prop · H90399 · 2022-04-19 00:00:00 — Undantaget för den som får en förmån enligt socialförsäkringsbalken från skyldigheten att anmäla ändrade förhållanden som gäller för bostadstillägg i allmänhet, om ändringen innebär att inkomsterna endast har ökat i mindre omfattning, ska inte gälla i ett ärende om garantitillägg i bostadstillägget. De särskilda bestämmelserna för allmän ålderspension i fråga om ändring och omprövning av beslut ska tillämpas på garantitillägg i bostadstillägget i berörda delar. Därutöver ska den särskilda bestämmelsen för bostadstillägg gälla, om när en begäran om omprövning ska anses inkommen när den felaktigt har skickats till Försäkrings- kassan i stället för . Den särskilda bestämmelsen för allmän ålderspension som avser den situationen att ett överklagande felaktigt har skickats till , eller en allmän förvaltningsdomstol ska gälla för garantitillägg i bostadstillägget. Den uppgiftsskyldighet som gäller för banker och andra penninginrättningar i ärenden om bostadstillägg i allmänhet ska inte gälla i ärenden om garantitillägg i bostadstillägget. Regeringens bedömning: I fråga om överklagande bör de allmänna bestämmelserna och den särskilda bestämmelsen för bostadstillägg gälla för garantitillägg i bostadstillägget. Några särskilda bestämmelser om detta behöver inte införas. Det saknas behov av nya eller ändrade bestämmelser om sekretess och om behandling av personuppgifter. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: menar att garantitillägget bör följa huvud- regeln i socialförsäkringsbalken, vilken är att förmåner lämnas efter ansökan. påpekar även att det saknas ett resonemang kring att mottagaren av en förmån blir skyldig att till myndigheten anmäla ändrade förhållanden, oavsett om förmånen utgår automatiskt eller efter ansökan. () framför synpunkter på att förmånen föreslås betalas ut automatiskt och menar att detta kan medföra att förutsägbarheten och överskådligheten minskar i pensionssystemet. Övriga remissinstanser lämnar inga synpunkter på förslaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag Ansökan ska inte krävas Som huvudregel gäller att den som vill begära en förmån enligt socialförsäkrings- balken ska ansöka om den skriftligen (110 kap. 4 § SFB). Ansökningskravet gäller dock inte i alla situationer (se 110 kap. 6 § SFB och paragrafhänvisningar däri). Allmän ålderspension får till exempel lämnas utan ansökan fr.o.m. den månad då den försäkrade fyller om den försäkrade fick hel sjukersättning före den månaden (56 kap. 4 a § SFB). Garantitillägget är avsett för personer med låg eller ingen inkomstgrundad allmän pension. Eftersom det rör sig om en grupp som har relativt låga inkomster är det enligt regeringens mening viktigt att de som har rätt till garantitillägget också får del av det. Vidare finns de uppgifter som behövs för prövning redan tillgängliga för myndigheten, det vill säga någon ansökan för att uppgifterna ska komma myndigheten till del behövs inte. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att garantitillägget lämnas automatiskt, utan att det ställs något krav på att den som har rätt till förmånen lämnar in en ansökan. TCO anser att det finns en risk för att förutse- barheten och överskådligheten i pensionssystemet försämras om förmånen kan lämnas utan ansökan. Regeringen vill i sammanhanget understryka att enkom det faktum att garantitillägget lämnas utan ansökan inte innebär att den enskilde inte får ett beslut och information om förmånen. Även har synpunkter på att ansökan inte ska krävas och framhåller att motiveringen är bristfällig avseende varför huvudregeln i socialförsäkringsbalken om att en förmån lämnas efter ansökan frångås för garantitillägget. Myndigheten anser att garantitillägget bör lämnas efter ansökan och att ett eventuellt undantag från denna huvudregel enbart ska gälla för dem som vid ikraftträdandet hade uttag av allmän pension. Regeringen är medveten om att förslaget innebär ett avsteg från huvudregeln i socialförsäkringsbalken. Regeringen menar emellertid att det i detta fall är överordnat att de personer som tillhör målgruppen i fråga får en höjd disponibel inkomst och att ett ansökningsförfarande riskerar leda till att vissa individer går miste om denna höjning Beslut genom automatiserad behandling Beslut om allmän ålderspension får fattas genom automatiserad behandling av om en klargörande motivering för beslutet får utelämnas enligt 32 § första stycket förvaltningslagen (2017:900), 112 kap. 7 § SFB. Den aktuella bestämmelsen i förvaltningslagen anger att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. Eftersom garantitilläggets konstruktion i flera delar förhåller sig till den allmänna ålderspensionen, exempelvis rätten till förmånen och beräkningsunderlaget, bör samma möjlighet till automatiserad behandling gälla för garantitillägget. Regeringen bedömer att det medför möjlighet till effektivare handläggning vilket i sin tur gagnar förmånstagaren. Andra gemensamma bestämmelser om handläggning Banker och andra penninginrättningar ska på begäran lämna uppgifter som avser en namngiven person när det gäller förhållanden som är av betydelse för tillämpningen av socialförsäkringsbalken till , och allmän förvaltningsdomstol i ärenden om äldreförsörjningsstöd, bostadsbidrag och bostads- tillägg (110 kap. 33 § SFB). Regeringen bedömer att skäl saknas för att denna uppgifts- utlämning ska omfatta ärenden om garantitillägget eftersom de uppgifter som inhämtas från dessa penninginrättningar inte är av betydelse när det gäller förmånen i fråga. Mot bakgrund av att det handlar om utlämnande av personuppgifter bör det uttryckligen regleras att uppgiftsskyldigheten inte gäller i ärenden om garantitillägget. Det kan därutöver noteras att vissa uppgifter i beskattningsdatabasen ska lämnas ut till för beräkning och kontroll av bostadstillägg (7 c § förordningen [2001:588] om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet). Några sådana uppgifter behövs dock inte i ärenden om garantitillägg. I och med att upp- gifterna enligt den gällande regleringen endast ska lämnas ut i den utsträckning det behövs, så behöver emellertid ingen uttrycklig begränsning i förhållande till garantitillägget göras i detta fall. I 110 kap. 46 § SFB regleras skyldighet för den som ansöker om, har rätt till eller annars får en förmån enligt balken att anmäla ändrade förhållanden som påverkar rätten till eller storleken av förmånen. I bestämmelsens sista stycke finns ett undantag som innebär att anmälan inte behöver göras i ett ärende om bostadstillägg om ändringen innebär att inkomsterna eller förmögenheten endast har ökat i mindre omfattning. De ändringar som kan medföra att rätten till eller storleken på garanti- tillägget förändras avser sådana uppgifter som utgör underlag för rätten till och storleken på garantipensionen. Eftersom något motsvarande undantag från anmälningsskyldigheten inte finns avseende garantipension bör inte detta undantag omfatta garantitillägget. Anmälningsskyldighet enligt 110 kap. 46 § gäller i ärenden oavsett om beslut har fattats efter ansökan eller genom automatiserad behandling. Den som underlåter att anmäla ändrade förhållanden kan enligt 108 kap. 2 § SFB blir skyldig att återbetala ersättning som har betalats ut felaktigt. Som huvudregel gäller att under vissa förhållanden får interimistiska beslut som är gynnande för den enskilde fattas för förmåner enligt socialförsäkringsbalken (112 kap. 2 § SFB). Med interimistiska beslut avses provisoriska beslut i väntan på slutliga beslut. Gynnande interimistiska beslut får dock inte fattas i ärenden om allmän ålderspension eftersom det till följd av förmånernas utformning i praktiken saknas utrymme för detta (se 112 kap. 4 § andra stycket SFB och prop. 2016/17:152 s. 27). Eftersom rätt till garantitillägg bygger på att en person har rätt till garantipension samt tar ut allmän ålderspension kommer beslut om garantitillägg normalt sett fattas i anknytning till att beslut om allmän ålderspension fattas. Av denna anledning bör även garantitillägget undantas från möjligheten till interimistiska beslut om förmånen. I 113 kap. SFB finns gemensamma bestämmelser om ändring, omprövning och överklagande av beslut. För beslut om allmän ålderspension finns särskilda bestämmelser (113 kap. 22–36 §§ SFB). Även om garantitillägget är en förmån inom ramen för bostadstillägget baseras beräkningen av förmånen när det gäller personer födda eller senare på samma underlag som när det gäller personer med garantipension (se avsnitt 5.2.3.1). I fråga om personer födda eller tidigare är beräkningsunderlaget till stora delar detsamma som i fråga om personer med garantipension (se avsnitt 5.2.3.1). Mot bakgrund av dessa likheter i förmånernas konstruktion bör beslut om garantitillägg i tillämpliga delar omfattas av samma bestämmelser i fråga om ändring och omprövning som garantipensionen, det vill säga 113 kap. 22–31 §§ SFB. Garantitillägget omfattas således av 113 kap. 28 § SFB enligt vilken en begäran om omprövning av ett beslut om allmän ålderspension som har kommit in till , eller en allmän förvaltningsdomstol inom den gällande besvärstiden ska anses inkommen i rätt tid, även om den myndigheten inte har fattat beslutet. Därmed bör garantitillägget även omfattas av den särskilda bestämmelsen om överklagande av beslut om allmän ålderspension i 113 kap. 35 § SFB. Den bestämmelsen innebär att 113 kap. 28 § SFB ska tillämpas även i fråga om överklagande. Av 113 kap. 20 a § SFB följer att om en begäran om omprövning eller ett över- klagande som gäller till exempel bostadstillägg som ska göras hos Pensions- myndigheten och handlingen i stället har kommit in till , ska handlingen anses inkommen till . Garantitillägget bör så som redogjorts för ovan i fråga om ändring, omprövning och överklagande omfattas av samma bestämmelser som garantipensionen i tillämpliga delar. Eftersom garantitillägget är en förmån inom ramen för bostadstillägget och eftersom också under vissa omständigheter handlägger bostadstillägg bedömer regeringen emellertid att det finns en risk för att en eventuell begäran om omprövning eller ett överklagande avseende garantitillägget skickas till Försäkrings- kassan i stället för . Mot denna bakgrund bör 113 kap. 20 a § SFB även omfatta begäran om omprövning eller överklagande gällande garantitillägg. I övrigt bör garantitillägget omfattas av de gemensamma bestämmelserna om handläggning som gäller för förmåner enligt socialförsäkringsbalken i allmänhet. Sekretess i ärenden om garantitillägg I 28 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns bestämmelser om sekretess till skydd för enskilda i ärende om ekonomiska förmåner bl.a. hos . Eftersom garantitillägg är ett stöd för konsumtions- och boendekostnader inom ramen för bostadstillägget, som i sin tur är en förmån om omfattas av sekretessregleringen i 28 kap. 1 §, anser regeringen att den nuvarande regleringen även omfattar garantitillägg. Några ytterligare bestämmelser om sekretess behöver därför inte införas. Förslagen i propositionen innebär att kommer att behandla personuppgifter. Förutom den försäkrades namnuppgifter och adressuppgifter, kommer myndigheten att behöva behandla framför allt uppgifter om den försäkrades inkomster och bosättning. Eftersom en förutsättning för att en person ska få garantitillägget är att allmän ålderspension tas ut, behandlar redan de nödvändiga personuppgifterna med stöd av det regelverk som finns för personuppgiftbehandling på området. Det regelverket består framför allt av: –och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), nedan kallad EU:s dataskyddsförordning, –lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning, –socialförsäkringsbalkens bestämmelser om behandling av personuppgifter i 114 kap., och –förordningen (2003:766) om behandling av personuppgifter inom socialförsäkringens administration. Den rättsliga grunden för behandlingen är att den är nödvändig för att Pensions- myndigheten ska kunna utföra en uppgift av allmänt intresse och att behandlingen utgör ett led i myndighetsutövning (artikel 6.1 e i EU:s dataskyddsförordning). Den rättsliga grunden är fastställd i socialförsäkringsbalken och i förordningen (2009:1173) med instruktion för . De närmare ändamålen för behandlingen regleras i 114 kap. 7 § SFB. Enligt bestämmelsen får behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillgodose behov av underlag som krävs för att den registrerades eller annans rättigheter eller skyldigheter i fråga om förmåner och ersättningar enligt balken ska kunna bedömas eller fastställas (punkt 2), informera om sådana förmåner och ersättningar enligt balken (punkt 3) samt handlägga ärenden (punkt 4). Dessa tre ändamål bör komma i fråga när det gäller garantitillägget. Vid handläggningen av ärenden om garantitillägg bedömer regeringen att känsliga personuppgifter kan komma att behandlas. Det handlar då om uppgifter om hälsa avseende personer som har haft hel sjukersättning före månaden personen fyller . Känsliga personuppgifter får som utgångspunkt inte behandlas (artikel 9.1 EU:s dataskyddsförordning). Att behandla känsliga personuppgifter i samband med handläggning av ärenden om garantitillägg bedöms emellertid ha stöd i artikel i EU:s dataskyddsförordning enligt vilken behandlingen är tillåten om den är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. I dessa fall behöver känsliga personupp- gifter behandlas för att säkerställa att rätt person får rätt ersättning. Regeringen bedömer vidare att behandling av de aktuella uppgifterna har stöd i SFB då behandlingen är nödvändig för myndighetens handläggning (114 kap. 11 § SFB). Känsliga personuppgifter bedöms dock inte behöva behandlas i de flesta ärenden. De känsliga personuppgifter som kan komma att behandlas är sådana känsliga person- uppgifter som redan har tillgång till och behandlar eller kommer att ha tillgång till och behandla inom ramen för andra ärenden, såsom beslut om allmän ålderspension. Enligt regeringens mening är det viktigt att garantitillägget kommer alla som har rätt till det till del. har ett behov av de aktuella uppgifterna för att på eget initiativ korrekt kunna beräkna och betala ut garantitillägget. En sådan behandling kan dock i enstaka fall innebära en inskränkning i personens integritets- skydd. Enligt regeringens mening är dock behov så pass starkt att personuppgiftsbehandlingen bedöms vara proportionerlig. Sammanfattningsvis är regeringens bedömning att det befintliga regelverket ger stöd för den personuppgifts- behandling som kan bli aktuell vid hantering av garantitillägget. Någon ytterligare reglering med anledning av den nya förmånen behöver därför inte införas. Förslaget innebär ändringar av 93 kap. 4 §, 110 kap. 6, 33 och 46 §§, 112 kap. 4 och 7 §§ samt 113 kap. 40 a § SFB (avsnitt 2.4). 5.2.6Garantitillägget och EU-rättsliga samordningsbestämmelser Regeringens bedömning: Garantitillägg i bostadstillägget kommer att omfattas av Europarlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av om samordning av de sociala trygghetssystemen (samordningsförordningen). Garantitillägg i bostadstillägget som lämnas till personer födda eller senare bör utgöra en förmån vid ålderdom enligt artikel 3 som omfattas av artikel 58 i samordningsförordningen. Garantitillägg i bostadstillägget som lämnas till personer födda eller tidigare bör utgöra en förmån vid ålderdom enligt artikel 3 i samordningsförordningen. Garantitillägg i bostadstillägget som lämnas till personer födda eller tidigare bör nedtecknas i bilaga VIII till samordningsförordningen som en sådan förmån som avses i artikel 52.4 i förordningen för vilken pro rataberäkning kan avstås. Garantitillägg i bostadstillägget som lämnas till personer födda eller tidigare bör vidare nedtecknas i del I i bilaga IX till samordningsförordningen som en sådan förmån som avses i artikel 54.2 a i förordningen och vars storlek är oberoende av fullgjorda försäkrings- eller bosättningsperioders längd. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) anser att olika regler om utbetalning av garantitillägget i andra medlemsstater inom EU/EES som grundar sig på ålder inte är lämpligt. Vidare anser myndigheten att det inte heller har motiverats varför en sådan skillnad är önskvärd. framför synpunkter på den EU-rättsliga bedömningen av förmånen. Övriga remissinstanser har inte lämnat några synpunkter på bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Garantitillägget enligt EU-rättsliga instrument Den EU-rättsliga bedömningen av en nationell social trygghetsförmån utgår från förmånens syfte och konstruktion. Med hänsyn tagen till båda dessa faktorer görs bedömningen om en förmån faller under något av de sakområden som listas i artikel 3.1i EU-förordning 883/2004 (hädanefter samordningsförordningen eller förordningen). Ett av dessa sakområden är förmåner vid ålderdom (artikel 3.1 d). Det är medlemsstaterna som själva bedömer hur en förmån ska kategoriseras. Europeiska unionens domstol, i det följande , ansvarar för att tolka och kan därför slutligen pröva om en förmån har kategoriserats rätt. En sådan prövning kan avse fråga om huruvida förmånen ska eller inte ska anses omfattas av förordningen, samt hur förmånsgrenarna i förordningen ska tolkas. Garantipension anses enligt förordningens bestämmelser utgöra en förmån vid ålderdom. Med anledning av dom i målet (C-189/16, EU:C:2017:946) träffas garantipension för personer födda eller senare även av artikel 58 i samordningsförordningen. Detta är till skillnad från garantipension för personer 1937 eller tidigare, som inte omfattas av nämnda dom. Med hänsyn till garantitilläggets koppling till garantipensionens utformning bör även denna förmåns konstruktion och syfte enligt regeringens mening beaktas i bedömningen av garantitilläggets förhållande till förordningen. Garantitilläggets syfte, oaktat om personen är född före eller efter 1937, är att långsiktigt stärka inkomsterna för de pensionärer som har låga inkomster från den allmänna ålderspensionen genom en förstärkning av grundskyddet i pensionssystemet. Den nya förmånen införs som ett kompletterande bidrag till boendet för pensionärer med låg eller ingen inkomstgrundad pension. Även om syftet inte är att säkerställa en viss levnadsnivå, så som var fallet med garantipensionen för personer födda eller senare i dom i målet , så blir det nya tillägget ett bidrag till dem som har låga inkomster, även om tillägget inte riktar sig enbart mot dem som har de lägsta pensionsinkomsterna. Liksom garantipensionen ska garanti- tillägget vara en bosättningsbaserad grundskyddsförmån där rätten till tillägget grundar sig på rätten till garantipension. Det innebär att den större delen av personkretsen som kan komma att få garantitillägget får garantipension, det vill säga de personer som har låg eller ingen inkomstgrundad pension. Gemensamt för garantitillägget och garanti- pensionen är vidare syftet att, oaktat vilken åldersgrupp som avses, försöka stärka den ekonomiska situationen för personkretsen genom att utgöra ett tillägg till deras inkomster. Även om det också finns vissa konstruktionsmässiga skillnader, till exempel vad gäller beräkningsunderlaget för personer födda eller tidigare, så bedöms en sådan skillnad inte få en avgörande betydelse för bedömningen av vilka bestämmelser i förordningen som torde bli tillämpliga på en förmån likt garanti- tillägget. Mot bakgrund av ovanstående resonemang är den sammantagna bedömningen att garantitillägget är att betrakta som en förmån vid ålderdom enligt bestämmelserna i samordningsförordningen. Bedömningen är att garantitillägget uppvisar sådana karaktärsdrag som enligt i målet Valentini (171/82, EU:C:1983:189) anses utgöra förmåner vid ålderdom, nämligen en förmån som kan bl.a. beviljas en person som uppnått en viss ålder, och som inte står till arbetsmarknadens förfogande samt att det avser medel för personens försörjning. Garantitillägget för personer födda eller tidigare torde dock anses utgöra en förmån vid ålderdom som faller under de allmänna bestämmelserna i kapitel 5 i samordningsförordningen, medan garanti- tillägget för personer födda eller senare är en förmån som också omfattas av den särskilda bestämmelsen om beviljande av tillägg, nämligen artikel 58 i kapitel 5 i samordningsförordningen. Konsekvensen av detta är att garantitillägget kommer att hanteras på delvis olika sätt beroende på förmånstagarens ålder, vilket berörs mer i detalj nedan. framför att garantitilläggets EU-rättsliga klassificering skulle behöva utredas mer grundligt med hänsyn till att den författningsmässiga placeringen i den nationella författningen skapar en diskrepans i förhållande till att förmånen till sin konstruktion utgör garantipension. Vidare gäller det även enligt myndigheten tolkningen och tillämpningen av samt att problematiken innebär att rätts- säkerheten kan komma att äventyras utifrån ett EU-rättsligt perspektiv. Myndigheten anser vidare att en sådan utredning bör belysa den EU-rättsliga bedömningen utifrån garantitilläggets koppling till förmånen bostadstillägg till pensionärer som utgör en förmån som omfattas av artikel 70 i samordningsförordningen. Regeringens EU- rättsliga bedömning görs som nämns ovan mot bakgrund av förmånens syfte och konstruktion, med beaktande av förordningens bestämmelser samt utifrån EU- domstolens rättspraxis. Regeringen delar promemorians EU-rättsliga bedömning av förmånen, och menar att det saknas skäl att vidare utreda frågan. Sammanläggning enligt förordningens bestämmelser för rätt till förmånen Som redogjorts för i avsnitt 5.2.2 föreslår regeringen att en försäkrad har rätt till garantitillägg om personen har rätt till garantipension, tar ut allmän ålderspension till någon del samt uppnått . Rätten till förmånen är således inte direkt grundad på fullgjorda försäkringsperioder, det vill säga den konstruktion som finns för garantipension. I det fallet medför försäkringsperioder som fullgjorts i eller i enlighet med andra länders lagstiftning inom EU/EES eller i att dessa perioder sammanläggs för att ge rätt till förmånen, vilket görs med stöd av artikel 6 i samordningsförordningen eller enligt särskilda sammanläggningsbestämmelser i samordningsförordningen. Med försäkringsperioder inom EU/EES eller avses sådana perioder som fullgjorts i någon av de 27 medlemsstaterna i Europeiska unionen samt i EES-länderna , , eller . Vad gäller garantitillägget finns det emellertid inget behov av att lägga samman fullgjorda försäkringsperioder inom EU/EES eller i med perioder i , mer än då rätten till garantipension till ålderspensionen prövas. Försäkringsperioder kommer således inte i fråga för rätten till garantitillägget. Mot denna bakgrund torde inte heller artikel 6 i förordningen bli tillämplig. Beräkning och utbetalning av garantitillägget i enlighet med artikel 58 i förordningen för personer födda eller senare Garantitillägget för personer födda eller senare har som ovan nämnts bedömts utgöra en förmån vid ålderdom som också omfattas av artikel 58 i förordningen. Även det att rätten till garantitillägget inte prövas utifrån en särskild försäkringstid för den förmånen, kan få effekter på hur förmånen ska beräknas. Beräkningsunderlaget för garantitillägget för personer födda eller senare innebär att inkomstgrundad pension från och änkepension ska ingå i beräknings- underlaget. Även allmän obligatorisk ålderspension enligt utländsk lagstiftning som inte är att likställa med garantipension enligt socialförsäkringsbalken ska ingå i under- laget, samt efterlevandepension enligt utländsk lagstiftning.