prop · H903102 · 2022-01-27 00:00:00 — I UCITS-direktivet (artikel 93.2 och 93.7) finns det, i reglerna om skyldighet att underrätta om ändringar som gäller när den gränsöverskridande verksamheten pågår, inte någon sådan inskränk- ning till att det ska vara fråga om en väsentlig ändring som det finns i mot- svarande regler i AIFM-direktivet (artikel 32a.5 jämförd med artikel 32.7, se avsnitt 7.4.4). Det finns alltså inte någon angiven begränsning av under- rättelseskyldigheten som medför att vissa ändringar inte ska omfattas. På motsvarande sätt som när det gäller ändringar i en underrättelse om pågående gränsöverskridande marknadsföring bör det dock finnas visst utrymme för att i det enskilda fallet bedöma om en ändring är av den arten eller omfattningen att den bör anses omfattas av kravet på underrättelse (se avsnitt 6.2.3). De nya regler som har införts i UCITS-direktivet genom ändringsdirektivet innehåller inte någon tidsbegränsning. Underrättelse- skyldigheten bör därför enligt regeringens uppfattning gälla utan någon tidsbegränsning. Ändringar efter det att marknadsföring av andelar i ett fondföretag i har upphört Krav på att behörig myndighet i ett fondföretags hemmedlemsstat ska informera om ändringar i handlingar som har lämnats tillsammans med en ansökan om marknadsföring i , efter det att marknadsföringen här i landet har upphört, är något som bör regleras i det andra landet. 6.3.5Finansinspektionens tillsyn över fondföretag som har upphört med marknadsföring i Regeringens förslag: Bestämmelserna om tillsyn över och möjligheter att ingripa mot ett fondföretag som marknadsför andelar i företaget i , och om skyldighet att lämna upplysningar till inspektionen, ska gälla även när företaget har upphört med marknadsföringen av andelarna här i landet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Enligt de ändringar i UCITS-direktivet som har gjorts genom ändringsdirektivet ska de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där ett fondföretag har upphört med sin marknadsföring ha samma rättigheter och skyldigheter som de behöriga myndigheterna i fondföretagets värdmedlemsstat enligt de allmänna reglerna i UCITS- direktivet om tillsyn och ingripanden vid gränsöverskridande verksamhet (artikel 93a.6 första meningen, som har införts genom artikel 1.6 i ändringsdirektivet). Utan att det påverkar andra tillsynsverksamheter och tillsynsbefogenheter, ska de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där fondföretaget upphört med sin marknadsföring fr.o.m. dagen för att de behöriga myndigheterna i hemmedlemsstaten översänt information om eventuella ändringar i de handlingar som lämnats tillsammans med anmälan om att fondföretaget avsåg att marknadsföra sina andelar i den medlemsstaten inte kräva att det berörda fondföretaget visar att det följer nationella lagar och andra författningar som reglerar de marknadsförings- krav som avses i artikel 5 i EU:s förordning om gränsöverskridande distri- bution av fonder (artikel 93a.6 andra meningen i UCITS-direktivet). Av UCITS-direktivet följer att det är den behöriga myndigheten i fond- företagets hemmedlemsstat som ska utöva tillsyn över och vidta åtgärder mot företaget (artiklarna 97.3 första meningen och 108.1 första stycket). Den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten får dock kontrollera att krav följs och vidta åtgärder mot ett fondföretag när det gäller tillhanda- hållande av funktioner i värdmedlemsstaten och tillhandahållande av viss information till investerare där (artiklarna 97.3 andra meningen och 108.1 andra stycket). När det gäller förvaltningsbolag som driver verksamhet genom filial i en värdmedlemsstat eller genom friheten att tillhandahålla tjänster får värdmedlemsstaten ställa krav på att bolaget tillhandahåller de uppgifter som behövs för att kontrollera att bolaget följer reglerna som gäller i den staten (artikel 21.2). De nu aktuella reglerna i UCITS-direktivet om tillsyn och ingripande vid gränsöverskridande verksamhet har i svensk rätt genomförts i bestäm- melser i lagen om värdepappersfonder (i huvudsak i 10 och 12 kap.). har tillsyn över fondbolag respektive förvaltnings- bolag som förvaltar en värdepappersfond och fondföretag som marknads- för andelar här i landet (10 kap. 1 § lagen om värdepappersfonder). För förvaltningsbolag och fondföretag omfattar tillsynen enligt lagen om värdepappersfonder att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i (10 kap. 1 § tredje stycket). Förvaltningsbolag och fondföretag som marknadsför andelar i företaget i ska lämna upplysningar om sin verksamhet enligt de föreskrifter som meddelats i enlighet med lagen om värde- pappersfonder och dessutom lämna de upplysningar som inspektionen begär (10 kap. 2 §). har möjlighet att ingripa mot fond- företag som marknadsför andelar i företaget i bl.a. genom att före- 2021/22:102 lägga företaget att göra rättelse och förbjuda företaget att påbörja nya transaktioner i (12 kap. 17 och 17 a §§). För att genomföra de ovan nämnda nya reglerna i UCITS-direktivet bör bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder om tillsynsansvar och möjligheter att ingripa mot fondföretag som marknads- för andelar i företaget i gälla även när företaget har upphört med marknadsföringen av andelarna här i landet. Bestämmelserna om att fond- företag som marknadsför andelar i företaget i ska lämna upplys- ningar till bör också gälla i ett sådant fall. När marknadsföringen i har upphört är det dock inte längre aktuellt för att utöva tillsyn över sådan marknadsföring (se artikel 93a.6 i UCITS-direktivet). I övrigt bör fortsatt ha sådan tillsyn över fondföretaget och de tillsynsbefogenheter som inspek- tionen har haft när företaget marknadsförde andelar i . Regeringens förslag: Bestämmelsen i lagen om värdepappersfonder om att det av ett fondbolags erbjudande till allmänheten att köpa andelar i en värdepappersfond ska framgå att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå, ska ersättas med en upplysning om att bestämmelser om tillgång till information vid mark- nadsföring av andelar i en värdepappersfond även finns i EU:s förord- ning om gränsöverskridande distribution av fonder. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Genom ändringsdirektivet har regler i UCITS-direktivet om identifiering av marknadsföringskommunikation tagits bort (artikel 1.2 i ändringsdirektivet, artikel 77 i UCITS-direktivet). Enligt dessa regler ska all marknadsföringskommunikation som riktas till investerare lätt kunna identifieras som sådan. Den ska vara rättvisande, tydlig och inte vilseledande. erbjudande att köpa andelar i fondföretag och som innehåller specifik information om ett fondföretag, får inte innehålla påståenden som mot- säger eller minskar betydelsen av informationen i prospektet och i de basfakta för investerare som avses i direktivet. Uppgift ska ges om att prospekt och basfakta finns att tillgå, och det ska närmare anges var och på vilket språk investerare och potentiella investerare kan erhålla eller få tillgång till dessa uppgifter eller handlingar. Bestämmelser med motsvarande krav på marknadsföringskommunika- tion har i stället införts i EU:s förordning om gränsöverskridande distribution av fonder (artikel 4). De regler som har tagits bort från UCITS-direktivet har i svensk rätt genomförts delvis i bestämmelser i lagen om värdepappersfonder (4 kap. 20 §). I övrigt motsvaras reglerna i direktivet av bestämmelser i marknads- föringslagen (2008:486) (8–10 §§, se prop. 2010/11:135 bilaga 15). 2021/22:102 Bestämmelserna i lagen om värdepappersfonder innebär att om ett fond- bolag genom marknadsföring erbjuder allmänheten att köpa andelar i en värdepappersfond, ska det framgå av erbjudandet att det finns ett faktablad och en informationsbroschyr och var dessa finns att tillgå (4 kap. 20 § andra stycket). Bestämmelserna i marknadsföringslagen innehåller förbud mot vilseledande marknadsföring och krav på identifiering av reklam. Bestämmelserna i marknadsföringslagen gäller all marknadsföring som faller inom lagens tillämpningsområde och är inte en följd av UCITS- direktivet. Dessa bestämmelser bör därför vara kvar. Eftersom det inte är tillåtet att i nationell rätt ha bestämmelser som motsvarar bestämmelser i en direktverkande EU-förordning, bör dock den ovan nämnda bestämmel- sen i lagen om värdepappersfonder ersättas med en hänvisning till förord- ningen. 6.4.2Offentliggörande av nationella bestämmelser avseende marknadsföringskrav Regeringens bedömning: Borttagandet av reglerna i UCITS-direktivet om att det ska vara lätt att på distans och på elektronisk väg få tillgång till fullständig information om relevanta bestämmelser för marknads- föring av andelar i fondföretag kräver inte någon lagstiftningsåtgärd. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända mot den. Skälen för regeringens bedömning: Genom ändringsdirektivet har regler i UCITS-direktivet om hur viss information om marknadsföring ska tillhandahållas tagits bort (artikel 1.3 i ändringsdirektivet, artikel 91.3 i UCITS-direktivet). Enligt de regler i UCITS-direktivet som har tagits bort ska medlemsstaterna se till att det är lätt att på distans och på elektronisk väg få tillgång till fullständig information om relevanta bestämmelser för marknadsföring av andelar i fondföretag. Informationen ska vara klar, otvetydig och aktuell och ska tillhandahållas på ett språk som är brukligt inom den internationella finanssektorn. Det har i stället införts krav på offentliggörande av nationella bestäm- melser avseende marknadsföringskrav i EU:s förordning om gränsöver- skridande distribution av fonder. När de nu aktuella reglerna i UCITS-direktivet genomfördes i svensk rätt gjordes bedömningen att det är lämpligt att tillhandahåller sådan information och att en bestämmelse om detta i stället borde införas i föreskrifter på förordningsnivå, varför något lagförslag inte lämnades (prop. 2010/11:135 s. 130). Den omständigheten att reglerna tagits bort från UCITS-direktivet kräver därför inte någon lagstiftnings- åtgärd. 2021/22:102 7 Genom ändringsdirektivet har det införts regler i AIFM-direktivet om AIF-förvaltares rätt att under vissa förutsättningar bedriva s.k. sonderande marknadsföring. I skälen i ändringsdirektivet anges att definitionerna och villkoren för att tillåta sonderande marknadsföring varierar avsevärt mellan de medlemsstater där det är tillåtet, medan konceptet sonderande marknadsföring över huvud taget inte finns i andra medlemsstater. För att åtgärda dessa skillnader har en harmoniserad definition av sonderande definition införts, och även villkor enligt vilka en EU-baserad AIF-förval- tare får bedriva sonderande marknadsföring (skäl 9). Reglerna om sonde- rande marknadsföring gäller bara i förhållande till AIF-förvaltare, men kommissionen ska senast ha genomfört en bedömning av fördelarna med en harmonisering av motsvarande regler för förvaltnings- bolag och om det är nödvändigt med ändringar i UCITS-direktivet (artikel 5 i ändringsdirektivet). 7.1.2En definition av sonderande marknadsföring Regeringens förslag: Det ska införas en definition av sonderande marknadsföring i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Med sonderande marknadsföring ska avses direkt eller indirekt till- handahållande av information eller kommunikation om investerings- strategier eller investeringsidéer från en svensk eller utländsk EES- baserad AIF-förvaltare, eller på förvaltarens vägnar, till potentiella professionella investerare med hemvist eller säte inom EES, i syfte att pröva deras intresse för en EES-baserad alternativ investeringsfond som ännu inte är etablerad eller som är etablerad men ännu inte anmälts för marknadsföring på det sätt som avses i direktivet om förvaltare om alternativa investeringsfonder i det land inom EES där de potentiella investerarna har sin hemvist eller sitt säte. Definitionen ska anpassas till det som ska gälla när det blir möjligt för EES-baserade AIF-förvaltare att även marknadsföra icke EES- baserade alternativa investeringsfonder och för icke EES-baserade AIF- förvaltare att marknadsföra alternativa investeringsfonder genom ett anmälningsförfarande enligt direktivet om förvaltare om alternativa investeringsfonder. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Enligt promemorians förslag ska definitionen av sonderande mark- nadsföring även omfatta en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring i av en icke EES-baserad alternativ investeringsfond och en icke EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring i av en alternativ investe- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. ifrågasätter om bestämmelserna enligt AIFM-direktivet bör gälla även för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i bedriver sonde- rande marknadsföring av en icke EES-baserad alternativ investeringsfond och för en icke EES-baserad AIF-förvaltare som i bedriver sonderande marknadsföring av en alternativ investeringsfond. inspektionen konstaterar att de föreslagna bestämmelserna om sonderande marknadsföring enbart avser AIF-förvaltare som har tillstånd som avses i AIFM-direktivet och framför oro inför ett förbud för registrerade AIF- förvaltare att bedriva verksamhet som motsvarar sonderande marknads- anser att det behöver klargöras att reglerna om sonderande marknadsföring inte är tillämpliga för svenska special- fonder där marknadsföring i är tillåten genom att fonden godkänts av och det således inte krävs någon underrättelse enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. konstaterar vidare att det av definitionen av sonderande marknadsföring framgår att den avser såväl en etablerad som ännu inte etablerad alternativ investeringsfond och anser att det därför bör övervägas om orden ”av en EES-baserad alternativ investeringsfond” bör tas bort ur den nya bestäm- melsen i 4 kap. 5 a § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som föreslås i promemorian. Skälen för regeringens förslag: Genom ändringsdirektivet har det införts en definition av sonderande marknadsföring i AIFM-direktivet (artikel 2.1 i ändringsdirektivet, artikel 4.1 aea i AIFM-direktivet). definitionen avses sonderande marknadsföring som direkt eller indirekt tillhandahållande av information eller kommunikation om investerings- strategier eller investeringsidéer från en EU-baserad AIF-förvaltare, eller på förvaltarens vägnar, till potentiella professionella investerare med hemvist eller säte inom EU, i syfte att pröva deras intresse för en alternativ investeringsfond som ännu inte är etablerad, eller en delfond som är etablerad men ännu inte har anmälts för marknadsföring i enlighet med reglerna i AIFM-direktivet (artikel 31 eller 32), i den medlemsstat där de potentiella investerarna har sin hemvist eller sitt säte. nadsföring ska inte förstås som ett erbjudande till den potentiella investe- raren att investera i andelar eller aktier i den alternativa investeringsfonden En AIF-förvaltare som är auktoriserad enligt AIFM-direktivet får, efter anmälan till den behöriga myndigheten, i sin hemmedlemsstat marknads- föra en EU-baserad alternativ investeringsfond till professionella investe- rare i den medlemsstaten (artikel 31). Det behövs alltså inte något särskilt tillstånd för marknadsföring av en sådan alternativ investeringsfond, utan det är ett anmälningsförfarande som gäller (i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder används termen underrättelse, se t.ex. 4 kap. 6 §). Marknaden för gränsöverskridande distribution av alternativa investe- ringsfonder är delvis harmoniserad inom EU och EU-baserade AIF- förvaltare har möjlighet att marknadsföra EU-baserade alternativa 2021/22:102 investeringsfonder till professionella investerare inom hela EU efter tillstånd i sin hemmedlemsstat (det finns alltså s.k. marknadsföringspass för sådana fonder, se artikel 32 i AIFM-direktivet). Det nya regelverk om sonderande marknadsföring som genom ändringsdirektivet har införts i AIFM-direktivet är därför utformat mot den bakgrunden. Det innebär att EU-baserade AIF-förvaltare som förvaltar EU-baserade alternativa investeringsfonder bara omfattas av krav på tillstånd i sina hemmedlems- stater och ett anmälningsförfarande gäller för deras verksamhet i övriga medlemsstater. Hemmedlemsstaten ansvarar i de fallen även för tillsynen över att AIF-förvaltarna följer de regelverk som finns inom området, t.ex. de nya reglerna avseende sonderande marknadsföring. , , och ifrågasätter den definition av sonderande marknadsföring som föreslås i promemorian som innebär att regelverket om sonderande marknadsföring i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder skulle omfatta även icke EES-baserade AIF-förvaltare och icke EES- baserade alternativa investeringsfonder. I promemorian motiveras denna utvidgning i förhållande till AIFM-direktivet med att det i ett skäl i ändringsdirektivet uttalas att efterlevnaden av de harmoniserade reglerna om sonderande marknadsföring inte på något sätt får vara till nackdel för en EU-baserad AIF-förvaltare i förhållande till en icke EU-baserad AIF- förvaltare (skäl 12). Det följer alltså inte av reglerna i AIFM-direktivet att medlemsstaterna måste genomföra direktivet så att de nationella bestämmelserna ska gälla även för icke EES-baserade AIF-förvaltare och icke EES-baserade alternativa investeringsfonder på det sätt som föreslås i promemorian. Regeringen anser med hänsyn till remissinstansernas synpunkter att det inte heller finns tillräckliga skäl för att föreslå att regelverket ska utvidgas på det sättet. Till skillnad från det som föreslås i promemorian bör regelverket om sonderande marknadsföring i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder därför, i likhet med regelverket iAIFM-direktivet, bara omfatta svenska och utländska EES-baserade AIF- förvaltare och EES-baserade alternativa investeringsfonder (se även avsnitten 7.1.3–7.1.7 och 7.6). När regelverket om sonderande marknads- föring i AIFM-direktivet genomförs i svensk rätt, bör det emellertid även omfatta de situationer där de harmoniserade reglerna i AIFM-direktivet har börjat tillämpas och anmälningsförfarande gäller även för icke EU- baserade AIF-förvaltare och fonder (se avsnitt 7.1.7, se även prop. 2013/14:113 och SFS 2014:797 och 2014:798). syn- punkter när det gäller möjligheten för registrerade AIF-förvaltare att bedriva verksamhet som motsvarar sonderande marknadsföring behandlas Definitionen av sonderande marknadsföring i AIFM-direktivet omfattar även delfonder. Vid genomförandet i svensk rätt av AIFM-direktivet ansågs att eventuella delfonder bör inbegripas i definitionen av alternativ investeringsfond i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder utan att det behöver anges uttryckligt som i definitionen i direktivet (se prop. 2012/13:155 s. 192). Det finns inte några skäl för att göra en annan bedömning i detta lagstiftningsärende. I definitionen av sonderande mark- nadsföring i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder bör del- fonder därför på motsvarande sätt inbegripas i alternativa investerings- I enlighet med det som anförs ovan bör definitionen i lagen om förvaltare Prop. 2021/22:102 av alternativa investeringsfonder omfatta såväl svenska som utländska EES-baserade AIF-förvaltare och EES-baserade alternativa investerings- fonder. Vad som ska gälla för sonderande marknadsföring i de olika fallen bör regleras i bestämmelserna om marknadsföring i lagen (4–6 kap.). Definitionen bör därmed omfatta den situation när en AIF-förvaltare med stöd av tillstånd som avses i AIFM-direktivet i sitt hemland, får marknads- föra en alternativ investeringsfond i det landet eller ett annat land inom EES genom det anmälningsförfarande som gäller enligt AIFM-direktivet. Definitionen bör anpassas till det som ska gälla när det blir möjligt för EES-baserade AIF-förvaltare att även marknadsföra icke EES-baserade alternativa investeringsfonder och för icke EES-baserade AIF-förvaltare att marknadsföra alternativa investeringsfonder genom ett anmälnings- förfarande enligt direktivet (se avsnitt 7.1.7). önskar att det klargörs att reglerna om sonde- rande marknadsföring inte är tillämpliga för svenska specialfonder efter- som marknadsföring i av en specialfond är tillåten genom att fonden godkänns av . I de regler om sonderande mark- nadsföring som har införts i AIFM-direktivet genom ändringsdirektivet finns det inte några undantag eller särskilda regler för vissa typer av EES- baserade alternativa investeringsfonder. Det förhållande att marknads- föring i av en specialfond får påbörjas när har godkänt fondbestämmelserna bör därmed inte innebära att regelverket om sonderande marknadsföring inte är tillämpligt i fråga om specialfonder. Föreningen anser även att det bör övervägas om passusen ”av en EES- baserad alternativ investeringsfond” bör utgå ur den bestämmelse om förutsättningarna för en svensk AIF-förvaltare att bedriva sonderande marknadsföring här i landet som föreslås i promemorian med hänsyn till hur definitionen av sonderande marknadsföring är utformad. Regeringen anser att det i och för sig kan finnas skäl för en sådan justering som föreslår men att det av tydlighetsskäl är lämpligt att det av bestämmelsen framgår vilka fonder som omfattas. Bestämmelsen bör förstås som att sonderande marknadsföring som avser en ännu inte etablerad alternativ investeringsfond, avser en sådan fond som, om den etableras, kommer att etableras inom EES. 7.1.3Förutsättningar för sonderande marknadsföring Regeringens förslag: Sonderande marknadsföring ska få bedrivas av en svensk AIF-förvaltare som har tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Sonderande marknadsföring ska få bedrivas bara om den information som presenteras för potentiella professionella investerare 1.inte är tillräcklig för att tillåta investerarna att förbinda sig att förvärva andelar eller aktier i en viss alternativ investeringsfond, 2.inte utgör teckningsblanketter eller liknande handlingar, oavsett om de har formen av utkast eller slutversion, och 3.inte utgör fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande handlingar i slutversion för en ännu inte etablerad alternativ investe- Om utkast till fondbestämmelser, bolagsordning, motsvarande hand- lingar eller erbjudandehandlingar tillhandahålls, ska sådana dokument inte få innehålla all den relevanta information som behövs för att investerarna ska kunna fatta ett investeringsbeslut. I utkast till fondbestämmelser, bolagsordning, motsvarande hand- lingar eller i erbjudandehandlingar ska det tydligt anges att de inte utgör ett erbjudande eller en uppmaning att teckna andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond, och att den information som presenteras inte ska ses som tillförlitlig, eftersom den är ofullständig och kan komma att ändras. En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i sitt hemland har till- stånd som avses i direktivet om förvaltare av alternativa investerings- fonder ska, utan tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder, få bedriva sonderande marknadsföring i av en EES-baserad alternativ investeringsfond under de förutsättningar som anges i det direktivet. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Enligt promemorians förslag ska bestämmelserna om sonderande marknadsföring gälla även för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring i av en icke EES- baserad alternativ investeringsfond och för en icke EES-baserad AIF- förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring i av en alternativ investeringsfond.