prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — 2 § beslut i fråga om inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd och användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 8 § får överklagas till regeringen. I paragrafen anges att beslut om inhibition, tidsbegrän- sat uppehållstillstånd och användning av tvångsmedel får överklagas till regeringen. Paragrafen motsvarar 10 § femte stycket, 11 § fjärde stycket och 11 a § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.1. Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till inom den tid som anges i 44 § förvaltningslagen. ska, under förutsättning att överklagandet inte avvisas, överlämna överklagandet och övriga hand- lingar i ärendet till Migrationsöverdomstolen enligt 14 §, se kommentaren till den paragrafen. I 6 kap. 3 och 4 §§ finns bestämmelser om muntlig förhandling vid Migrationsöverdomstolen, se kommentarerna till de para- Prop. 2021/22:131 graferna. Beslut om förvar eller uppsikt 3 § Säkerhetspolisens beslut om förvar eller uppsikt får överklagas till Migrationsöverdomstolen. Detta gäller dock inte myndighetens interimistiska beslut enligt 3 kap. 5 § första stycket, 6 § första stycket eller 4 kap. 5 § första stycket. beslut i fråga om förvar eller uppsikt får överklagas till Migrationsöverdomstolen. I paragrafen anges att Säkerhetspolisens och beslut om förvar eller uppsikt får överklagas till Migrationsöverdomstolen. Paragra- fen motsvarar delvis 9 d § första stycket första meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Rätten att överklaga till Migrationsöverdomstolen gäller inte Säkerhets- polisens interimistiska beslut om förvar och uppsikt enligt 3 kap. 5 § första stycket, 6 § första stycket eller 4 kap. 5 § första stycket, se kommentarerna till de paragraferna. Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till den myndighet som har fattat beslutet. Av 5 § framgår att ett beslut om förvar och uppsikt får överklagas särskilt och utan tidsbegränsning. Något krav på prövningstillstånd finns inte. 4 § Ett statsråds beslut om förvar eller uppsikt får överklagas till Högsta förvalt- ningsdomstolen. I paragrafen, som utformas och får en placering i kapitlet enligt Lagrådets förslag, anges att en utlänning kan begära att Högsta förvaltningsdom- stolen ska pröva ett statsråds beslut om förvar eller uppsikt. Paragrafen motsvarar delvis 9 d § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Det är endast utlänningen som kan få statsrådets beslut om förvar eller uppsikt prövat. Säkerhetspolisen och kan inte begära en sådan prövning. Överklagandet ska ges in till regeringen. Av 5 § framgår att ett beslut om förvar eller uppsikt får överklagas särskilt och utan tidsbegränsning. Något krav på prövningstillstånd finns inte. 5 § Beslut i fråga om förvar eller uppsikt får överklagas särskilt och utan begränsning till . I paragrafen, som utformas och får en placering i kapitlet enligt Lagrådets förslag, anges att ett beslut om förvar eller uppsikt får överklagas särskilt och utan begränsning till . Paragrafen motsvarar delvis 9 d § första stycket andra meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Att besluten får överklagas särskilt innebär att det inte är nödvändigt att avvakta att frågan om utvisning har prövats slutligt för att överklaga nu 6 § beslut i särskilda fall om behandlingen eller placeringen av en utlänning som hålls i förvar får överklagas till Migrationsöverdomstolen. I paragrafen anges att beslut i särskilda fall om behand- ling och placering av en utlänning som hålls i förvar får överklagas till Paragrafen motsvarar 9 d § tredje stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt För att paragrafen ska kunna bli tillämplig krävs att utlänningen är Detta gäller enligt 3 kap. 19 § endast en utlänning som inte har fyllt , se kommentaren till den beslut om avskiljande enligt 3 kap. 19 § andra stycket kan överklagas enligt paragrafen. En utlänning som har fyllt ska enligt 3 kap. 18 § i stället placeras i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest. För behandlingen där gäller häkteslagen (2010:611). Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till inom den tid som anges i 44 § förvaltningslagen. Något krav på prövningstillstånd finns inte. Beslut om biträde, ersättning och jäv 7 § Ett beslut av Säkerhetspolisen, eller får överklagas särskilt till Migrationsöverdomstolen när beslutet avser 1. offentligt biträde, 2. ersättning i ett ärende som handläggs enligt denna lag, 3. avvisande av ombud eller biträde, eller 4. jäv. I paragrafen anges att Säkerhetspolisens, och Rege- ringskansliets beslut om offentliga biträden, ersättning eller jäv får över- klagas särskilt till Migrationsöverdomstolen. huvudsak 28 a och 28 b §§ lagen (1991:572) om särskild utlännings- Övervägandena finns i avsnitt 13.3. Att besluten får överklagas särskilt innebär att det inte är nödvändigt att avvakta att frågan om utvisning har prövats slutligt för att överklaga nu Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen eller ett offentligt biträde får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till den myndighet som fattat beslutet inom den tid som anges i 44 § förvaltningslagen. på prövningstillstånd finns inte. 8 § beslut om ersättning för kostnad för dna-analys får över- klagas till Migrationsöverdomstolen. I paragrafen anges att beslut om ersättning för dna- analys får överklagas till Migrationsöverdomstolen. 28 c § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till inom den tid som anges i 44 § förvaltningslagen. Något prövningstillstånd krävs inte. 9 § Migrationsöverdomstolens beslut enligt denna lag får inte överklagas. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges vad som gäller för överklagande av Migrations- överdomstolens beslut. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. Av paragrafen framgår att Migrationsöverdomstolens beslut inte får överklagas. Detta gäller alla beslut som Migrationsöverdomstolen fattar enligt lagen. Övriga beslut får inte överklagas 10 § Ett beslut som meddelas enligt denna lag av en förvaltningsmyndighet får inte överklagas i andra fall än de som anges i detta kapitel. I paragrafen anges att ett beslut som meddelas av en förvaltningsmyndig- het enligt lagen endast får överklagas om det särskilt anges i kapitlet. Paragrafen motsvarar 2 a § första stycket andra meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.3. Denna begränsning omfattar inte beslut meddelade enligt andra lagar, till exempel ett beslut om avvisning som har fattats av en förvaltnings- myndighet enligt 45 § förvaltningslagen (2017:900). Säkerhetspolisens rätt att överklaga beslut 11 § Säkerhetspolisen får överklaga beslut om beslutet kan överklagas enligt denna lag och går Säkerhetspolisen emot. I paragrafen anges Säkerhetspolisens rätt att överklaga beslut. Paragrafen motsvarar 2 a § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.4. Utlänningens rätt att överklaga framgår av 42 § förvaltningslagen (2017:900). 12 § Säkerhetspolisen får överklaga en domstols beslut om tillstånd till hemliga tvångsmedel enligt 5 kap. 11 § och om fortsatt användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 16 §. Sådana beslut överklagas i den ordning som anges i . 2021/22:131 I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges Säkerhetspolisens rätt att överklaga en domstols beslut om tvångsmedel. Övervägandena finns i avsnitt 13.4. Säkerhetspolisens rätt att överklaga gäller ett beslut eller ett godkän- nande om fortsatt användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 16 § och ett beslut i enskilda fall om tillstånd till ett visst tvångsmedel enligt 5 kap. Det kan röra sig om både själva tillståndet och de uppställda villkoren för tillståndet. Utlänningens rätt att överklaga ett beslut eller ett godkännande om fort- satt användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 16 § följer av 51 och 52 kap. , se 5 kap. 18 §. Att ett offentligt ombud får överklaga ett beslut om tillstånd till hemliga tvångsmedel i enskilda fall följer av hän- visningarna i 5 kap. 11 § tredje stycket. Parter vid ett överklagande 13 § Vid ett överklagande är och Säkerhetspolisen utlänning- ens motparter vid handläggningen i Migrationsöverdomstolen och hos regeringen. I paragrafen anges att och Säkerhetspolisen är utlänning- ens motpart vid handläggningen av ett överklagande i Migrationsöver- domstolen och hos regeringen. Paragrafen motsvarar 3 c § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.4. Förfarandet vid Migrationsöverdomstolen efter överklagande till regeringen 14 § Om beslut när det gäller utvisning, inhibition, tidsbe- gränsat uppehållstillstånd eller användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 8 § överklagas, ska lämna över handlingarna i ärendet till Migrationsöverdomstolen. Migrationsöverdomstolen ska sedan med ett eget yttrande lämna handlingarna vidare till regeringen. I yttrandet ska det i förekommande fall anges särskilt om det enligt 2 kap. 13 § finns hinder mot att verkställa en utvisning. I paragrafen anges hur ett överklagande av beslut om utvisning, inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd eller användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 8 § ska hanteras av och Migrationsöverdomstolen. Paragrafen motsvarar 3 §, 11 § tredje stycket och 11 a § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.5. Migrationsöverdomstolen ska, när frågan om verkställighetshinder är uppe till prövning, yttra sig särskilt i den delen efter ett överklagande till regeringen. Om det under regeringens handläggning, det vill säga efter att Migrationsöverdomstolen har yttrat sig, kommer fram något nytt som kan ha betydelse för verkställighetsfrågan finns det inget som hindrar att rege- ringen begär ett kompletterande yttrande från Migrationsöverdomstolen. 15 § Om Migrationsöverdomstolen anser att det enligt 2 kap. 13 § finns ett hinder mot att verkställa en utvisning, får regeringen inte avvika från den bedömningen. I paragrafen anges att regeringen inte får avvika från Migrations- Prop. 2021/22:131 överdomstolens bedömning om domstolen anser att det finns ett hinder mot att verkställa en utvisning enligt 2 kap. 13 §. §tredje stycket andra meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.5. Handläggning enligt utlänningslagen av vissa överklaganden 16 § Om har avslagit både en ansökan om utvisning enligt denna lag och en ansökan från utlänningen om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt i , ska ett överklagande från utlänningen handläggas enligt utlänningslagen (2005:716). Detta gäller dock inte om också Säkerhetspolisen överklagar beslut. I paragrafen anges att vissa överklaganden ska handläggas enligt utlän- ningslagen (2005:716). Paragrafen motsvarar 2 b § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Om avslår både en ansökan om utvisning och en ansökan om till exempel uppehållstillstånd och bara utlänningen överkla- gar beslutet, ska överklagandet handläggas enligt utlänningslagen. ska i en sådan situation, när beslutet har överklagats, enligt 14 kap. 3 § utlänningslagen överlämna överklagandet och övriga handlingar som har betydelse för ärendet till en migrationsdomstol i stället för till Migrationsöverdomstolen enligt 14 §. Om Säkerhetspolisen överklagar beslut handläggs ärendet enligt denna lag. Överlämnande av vissa ärenden 17 § Om regeringen handlägger ett ärende om utvisning och utlänningen ansöker om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt i , får regeringen upphäva det överklagade beslutet och överlämna ärendet till för handläggning. Detta gäller dock inte när det gäller sådana ansökningar om uppehållstillstånd som avses i 2 kap. 9 § första stycket. I paragrafen behandlas möjligheten för regeringen att, under handlägg- ningen av ett ärende om utvisning, överlämna vissa ärenden till Migra- tionsverket. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 a § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedo- kument eller ställning som varaktigt bosatt i som regeringen handlägger ett överklagat beslut om utvisning får regeringen undanröja beslutet och återförvisa ärendet till . Bestäm- melsen innebär en möjlighet, men inte en skyldighet, för regeringen. Om utvisningsbeslutet upphävs och återförvisas ska ansökningarna handläggas tillsammans enligt lagen, se 1 kap. 2 §. Den ordningen gäller dock inte om utlänningens ansökan avser uppehållstillstånd enligt utlänningslagen (2005:716) för forskning, studier inom högre utbildning, viss praktik, visst volontärarbete och au pair-arbete (5 b kap.), EU-blåkort (6 a kap.), tillstånd för företagsintern förflyttning – ICT (6 b kap.) eller tillstånd för säsongsarbete (6 c kap.). I sådana fall ska ansökan om uppehållstillstånd avvakta prövningen enligt 2 kap. 9 §. 2021/22:131 18 § Om regeringen beslutar att en utlänning inte ska utvisas och utlänningen har ansökt om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt i , får regeringen överlämna ärendet i dessa delar till för prövning enligt utlänningslagen (2005:716). Det framgår av 2 kap. 9 § tredje stycket att regeringen i vissa fall ska överlämna en ansökan om uppehållstillstånd till när regeringen beslutar att en utlänning inte ska utvisas. I paragrafen behandlas möjligheten för regeringen att, efter ett avslag på en ansökan om utvisning, överlämna vissa ärenden till . Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 b § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.6. Om utlänningen har ansökt om uppehållstillstånd, statusförklaring, rese- dokument eller ställning som varaktigt bosatt i och regeringen har avslagit en ansökan om utvisning får regeringen enligt första stycket över- lämna övriga frågor till för prövning enligt utlännings- lagen (2005:716). Bestämmelsen innebär en möjlighet, men inte en skyl- dighet, för regeringen. I andra stycket upplyses att regeringen enligt 2 kap. 9 § tredje stycket i vissa fall är skyldig att överlämna handläggningen av en ansökan om uppehållstillstånd enligt utlänningslagen till . Det gäller i fråga om uppehållstillstånd enligt utlänningslagen för forskning, studier inom högre utbildning, viss praktik, visst volontärarbete och au pair-arbete (5 b kap.), EU-blåkort (6 a kap.), tillstånd för företagsintern förflyttning – ICT (6 b kap.) eller tillstånd för säsongsarbete (6 c kap.). 19 § Enligt 2 a § lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut har en EES-medborgare eller en familjemedlem till en sådan medborgare rätt att hos ansöka om rättsprövning av ett beslut om utvisning enligt denna lag. I paragrafen finns en upplysning om att en EES-medborgare eller en familjemedlem till en sådan medborgare i vissa fall har rätt till rättspröv- ning enligt lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut. Paragrafen motsvarar 3 d § lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.7. Paragrafen utformas med beaktande av Lagrådets förslag. Med EES-medborgare och familjemedlem till EES-medborgare avses enligt 1 kap. 6 § detsamma som i 1 kap. 3 b § och 3 a kap. 2 § utlännings- lagen (2005:716). 20 § En utlänning som har rätt att överklaga ett beslut om utvisning kan förklara att han eller hon avstår från att överklaga beslutet med tillhörande återreseförbud (nöjdförklaring). I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges möjligheten till nöjdförklaring av ett beslut om utvisning. Övervägandena finns i avsnitt 13.8. Bestämmelsen förutsätter att beslutet är överklagbart och är därför end- Prop. 2021/22:131 ast tillämplig på beslut. Eftersom ett beslut om utvis- ning alltid ska vara förenat med ett återreseförbud omfattar nöjdför- klaringen även beslutet om återreseförbud. Förklaringen medför att utlän- ningen kan överklaga utvisningsbeslutet. Ett överklagande som kommer in efter nöjdförklaringen tas inte upp till prövning. Det är därför nödvändigt att utlänningen före en eventuell nöjdförklaring informeras om vad förklaringen innebär och vilka konsekvenser den får (jfr NJA 1981 En nöjdförklaring innebär att verkställighetsarbetet kan påbörjas. framgår av 2 kap. 21 § att ett beslut om utvisning ska verkställas så snart det kan ske efter det att utlänningen har lämnat en nöjdförklaring. Nöjd- förklaringen innebär dock endast att utlänningen avstår från att överklaga och inte att han eller hon medger att beslutet ska verkställas (jfr prop. 1979/80:96 s. 127). Det kan även i de fall där utlänningen förklarar sig nöjd med utvisningsbeslutet finnas verkställighetshinder enligt 2 kap. 13 § som gör att beslutet inte får verkställas. Nöjdförklaringen får samma effekt som laga kraft när det gäller möjlig- heterna att verkställa ett beslut om utvisning på nytt om utlänningen åter- vänder till , se kommentaren till 2 kap. 24 §. 21 § En nöjdförklaring lämnas inför . En nöjdförklaring får också lämnas inför 2.chefen för en kriminalvårdsanstalt eller chefen för ett häkte eller någon annan tjänsteman där som har förordnats att ta emot en sådan förklaring. Vid en nöjdförklaring som lämnas enligt andra stycket, ska ett vittne närvara. Det krävs också att den som tar emot förklaringen har tillgång till en utskrift av utvisningsbeslutet eller ett bevis om vad beslutet innehåller. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges vem som får ta emot en nöjdförklaring och vad som i övrigt ska iakttas för att nöjdförklaringen ska bli giltig. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.8. En nöjdförklaring ska enligt första stycket som huvudregel lämnas inför , som är den myndighet som beslutar om utvisning. En nöjdförklaring ska alltid lämnas av utlänningen personligen. En nöjdförklaring får också, enligt andra stycket punkt 1, lämnas inför eller, enligt punkt 2, inför chefen för en kriminalvårds- anstalt, chefen för ett häkte eller någon annan tjänsteman där som har för- ordnats att ta emot en sådan förklaring. Detta blir framför allt aktuellt om utlänningen hålls i förvar och befinner sig i ett häkte, en kriminalvårds- anstalt eller en polisarrest när fattar sitt beslut om utvis- ning. Vid en nöjdförklaring inför en annan myndighet än ska enligt tredje stycket ett vittne närvara, annars saknar förklaringen verkan. Vittnet ska känna till vad frågan gäller och kunna intyga vem som har läm- nat nöjdförklaringen. Utlänningen ska lämna nöjdförklaringen personli- gen. Den som tar emot nöjdförklaringen ska ha tillgång till utvisnings- beslutet, antingen i form av en utskrift eller ett bevis om vad avgörandet 22 § En nöjdförklaring kan inte tas tillbaka. Om utlänningen har överklagat beslutet när nöjdförklaringen lämnas, ska han eller hon genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sitt överklagande. Om utlänningen har ansökt om uppehålls- tillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt i , ska han eller hon genom nöjdförklaringen anses ha tagit tillbaka sin ansö- kan. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges följderna av en nöjdförklaring. Övervägandena finns i avsnitt 13.8. En nöjdförklaring kan inte återkallas. Förklaringen medför att utlän- ningen kan överklaga utvisningsbeslutet. Ett överklagande som kommer in efter nöjdförklaringen tas inte upp till prövning. Om utlän- ningen redan har överklagat utvisningsbeslutet när nöjdförklaringen läm- nas ska överklagandet anses återkallat. Detsamma gäller om utlänningen har ansökt om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt i . 1 § Till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter döms en utlän- ning som uppehåller sig i trots att han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning enligt denna lag inte har haft rätt att återvända hit. Detta gäller dock inte om utlänningen har flytt hit för att undgå sådan förföljelse som avses i 4 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716). Är brottet ringa ska åtal för ett sådant brott inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. I paragrafen finns en straffbestämmelse som gäller för en utvisad utlänning som påträffas i i strid med gällande återreseförbud. Paragrafen motsvarar i huvudsak 24 § lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll. Övervägandena finns i avsnitt 14.1 och 14.2. Enligt första stycket kan straffansvar bli aktuellt endast om ett beslut om utvisning har verkställts och utlänningen trots det faktiskt har lyckats resa in i . För straffansvar krävs det också att återreseförbudet enligt 2 kap. 5 § fortfarande gäller och att utlänningen inte har beviljats tillstånd till ett kort besök enligt 2 kap. 25 §, se kommentarerna till de paragraferna. Om en utlänning, som har utvisats enligt lagen, påträffas i och återreseförbud fortfarande gäller, ska utvisningen verkställas på nytt, se kommentaren till 2 kap. 24 §. Straffet är fängelse i högst , men om brottet är ringa ska det bestämmas till böter. När det gäller val av påföljd i fråga om brott som inte är ringa finns det, på grund av brottslighetens art, ofta skäl för fängelse även om varken straffvärdet eller tidigare brottslighet i sig skulle motivera det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste dock bestämmas med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Bestämmelsen gäller även för ett beslut om utvisning som har medde- Prop. 2021/22:131 lats före ikraftträdandet enligt ett antal upphävda lagar, se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. I andra stycket föreskrivs att åklagaren ska göra en åtalsprövning, det vill säga åklagaren ska som huvudregel väcka åtal, men har frihet att underlåta det när åtalet inte fyller något rimligt syfte. 2 § Till fängelse i högst döms den som hjälper en utlänning, för vilken ett återreseförbud enligt 2 kap. 5 § gäller, att komma in i . För försök eller förberedelse till ett sådant brott döms till ansvar enligt 23 kap. . I paragrafen finns en straffbestämmelse som gäller för den som hjälper en utvisad utlänning som har återreseförbud att komma in i . Paragra- fen motsvarar i huvudsak 23 § första stycket 1 och andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 14.1. För att straffansvar ska bli aktuellt krävs, enligt första stycket, att utlän- ningen har ett återreseförbud som fortfarande gäller. Straffet är fängelse i högst . När det gäller val av påföljd finns det, på grund av brottslighetens art, ofta skäl för fängelse även om varken straffvärdet eller tidigare brottslighet i sig skulle motivera det.