prop · H903225 · 2022-04-07 00:00:00 — Enligt första stycket första punkten ska lagen tillämpas när någon som enligt någon annan lag eller förordning har rätt att få tillgång till data, begär att de ska göras tillgängliga för vidareutnyttjande. vidareutnyttjaren begär dels att få tillgång till data enligt någon annan för- fattning, dels att de ska tillgängliggöras för vidareutnyttjande enligt före- Denna lag ska alltså tillämpas först när det har konstaterats att det finns en författningsreglerad rätt till tillgång och att det inte finns några hinder mot att ge tillgång till de data som efterfrågas (jfr 2 §). Enligt första stycket andra punkten ska lagen också tillämpas när en myndighet eller ett offentligt företag på eget initiativ ger tillgång till data som omfattas av lagen, i syfte att de ska kunna vidareutnyttjas. gängliggörande kan ske på helt frivillig grund. Det kan också utgå ifrån ett författningsreglerat ansvar att förse samhället med information eller en uppdragsverksamhet av frivillig natur, se exempelvis 5 § 1 förordningen (2009:946) med instruktion för Lantmäteriet och 9 § förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. En myndighet eller ett offentligt företag som har för avsikt att exempel- vis göra en viss datamängd tillgänglig på internet för vidareutnyttjande, ska alltså tillämpa lagen i fråga om hur tillgängliggörandet ska ske. tillgängliggörandet ska ske i syfte att data ska kunna vidareutnyttjas inne- bär att lagen inte ska tillämpas när en myndighet eller ett offentligt företag publicerar data i något annat syfte. Ett annat syfte kan vara att informera om myndighetens eller det offentliga företagets verksamhet eller att till- handahålla publikationer, yttranden eller andra skrivelser. med vidareutnyttjande framgår av 4 §. Att en myndighet har tillgänglig- gjort vissa data i syfte att de ska kunna vidareutnyttjas fråntar inte en vidareutnyttjare rätten att begära att samma data görs tillgängliga efter en begäran enligt första punkten. Det kan exempelvis vara aktuellt om en vidareutnyttjare vill att samma data ska göras tillgängliga i ett annat För offentliga företag och med myndigheter jämställda organ som inte omfattas av en författningsreglerad skyldighet att ge enskilda tillgång till data aktualiseras lagen främst när de på eget initiativ gör data tillgängliga Enligt första stycket tredje punkten ska lagen tillämpas när data lämnas till en statlig eller myndighet som ska använda dem i en kon- kurrensutsatt verksamhet som avser tillhandahållande av data. som huvudregel inte ska tillämpas när data lämnas mellan statliga och kommunala myndigheter eller till en sådan myndighet från ett offentligt företag eller från ett organ som i lagen jämställs med myndighet, framgår av andra stycket första punkten a och b. Punkten a omfattar även uppgifts- utbyten mellan en svensk och en utländsk myndighet. När en statlig eller myndighet tar emot data som ska an- vändas i en konkurrensutsatt verksamhet ska den som lämnar data tillämpa lagen och behandla den mottagande myndigheten som vilken vidareutnytt- jare som helst. Avsikten är dock inte att den som lämnar data ska behöva genomföra en undersökning avseende hur och i vilken typ av verksamhet den mottagande myndigheten avser att använda de data som lämnas. är endast i de situationer då det framgår att data ska användas av den motta- gande myndigheten i en konkurrensutsatt verksamhet som avser tillhanda- hållande av data som lagen ska tillämpas. Med konkurrensutsatt verksamhet avses en kommersiell verksamhet Prop. 2021/22:225 som bedrivs i former och på villkor som liknar privat företagande. dikation på att en verksamhet är konkurrensutsatt är att det inom ramen för den verksamheten erbjuds kundspecifika anpassningar av data, exempelvis i form av analyser eller särskilda bearbetningar och att prissättningen sker på affärsmässig grund. En förutsättning för att det ska röra sig om konkurrensutsatt verksamhet är att det verkligen finns andra faktiska eller potentiella utförare. När verksamhet bedrivs i myndighetsform framgår det ofta av myndighetens uppdrag, till exempel i myndighetens instruktion, att viss verksamhet ska bedrivas i konkurrens med andra marknadsaktörer. En myndighet som i sin verksamhet har till uppgift att för samhällets räkning inhämta och tillgängliggöra vissa data ska normalt sett inte betraktas som konkurrensutsatt. Det gäller även om verksamheten är helt avgiftsfinansierad (prop. 2014/15:79 s. 22). Enligt andra stycket andra punkten ska lagen inte tillämpas när en statlig eller myndighet tillhandahåller data inom ramen för en konkurrensutsatt verksamhet. Undantag för vissa data 9 § Lagen gäller inte för data som någon på grund av sin identitet eller ställning har en särskild rätt att få tillgång till enligt någon annan lag eller förordning. Paragrafen innehåller ett undantag för data som tillhandahålls en enskild under särskilda förutsättningar. Den genomför artikel 1.2 f i öppna datadirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Paragrafens syfte är att undanta vissa skyddsvärda data från lagens tillämpningsområde. Det kan röra sig om personuppgifter av känslig karaktär eller uppgifter som i annat sammanhang skulle vara sekretessbelagda för andra än den som uppgifterna rör. Data som någon på grund av sin identitet har en särskild rätt att få tillgång till omfattas inte av lagen. Detsamma gäller när rätten att få tillgång till vissa data tillkommer någon i egenskap av företrädare för en enskild, exempelvis ett ombud. Att någon på grund av sin identitet har en särskild rätt att få tillgång till data omfattar ett flertal situationer. Det kan exempelvis vara fråga om data som någon har rätt att få tillgång enbart för att en enskild häver den sekretess som gäller till skydd för honom eller henne. Även data som avser information om en personuppgiftsbehandling som en personuppgiftsansvarig är skyldig att tillhandahålla en registrerad enligt artikel 15 i dataskyddsförordningen ska undantas enligt paragrafen. Vidare undantas i vissa fall data som någon tillhandahålls genom direktåtkomst eller annat digitalt utlämnande med stöd av en registerförfattning. Det kan vara sådana fall där den registrerade eller någon annan, har rätt att ta del av de personuppgifter som behandlas om den registrerade, se exempelvis 114 kap. 24–26 a §§ socialförsäkringsbalken och 12 § studiestödsdatalagen (2009:287). Data som någon får tillgång till enbart på grund av sin ställning faller också utanför lagens tillämpningsområde. En sådan ställning kan vara som ombud, vårdnadshavare eller som part i ett ärende med rätt till partsinsyn, se 10 § förvaltningslagen (2017:900). Det ska alltså röra sig om en ställ- 2021/22:225 ning som medför en särskild rätt att i vissa specifika sammanhang kunna få tillgång till data. 10 § Lagen gäller inte för data som 1.omfattas av en sådan ensamrätt som följer av patentlagen (1967:837), mönsterskyddslagen (1970:485), lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter, växtförädlarrättslagen (1997:306), varumärkeslagen (2010:1877) eller lagen (2018:1653) om företagsnamn, 2.tredje man innehar rätt till enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, 3.utgörs av datorprogram, eller 4.utgörs av logotyper, heraldiska vapen eller insignier. Paragrafen innehåller undantag för vissa data. Den genomför artikel 1.2 c, 1.2g och 1.5 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Av första punkten framgår att lagen inte gäller för data som omfattas av en ensamrätt som följer av annan immaterialrättslig lagstiftning än lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Ensamrätten kan tillkomma en myndighet, ett offentligt företag eller tredje man. Med tredje man avses en annan fysisk eller juridisk person än den myndighet eller det offentliga företag som innehar den data som avses, se artikel 2.17 i öppna data-direktivet. Lagen hindrar dock inte att data som omfattas av en ensamrätt görs tillgängliga för vidareutnyttjande, om det inte begränsar rättighetshavarens möjlighet att fullt ut göra sin rätt gällande. Av andra punkten framgår att lagen inte gäller för data till vilken tredje man innehar rätt enligt lagen om upphovsrätt till litterära eller konstnärliga verk. Lagen hindrar dock inte att data som omfattas av tredje mans upphovsrätt tillgängliggörs för vidareutnyttjande under förutsättning att det kan ske utan att det inskränker utövandet av den rätten. Av tredje punkten framgår att lagen inte gäller för datorprogram. Ut- trycket datorprogram omfattar även programkod. Lagen hindrar dock inte att ett datorprogram eller programkod tillgängliggörs för vidareutnyttjande. Av fjärde punkten framgår att data som utgörs av logotyper, heraldiska vapen eller insignier inte omfattas av lagen. Lagen hindrar dock inte att data som utgörs av logotyper, heraldiska vapen eller insignier tillgängliggörs för vidareutnyttjande. 2 kap. Tillgängliggörande av data för vidareutnyttjande Säkerhet och skydd av personuppgifter 1 § Data ska tillgängliggöras för vidareutnyttjande i enlighet med de krav som uppställs i detta kapitel. Tillgängliggörande ska ske i den utsträckning som krav på informationssäkerhet och skydd av personuppgifter kan upprätthållas och under förutsättning att det inte innebär risker för säkerhet. Kapitlet, som bl.a. reglerar krav på digitala format, inleds med en portalparagraf med en huvudregel om tillgängliggörande av data. Paragrafen har ingen direkt motsvarighet i öppna data-direktivet men bygger på artikel 1.2 d i), 1.2 e, 1.2 h, 1.3 och 1.4. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Paragrafen ska förhindra att data som kan vara känsliga ur ett säkerhets- eller integritetsperspektiv tillgängliggörs för vidareutnyttjande. Den ska tillämpas en myndighet eller ett offentligt företag avser att tillgängliggöra data för vidareutnyttjande enligt denna lag. Inledningsvis slås fast att data ska tillgängliggöras för vidareutnyttjande i enlighet med de krav som uppställs i detta kapitel. Det innebär alltså en skyldighet för myndigheter och offentliga företag att göra data tillgängliga för vidareutnyttjande. Räckvidden av denna skyldighet är emellertid begränsad såtillvida att lagen inte kan åberopas för att få tillgång till data (se kommentarerna till 1 kap. 2 och 8 §§). Tillgängliggörande av data ska ske endast i den utsträckning som krav på informationssäkerhet och skydd av personuppgifter kan upprätthållas och under förutsättning att det inte innebär risker för säkerhet. En myndighet eller ett offentligt företag ska alltså inte tillgängliggöra data för vidareutnyttjande om det finns en risk för att detta inkräktar på något av de uppräknade skyddsintressena. Riskerna gör sig särskilt gällande när data aggregeras och sedan bearbetas. Med aggregering avses bl.a. att olika uppgifter, som var för sig inte omfattas av sekretess, tillsammans får ett nytt skyddsvärde. Att krav på informationssäkerhet ska beaktas vid tillgängliggörande av data innebär att en myndighet eller ett offentligt företag bl.a. ska bedöma om tillgängliggörandet kan få en skadlig inverkan på det informationsbärande innehållet eller på de informationssystem där data behandlas. En skadlig inverkan kan uppstå om vidareutnyttjaren exempelvis har för avsikt att förvanska tillgängliggjorda data i syfte att sprida oriktig information till allmänheten. I prövningen ska också beaktas eventuella risker med att data som är tillgängliga för vidareutnyttjande från olika källor kan kombineras och skapa nya datamängder som sammantagna kan ge vidareutnyttjaren tillgång till ett informationsinnehåll som kan vara av känslig karaktär. För att undvika skadlig inverkan på ett informationssystem bör en myndighet eller ett offentligt företag kontrollera om den datamängd som ska tillgängliggöras innehåller s.k. dolda data som kan vara känsliga ur ett säkerhetsperspektiv. Dolda data kan exempelvis avslöja kopplingar till andra datamängder eller databaser som kan vara av känslig karaktär. En myndighet eller ett offentligt företag ska vidare bedöma om kraven på skyddet av personuppgifter kan upprätthållas om data tillgängliggörs för vidareutnyttjande. I en sådan prövning ska samtliga potentiella integritetsrisker med tillgängliggörandet beaktas. Med uttrycket säkerhet avses detsamma som i 1 kap. 1 § säkerhetsskyddslagen (2018:585). Vid bedömningen av om ett tillgängliggörande av data kan innebära risker för säkerhet ska det beaktas om det kan medföra att information som är av betydelse för säkerhet görs tillgänglig. Det kan avse stora mängder uppgifter som inte är säkerhetsskyddsklassificerade, men som av andra skäl är av betydelse för säkerhet. Även uppkomsten av kombinatoriska effekter när data från olika källor sambearbetas bör uppmärksammas. I detta sammanhang behöver också risken att data ackumuleras och aggregeras för underrättelseinhämtning särskilt beaktas. En myndighet eller ett offentligt företag behöver alltså göra en allsidig bedömning utifrån de data som ska tillgängliggöras. 2021/22:225 En risk kan vara av sådan karaktär att den inte fullt ut går att konkretisera men likväl sådan att det kan befaras att ett tillgängliggörande av vissa data kan innebära risker för informationssäkerheten, skyddet av personuppgifter eller säkerhet. Det saknar betydelse om den eventuella risken kan antas inträda direkt vid tillgängliggörandet eller . Vid en prövning av om data kan tillgängliggöras behöver emellertid den risk som förutses kunna beskrivas på en övergripande nivå och göras begriplig för en vidareutnyttjare. En myndighet eller ett offentligt företag som avser att exempelvis göra en större datamängd direkt tillgänglig via internet för vidareutnyttjande bör lämpligen dokumentera sin analys och bedömning av om krav på informationssäkerhet och skydd av personuppgifter kan upprätthållas och inte innebär risker för säkerhet. Vid behov kan en myndighet eller ett offentligt företag samråda med eller inhämta synpunkter från myndigheter eller andra aktörer vars verksamhet kan påverkas av det aktuella tillgängliggörandet. Det kan vara särskilt relevant om de data som en myndighet avser att tillgängliggöra härrör från en annan myndighet. Sådana kontakter kan även vara nödvändiga för att avgöra risker med att vissa data blir känsliga genom att de läggs samman med andra data som har gjorts tillgängliga av myndigheten eller av en annan aktör. För att bedöma eventuella risker med ett tillgängliggörande kan även kontakter med relevanta expertmyndigheter vara nödvändiga. 2 § Data ska tillgängliggöras i det befintliga formatet eller, om sökanden begär det och det är lämpligt samt praktiskt och tekniskt möjligt, i ett format som är öppet, maskinläsbart, och i förekommande fall, tillgängligt och sökbart, tillsammans med tillhörande metadata. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, anger i vilka format data ska tillgängliggöras för vidareutnyttjande. Den genomför artikel 5.1–5.3 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen innehåller generella formatkrav för data som görs tillgängliga. Kraven ska tillämpas både när någon begär att data ska tillgängliggöras för vidareutnyttjande enligt lagen och när en myndighet eller ett offentligt företag på eget initiativ gör data tillgängliga i syfte att de ska vidareutnyttjas (se 1 kap. 8 §). De eventuella formatkrav som en vidareutnyttjare åberopar i sin begäran utgör utgångspunkten för bedömningen av i vilket format data tillgängliggörs. Avser tillgängliggörandet en värdefull datamängd eller dynamiska data tillämpas i stället 3 eller 4 §. Data ska göras tillgängliga i det befintliga formatet eller, om sökanden begär det och det är lämpligt samt tekniskt och praktiskt möjligt, i ett format som är öppet, maskinläsbart, och i förekommande fall tillgängligt och sökbart tillsammans med tillhörande metadata. Är data som omfattas av en begäran om tillgängliggörande lagrade i olika format är det befintliga formatet något av de formaten. Med öppet format avses ett filformat som är oberoende av plattform och tillgängligt för allmänheten utan några restriktioner som hindrar vidareutnyttjande. Vad som avses med ett maskinläsbart format framgår av 1 kap. 4 §. När en myndighet eller ett offentligt företag tillgängliggör data på eget initiativ, exempelvis genom att publicera dem på internet, ska de Prop. 2021/22:225 också vara tillgängliga och sökbara. Det innebär att de är strukturerade och formaterade på ett sätt som underlättar för en vidareutnyttjare att hitta och få åtkomst till dem. Slutligen ska data tillgängliggöras tillsammans med tillhörande metadata. Med metadata avses sådana data som beskriver egenskaperna i den datamängd som görs tillgänglig för vidareutnyttjande. De mer långtgående formatkraven ska tillämpas under förutsättning att en vidareutnyttjare begär det och om det är lämpligt samt praktiskt och Att det ska vara lämpligt innebär bl.a. att det inte ska krävas en oproportionell ansträngning att tillgängliggöra data enligt en vidareut- En oproportionell ansträngning kan exempelvis vara om ett tillgängliggörande kräver att nya datamängder skapas eller anpassas särskilt utifrån en vidareutnyttjares begäran. ska också vägas in om det kan innebära särskilda risker att tillgängliggöra data i ett visst format (jfr 1 §). Att det ska vara praktiskt möjligt innebär att en myndighet eller ett offentligt företag ska inneha praktiska förutsättningar att tillämpa format- Ett tillgängliggörande ska inte påverka myndighetens eller det offentliga företagets kärnverksamhet, budget eller organisation på ett Det är inte meningen att kostnadskrävande teknisk utrustning ska införskaffas eller att ytterligare personal ska behöva an- ställas för att efterleva formatkraven. Att det är tekniskt möjligt innebär att en myndighet eller ett offentligt företag innehar den tekniska kapacitet och förmåga som krävs och att det inte finns tekniska hinder som omöjliggör att kraven uppfylls. I vissa fall kan det vara lämpligt samt praktiskt och tekniskt möjligt att tillämpa några av formatkraven, men inte alla. ella format som en vidareutnyttjare åberopar i en begäran om tillgänglig- görande av data för vidareutnyttjande ska vara ledande i prövningen. 3 § En värdefull datamängd ska tillgängliggöras i ett maskinläsbart format genom ett lämpligt gränssnitt eller genom bulknedladdning. Paragrafen anger vilka formatkrav som gäller vid tillgängliggörande av en Den genomför artikel 5.8 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen ska tillämpas när en enskild begär att en värdefull datamängd ska göras tillgänglig för vidareutnyttjande eller när en myndighet eller ett offentligt företag på eget initiativ tillgängliggör en sådan datamängd, exempelvis genom att publicera den på internet. inte att en värdefull datamängd också kan göras tillgänglig i exempelvis det befintliga formatet och då mot de avgifter som föreskrivs i 4 kap. 2 §. En värdefull datamängd ska göras tillgänglig i ett maskinläsbart format, genom ett lämpligt gränssnitt eller genom bulknedladdning. avses med en värdefull datamängd, maskinläsbart format, gränssnitt och bulknedladdning framgår av 1 kap. 4 §. Huruvida ett gränssnitt är lämpligt får bedömas från fall till fall. Faktorer som kan beaktas i en sådan bedöm- ning är exempelvis gränssnittets driftsäkerhet och kapacitet att hantera flera samtidiga användare. Ett lämpligt gränssnitt bör också stödja allmänt använda digitala format som möjliggör vidareutnyttjande för att skapa nya produkter och tjänster. En myndighet eller ett offentligt företag som inne- 2021/22:225 har en eller flera värdefulla datamängder är skyldig att kunna göra dessa tillgängliga i de angivna formaten. Vilka slag av data som utgör värdefulla datamängder förtecknas i en genomförandeakt som beslutas av Europeiska kommissionen med stöd av artikel 14.1 i öppna data-direktivet. En sådan genomförandeakt kan innehålla ytterligare bestämmelser om hur en värdefull datamängd ska göras tillgänglig. 4 § När dynamiska data tillgängliggörs ska det ske efter det att de har samlats in eller framställts, genom ett lämpligt gränssnitt eller genom bulknedladdning. Om kravet på omedelbarhet innebär en oproportionerlig arbetsinsats, ska dynamiska data göras tillgängliga inom en skälig tid eller med de tillfälliga tekniska begränsningar som är nödvändiga. Paragrafen anger bl.a. vilka formatkrav som gäller vid tillgängliggörande av dynamiska data. Den genomför artikel 5.5 och 5.6 i öppna datadirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen uppställer inget krav på en myndighet eller ett offentligt företag att tillgängliggöra dynamiska data. Den ska tillämpas endast när en myndighet eller ett offentligt företag i en konkret situation tillgängliggör dynamiska data. Det har ingen betydelse om detta sker frivilligt, efter en begäran från en vidareutnyttjare eller enligt en skyldighet i en annan författning (jfr 1 kap. 3 §). Dynamiska data ska göras tillgängliga genom ett lämpligt gränssnitt eller genom bulknedladdning. Vad som avses med dynamiska data, gränssnitt och bulknedladdning framgår av 1 kap. 4 §. I kommentaren till 3 § finns en exemplifiering av ett antal faktorer som kan beaktas vid en bedömning av om ett gränssnitt ska anses vara lämpligt. Dynamiska data ska som utgångspunkt göras tillgängliga efter det att de har samlats in eller framställts på annat sätt. Undantag från kravet på omedelbarhet får göras om det kräver en oproportionerlig arbetsinsats. Uttrycket oproportionerlig arbetsinsats ska ges en bred tolkning. Det kan betyda att en myndighets eller ett offentligt företags finansiella eller tekniska kapacitet inte medger ett tillgängliggörande, att det saknas personella resurser eller teknisk kompetens eller att ett tillgängliggörande på något annat sätt påverkar kärnverksamheten negativt. Kan kravet på tillgängliggörande inte uppfyllas ska dynamiska data göras tillgängliga med de tillfälliga tekniska begränsningar som anses nödvändiga eller inom en skälig tid. Vilka tekniska begränsningar som kan aktualiseras får avgöras i varje enskilt fall. Det kan röra sig om tekniska begränsningar som ger utrymme att validera eller sammanställa data eller att anonymisera eller avidentifiera personuppgifter. Vad som utgör en skälig tid får vägas mot kravet på att dynamiska data fortfarande ska inneha sin ekonomiska och sociala potential när de tillgängliggörs. Det ska alltså fortfarande vara relevant för en vidareutnyttjare att använda datamängden. Tidsramen kan skilja sig åt beroende på arten av dynamiska data. Vissa dynamiska data, som trafikdata och meteorologiska data, kan förlora sin aktualitet och relevans förhållandevis snabbt. Tidsramen för tillgängliggörande av sådana dynamiska data är därmed Vad som är en skälig tidsram kan alltså skilja sig åt Prop. 2021/22:225 från fall till fall. 5 § En myndighet eller ett offentligt företag får ställa villkor för att tillgängliggöra data för vidareutnyttjande bara om det är motiverat av ett allmänintresse. Ett villkor ska vara objektivt, proportionerligt och icke-diskriminerande för jämförbara slag av vidareutnyttjande. Ett villkor får inte begränsa konkurrensen eller i onödan inskränka möjligheterna att vidareutnyttja data. Paragrafen anger förutsättningarna för att förena ett vidareutnyttjande med villkor. Den genomför artiklarna 8.1 och 11.1 i öppna data-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Paragrafen ger inte en myndighet eller ett offentligt företag rätt att ställa villkor när den tillgängliggör data för vidareutnyttjande. En förutsättning för att en statlig eller myndighet ska få ställa villkor är att myndigheten har en sådan rätt enligt en annan lag eller förordning. Rätt att ställa villkor finns exempelvis i 4 kap. 16 § förordningen (2010:1770) om geografisk miljöinformation.