattas av kravet. Med stöd av bemyndigandet i andra stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om i vilka fall faktureringsinformation ska lämnas och vad den ska innehålla, i vilka fall information om energianvändning ska lämnas och på vilket sätt. Vi- dare har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om tidsintervall för tillhandahållande av information och om undantag från detta krav, t.ex. utanför säsong för uppvärmning. Med stöd av bemyndigandet i tredje stycket har regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att föreskriva om fakturering, t.ex. om vilken information fakturor ska innehålla och hur de ska utformas, tidsintervall för fakturering och om kostnadsfördelning, dvs. hur kostnader för energianvändning av värme och tappvarmvatten för hushållsbruk kan fördelas utifrån andra faktorer än avlästa mätvärden. En sådan annan faktor kan vara lägenhetens placering i fastigheten. Om system för individuell mätning har installerats, finns regler om beräkning av ersättningen för kostnaden för energianvändningen i 12 kap. 19 § jordabalken, 7 kap. 14 § bostadsrättslagen (1991:614) och 3 kap. 6 § lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt. 7 § Den som äger en byggnad där system för individuell mätning har installerats enligt 3 eller 4 § får inte ta ut någon avgift för att tillhandahålla lägenhetsinnehavare fakturor, faktureringsinformation eller information om energianvändning. Paragrafen innehåller ett förbud för fastighetsägare att ta ut avgifter för att tillhandahålla lägenhetsinnehavare fakturor, faktureringsinformation och information om energianvändning. Paragrafen genomför artikel 11a.1 i direktiv (EU) 2018/2002. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Det är den som äger en byggnad där individuell mätning av värme eller tappvarmvatten för hushållsbruk ska göras som omfattas av förbudet att ta ut avgifter för att tillhandahålla lägenhetsinnehavare fakturor och information. Med lägenhetsinnehavare avses hyresgäster och bostadsrättshavare. Det är ordinarie fakturor som omfattas av förbudet.