prop · H903228 · 2022-04-19 00:00:00 — I det fall den skattskyldige har bilförmån och själv bekostar allt drivmedel bör avdraget inte överstiga dubbla schablonavdraget för drivmedlet, dvs. högst per mil om bilen går på diesel och högst per mil om bilen går på annat drivmedel än diesel (t.ex. bensin, etanol eller el). Skattereduktion för skäliga kostnader vid arbetsresor i samband med sjukdom eller funktionsnedsättning Bestämmelserna i det nya systemet för skattelättnad för arbetsresor bör vara generella med så få undantag eller särlösningar som möjligt, för att på så sätt vara enkla att tillämpa och kontrollera. Regeringen delar dock kommitténs bedömning och bedömningen i promemorian att en särreglering bör införas för skattskyldiga med sjukdom eller funktionsnedsättning. Kommittén föreslår att en lägre nedre avståndsgräns bör införas för arbetsresor med egen bil eller förmånsbil i samband med sjukdom eller funktionsnedsättning och att den bör ligga i stället för som föreslås gälla för övriga skattskyldiga. Vidare föreslår kommittén att en övre avståndsgräns , som föreslås gälla för skattskyldiga med bristande tillgång till kollektivtrafik, ska tillämpas för dessa arbetsresor. Kommittén gör bedömningen att merkostnaderna vid arbetsresor för skattskyldiga med sjukdom eller funktionsnedsättning är av Dels kan en skattskyldig vara tvungen att resa med bil i stället för kollektivtrafik, vilket oftast är dyrare, dels kan bilinnehavet vara dyrare än normalt, t.ex. om man behöver en större eller specialutrustad bil. Merkostnaden för att anskaffa eller anpassa en sådan bil är oftast en engångskostnad för vilken man har möjlighet att ansöka om bilstöd. Kommittén föreslår att det första slaget av kostnadsfördyring – bil i stället för kollektivt färdmedel – kompenseras genom en lägre nedre avståndsgräns i den ordinarie skattereduktionen, medan det senare slaget –dyrare bil – kompenseras genom att beviljat bilstöd inte behöver beaktas vid ansökan om skattereduktion. Kommitténs förslag till särreglering kan innebära att vissa skattskyldiga får en betydligt mindre skattelättnad jämfört med dagens reseavdrag. I likhet med förslaget i promemorian anser regeringen att skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungna att använda egen bil eller förmånsbil i stället ska ges skattereduktion för skäliga utgifter för arbetsresor. Utgångspunkten bör vara att den skattskyldige får skattereduktion för de verkliga bilkostnaderna. Även väg-, bro- och färjeavgifter samt parkeringsavgift bör ingå som en kostnad vid beräkningen av skäliga utgifter för arbetsresor. Vid beräkningen bör dock, liksom , hänsyn tas till eventuella bidrag som t.ex. bilstöd till personer med funktionsnedsättning. anser att särregleringen för personer med sjukdom eller funktionsnedsättning även bör gälla arbetsresor med båt eller annan farkost, när inte bil kan användas. En sådan reglering skulle innebära en utvidgning av den särreglering som gäller enligt dagens reseavdragsregler och ligger utanför detta lagstiftningsprojekt. I likhet med vad som gäller , bör det införas en beloppsgräns från vilken det ska finnas rätt till skattereduktion. En skattskyldig bör därför ha rätt till skattereduktion bara för den del av underlaget som överstiger under ett beskattningsår. DHR anser att skattereduktionen inte bör begränsas till av den del av underlaget som överstiger . För att skattelättnaden av den föreslagna skattereduktionen ska motsvara skattelättnaden enligt dagens avdragsregler anser regeringen, till skillnad från DHR, att skattelättnaden bör begränsas till av den del av underlaget som överstiger . Skattskyldiga som omfattas av denna särreglering bör däremot inte omfattas av avståndsgränserna som föreslås i avsnitt 4.3. Skattereduktion för den del av underlaget som överstiger ges således oberoende av var den skattskyldige är bosatt eller arbetar och begränsas varken av den nedre- eller övre avståndsgränsen. Den skattskyldige bör inte heller omfattas av den nedre eller övre gränsen för antal dagar som berättigar till skattereduktion (se avsnitt 4.5.1). för fram att det kan finnas en risk för felaktigt angivande av sjukdom eller funktionsnedsättning i syfte att fuska sig till den generösare subventionsnivån. För att ha rätt till skattereduktion för skäliga utgifter för arbetsresor i samband sjukdom eller funktionsnedsättning ska den skattskyldige dock kunna visa upp ett läkarintyg eller på annat sätt visa att han eller hon på grund av sjukdomen eller funktionsnedsättningen måste använda bil för arbetsresorna. Om den skattskyldige inte vill ge in t.ex. läkarintyg till kan han eller hon i stället begära skattereduktion för arbetsresor enligt huvudregeln. 2021/22:228 skyldige omfattas i sådant fall av de föreslagna avståndsgränserna, inklusive den högre avståndsgränsen, och beräkningen av skattereduktionen görs utifrån en kilometersats i stället för de faktiska kostnaderna. Särreglering för arbetsresor på grund av ålder Kommittén bedömer att det torde vara ovanligt att skattskyldiga behöver använda bil vid arbetsresor enbart på grund av ålder och att det därför är tillräckligt att den nya avståndsmodellen endast behöver särskild reglering av bilresor på grund av sjukdom och funktionsnedsättning för att fånga in de situationer som kan uppstå i realiteten. Regeringen gör ingen annan bedömning. Någon särreglering för personer som är tvungna att använda bil enbart på grund av sin ålder föreslås därför inte. Förslaget medför att tre nya paragrafer, 67 kap. 55, 60 och 62 §§, införs i inkomstskattelagen. 5.4 Arbetsresor i näringsverksamhet Regeringens förslag: Avdraget för arbetsresor i inkomstslaget näringsverksamhet avskaffas. Dessa arbetsresor ska i stället omfattas av skattereduktionen för arbetsresor. och promemorians förslag överensstämmer Remissinstanserna: Näringslivets skattedelegation och Svenskt Näringsliv bedömer, i likhet med , att bort- tagandet av avdragsrätten för arbetsresor kommer att få negativa effekter för enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag, bl.a. eftersom näringsidkare som går med underskott inte kan få avdragseffekten med sig till ett kommande överskottsår och då avdraget inte bara påverkar under- laget för inkomstskatt utan även underlag för egenavgifter och särskild Det konstateras att dessa grupper i många fall dessutom erlägger andra skatter än bara inkomstskatt, t.ex. expansionsfondsskatt och statlig inkomstskatt på räntefördelning, och att det faktum att skatte- reduktionen endast får avräknas mot inkomstskatt riskerar att medföra negativa effekter för dessa grupper. förbund anser att det är rimligt med kompenserande skattesänkningar. Även har i ett yttrande ifrågasatt att den föreslagna skattereduktionen även omfattar arbetsresor i näringsverksamhet. Skälen för regeringens förslag: Dagens regler om avdrag för utgifter för resor till och från arbetsplatsen i inkomstslaget näringsverksamhet motsvarar reglerna om avdragsrätt och begränsningar i avdragsrätten som gäller för anställda i inkomstslaget tjänst (16 kap. 28 § IL). bl.a. att beloppsgränsen på gäller. utgifter för arbetsresor i både inkomstslaget tjänst och inkomstslaget näringsverksamhet, ska begränsningen avse de sammanlagda utgifterna och i första hand minska avdraget i inkomstslaget tjänst. Innebörden av dagens avdragsregler för arbetsresor är att samma regler Prop. 2021/22:228 tillämpas för näringsidkare som för löntagare. är tillämpliga för främst enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag. Den föreslagna skattereduktionen får, som bl.a. Näringslivets skattedelegation och påpekar, delvis andra beskattningskonsekvenser för denna grupp än för löntagare. Lagrådet tar särskilt upp att en skattelättnad i form av en skattereduktion påverkar rätten till underskottsavdrag i de fall de samlade skattereduktionerna leder till att den skattereduktionsgrundande kostnaden för arbetsresor inte helt kan utnyttjas samt anför att denna effekt inte berörs annat än högst översiktligt. Generellt innebär den föreslagna skattereduktionen en mindre skattelättnad jämfört med dagens regler. En andel av de ökade egenavgifterna motsvaras dock av ökade förmåner när den pensionsgrundande och sjukpenninggrundande inkomsten ökar. Effekterna behandlas närmare i konsekvensanalysen, avsnitt 11.3 under rubriken näringsidkare och delägare i handelsbolag. Regeringen anser att det är av vikt att samma principiella likabehandling av avdragsrätten för arbetsresor som gäller i inkomstslaget tjänst och inkomstslaget näringsverksamhet även ska gälla med den i propositionen föreslagna skattereduktionen. Att behålla avdraget i inkomstslaget näringsverksamhet endast i syfte att underskott ska kunna föras vidare och utnyttjas ett senare beskattningsår framstår inte som lämpligt utan riskerar i stället att göra systemet mer komplicerat och svåröverskådligt. Det innebär att näringsidkares arbetsresor, till skillnad från vad vissa remissinstanser framför, bör omfattas av skattereduktionen för arbetsresor. 6Hantering av avdrag för kostnader Regeringens bedömning: Avdraget för utgifter för hemresor lämnas och promemorians bedömning överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat denna fråga Skälen för regeringens bedömning: Utgifter för hemresor får dras av enligt bestämmelsen i 12 kap. 24 § inkomstskattelagen (1999:1229), IL. Enligt bestämmelsen får en skattskyldig som på grund av sitt arbete vistas på annan ort än där den skattskyldige eller dennes familj bor, dra av utgifter för hemresor om avståndet mellan hemorten och arbetsorten är Avdrag får göras för högst en hemresa och bara för utgifter för resor mellan två platser inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Avdraget beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet. Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa ska dock dras av. Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer ska utgifter för resa med egen bil eller den 2021/22:228 skattskyldiges förmånsbil dras av enligt reglerna i 12 kap. 27 och 29 §§ IL. Det innebär att avdrag ska göras med och för varje kilometer vid användning av egen bil eller med per kilometer för diesel respektive per kilometer för annat drivmedel vid användning av förmånsbil. Dessutom ska kostnader för väg-, bro- och färjeavgifter och trängselskatt dras av. Utgifter för hemresor ska dras av utan någon beloppsmässig begränsning (12 kap. 2 § första stycket IL). Utgifter för hemresor anses i skattesammanhang utgöra privata levnadskostnader som inte får dras av. Att avdragsrätt för dessa kostnader ändå finns har motiverats av sociala skäl och för att inte försvåra rörligheten på arbetsmarknaden (se prop. 1989/90:110 s. 361 f.). I 12 kap. 19 § IL finns regler om avdragsrätt för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Enligt bestämmelsen ska ökade levnadskostnader dras av om den skattskyldige på grund av sitt arbete har flyttat till en ny bostadsort och en bostad för den skattskyldige, dennes make, sambo eller familj har behållits på den tidigare bostadsorten. Lagrådet konstaterar att regeringen inte har lämnat något förslag som innebär att kostnader för hemresor och dubbel bosättning ska behandlas på motsvarande sätt som arbetsresor och att regeringen inte heller har lämnat någon förklaring till varför de nämnda kostnaderna ska behandlas olika. Skillnaden i behandling leder enligt Lagrådet till att systemet kompliceras och blir mer svåröverblickbart. I denna proposition föreslås ett nytt regelverk för skattelättnad för arbetsresor. Förslaget utgör en särlösning för just arbetsresor, som innebär att skattelättnaden ska ges i form av en skattereduktion i stället för ett avdrag och där skattelättnaden beräknas utifrån resans avstånd i stället för kostnaden för resan. Till skillnad från hemresor, och även inställelseresor, är arbetsresor en typ av resa som ofta genomförs . Vidare utförs arbetsresor av ett mycket större antal personer än vad som gäller för såväl hemresor som inställelseresor. Dagens reseavdrag är det vanligaste avdrag som privatpersoner gör i inkomstdeklarationen och är det avdrag som ger upphov till det största skattefelet (se avsnitt 11.2). Gällande regler för avdrag för arbetsresor skiljer sig också från regleringen om avdrag för hemresor, och även från regleringen om avdrag för inställelseresor. Reglerna tillämpas i olika situationer och ställer upp olika villkor för att rätt till avdrag ska föreligga, exempelvis vad gäller avstånd och beloppsgränser. Regeringen anser att det finns skäl för den särreglering av arbetsresor som föreslås i denna proposition och att förändringen inte innebär att regelsystemet blir mer komplicerat än dagens system. Större materiella förändringar av avdragsrätten för hemresor kräver också ett helhetsgrepp och en djupare analys även av reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Ett sådant arbete ligger utanför ramen för detta lagstiftningsprojekt. Regeringen föreslår därför inga materiella förändringar av avdragsrätten för hemresor, inställelseresor eller avdragsrätten för ökade levnadskostnader vid dubbel bosättning. Några redaktionella ändringar görs dock i 12 kap. 24 § IL med anledning av förslaget om att reseavdraget ska ersättas av en skattereduktion för arbetsresor. Förslaget medför ändringar i 12 kap. 24 § inkomstskattelagen. 6.2Resor till platsen för skattefri utbildning eller annan åtgärd Regeringens förslag: Avdraget för resor till platsen för skattefri utbildning eller annan åtgärd vid omstrukturering, personalavveckling eller liknande avskaffas. Dessa resor kommer i stället att omfattas av skattereduktionen för arbetsresor. och promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har kommenterat förslaget särskilt. Skälen för regeringens förslag: Skattskyldiga som har skattefri förmån av utbildning eller annan åtgärd vid omstrukturering m.m. enligt 11 kap. 17 § IL har rätt till avdrag för utgifter för resor mellan bostaden och platsen för utbildningen eller åtgärden enligt reglerna om avdrag för arbetsresor (12 kap. 31 § IL). Avdragsrätten infördes som förmånen gjordes skattefri av arbetsmarknadspolitiska och samhällsekonomiska skäl (prop. 1995/96:152 s. 38 och 42 f.). Enligt gällande bestämmelser regleras avdragsrätten för utgifter för resor i samband med skattefri förmån av utbildning eller annan åtgärd genom särskild reglering vid sidan av regleringen av arbetsresor. En skattelättnad för dessa resor i samband med utbildning eller annan åtgärd bör finnas kvar av arbetsmarknadspolitiska och samhällsekonomiska skäl. Eftersom det föreslås att formen för skattelättnaden för arbetsresor ska ske genom skattereduktion finns skäl att reglera resorna särskilt som i dagens regelverk. Det innebär att nuvarande avdrag för resor i samband med skattefri förmån av utbildning eller annan åtgärd bör avskaffas. Dessa resor bör i stället omfattas av skattereduktionen för arbetsresor. Resorna kommer då att beaktas vid fastställandet av antal dagar som resor företagits, under förutsättning att antalet resdagar uppgår till minst 30 under beskattningsåret. Förslaget medför ändringar i 12 kap. 31 § och att en ny paragraf, 67 kap. 53 §, införs i inkomstskattelagen. 2021/22:228 6.3 Regeringens förslag: Beloppsgränsen för avdrag för kostnader för inställelseresor sänks. Utgifterna ska dras av tillsammans med övriga utgifter till den del kostnaderna under beskattningsåret sammanlagt överstiger . Regeringens bedömning: Avdragsrätten för utgifter för inställelseresor bör i övrigt lämnas oförändrad. och promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: föreslår en lagteknisk justering. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Utgifter för särskilda resor i samband med att den skattskyldige börjar eller slutar en tjänst, s.k. inställelseresor, ska dras av om resorna företagits mellan två platser inom EES-området (12 kap. 25 § IL). Avdraget beräknas på samma sätt som hemresor. Det innebär att avdraget beräknas efter utgiften för det billigaste färdsättet. Skäliga utgifter för flygresa och utgifter för tågresa ska dock dras av. Om det saknas godtagbara allmänna kommunikationer, ska utgifter för resa med egen bil eller den skattskyldiges förmånsbil dras av enligt reglerna i 12 kap. 27 och 29 §§ IL, dvs. med och för varje kilometer vid användning av egen bil eller med per kilometer för diesel respektive per kilometer för annat drivmedel vid användning av förmånsbil. Kostnader för inställelseresor och för resor mellan bostaden och arbets- och utbildningsplatsen ska dras av bara till den del kostnaderna under beskattningsåret sammanlagt överstiger (12 kap. 2 § tredje stycket IL). Avdragsrätten för utgifter för resor i samband med att den skattskyldige börjar eller slutar en tjänst, s.k. inställelseresor, regleras genom särskild reglering vid sidan av regleringen av arbetsresor. En skattelättnad för inställelseresor bör av sociala skäl och arbetsmarknadsskäl alltjämt finnas kvar. Skattskyldigas ersättning för kostnader för inställelse- och arbetsresor eller förmån av sådana resor är under vissa förutsättningar skattefria (11 kap. 26 a § IL). Skattefriheten gäller t.ex. vid oavlönad medverkan i ett tv-program när tv-bolaget betalar resan. Om tv-bolaget betalar kostnaden för logi har personen dock fått en skattepliktig förmån. Det innebär att även förmånen av inställelseresan blir skattepliktig. Om avdragsrätten för inställelseresor slopas och infogas i systemet med förslaget om skattereduktion för arbetsresor kommer den skattskyldiges skattelättnad i de fall inställelseresorna är skattepliktiga bli lägre än vad den är . Det beror på parametrarna med kilometergränser i systemet med skattereduktion för arbetsresor. Det skulle innebära en ekonomisk försämring för exempelvis artisters kortvariga uppdrag inom EU och EES. Denna försämring kan antas påverka viljan att åta sig sådana uppdrag negativt. Regeringen anser, i likhet med kommittén, att det inte är önskvärt. En strävan med utformningen av reglerna om skattereduktionen för arbetsresor har varit att reglerna ska vara generella med så få undantag eller särlösningar som möjligt. Detta innebär att avdragsrätten för inställelseresorna inte bör infogas i det nya systemet med skattereduktion Prop. 2021/22:228 för arbetsresor, utan behöver vara kvar i oförändrad form. Nuvarande beloppsgräns på bedöms dock bli för hög för dessa resor. Regeringen anser att det är lämpligt att utgifter för inställelseresor tillsammans med övriga utgifter ska dras av bara till den del kostnaderna under beskattningsåret sammanlagt överstiger . Lagtexten bör utformas på det sätt föreslagit. Förslaget medför ändringar i 12 kap. 2 § inkomstskattelagen. Regeringens bedömning: Avdraget för utgifter för tjänsteresor bör lämnas oförändrat. och promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ifrågasätter dagens nivå på den skattefria ersättningen vid tjänsteresor och anser att utredningen borde omfatta även denna. för fram att avdraget för tjänsteresor är mycket viktigt och att förslaget borde vara tydligare när det gäller detta avdrag. Skälen för regeringens bedömning: Tjänsteresor skiljer sig från arbetsresor på så sätt att något privat inslag inte finns. Resekostnaderna är alltså en utpräglad kostnad i tjänsten. Kostnader för resor i tjänsten är en fråga mellan arbetsgivaren och den anställde varför sådana resor inte ska infogas i systemet med skattereduktion för arbetsresor. Mot denna bakgrund anser regeringen att avdraget för utgifter för tjänsteresor (12 kap. 5 § och 16 kap. 27 § IL) bör lämnas oförändrat. En översyn för nivåerna i avdraget, som efterfrågar, ligger därmed utanför detta lagstiftningsprojekt. Regeringens förslag: En begäran om skattereduktion ska göras i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då arbetsresorna har gjorts. Den som begär skattereduktion ska lämna uppgift om underlaget för skattereduktionen i inkomstdeklarationen. förslag överensstämmer delvis med regeringens. Kommittén föreslår att en begäran om skattereduktion för väg-, bro- eller färjeavgifter ska göras i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då avgifterna har betalats. Remissinstanserna: Kammarrätten i ställer sig frågande till om förslaget innebär att den avståndsbaserade skattereduktionen och eventuellt fast tillägg ska begäras för det beskattningsår då arbetsresorna har gjorts, medan skattereduktion avseende skäliga utgifter för väg-, bro- eller färjeavgifter ska begäras för det beskattningsår då avgifterna har betalats, dvs. två olika tillfällen, eller om båda förutsättningarna ska vara uppfyllda, dvs. resorna ska ha företagits och betalats . i län anser att de föreslagna förenklingarna minskar risken för fel och underlättar möjlighet att kontrollera uppgifter, särskilt med ett system som bygger på helt eller delvis förifyllda uppgifter i deklarationen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Svensk Kollektivtrafik anser att förslagen att ta bort tidsvinstregeln, ersätta reseavdraget med en avståndsbaserad och färdmedelsneutral skattereduktion samt att införa en regel om att den skattskyldige i deklarationen bara behöver uppge hur många resor denne gjort till jobbet medför att det kommer att vara enklare såväl för inkomsttagaren att deklarera som för att kontrollera. Detta kommer även att resultera i ett kraftigt minskat fusk och fel. () anser att förslaget innebär ett enklare system, vilket bör minska risken för skattefel och förenkla myndigheters, företags och individers administrativa börda. VTI anser dock att det inte är helt tydligt hur kontrollen av antalet arbetsresor ska utföras i det nya systemet eftersom det till skillnad från det tidigare systemet inte kan styrkas med kvitton över utgifter. Trafikanalys och för fram liknande synpunkter. i (LO) anser att bör få i uppdrag att särskilt kontrollera reseavdraget för personer bosatta i storstadsregioner, då kollektivtrafiken där generellt är väl utbyggd och behovet av bilpendling begränsat. konstaterar att tanken med förslaget att arbetsgivare ska lämna uppgift om arbetsplatsens adress i arbetsgivardeklarationens individuppgift är att skapa förutsättningar för ett system för arbetsresor där med hjälp av digitaliseringens möjligheter kan utforma tjänsten så att den som har rätt till skattereduktion för arbetsresor lättare kan ta tillvara sina rättigheter och fullgöra sina skyldigheter. ser dock möjligheten till automatisering av skattereduktionen som liten eftersom den enskilde fortsatt behöver lämna en rad uppgifter som kommer kräva hantering vid kontroll. Skälen för regeringens förslag Skattereduktionen inordnas i systemet för skatteförfarandet Förfarandet vid uttag av skatter och avgifter regleras i skatteförfarandelagen (2011:1244), förkortad SFL. I lagen finns bl.a. bestämmelser om skyldighet att göra skatteavdrag, skatteavdrag enligt en särskild beräkningsgrund (jämkning), vad en inkomstdeklaration ska innehålla och skattetillägg. Skattereduktionen bör, i likhet med de skattereduktioner som regleras i inkomstskattelagen och enligt andra lagar, inordnas i systemet för skatteförfarandet som regleras i skatteförfarandelagen. En begäran om skattereduktion ska göras i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då arbetsresorna har gjorts. Av enkelhetsskäl bör detsamma även gälla för utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter, som ska ingå i underlaget för skattereduktionen. Att skattereduktionen inordnas i systemet för skatteförfarandet innebär bl.a. att den som vid begäran om skattereduktion för arbetsresor lämnar felaktiga uppgifter eller utelämnar uppgifter som ska lämnas vid en sådan begäran, riskerar att påföras skattetillägg enligt bestämmelserna i 49 kap. SFL. Den som begär skattereduktion ska lämna uppgift om underlaget för skattereduktionen i inkomstdeklarationen