prop · H903178 · 2022-03-21 00:00:00 — Regeringen anser därför sammantaget, i likhet med promemorian, att nuvarande reglering i SoL om möjligheten att följa upp barns situation inte är tillräcklig när vård enligt LVU har upphört. För att tillförsäkra barn trygghet, säkerhet och stabilitet bör det därför införas en skyldighet att följa upp barns situation efter det att vård enligt LVU har upphört. Ytterligare stöd i arbetssätten eller rekommendationer om att följa upp, som föreslås av Förvaltningsrätten i och , bedöms inte som tillräckligt. En uppföljning av ett barns situation utgör en inskränkning i vårdnadshavarens och barnets personliga integritet. Vid fråga om huruvida det bör införas en skyldighet att följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU måste de nackdelar för den enskilde såsom inskränkningen i den personliga integriteten och intrång i privatlivet stå i rimlig proportion till vad som kan vinnas med åtgärden i form av att säkerställa trygghet och stabilitet för barnet (proportionalitetsprincipen). Det bör inte heller införas en skyldighet att följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU om målet kan uppnås med mindre ingripande åtgärder (behovsprincipen). De argument och intressen som finns för att tillskapa en trygg och säker miljö för barnen efter avslutad vård enligt LVU anser regeringen är så tungt vägande att inskränkningar i integritetsskyddet måste accepteras. Regeringen bedömer därför att en skyldighet för socialnämnden att följa upp barn som har vårdats med stöd av LVU är förenlig med både proportionalitetsprincipen och behovsprincipen. 2021/22:178 gäller som svensk lag genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Av 2 kap. 19 § regeringsformen framgår att lag eller annan föreskrift inte får meddelas i strid med åtaganden på grund av . En uppföljning av ett barns situation efter avslutad vård enligt LVU innebär även en inskränkning av både vårdnadshavarens och barnets rätt till privat- och familjeliv enligt artikel 8 i . Enligt artikel 8.1 i har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv. Enligt artikel 8.2 får en offentlig myndighet inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till bl.a. skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter. En sådan inskränkning måste således, enligt artikel 8 i , ha ett legitimt syfte och vara proportionerlig. gäller som svensk lag genom lagen (2018:1197) om konvention om barnets rättigheter vilken trädde i kraft . Även i finns barnets rätt till privat- och familjeliv reglerat. Enligt artikel 16.1 i får inget barn utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privat och familjeliv. Barnet har rätt till lagens skydd mot sådana ingripanden eller angrepp (artikel 16.2). Konventionsstaterna åtar sig att tillförsäkra barnet sådant skydd och sådan omvårdnad som behövs för barnets välfärd, med hänsyn tagen till de rättigheter och skyldigheter som tillkommer barnets föräldrar, vårdnadshavare eller andra personer som har juridiskt ansvar för barnet, och ska för detta ändamål vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder och administrativa åtgärder (artikel 3.2). Både och reglerar således en rätt till privat- och familjeliv. Förslaget om en uppföljningsskyldighet efter avslutad vård enligt LVU är ägnat att säkerställa trygghet och stabilitet och ytterligare stärka principen om barnets bästa. Att begränsa vårdnadshavarens och barnets rättigheter enligt artikel 8 i av hänsyn till barnets hälsa får anses vara ett legitimt intresse. En skyldighet att följa upp barn som vårdats med stöd av LVU bedöms nödvändigt för att tillgodose skyddet för barns hälsa enligt artikel 8.2 i och bedöms därmed vara förenlig med . Enligt artikel 3 i ska det, vid alla åtgärder som rör barnet, i första hand beaktas det som bedöms vara barnets bästa. Skyldigheten att följa upp barns situation syftar till att säkerställa barnets rättigheter och bedöms därför vara förenlig med . Uppföljningsskyldigheten bör omfatta barn I promemorian föreslås att skyldigheten att följa upp situationen för den unge efter avslutad vård enligt LVU bör omfatta barn som har varit placerade i familjehem, hem för vård eller boende, stödboende, särskilt ungdomshem men även barn som fått vård med stöd av LVU i hemmet. Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) framför att det kan finnas behov av uppföljning även för unga som fyllt , och lyfter att regeringen bör tillsätta en utredning om uppföljning av unga som Prop. 2021/22:178 fyllt . har enligt bestämmelserna i 5 kap. 1 § SoL ett särskilt ansvar även för unga som fyllt . Av 5 kap. 1 § 10 SoL följer att socialnämnden i sin omsorg om barn och unga ska tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård och fostran utanför det egna hemmet har upphört. Av förarbetena till bestämmelsen framgår bland annat att flickor och pojkar som fortfarande går i skolan kan behöva bo kvar i familjehemmet till dess skolgången har avslutats. De kan därefter ha behov av stöd i form av boende och personligt eller ekonomiskt stöd. Detta kan t.ex. innebära att en familjehemsplacering inte automatiskt upphör när den unge fyller . Vård enligt LVU kan också, under vissa förutsättningar, ges till unga som inte har fyllt (prop. 2006/07:129 s. 51). Det har i promemorian inte gjorts någon bedömning av behovet av uppföljning av unga kvinnor och män som fyllt . Det ansvar som socialnämnden har enligt 5 kap. 1 § SoL för unga som fyllt sedan vård och fostran utanför det egna hemmet har upphört får anses vara tillräckligt. Uppföljningsskyldigheten bör därför endast omfatta barn. En sådan åldersavgränsning stämmer också överens med nuvarande bestämmelser i om uppföljning av barns situation. Regeringen vill dock understryka att socialnämnden alltid kan följa upp unga som fyllt , om den unge samtycker (se 5 kap. 1 § punkt 10 SoL). Någon uppföljningsskyldighet när en placering enligt SoL har upphört föreslås inte I promemorian konstateras att även en skyldighet för socialnämnden att följa upp barnets situation efter en avslutad placering enligt SoL skulle kunna bidra till att stärka tryggheten och stabiliteten för barn, men att detta måste vägas mot att placeringar och andra insatser enligt SoL är frivilliga och att det är viktigt att så långt som möjligt sträva efter frivillig vård. En skyldighet för socialnämnden att följa upp alla barn efter avslutad placering enligt SoL skulle enligt promemorian kunna leda till att vårdnadshavare inte längre samtycker till den unges placering om det efter att placeringen avslutas kommer att beslutas om en uppföljning oavsett samtycke. En skyldighet att följa upp barn som placerats enligt SoL skulle enligt promemorian ytterst kunna leda till att barn som behöver vård inte får det. I promemorian bedöms att den nuvarande bestämmelsen i 11 kap. 4 b § SoL om att socialnämnden får besluta om uppföljning i dessa fall är tillräcklig och något förslag om en uppföljningsskyldighet efter placeringar enligt SoL presenteras inte. anser att det bör övervägas om inte samma krav på uppföljning som föreslås när vård enligt LVU har upphört även bör gälla när vård enligt SoL har upphört och påpekar att det finns ett stort behov av att följa upp situationen för barn som är placerade enligt SoL på grund av hedersrelaterat våld och förtryck. Regeringen bedömer att en uppföljningsskyldighet efter avslutad placering enligt SoL kräver delvis andra överväganden än vid avslutad vård enligt LVU. instämmer regeringen med både universitet och om att frågan om uppföljning 2021/22:178 efter avslutad placering enligt SoL är viktig. Mot denna bakgrund lämnar regeringen inget förslag om en sådan skyldighet, men avser att följa När det gäller bestämmelsen i SoL om uppföljning av ett barns situation efter det att en placering har upphört föreslår regeringen i likhet med promemorian att det förtydligas i 11 kap. 4 b § SoL, att den bestämmelsen endast gäller barn som har varit placerade med stöd av SoL. Regeringen vill även understryka att om det finns samtycke från vårdnadshavare och den unge, om han eller hon fyllt , kan social- nämnden alltid följa upp ett barns situation. också enligt 5 kap. 1 § SoL ett särskilt ansvar för att tillgodose det sär- skilda behov av stöd och hjälp som kan finnas sedan vård utanför det egna Förvaltningsrätten i menar att förslaget luckrar upp uppdel- ningen mellan SoL och LVU. Att i LVU införa bestämmelser som inte gäller åtgärder som kan vidtas med tvång riskerar enligt förvaltningsrätten att leda till att tillämparen förlorar överblicken över vilka perspektiv som är viktiga enligt de olika lagarna. Regeringen ser ingen risk för att förslaget om en uppföljningsskyldighet luckrar upp förhållandet mellan SoL och LVU. Skyldigheten att följa upp ett barns situation gäller endast när vård enligt LVU har upphört och bestämmelsen kommer att ha en nära koppling till bestämmelsen om vårdens upphörande i 21 § LVU. Av den anledningen anser regeringen att det är naturligt att uppföljningsskyldigheten regleras i LVU. bedömer inte att en reglering i LVU medför att tillämparen förlorar över- blicken över de perspektiv som är viktiga enligt de olika lagarna. reglering i LVU torde snarare öka förutsägbarheten för tillämparen då de bestämmelser som aktualiseras i samband med att vård enligt LVU upphör är samlade i en och samma lag. Som framgår ovan föreslår regeringen också att det förtydligas i 11 kap. 4 b § SoL att den bestämmelsen endast gäller barn som har varit placerade med stöd av SoL. Maskrosbarn menar att det behöver finnas större möjligheter för barn att få stöd även efter avslutad vård enligt LVU och menar även att det bör vara högt prioriterat att gå vidare och utreda hur en barnombudsfunktion skulle kunna byggas upp i . Regeringen beslutade att tillsätta en utredning om att stärka kvaliteten i vården när barn och unga placeras i familjehem, jourhem, stödboende HVB, inklusive särskilda ungdomshem, med stöd av SoL och LVU (dir. 2021:84). I utredningsuppdraget ingår att lämna förslag på hur stödet till barn och unga kan förbättras sedan vård utanför det egna hemmet har upphört. Det handlar framförallt om att behoven av insatser till barn och unga som varit placerade kan vara mycket skiftande. direktiven ges exempel på att ensamkommande barn och unga som saknar nätverk eller unga som inte gått klart gymnasiet kan ha extra svårt att etablera sig i vuxenlivet. För barn som är på väg att fylla eller för unga vuxna som går i gymnasieskolan eller avslutat sina gymnasie- studier kan det också efter en avslutad placering finnas stora behov av insatser för att stödja dem inför vuxenlivet. socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47) görs bedömningen att regeringen bör tillsätta en utredning med uppdrag att utreda behovet av och förutsättningarna för oberoende barnombud. Det finns därför inte anledning att Prop. 2021/22:178 inom ramen för nuvarande lagstiftningsarbete ytterligare behandla dessa Tidpunkten för när uppföljningsskyldigheten bör inträda I promemorian föreslås att socialnämnden ska följa upp situationen för barn när vård enligt LVU har upphört. Det innebär enligt promemorian att uppföljningsskyldigheten som huvudregel inträder när vård enligt LVU upphör. Från denna huvudregel föreslås två undantag. Det ena undantaget gäller situationer då den unge ska återförenas med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne men återföreningen inte sker i samband med att vården upphör. Om den unge ska återförenas med dem eller den som har vårdnaden om honom eller henne men återföreningen behöver förberedas, föreslås att uppföljningsskyldigheten inträder först när återförening har skett. Det andra undantaget gäller när flyttningsförbud eller tillfälligt flyttningsförbud har meddelats i samband med att vård har upphört. Då föreslås att socialnämnden ska följa upp den unges situation först när ett sådant förbud har upphört och den unge har återförenats med dem eller den som har vårdnaden om honom eller henne. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att huvudregeln ska vara att uppföljningsskyldigheten inträder när vård enligt LVU upphör. Även om socialnämnden noga ska förbereda den unges återförening med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne, kan upplägget och tidpunkten för återföreningen se olika ut. kan t.ex. bedöma att den unge behöver bo kvar i familjehemmet efter avslutad vård enligt LVU. Går vårdnadshavarna med på det fattar socialnämnden i regel ett beslut om placering enligt SoL. Det kan också vara så att den unge bor kvar i familjehemmet efter det att vården enligt LVU har upphört eftersom ett beslut om flyttningsförbud har meddelats. I dessa situationer, då återföreningen behöver förberedas, uppstår enligt regeringens mening ett behov av att följa upp den unges situation först när den unge har återförenats med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne. I vissa fall är det dock inte aktuellt med en återförening efter avslutad vård enligt LVU. Det kan t.ex. vara så att den unge flyttar till ett annat boende, t.ex. en egen lägenhet, studentrum, släkting eller vän. I denna situation anser regeringen, i likhet med promemorian, att socialnämnden ska följa upp den unge när vård enligt LVU upphör. Det kan också vara så att vård enligt LVU kan upphöra eftersom det finns förutsättningar att låta vården fortsätta i frivillig form med stöd av SoL. Barnet har då ett fortsatt behov av vård utanför det egna hemmet och den unge fortsätter att vårdas och bo i det hem där han eller hon vistats för vård enligt LVU, eller placeras i ett annat boende, t.ex. ett familjehem, hem för vård eller boende eller stödboende enligt 6 kap. 1 § SoL. I sådana situationer anser regeringen att socialnämnden bör följa upp den unges situation när vård enligt LVU upphör. Även när den unge har fått vård med stöd av LVU i hemmet, bör socialnämnden följa upp den unges situation när vården upphör. Sammantaget anser således regeringen att när vård enligt LVU upphör ska socialnämnden följa upp situationen för den som är . 2021/22:178 regeringen bör uttrycket ”när vård upphör” användas i bestämmelsen i stället för det i promemorian föreslagna ”när vård har upphört” för att bestämmelsen ska bli så tydlig som möjligt. Huvudregeln är alltså att uppföljningsskyldigheten inträder när vård enligt LVU upphör. huvudregel föreslår regeringen ett undantag. vårdnadshavarna behöver förberedas, ska socialnämnden följa upp den unges situation först när återförening har skett. barnet helt och hållet bor hos den eller dem som har vårdnaden om honom Regeringen anser inte att det, i fråga om flyttningsförbud, behöver framgå av bestämmelsen att uppföljningsskyldigheten inträder när flyttningsförbudet upphör. Har flyttningsförbud meddelats och den unge därefter ska återförenas med den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne, inträder uppföljningsskyldigheten när återförening har anser att uppföljningsskyldigheten är överflödig när vård enligt LVU övergår till vård enligt SoL, eftersom socialnämnden i sådana situationer redan har ett ansvar att noga följa vården av den unge i enlighet med bestämmelserna i 6 kap. 7 b § SoL. Av samma skäl anser att den föreslagna uppföljningsskyldigheten är överflödig när vård enligt LVU övergår till en öppenvårdsinsats enligt SoL. innebär dessutom två olika beslut för barnet och vårdnadshavarna. barnets och vårdnadshavarnas perspektiv är det enligt viktigt att de beslut som fattas är tydliga och begripliga. Regeringen har förståelse för synpunkter men anser att även om socialnämnden noga ska följa vården av de barn och unga som vårdas i ett familjehem, jourhem, stödboende eller hem för vård eller boende, finns behov av att följa upp ett barns situation när vård enligt LVU övergår till vård enligt SoL. Uppföljningsskyldigheten behövs för att säkerställa att övergången till frivillig vård fungerar bra och att det blir bra och tryggt för barnet. Det förekommer att vårdnadshavaren eller den unge, om han eller hon har fyllt , återkallar sitt samtycke till insatser enligt SoL efter att vård enligt LVU har upphört. I dessa situationer är det mycket viktigt att socialnämnden alltid, oavsett samtycke, följer upp den unges situation för att minska risken för att den unge far illa. denna bakgrund anser regeringen att socialnämnden ska följa upp barns situation även i situationer då vård enligt LVU övergår till vård enligt SoL. När uppföljningsskyldigheten i sådana situationer ska inträda varierar beroende på om vården enligt SoL ges för att återföreningen behöver förberedas eller om någon återförening inte är aktuell eftersom barnet har behov av fortsatt vård utanför det egna hemmet. anser att förslaget lämnar utrymme för vissa tolkningssvårigheter när det gäller vilka bestämmelser om uppföljning i SoL eller LVU som ska tillämpas i de fall hemflytten behöver förberedas och barnet behöver vara har inget att invända mot en ordning som innebär att uppföljningsskyldigheten börjar löpa först när barnet har återförenats med sina vårdnadshavare men ställer sig frågande till om den föreslagna bestämmelsen i en sådan situation har företräde framför bestämmelsen om uppföljning i 11 kap. 4 b § SoL, och föreslår ett förtydligande om detta i 11 kap. 4 b § SoL. För att öka tydligheten i lagstiftningen och därmed motverka tolknings- svårigheter om vilka bestämmelser om uppföljning som ska tillämpas, anser regeringen att det bör införas en bestämmelse i 11 kap. 4 b § SoL som upplyser om den föreslagna bestämmelsen om socialnämndens skyldighet att följa upp ett barns situation när vård enligt LVU upphör. När vård enligt LVU upphör ska den föreslagna bestämmelsen i LVU om uppföljning av ett barns situation tillämpas. Som påpekar är det viktigt att innebörden av de beslut som fattas är tydliga och begripliga för dem som berörs. Av 11 kap. 10 § första stycket SoL följer att när en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska också tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Det åligger socialnämnden att vidta de åtgärder som behövs för att barn och vårdnadshavare ska kunna tillgodogöra sig innehållet i de beslut som fattas och som berör dem. menar att det kan finnas en risk att ibland väljer att avsluta vården tidigare och i stället planerar in uppföljningen inom ramen för den tid som vården annars skulle ha pågått. Förslaget om en uppföljningsskyldighet påverkar inte förutsättningarna för när vård enligt 21 § LVU ska upphöra. Som beskrivs i avsnitt 5 ska nämndens prövning av om vården ska upphöra avse bl.a. frågan om huruvida barnets vårdbehov och de omständigheter som nödvändiggjort vården fortfarande består. Vidare föreslås där att det av 21 § LVU uttryckligen ska framgå att de omständigheter som föranledde vården måste ha förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt för att förändringarna ska kunna ligga till grund för vårdens upphörande. Tillägget syftar till att ytterligare stärka tryggheten, säkerheten och stabiliteten för barn och tillvarata barnets bästa för att säkerställa att vården inte avslutas . Regeringen avser också, som framgår nedan, att ge i uppdrag att öka kunskapen om uppföljning av barns situation efter avslutad utredning och efter avslutad placering. Mot denna bakgrund anser regeringen att det inte finns någon sådan risk som påpekar. ska kunna ta de kontakter som behövs Enligt ska konventionsstaterna enligt artikel 12 tillförsäkra det barn som är i stånd att bilda egna åsikter rätten att fritt uttrycka dessa i alla frågor som rör barnet. Barnets åsikter ska tillmätas betydelse i förhållande till barnets ålder och mognad. Enligt de nuvarande bestämmelserna i om uppföljning av ett barns situation efter avslutad utredning och efter avslutad placering får socialnämnden konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs samt samtala med barnet utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande i enlighet med 11 kap. 2 § första stycket och 11 kap. 10 § tredje stycket SoL (se 11 kap. 4 c § SoL). På motsvarande sätt som gäller föreslår regeringen, i likhet med promemorian, att socialnämnden vid en uppföljning efter avslutad vård enligt LVU får konsultera sakkunniga och i övrigt ta de kontakter som behövs samt samtala med barnet utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. 2021/22:178 Av nuvarande bestämmelser i om uppföljning av ett barns situation följer att socialnämnden ska underrätta barn som fyllt och vårdnadshavare som berörs om beslutet att inleda respektive avsluta uppföljningen (se 11 kap. 4 c § andra stycket SoL). I promemorian föreslås en liknande bestämmelse för uppföljningar efter avslutad vård enligt LVU. Ur ett rättssäkerhetsperspektiv är det mycket viktigt att såväl vårdnadshavare som barn får kännedom om när en uppföljning inleds och avslutas. Det får inte råda någon tvekan för den enskilde om huruvida en uppföljning pågår eller inte. , , och anser att socialnämnden även ska underrätta barn om när en uppföljning inleds och avslutas. Barn som fyllt har rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt SoL och LVU. Barn som fyllt kan alltså formellt ansöka om bistånd och få sin ansökan prövad, vilket skulle kunna bli aktuellt för en uppföljning efter avslutad vård enligt LVU. Barn som fyllt företräder alltså sig själva i processen och har rätt att företa egna bindande processhandlingar. Att socialnämnden ska underrätta barn som fyllt om beslutet att inleda respektive avsluta uppföljningen hänger ihop med barns processbehörighet och regeringen avser inte att föreslå några förändringar i fråga om processbehörighetsåldern. Mot denna bakgrund instämmer regeringen i promemorians bedömning att socialnämnden när uppföljningen inleds respektive avslutas ska underrätta den unge, om han eller hon fyllt , och vårdnadshavare som berörs. Regeringen vill dock understryka att det av 11 kap. 10 § SoL följer att när en åtgärd rör ett barn ska barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Motsvarande bestämmelse finns i 36 § LVU. Av 11 kap. 5 § SoL följer att all handläggning av ärenden som rör enskilda och genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. För att dokumentationsskyldigheten ska fylla sin huvuduppgift krävs att dokumentationen innehåller tillräcklig, väsentlig och korrekt information. De åtgärder som socialnämnden vidtar inom ramen för uppföljning enligt 11 kap. 4 b § SoL omfattas av dokumentationsskyldigheten. Regeringen bedömer i likhet med promemorian att dokumentationsskyldigheten i 11 kap. 5 § SoL också omfattar den föreslagna uppföljningen av LVU-vård utan att någon ytterligare bestämmelse behöver införas. har i ett tillkännagivande till regeringen angett att det ska finnas ett lagstadgat krav på att uppföljningen under en placering i familjehem respektive jourhem ska dokumenteras skriftligt (bet. 2020/21:SoU19 punkt 14, rskr. 2020/21:187). I och med att dokumentationskrav redan gäller för uppföljningen för en placering i familjehem respektive jourhem och regeringen nu även bedömer att dokumentationsskyldigheten i 11 kap. 5 § SoL ska omfatta den föreslagna uppföljningen av LVU-vård, får ovannämnda tillkännagivande anses tillgodosett. påpekar att socialnämnden har begränsade möjligheter att hämta in uppgifter inom ramen för en uppföljning.