prop · H903134 · 2022-02-24 00:00:00 — anför bör förslagen även bidra till en god kompetensförsörjning för statliga Det nya uppehållstillståndet för att söka arbete eller undersöka möjligheterna att starta näringsverksamhet innebär nya arbetsuppgifter för , vilket också medför ökade kostnader. ifrågasätter utredningens bedömning att det nya uppehållstillståndet inte kommer att generera mer än ett 100-tal nya ansökningar . finns incitament för många fler att ansöka och verket bedömer att det inte är otroligt att det med tiden kommer in ca 1 000 Även i och UHR bedömer att utredningens antagande om antalet ärenden om det nya uppehållstillståndet är underskattad. Regeringen anser att det är svårt att på förhand göra en träffsäker uppskattning av hur många som kommer att ansöka om det nya För att beviljas uppehållstillstånd krävs dock att utlänningen har slutfört studier som motsvarar en examen på avancerad Som anges i betänkandet beviljades drygt 6 500 utlänningar arbetstillstånd i ”yrken med krav på fördjupad högskolekompetens” under Ett flertal i denna grupp har enligt utredningen en utbildning motsvarande en examen på avancerad nivå, t.ex. civilingenjörer, och skulle alltså kunna komma ifråga för att söka det nya uppehållstillståndet. Det bör beaktas att de nyssnämnda siffrorna tar sikte på utlänningar som redan etablerat en kontakt med en arbetsgivare och beviljats arbetstillstånd, medan det för det nya uppehållstillståndet främst är av intresse att uppskatta arbetskraftsutbudet, vilket kan vara större. Personer med slutförda studier som motsvarar en examen på avancerad nivå får anses vara eftertraktade på arbetsmarknaden och bör därför endast i mindre utsträckning vara i behov av att söka arbete på plats i ett annat land. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i utredningens bedömning att det nya uppehållstillståndet främst torde utgöra ett mindre komplement till redan befintliga sätt att hitta ett arbete. Regeringen delar därför inte helt farhågor om antalet ansökningar. Med beaktande av att det nya uppehållstillståndet ändå kan innebära incitament att söka sig till bättre ekonomiska förutsättningar uppskattar regeringen, till skillnad från utredningen, antalet ansökningar till ca 500 . att följa utvecklingen. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det är rimligt att de löpande kostnader som belastar UHR betalas av . ökade kostnaderna för UHR bedöms därför rymmas inom myndighetens ram och blir i stället en kostnadspost för . Av de medel som regeringen i budgetpropositionen föreslagit ska tillföras berört anslag, utgör ca kostnader för prövningen av det nya uppehållstillståndet, varav ca avser kostnader för UHR. Som anges i avsnitt 6 anser regeringen att det är naturligt att också den som ansöker om ett uppehållstillstånd för att söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet betalar en avgift för prövningen av ansökan. Staten får då avgiftsintäkter som i viss utsträckning motsvarar kostnaderna för handläggningen av ärendena. I de fall det nya uppehållstillståndet leder till att utlänningen därefter beviljas uppehållstillstånd för arbete eller för att bedriva näringsverksamhet kan det medföra positiva samhällsekonomiska effekter i form av ökad kompetensförsörjning och ökade skatteintäkter. Som anges i avsnitt 11 bedömer att förslaget om att ett anställningsavtal ska krävas för att beviljas arbetstillstånd inte innebär något betydande merarbete för myndigheten. Däremot kan förslaget innebära att myndigheter och högskolor behöver planera sin rekrytering i något större mån än . Den anmälningsskyldighet som behandlas i avsnitt 12 bör endast medföra en begränsad arbetsbörda för . Som anges i det avsnittet får utgångspunkten på arbetsmarknaden antas vara att de flesta arbetstagare erhåller bättre – och inte sämre – villkor ju längre anställningen pågår. Av de arbetsgivare som ålagts en anmälningsskyldighet bör det därför endast vara ett fåtal som faktiskt kommer behöva anmäla försämrade anställningsvillkor till . Förutom åläggandet av själva anmälningsskyldigheten innebär förslaget alltså inte något aktivt deltagande från sida, eftersom det är arbetsgivaren som självmant ska anmäla eventuella försämringar i anställningsvillkoren. Först om en anmälan kommer in ska kontrollera att anställningsvillkoren uppfyller kraven för arbetstillstånd eller, vid misstanke om brott mot anmälningsskyldigheten, anmäla ärendet vidare till . Kostnaderna för förslaget om anmälningsskyldighet kan därför beaktas tillsammans med förslaget om uppgiftsskyldighet för arbetsgivare (se nedan). Förslaget i avsnitt 13 om att ska kunna förelägga vissa arbetsgivare vid äventyr av vite att lämna uppgifter om arbetskraftsinvandrarens anställningsvillkor är endast är en utökning av redan befintliga kontrollmöjligheter. De huvudsakliga bedömningar som ska göras avviker alltså inte nämnvärt från de kontroller som redan har befogenhet att göra. Av de medel som regeringen i budgetpropositionen föreslagit att berört anslag ska tillföras, utgör ca kostnader för utökade kontroller av arbetsgivare, inklusive den anmälningsskyldighet som behandlas i avsnitt 12. Som TCO är inne på bör det närmare preciseras hur, när och i vilken omfattning kontroller av arbetsgivare ska göras för att säkerställa att både tillräckligt många och träffsäkra kontroller utförs. Detta kan åstadkommas på annat sätt än genom lagändringar. Regeringen instämmer vidare i utredningens bedömning att de ökade kostnaderna kan finansieras genom en mindre höjning av avgifterna för uppehållstillstånd för arbete och arbetstillstånd. Av bemyndigandet i 23 kap. 2 a § UtlL följer att regeringen får meddela föreskrifter om ansökningsavgifter för uppehållstillstånd. Någon lagändring är alltså inte heller nödvändig för att åstadkomma detta. Till skillnad från vad som gäller vid kontroll av arbetsgivare och arbetskraftsinvandrares anställningsvillkor innebär förslagen att frågor om såväl utdömande av vite som vitets lämplighet aktualiseras. avsnitt 13 medför befintliga forumregler att ansökningarna om utdömande av vite kommer att hanteras av Förvaltningsrätten i , vars avgöranden kan överklagas till Kammarrätten i . Förvaltningsrätten i utgår från att domstolen får ekonomisk kompensation för de mål som följer med detta. Mot bakgrund av att endast ett urval av alla arbetsgivare bör föreläggas att ge in uppgifter och det kan antas att det endast är ett fåtal av dessa som inte kommer att ge in begärd information bedöms emellertid att antalet ansökningar om utdömande av vite bör bli relativt få. Regeringen bedömer därför den kostnadsökning som förslaget om vite kan medföra för de berörda allmänna förvaltningsdomstolarna som marginell och att den därmed kan hanteras inom befintliga anslagsramar. Även bedömer att förslagen inte i någon större mån påverkar Domstolar på ett ekonomiskt, organisatoriskt eller utbildningsmässigt sätt. resursfördelningen mellan domstolarna är en fråga för . Inte heller för migrationsdomstolarna bedöms förslagen ha mer än en Vidare bedöms antalet åtal eller yrkanden om företagsbot kopplade till den anmälningsskyldighet som behandlas i avsnitt 12 bli av sådan marginell effekt för och de allmänna domstolarna att eventuella kostnadsökningar kan hanteras inom När det gäller den nya möjligheten för arbetskraftsinvandrare att inifrån landet ansöka om en nationell visering i avvaktan på handläggningen av en förlängningsansökan kan vissa uppstartskostnader uppstå för som bedöms kunna hanteras inom befintliga ramar. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det totala antalet ansökningar om nationella viseringar inifrån landet kan uppskattas till ca Det rör sig därmed om ett begränsat antal ärenden. Handläggningskostnaderna för viseringsansökningarna bör inte heller överstiga den av utredningen föreslagna avgiften på . Förslaget om försörjningskrav för medföljande familjemedlemmar i avsnitt 14.1 innebär en ny bedömningsgrund för . Bedömningen som ska göras skiljer sig dock inte nämnvärt från den som har gjorts i andra anknytningsärenden. utredningen anger kan förslaget leda till ett något minskat antal arbetskraftsinvandrare och därmed en viss minskning i intäkter i form av Förslaget som helhet uppskattas leda till en viss Förutom vissa uppstartskostnader för bl.a. utbildning bedöms förslagen för att motverka kompetensutvisningar i avsnitt 8.1 och 8.2 medföra en förenklad handläggning för , bl.a. eftersom djupgående utredningar av anställningsvillkoren under den tidigare tillståndsperioden inte behöver göras i alla ärenden. Förslaget i avsnitt 8.3 om att den nuvarande begränsningen av den sammanlagda tillståndstiden för ett arbetstillstånd ska tas bort kan visserligen medföra att behöver hantera ett ökat antal ansökningar om förlängda tillstånd jämfört med . Detta bedöms dock vägas upp av den förenklade handläggningen då antalet resurskrävande utvisningsärenden bedöms minska. Förslagen bedöms även medföra positiva konsekvenser för kommunernas och regionernas kompetensförsörjning, eftersom de i högre utsträckning kan anställa arbetskraftsinvandrare med tidsbegränsade uppehållstillstånd . Förslaget om det nya uppehållstillståndet för att söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta företag har också utformats på ett sådant sätt att det motverkar att det svenska bistånds- och socialförsäkringssystemet ska behöva tas i anspråk. I övrigt bedöms inte kommuner och regioner beröras särskilt av förslagen i denna proposition. Till skillnad från SKR anser regeringen därför inte att analysen för att bedöma de kommunalekonomiska konsekvenserna av förslagen behöver kompletteras särskilt. Förslaget i avsnitt 9.1 om att en utlänning inifrån landet ska kunna byta grund för sitt uppehållstillstånd kan leda till något fler ansökningar jämfört med om utlänningen i stället skulle behöva söka tillstånd på en ny grund utifrån landet. Förslaget innebär även att behöver göra en kontroll av att förutsättningarna för det tidigare tillståndet varit uppfyllt för att utlänningen ska kunna få sitt nya tillstånd beviljat inifrån landet. Förslaget kan därför antas leda till något ökade kostnader för . påpekar också generellt att en mer komplex handläggning begränsar möjligheterna till automatisering. Av de medel som regeringen i budgetpropositionen föreslagit att berört anslag ska tillföras utgör därför ca ökade kostnader för för försvårad handläggning p.g.a. fler bedömningsmoment och begränsade möjligheter att automatisera handläggningen. anser att det saknas en analys av hur och socialförsäkringen påverkas av den föreslagna ändringen i socialförsäkringsbalken i avsnitt 9.2. Som noterar kan förslaget om att bosättningsbaserade förmåner ska få behållas även vid byte av grund för tillstånd inifrån landet medföra något ökade utgifter för myndigheten, eftersom fler utlänningar kommer kunna behålla sina bosättningsbaserade förmåner under det glapp som kan uppstå mellan tillstånden. bör förslaget innebära en förenklad handläggning jämfört med om utlänningen under ett glapp i handläggningstiden mellan tillstånden inte skulle ha rätt till sådana förmåner. Samma regler gäller för bl.a. en utlänning som ansöker om fortsatt tillstånd på samma grund. Sammantaget bedöms förslaget därför inte medföra sådana ökade kostnader för att dessa inte skulle kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Som anges i betänkandet är det ganska få personer som misstänks för brottet organiserande av människosmuggling och det är ännu färre fall som leder till åtal och dom. Även om förslaget innebär att brottet utvidgas till att även innefatta tillstånd som har utfärdats på grundval av osanna uppgifter och att fler därför bör kunna dömas för organiserande av människosmuggling, bedömer regeringen att det inte bör medföra sådana ökade kostnader för rättsväsendet att dessa inte kan hanteras inom befintliga anslagsramar. 2021/22:134 Förslagen medför ett generellt behov av att informera sökande och deras anhöriga samt arbetsgivare om de nya reglerna. ansvarar för information om vilka tillstånd som finns, vad som krävs för att beviljas tillstånd och hur ansökningsprocessen går till. Även utlandsmyndigheterna tillhandahåller information om tillståndsprocessen. Såväl som utlandsmyndigheterna bör därmed uppdatera informationen på sina hemsidor. bör även se över den information som ges i besluten om bl.a. uppehållstillstånd för arbete enligt reglerna för arbetskraftsinvandring och hur ansökningsblanketterna är utformade. Regeringen instämmer även i utredningens bedömning att bör se över informationen om hur det går till när ett omhändertaget pass behöver förnyas. och utlandsmyndigheternas informationsinsatser bedöms kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Mot bakgrund av att vissa förslag bedöms medföra en besparing för bedömer regeringen sammanfattningsvis att förslagen kan medföra ökade kostnader för med ca . Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit att berört anslag tillförs medel för detta ändamål. Som anges ovan och i avsnitt 6 avser regeringen att finansiera de ökade kostnaderna genom ansökningsavgifter. De ökade avgiftsintäkterna bedöms motsvara kostnadsökningarna och det blir därför inte någon sammantagen effekt av förslagen på statsbudgeten. Förslaget i avsnitt 6 om det nya uppehållstillståndet för att söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet bedöms medföra att företagens möjligheter att attrahera högkvalificerad kompetens ökar. Även de förslag som syftar till att motverka kompetensutvisningar, liksom att med bibehållna bosättningsbaserade socialförsäkringsförmåner inifrån landet kunna byta grund för tillstånd, bedöms vara positiva för företagens möjligheter till kompetensförsörjning, särskilt småföretagens, och öka deras möjligheter att behålla utländsk arbetskraft. Förslagen bedöms även medföra en mer transparent och förutsebar tillämpning för arbetsgivare och företag. Förslaget i avsnitt 11 om att ett anställningsavtal ska krävas för att kunna bevilja arbetstillstånd kan innebära att såväl privata som offentliga arbetsgivare behöver planera sin rekrytering av utländsk arbetskraft i något större utsträckning än . Det kan även, tillsammans med den anmälningsskyldighet som behandlas i avsnitt 12 och förslaget i avsnitt 13 om att vid äventyr om vite kan begära in uppgifter om anställningsvillkoren, innebära en ökad administrativ börda för företagen, särskilt för mindre företag. Förslagen kan också upplevas som att det blir ett ökat risktagande vid rekrytering av utländsk arbetskraft, vilket kan inverka på företagens beslut om att rekrytera och i slutänden innebära en risk för minskad arbetskraftsinvandring. Om arbetsgivare avhåller sig från att anställa utländsk arbetskraft kan detta, beroende på omfattningen och om ingen annan person kan utföra arbetsuppgiften, få negativa konsekvenser för produktion och skatteintäkter. Som anförs i avsnitt 11 kan en arbetsgivare emellertid begränsa sina risker även vid en ordning där det krävs ett anställningsavtal för att utlänningen ska beviljas arbetstillstånd. Det är vidare rimligt att anta att de allra flesta företag erbjuder bättre – och inte sämre – arbetsvillkor . Av det urval av arbetsgivare som kan åläggas en skyldighet att anmäla försämrade anställningsvillkor bör det därför endast bara vara ett fåtal som faktiskt kommer att behöva anmäla dessa till . Några remissinstanser, bl.a. , anser att förslagens effekter för företag bör kvantifieras. Som är inne på är det emellertid inte helt enkelt att göra en träffsäker kvantifiering av förslagens effekter för företag. Det bör i sammanhanget även beaktas att arbetsgivare har vissa skyldigheter att informera arbetstagare om villkoren för anställningen eller om förutsättningarna för anställningen ändras enligt anställningsskyddslagen. Därtill har redan enligt nuvarande regler möjlighet att begära uppgifter om utlänningens anställningsvillkor från arbetsgivaren (6 kap. 6 b § UtlF). Att dessa kontroller nu föreslås kunna ske genom föreläggande vid äventyr av vite och att vite kan dömas ut om arbetsgivaren inte svarar utgör endast en utveckling av de nuvarande reglerna. Mot bakgrund av det befintliga arbetsrättsliga regelverket bör anmälningsskyldigheten och förslaget om kontroller vid vite därför inte utgöra någon större börda för de arbetsgivare som inte försämrar arbetskraftsinvandrarens anställningsvillkor och följer ett föreläggande genom att lämna begärda uppgifter. Särskild hänsyn kan också tas till små företag t.ex. genom att inte utan godtagbara skäl begär in uppgifter från samma företag . Förslagen innebär också en möjlighet att rätta till eventuella avvikelser i anställningsvillkoren, vilket underlättar för arbetsgivare som vill följa reglerna och medför förbättrade möjligheter för arbetskraftsinvandrare att få sitt tillstånd förlängt. Regeringen delar därför sammantaget inte Företagarnas och Svenskt Näringslivs farhågor utan bedömer att seriösa arbetsgivare som vill följa de regler som finns inte bör avskräckas från att anställa utländsk arbetskraft enbart på grund av de nu föreslagna åtgärderna. Förslagen kan även ha en positiv konkurrenspåverkan genom att riktade kontroller kan göras mot branscher och företag där behovet är som störst, vilket kan medföra att oseriösa företag avstår från att anställa utländsk arbetskraft och att seriösa företag kan konkurrera på lika villkor. Som anges i avsnitt 14.1 bör förslaget om att anhöriga till arbetskraftsinvandrare och innehavare av ICT-tillstånd ska omfattas av ett försörjningskrav i huvudsak kunna komma att påverka företag inom branscher med lägre inkomstnivåer. Förslaget kan medföra att det blir svårare för företag inom branscher med lägre lönenivåer att rekrytera utländsk arbetskraft som även vill ta med sig sin familj, t.ex. inom servicebranschen och besöksnäringen. Företag inom samma bransch kan också i viss mån påverkas olika mycket i olika delar av landet som följd av att boendekostnaden i landet varierar. I de fall ett företag inte lyckas rekrytera utländsk arbetskraft på grund av försörjningskravet kan det leda till ökade möjligheter för inhemsk arbetskraft att rekryteras. Sammantaget kan förslagen som helhet antas påverka företag och därmed även sysselsättningen både i positiv och negativ riktning. Den totala effekten bedöms emellertid som liten och att fördelarna för företagen överväger eventuella nackdelar. Förslagen bedöms på ett generellt plan göra det mer attraktivt för utländsk arbetskraft att komma till för en anställning. Det nya uppehållstillståndet kan antas göra det mer attraktivt för utlänningar med viss kompetens att söka arbete i eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet här. Även förslagen som avser att motverka kompetensutvisningar bör bidra till att stärka attraktionskraft och medföra att systemet för arbetskraftsinvandring upplevs som skäligt av dem som det berör. Förslaget om att en arbetskraftsinvandrare får ha ett obegränsat antal tidsbegränsade uppehållstillstånd efter varandra underlättar t.ex. för gränsarbetare som arbetar i men bor i ett annat land. TCO saknar dock en analys av hur förslaget påverkar integrationen. Förslaget innebär för det första att även de arbetskraftsinvandrare som inte uppfyller de särskilda kraven för att beviljas permanent uppehållstillstånd fortsatt kan arbeta i med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd, i stället för att riskera att utvisas. Genom att kunna stanna kvar i landet med flera tidsbegränsade uppehållstillstånd än ökar även möjligheterna för dessa arbetskraftsinvandrare att i stället beviljas ett permanent uppehållstillstånd. Förslaget kan även medföra att fler utlänningar kan uppfylla kraven för att beviljas ställning som varaktigt bosatt i . För att beviljas en sådan ställning krävs bl.a. att utlänningen utan avbrott har vistats i med uppehållstillstånd eller på annan grund som lagligen bosatt (5 a kap. 1 § UtlL). Den som har beviljats ställning som varaktigt bosatt får ett s.k. EU-uppehållstillstånd för varaktigt bosatta och ett permanent uppehållstillstånd i (4 kap. 19 a § UtlF och 5 kap. 2 b § UtlL). Förslaget skulle i längden även kunna leda till att fler utlänningar kan kvalificera sig för svenskt medborgarskap. För att en ansökan om svenskt medborgarskap för en vuxen ska beviljas krävs, med vissa undantag, att denne bl.a. har permanent uppehållstillstånd och har uppfyllt kravet för hemvist. Med hemvist avses att ha bott stadigvarande i , som regel av (11 § lagen [2001:82] om svenskt medborgarskap). Enligt regeringens mening bör dessa ökade möjligheter att kvalificera sig till en mer varaktig och permanent bosättning i vara positivt för att öka landets attraktionskraft för utländsk arbetskraft. Eftersom förslaget rör utlänningar som arbetar i har de dessutom redan en anknytning till arbetsmarknaden, vilket kan förväntas ha positiva effekter på deras möjlighet till integrering i samhället och egen försörjning framöver. Sammantaget bedömer regeringen därför att förslaget bör ha positiva konsekvenser för integrationen. För de utlänningar som önskar bedriva näringsverksamhet i landet förväntas förslaget om att förutsättningarna för att beviljas ett sådant tillstånd ska klargöras i författning ge ökad förutsebarhet för enskilda. En ökad möjlighet att byta grund för tillstånd mellan bl.a. näringsverksamhet och arbete inifrån med bibehållna bosättningsbaserade socialförsäkringsförmåner bedöms underlätta rörligheten på den svenska arbetsmarknaden för utländsk arbetskraft. Förslaget om att det ska krävas ett anställningsavtal för att beviljas arbetstillstånd bedöms stärka arbetskraftsinvandrares ställning på arbetsmarknaden och minska risken för att denna grupp utnyttjas av vissa arbetsgivare. Även den anmälningsskyldighet som behandlas i avsnitt 12, liksom förslaget om att ska få förelägga arbetsgivare vid vite att lämna uppgifter om anställningsvillkor, bedöms bidra till att arbetskraftsinvandrare tillförsäkras bättre villkor i . Förslaget om att utvidga brottet organiserande av människosmuggling bör också minska risken för att enskilda utsätts för ett hänsynslöst agerande från organisatörer av sådan verksamhet. Förslaget om att införa ett försörjningskrav för anhöriga till arbetskraftsinvandrare och personer med ICT-tillstånd kan upplevas som negativt för den som inte uppfyller kraven och för de anhöriga som inte kan beviljas uppehållstillstånd. Detta kan i sin tur leda till att färre anhöriga ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning och i viss mån att även något färre personer väljer att fullfölja sin ansökan. För de utlänningar som uppfyller kraven för att ta med sin familj bedöms förslaget emellertid leda till att familjen som helhet tillförsäkras bättre levnadsvillkor i än . Det är betydligt fler män än kvinnor som ansöker om uppehållstillstånd på grund av arbete. Även om förslagen är könsneutralt utformade kommer därför fler män än kvinnor att beröras av de flesta förslagen. Som anges i betänkandet beviljades 2019 drygt 15 000 personer uppehållstillstånd som anhöriga till arbetskraftsinvandrare, varav ca 8 000 var barn, 5 700 kvinnor och 1 300 män. Den största gruppen anhöriga är alltså barn och det är betydligt fler kvinnor än män som beviljas uppehållstillstånd som anhörig. Regeringen delar utredningens bedömning att förslaget kan leda till att antalet ansökningar om uppehållstillstånd från anhöriga minskar. Det kan därmed antas att främst barn och kvinnor berörs i den mån färre anhöriga beviljas uppehållstillstånd. Det skulle i sin tur kunna leda till att den överlag ojämna könsfördelningen förstärks och att andelen män ökar. Vid alla åtgärder som rör barn ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa i enlighet med artikel 3 i . Principen är införlivad i svensk rätt bl.a. genom portalparagrafen om barnets bästa i 1 kap. 10 § UtlL. Där anges att i fall som rör barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver.