prop · H903233 · 2022-04-19 00:00:00 — Ett beslut om utvisning av ett ensamkommande barn får t.ex. inte verkställas om inte den verkställande myndigheten har försäkrat sig om att barnet kommer att tas emot av en familjemedlem, en utsedd förmyndare eller en mottagningsenhet väl lämpad för att ta hand om barn (12 kap. 3 a § utlänningslagen). Ett beslut om utvisning på grund av brott ska också innehålla ett förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning (8 a kap. 10 § utlänningslagen). Vid bedömningen av återreseförbudets längd ska utgångspunkten vara brottslighetens straffvärde men rätten får också ta hänsyn till brottslighetens karaktär, risken för att utlänningen gör sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, utlänningens anknytning till eller andra särskilda omständigheter hänförliga till honom eller henne (8 a kap. 11 § utlänningslagen). Att den tilltalade är underårig är en sådan särskild omständighet hänförlig till utlänningen som bör vägas in i bedömningen och som kan medföra ett kortare återreseförbud än vad brottslighetens allvar motiverar. … och för handläggningen För handläggningen av mål och ärenden hos polis, åklagare och domstol där den misstänkte eller tilltalade är finns det särskilda bestämmelser i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga Prop. 2021/22:233 lagöverträdare. I lagen uppställs bl.a. vissa skyndsamhetskrav. misstänkte är och fängelse kan följa på brottet gäller att förundersökningen ska bedrivas med särskild skyndsamhet (4 §). Vidare gäller att ett mål i domstol alltid ska handläggas skyndsamt om den tilltalade inte har fyllt (29 § första stycket). Är den tilltalade under och kan fängelse följa på brottet ska dessutom de tidsfrister som gäller i mål där den tilltalade är häktad iakttas (29 § andra stycket). Det innebär bl.a. att huvudförhandlingen ska påbörjas och senast från den dag då åtalet väcktes (45 kap. 14 § andra stycket ). Utöver krav på skyndsamhet uppställs krav på underrättelse. Om en person som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren eller någon annan vuxen som svarar för den unges vård och fostran samt någon annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge om det inte strider mot den unges bästa eller om det finns andra särskilda skäl (5 §). Även ska underrättas i vissa fall (6 §). Har åtal väckts mot en tilltalad som inte har fyllt ska rätten underrätta vårdnadshavaren om tidpunkten för förhandlingen, om inte särskilda skäl talar mot det (26 §). Om den tilltalade är är tillämplig. gäller som lag i och vilar på fyra grundläggande principer: principen om icke-diskriminering (artikel 2), principen om barnets bästa (artikel 3), barnets rätt till liv, överlevnad och utveckling (artikel 6) och barnets rätt att komma till tals (artikel 12). När det gäller straffprocessen är även artikel 37 och 40 av särskild betydelse. Enligt artikel 37 får inte livstids fängelse utan möjlighet till frigivning dömas ut för brott som begåtts av personer . Vidare ska varje frihetsberövat barn hållas åtskilt från vuxna. I artikel 40 anges rättigheter för barn som är misstänkta eller åtalade för brott eller har befunnits skyldiga till brott. 4.2Möjligheten att utreda åldern och beakta nya åldersuppgifter Förutsättningar att utreda den tilltalades ålder Gemensamt för de regelverk som finns är att de utgår från att åldern på den som är misstänkt eller åtalad för ett brott är känd. Sedan reglerna tillkom har samhället förändrats och det förekommer att den som misstänks eller åtalas för brott inte omfattas av den svenska folkbokföringen. Det kan därför råda osäkerhet om den tilltalades ålder. De medicinska åldersbedömningar som kan göras ger endast besked om ett visst åldersspann. Det är emellertid oftast inte tillräckligt i straffprocessen. Vid straffmätning där den tilltalades ungdom ska beaktas tillämpas ofta 2021/22:233 kvotdelar av straffvärdet enligt en fallande skala utifrån åldern och då behövs mer precisa uppgifter än ett åldersspann. Även för påföljdsvalet är det viktigt att en exakt ålder kan anges eftersom det för flera av bestämmelserna som gäller påföljdsval har betydelse om den tilltalade är över eller under . För frågan om utvisning på grund av brott kan det också vara avgörande om den tilltalade är under eller . Särskilda regler gäller dessutom för utvisning av den som kom till innan han eller hon fyllt och har vistats här när åtal väcks. Även för frågan om utvisning är det därför angeläget att en exakt ålder kan anges. För att få fram åldern på en misstänkt brukar polis och åklagare försöka inhämta identitetsuppgifter från aktuell ambassad eller ett internationellt polissamarbete, t.ex. . Uppgiftsinhämtning via dessa kanaler tar dock tid och svaren kan vanligen inte inväntas eftersom både åklagare och domstol har att förhålla sig till särskilda tidsfrister eller skyndsamhetskrav som gäller på grund av att den tilltalade gjort gällande att han eller hon är ung eller för att han eller hon är frihetsberövad. När målet prövas av domstolen kan åldern därför fortfarande vara oklar. Möjlighet att beakta nya åldersuppgifter i högre rätt och efter laga kraft Nya uppgifter om den tilltalades ålder kan komma fram såväl i tingsrätten som i hovrätten och i . Om de nya uppgifterna om ålder kommer fram under processen i tingsrätten kan de nya uppgifterna läggas fram och rätten kan lägga dem till grund för sin prövning. Samma sak gäller om det kommer fram nya uppgifter under hovrättsprocessen eller i och de nya åldersuppgifterna är till fördel för den tilltalade eller om de nya uppgifterna är till nackdel för den tilltalade och åklagaren har överklagat domen till nackdel för den tilltalade. Om de nya uppgifterna är till nackdel för den tilltalade och endast han eller hon har överklagat domen eller om åklagaren har överklagat till den tilltalades förmån gäller emellertid det s.k. förbudet mot reformatio in pejus. Förbudet innebär att hovrätten är förhindrad att döma till en påföljd som är att anse som svårare eller mer ingripande än den som tingsrätten har dömt till (51 kap. 25 § ). Förbudet gäller även i (55 kap. 15 § första stycket 2 ). Nya uppgifter om ålder kan även komma fram efter att domen har fått laga kraft. I sådana fall kan uppgifterna endast beaktas om resning beviljas. I rättspraxis har resning beviljats när de nya åldersuppgifterna har varit till fördel för den tilltalade, men inte när de har varit till nackdel för honom eller henne (NJA 1989 s. 622, NJA 2016 s. 851 och NJA 2020 s. 134). Resning vid nya uppgifter om en 5.1Resning till nackdel bör kunna beviljas vid nya uppgifter om ålder Regeringens bedömning: Det bör vara möjligt att bevilja resning till nackdel för den tilltalade om det kommer fram nya uppgifter om hans eller hennes ålder som endast har betydelse för påföljdsfrågan eller för frågan om utvisning på grund av brott. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna instämmer i bedömningen eller invänder inte mot den. Bland dessa finns ombudsmän, , , Hovrätten över och , Hovrätten för , Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , Attunda tingsrätt, , , , , , , , , , och . och vid () delar inte bedömningen. anser att resning endast bör vara möjligt undantagsvis och att orubblighetsprincipen bör väga tungt vid resning till nackdel för en tilltalad. menar att det riskerar att minska förtroendet för rättsordningen och urholka skyddet för den tilltalade om det införs ytterligare möjligheter till resning till nackdel för en tilltalad. anser att det bör övervägas att i stället införa ett undantag från skyndsamhetskravet som gäller för unga lagöverträdare när ytterligare utredningsåtgärder behövs för att fastställa den tilltalades ålder. Skälen för regeringens bedömning Nuvarande möjlighet till resning till nackdel för en tilltalad vid nya uppgifter När en dom har fått laga kraft är utgångspunkten att den inte får ändras. Denna princip är av grundläggande betydelse för rättsordningens stabilitet men också för enskildas rättstrygghet. Undantagsvis har det dock ansetts att det kan finnas skäl att ta upp ett mål på nytt. För detta ändamål finns det bestämmelser om resning (58 kap. ). Resning kan under vissa förutsättningar beviljas om det kommer fram nya omständigheter eller bevis efter att domen har fått laga kraft. För att kunna bevilja resning till en tilltalads nackdel krävs att den nya omständigheten eller beviset sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade skulle ha dömts för brottet eller till att en väsentligt strängare straffbestämmelse skulle ha tillämpats (58 kap. 3 § första stycket 2 ). Med väsentligt strängare straffbestämmelse avses att det ska vara fråga om en ändrad brottsrubricering. Det är således inte möjligt att bevilja resning om den nya omständigheten eller beviset enbart skulle ha haft betydelse för 2021/22:233 påföljdsbestämningen, såsom är fallet vid nya uppgifter om den tilltalades ålder. Det har konstaterat i ett fall där såväl tingsrätten som hovrätten utgick ifrån att den tilltalade var och dömde honom för grov våldtäkt till nio månaders sluten ungdomsvård. Åklagaren ansökte sedan om resning med stöd av nya uppgifter om den tilltalades ålder och gjorde gällande att han var vid gärningstillfället och att påföljden därför skulle bli ett längre fängelsestraff (NJA 2016 s. 851). Som konstateras i promemorian är det inte en tillfredställande ordning att det inte går att bevilja resning i den beskrivna situationen. Avsaknaden av en möjlighet att bevilja resning leder till att den tilltalade får en betydligt lindrigare påföljd än vad som hade varit fallet om rätten utgått från en högre ålder. I promemorian föreslås därför att det ska införas en ny möjlighet till resning till nackdel för en tilltalad som ger förutsättningar att resa ett mål om det kommer fram nya uppgifter om den tilltalades ålder som skulle ha lett till en väsentligt strängare påföljd än den som dömts ut i det ordinarie förfarandet. anser att det i stället för en utökad möjlighet till resning till nackdel för en tilltalad bör övervägas om ett undantag bör införas från skyndsamhetskravet som gäller för handläggningen i domstol av mål med unga lagöverträdare. I likhet med hovrätten anser regeringen att det vore önskvärt med en ordning där identitetsuppgifter som polis och åklagare försöker inhämta från t.ex. ambassaden eller kan inväntas under den ordinarie processen. För att kunna motivera ett undantag från skyndsamhetskravet som gäller för handläggningen av mål med unga lagöverträdare krävs dock enligt regeringens uppfattning att det går att säkerställa att det alltid kommer ett svar om den tilltalades ålder vid sådan uppgiftsinhämtning och att det på förhand går att säga hur det kommer att ta att få ett eventuellt svar. Några sådana möjligheter finns inte. Ett undantag skulle därför riskera att leda till att handläggningen fördröjs i onödan i flertalet fall. Ett undantag från skyndsamhetskravet för unga lagöverträdare skulle inte heller lösa situationen om den misstänkte är häktad, vilket ofta är fallet vid grova brott. Mot denna bakgrund framstår det inte som ett alternativ med ett undantag från skyndsamhetskravet för unga lagöverträdare. I stället bör det, som föreslås i promemorian, övervägas om en ny resningsgrund bör införas. Det finns skäl att införa en ny resningsgrund till nackdel för en tilltalad När möjligheten att utvidga resning till nackdel för den tilltalade övervägs måste en avvägning göras mellan dels intresset av att slutligt avgjorda mål inte ska kunna prövas igen (orubblighetsprincipen), dels intresset av att domar och beslut är materiellt riktiga (sanningsprincipen). Som både och framhåller bör orubblighetsprincipen tillmätas särskild betydelse när det gäller resning till nackdel för en tilltalad. Det beror på att det är väsentligt för den enskilde att det går att lita på att ett avgörande som huvudregel står fast. För att resning till den tilltalades nackdel ska vara aktuellt bör det därför, i likhet med vad som har uttalats i tidigare förarbeten, krävas att det finns starka skäl för en sådan ordning (NJA II 1940 s. 159). Endast i sådana fall där Prop. 2021/22:233 resultatet framstår som stötande bör resning kunna beviljas. Ett starkt skäl till att resning till nackdel för en tilltalad bör kunna beviljas vid nya uppgifter om den tilltalades ålder är intresset av att lika fall behandlas lika. För rättssystemets legitimitet är det angeläget att likabehandlingsprincipen upprätthålls. En ordning som innebär att vuxna personer i vissa fall felaktigt behandlas som unga i påföljdshänseende kan uppfattas som orättvis och leda till att förtroendet för rättsväsendet minskar. Regeringen delar således inte universitets oro för att förtroendet för rättsordningen kommer att minska om möjligheten att bevilja resning utvidgas på det sätt som föreslås i promemorian. Det kan tvärtom vara så att förtroendet för rättsordningen ökar om det är möjligt att korrigera domar som vilar på felaktiga förutsättningar som har lett till ett resultat som kan upplevas som stötande. Ett annat starkt skäl till att resning till nackdel för den tilltalade bör kunna beviljas vid nya uppgifter om ålder är att de särskilda ungdomspåföljderna är utformade och anpassade efter ungas behov och förutsättningar. Som exempel kan nämnas sluten ungdomsvård som är en påföljd som är förbehållen personer som har begått brott innan de fyllt och som avtjänas på Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem. Det är i regel inte lämpligt att personer som åldersmässigt inte passar in på ett särskilt ungdomshem placeras där. Som redovisas i avsnitt 4.1 har åldern även betydelse för frågan om utvisning på grund av brott. Det kan framstå som lika stötande att en person inte har utvisats som rätteligen borde ha utvisats som att han eller hon har fått en för lindrig påföljd i förhållande till sin ålder. Även när det gäller utvisning väger intresset av att lika fall behandlas lika tungt. För rättssystemets legitimitet är det angeläget att likabehandlingsprincipen upprätthålls även i fråga om utvisning. Sammantaget finns det alltså starka skäl för att brottmålsdomar där det framkommer nya uppgifter om den tilltalades ålder bör kunna prövas på nytt. Vid den intresseavvägning som ska göras mellan orubblighetsprincipen och sanningsprincipen anser regeringen att de ovan redovisade skälen sammantaget innebär att intresset av materiellt riktiga domar väger tyngre än intresset av att slutligt avgjorda mål inte ska kunna prövas igen. Det finns alltså anledning att införa en möjlighet till resning när nya uppgifter om den tilltalades ålder kommer fram efter att domen har fått laga kraft. 5.2En ny resningsgrund till nackdel när den tilltalade visar sig vara äldre och skulle ha dömts till en väsentligt svårare påföljd Regeringens förslag: Resning ska få beviljas till den tilltalades nackdel om sökanden åberopar utredning som inte har lagts fram tidigare och som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade hade bedömts vara äldre än vad rätten utgått ifrån och detta i sin tur sannolikt skulle ha lett till att han eller hon hade dömts till en väsentligt svårare eller väsentligt mer ingripande påföljd, eller till en annan utgång i utvisningsfrågan. 2021/22:233 I övrigt ska samma förutsättningar gälla som för resning till den tilltalades nackdel vid nya omständigheter eller bevis som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade dömts för brottet eller till att en väsentligt strängare straffbestämmelse skulle ha tillämpats. Regeringens bedömning: Det saknas behov att reglera att resning enligt den nya resningsgrunden ska få beviljas i fråga om alla former av särskild rättsverkan av brott. Ett enskilt anspråk som har satts ned till ett lägre belopp med anledning av den tilltalades ungdom bör kunna resas redan med stöd av befintlig reglering om det kommer fram nya uppgifter om den tilltalades ålder som sannolikt skulle ha lett till en annan utgång i skadeståndsfrågan. Någon ytterligare reglering behövs inte. Promemorians bedömning och förslag överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att resning ska få beviljas om sökanden åberopar en omständighet eller ett bevis som inte har lagts fram och dess framläggande sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade bedömts vara äldre än vad domstolen funnit. I promemorian görs i första hand bedömningen att det inte krävs någon lagstiftning när det gäller resning i utvisningsfrågan vid nya uppgifter om ålder och i andra hand lämnas ett lagförslag som är utformat på ett annat sätt än regeringens. Promemorians lagförslag omfattar uttryckligen alla former av särskild rättsverkan av brott. I promemorian föreslås även en annan lagteknisk utformning. Promemorian innehåller inte någon bedömning av om det är möjligt att bevilja resning till nackdel för en tilltalad i fråga om ett enskilt anspråk vid nya åldersuppgifter. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag om att det bör införas en ny resningsgrund till nackdel för den tilltalade för att göra det möjligt att bevilja resning när de nya uppgifterna endast har betydelse för påföljden. Bland dessa finns ombudsmän, , , Hovrätten över och , Hovrätten för , Hovrätten för , Hovrätten för Nedre , Attunda tingsrätt, , , , , , , , , , och . anser dock att väsentlighetskravet inte bör tillämpas så strängt som det föreslås i promemorian. är negativt till förslaget och anför bl.a. att det inte är lämpligt att utforma den nya resningsgrunden med ett krav på att sökanden ska åberopa de nya uppgifterna om ålder med hänsyn till de skillnader som finns när det gäller ansvaret för utredningen i fråga om skuldrespektive påföljdsfrågan. Vidare ifrågasätter om det kommer att vara möjligt att bevilja resning i endast påföljdsfrågan med hänsyn till att universitet anser att skuld- och påföljdsfrågan inte kan separeras vid resning. anser dessutom att det kan ifrågasättas om ett ursäktsrekvisit bör införas eftersom rätten har det primära utredningsansvaret för påföljdsfrågan. avstyrker förslaget, men anser att om det ändå införs bör det begränsas till brott som kan leda till fängelse . framför, i likhet med , även synpunkter på att lagtexten utformats Prop. 2021/22:233 med dubbla sannolikhetsbedömningar. Ett fåtal remissinstanser yttrar sig över bedömningen som görs i promemorian när det gäller frågan om behovet av att reglera möjligheten till resning i utvisningsfrågan vid nya uppgifter om ålder. Hovrätten över och och Hovrätten för Nedre delar den bedömning som görs i promemorian. , och , ifrågasätter bedömningen och anser att det bör regleras att resning får beviljas även i fråga om utvisning vid nya uppgifter om ålder för att det inte ska råda någon tveksamhet om att resning kan beviljas även i den frågan. Hovrätten för och Attunda tingsrätt uppmärksammar att skadeståndet kan ha satts ned på grund av den tilltalades låga ålder och efterfrågar överväganden av hur förslagen förhåller sig till reglerna om resning i tvistemål. Skälen för regeringens förslag och bedömning Den tilltalades ungdom ska ha beaktats i den ordinarie processen I promemorian föreslås att det som en förutsättning för att resning ska få beviljas till nackdel för den tilltalade enligt den nya grunden ska krävas att rätten i den ordinarie processen vid påföljdsbestämningen har beaktat att den tilltalade var när brottet begicks. Det innebär att tillämpningsområdet för den nya resningsgrunden begränsas till sådana fall där rätten i den tidigare rättegången har beaktat den tilltalades ungdom. Ett alternativ till att begränsa tillämpningsområdet på det sätt som föreslås är att göra regleringen åldersneutral. Den skulle då omfatta samtliga fall där rätten i den ordinarie processen har tagit hänsyn till den tilltalades ålder vid straffmätning eller påföljdsval. Resning skulle då vara möjlig att bevilja till nackdel för den tilltalade oavsett om det är den tilltalades höga eller låga ålder som har beaktats. Enligt regeringens bedömning framstår dock den avgränsning som görs i promemorian som väl avvägd. Som framgår av avsnitt 4.1 får den tilltalades höga ålder vanligtvis inte lika stort genomslag vid straffmätning och påföljdsval som den tilltalades låga ålder. Det finns inte heller något som talar för att det är vanligt förekommande att åldern är oklar på lagöverträdare högre upp i åldrarna. Med beaktande av att resningsregeln inte bör ges ett vidare tillämpningsområde än vad som är sakligt motiverat, och då ingen remissinstans invänder mot avgränsningen, anser regeringen att resningsregeln bör begränsas på det sätt som föreslås i promemorian. Det innebär att möjligheten till resning på grund av nya uppgifter om ålder bör omfatta de fall där den tilltalade i den ordinarie processen har bedömts vara . Enligt regeringens uppfattning är det emellertid inte nödvändigt att det framgår av lagtext att rätten vid påföljdsbestämningen ska ha beaktat den tilltalades ungdom. Avgränsningen av resningsbestämmelsens tillämpningsområde bör i stället komma till uttryck genom övriga rekvisit i bestämmelsen, vilket utvecklas nedan. Ny utredning som sannolikt skulle ha lett till att den tilltalade bedömts vara äldre än vad rätten utgått ifrån I promemorian och lagrådsremissen föreslås att det ska krävas att sökanden åberopar en ny omständighet eller ett nytt bevis om den tilltalades ålder för att resning ska få beviljas. Förslaget är utformat med den nuvarande resningsregeln om nya omständigheter och bevis som förebild (58 kap. 3 § första stycket 2 ). menar att det inte är lämpligt att utforma den nya resningsgrunden på ett sådant sätt med hänsyn till att de nya uppgifterna om ålder syftar till en annan bedömning av påföljden och ansvaret för utredningen i fråga om skuld respektive påföljd skiljer sig åt. Även Lagrådet invänder mot att bestämmelsen utformas med utgångspunkt i den nuvarande resningsregeln och lyfter fram de skillnader som enligt råder mellan domstolens avgörande av skuldfrågan och påföljdsfrågan. Enligt Lagrådet kan man inte tala om att någon bevisbörda eller något beviskrav läggs på parterna när det gäller omständigheter som har betydelse för påföljdsbestämningen med undantag för sådant som har att göra med graden av skuld. I stället är det enligt Lagrådet rätten som har ett ansvar för att den utredning som krävs inför påföljdsbestämningen finns tillgänglig. Utifrån dessa synpunkter lämnar Lagrådet ett förslag till lagtext som har en delvis annan utformning än promemorians och lagrådsremissens förslag. Regeringen delar Lagrådets och universitets uppfattning att det finns skillnader mellan ansvaret för utredningen i skuldfrågan respektive påföljdsfrågan. Det är åklagaren som har bevisbördan för förhållanden som har bäring på skuldfrågan och ansvaret för att de åberopas i processen. När det gäller förhållanden som har betydelse för påföljden är det i stället rätten som är ansvarig för att den utredning som krävs finns tillgänglig. För att tydliggöra dessa skillnader bör lagtexten, som Lagrådet föreslår, formuleras på ett delvis annat sätt än i promemorians och lagrådsremissens förslag. I enlighet med Lagrådets förslag bör således ”en omständighet eller ett bevis” bytas ut mot ”utredning” och ”funnit” bytas ut mot ”utgått ifrån”. Det ska emellertid framhållas att även om rätten har ett ansvar för att underlag för bestämmande av påföljden finns tillgängligt ligger det i praktiken på parterna att uppmärksamma rätten på sådana förhållanden som kan ha betydelse. har t.ex. uttalat att en domstol generellt sett har begränsade möjligheter att vidta åtgärder i syfte att få underlaget för den kommande domen att bli komplett, bl.a. med hänsyn till den opartiska position som rätten ska inta. Enligt är det i vissa fall avsevärt enklare, och också naturligare, att exempelvis åklagaren lägger fram utredning av betydelse för påföljden (NJA 2016 s. 719).