prop · H903159 · 2022-03-22 00:00:00 — Av redogörelsen i avsnitt 4.3 framgår att förslagen svarar mot mål av allmänt samhälls- intresse som erkänns av Europeiska unionen. Begränsningen får enligt regeringen anses stå i proportion till ändamålen och nyttan med förslagen och det har inte framkommit några andra mindre ingripande åtgärder som kan vidtas för att uppnå ändamålet. Sammantaget anser regeringen att förslagen står i överensstämmelse med såväl regeringsformen som EU:s rättighetsstadga. Huvudmännen ansvarar för att erbjuda utbildning av god kvalitet Med anledning av remissinstansernas synpunkter om huvudmännens förutsättningar att erbjuda utbildning av god kvalitet vill regeringen framhålla samtliga huvudmäns ansvar att förhålla sig till bestämmelsen som anger att utbildningen inom skolväsendet ska vara likvärdig inom varje skolform oavsett var i landet den anordnas (1 kap 9 § skollagen). Med likvärdig utbildning avses att kvaliteten i verksamheten ska vara så hög att de fastställda målen för utbildningen kan uppnås oavsett var i landet eleverna bor eller vilken skola de går i (prop. 2009/10:165 s. 638). Huvudmännen ansvarar vidare för att utbildningen genomförs i enlighet med skollagens bestämmelser, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen och de bestämmelser för utbildningen som kan finnas i andra författningar (2 kap. 8 §). Det handlar exempelvis om att det för utbildningen ska finnas lokaler och utrustning som behövs för att syftet med utbildningen ska kunna uppfyllas (2 kap. 35 §), att kraven beträffande vilka som får undervisa i skolväsendet följs (2 kap. 13 och 17–21 §§) samt att huvudmännen ska bedriva ett systematiskt kvalitetsarbete och kontinuerligt planera, följa upp och utveckla utbildningen (4 kap. 3 §). Huvudmännen ska också se till att syftet med utbildningen uppfylls, dvs. att utbildningen ger en god grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för personlig utveckling och ett aktivt deltagande i samhällslivet (15 kap. 2 §). Som tidigare nämnts får Skolinspektionen lämna god- kännande till en enskild som huvudman för viss utbildning om denne uppfyller vissa kriterier, bl.a. att den har förutsättningar att följa de före- 2021/22:159 skrifter som gäller för utbildningen (2 kap. 5 §). Detta innefattar att huvud- mannen bl.a. ska uppfylla ovan nämnda bestämmelser som är av betydelse för att utbildningen ska kunna erbjudas med god kvalitet. Såväl enskilda som offentliga huvudmän har alltså att förhålla sig till dessa bestämmelser. Skolinspektionen granskar genom tillsyn och kvalitetsgranskning hur huvudmännen följer bestämmelserna (26 kap. 3, 10, 19 och 20 §§). Till- synen omfattar bl.a. att enskilda som godkänns av myndigheten fort- löpande uppfyller kraven för godkännande i 2 kap. 5 §. har beslutat om ändringar i skollagen som syftar till att göra tillsynen mer effektiv och möjligheterna till ingripande så lika som möjligt för kom- munala och enskilda huvudmän. Ändringarna innebär bl.a. att Skolinspek- tionen ska kunna förbjuda en kommun eller en region att driva en verksam- het vidare om ett föreläggande att avhjälpa brister inte har följts och miss- förhållandet är allvarligt (prop. 2021/22:45, 2021/22:UbU10, rskr. 2021/22:136). Regeringen delar inte uppfattning att den kvalitetsdrivna konkurrensen skulle minska till följd av förslaget om ändrade villkor för godkännande. Regeringen bedömer att det kommer att vara fullt möjligt för huvudmän att konkurrera med ett attraktivt utbud av utbildningar av hög kvalitet som både möter ungdomars efterfrågan och dessutom fyller ett arbetsmarknadsbehov. Regeringen delar inte heller Friskolornas riksförbunds uppfattning att förslagen innebär att det bildas en barriär för en fristående skolhuvudman att bli godkänd för någon form av utbildning som redan ges i kommunsamverkan. Regeringen konstaterar att kommuner enligt gällande bestämmelser kan samverka med en annan kommun eller region om att erbjuda utbildning (15 kap. 30 §). Vidare kan konstateras att det finns krav på att utbildningen inte innebär påtagliga negativa följder på lång sikt för eleverna eller för den del av skolväsendet som anordnas av det allmänna i den kommun där utbild- ningen ska bedrivas. Om godkännandet avser gymnasieskola eller gymnasiesärskola ska följderna i närliggande kommuner för den del av skolväsendet som anordnas av det allmänna också beaktas (2 kap. 5 §). Det innebär att kommuner har ett inflytande över ny- etableringar av utbildning inom kommunen. Att införa nya villkor om att ungdomars efterfrågan och arbetsmarknadens behov ska beaktas vid Skolinspektionens tillståndsprövning innebär därför inte att det bildas nya barriärer för fristående huvudmän. Det bör också påpekas att även kommunala huvudmän kommer behöva beakta ungdomars efterfrågan och arbetsmarknadens behov när de bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa utbildningar. Som framgår av avsnitt 4.4 anser regeringen att det inte finns något som hindrar kom- munala och enskilda huvudmän från att samarbeta kring planering och dimensionering av utbudet av gymnasiala utbildningar och att regionala planeringsunderlag kan bli en gemensam referenspunkt och ett viktigt verktyg för både offentliga och enskilda huvudmän för att identifiera behov av förändringar i dimensioneringen av de olika utbildningarna inom ett samverkansområde. Huvudmännens information till ungdomar och Prop. Regeringens förslag: Den information som en huvudman lämnar om erbjudande av nationella program och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever ska uppfylla vissa krav. Informationen ska tydligt ange utbildningens inriktning och vad utbildningen kan leda till när det gäller såväl etablering på arbetsmarknaden som övergång till vidare studier. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår att föreskriften om att informationen ska innehålla uppgifter om etablering på arbetsmarknaden och övergång till vidare studier ska finnas i förordning i stället för i lag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot utredningens förslag, däribland , , , , , och kommuner, Region , Region , Region , , Elevkårer, Elevråd, Företagarna, , och Kommuner och Regioner (SKR). Arbetsförmedlingen ser stora fördelar med tydlig information om utbildningars arbets- marknadsutfall och övergång till högre utbildning. Flera remissinstanser som tillstyrker förslaget betonar dess koppling till studie- och yrkesvägledning. Bland annat , och anför att informationen är nödvändig för att eleverna ska kunna göra väl underbyggda val av gymnasieutbildning. SKR anser att huvudmännens uppdrag bör begränsas till att förmedla standardiserad information som tillhandahålls av . Även Transportföretagen och Teknikföretagen tillstyrker förslaget men anser att motsvarande statistik om vad en gymnasieutbildning leder till också bör redovisas för sammanhållna yrkesutbildningar inom komvux. och m.fl. tillstyrker förslaget att huvudmännen ska informera ungdomar och vårdnadshavare om sitt erbjudande av program och inriktningar på utbildningen, men avstyrker att informationen ska omfatta uppgifter om arbetsmarknadsutfall samt hur stor andel av tidigare elever som studerat vidare. anser i likhet med Kunskapsskolan i att det bör vara en statlig uppgift att informera om arbetsmarknadsutfall och högre studier. Även Kristna avstyrker att huvudmannen ska informera om arbetsmarknadsutfall. i (LO) är kritisk till att ansvaret läggs på huvudmännen och ifrågasätter att samtliga huvudmän kommer att ge saklig information om det missgynnar dem och anser i stället att en opartisk aktör bör ges ansvar för att ge sådan information, exempelvis . Skälen för regeringens förslag Eleverna ska få bättre stöd att göra välgrundade utbildningsval… Elever i årskurs 9 som står inför val av gymnasieutbildning har flera olika program och inriktningar att välja mellan. För elever som är behöriga till gymnasieskolans nationella program finns tolv yrkesprogram och sex högskoleförberedande program att välja mellan och inom dessa program 54 olika inriktningar. Eleverna väljer oftast också vilken skola, med antingen eller enskild huvudman, de önskar gå på. Därutöver finns möjlighet att läsa riksrekryterande utbildningar eller särskilda varianter inom gymnasieskolan. Eleven kan också överväga om den vill läsa en yrkesutbildning som i huvudsak bedrivs på en arbetsplats i form av lärlingsutbildning. Elever som inte är behöriga till gymnasieskolans nationella program får beroende på behov och förutsättningar välja mellan de olika introduktionsprogrammen, bl.a. yrkesintroduktion, som i huvudsak ska innehålla yrkesinriktad utbildning, och programinriktat val, som inriktas mot att eleven ska uppnå behörighet till ett visst nationellt program. Eleverna i årskurs 9 står alltså inför en mängd olika valmöj- ligheter – val som är av betydelse för elevernas framtida yrkesverksamhet eller fortsatta studier. Inför detta val är det angeläget att eleverna har en så god bild som möjligt av vad en viss utbildning innehåller och vad den kan leda till för att de ska kunna göra väl grundade utbildningsval. Elevernas val formas av en rad olika faktorer, t.ex. vilket utbud som eleverna erbjuds, stöd från studie- och yrkesvägledare, marknadsföring, vänners val och föräldrars syn på elevernas val av utbildning samt den information som skolorna tillhandahåller. Utredningen pekar på exempel där saklig information om utbildningar blandas med vad som kan ses som marknadsföring, vilket kan göra det svårare för elever att få en realistisk bild av vad olika utbildningar leder till. Familjebakgrund och socio- ekonomiska resurser spelar roll för hur individen agerar i valsituationen och kunskaperna om arbetsmarknaden är olika mellan olika niondeklassare. Skolors information och marknadsföring har visat sig ha stor betydelse för elever med relativt svaga studiemeriter. Ur ett likvärdighetsperspektiv är det därför viktigt att denna information är oberoende, saklig och av god kvalitet för att ge alla elever likvärdiga möjligheter att värdera framtidsutsikterna efter olika utbildningar. Regeringen bedömer att elevers möjligheter att göra väl grundade val underlättas om den information som eleverna ges lägger större fokus på vad utbildningar leder till och vilka möjligheter som faktiskt står till buds efter avslutad utbildning. …och därför bör huvudmännens information om utbildningar förbättras Det finns en skyldighet för kommuner att informera om gym- nasieskolans nationella program och möjligheterna att få utbildning på introduktionsprogram (15 kap. 8 § skollagen). Bestämmelsen innebär bl.a. att kommunen ska informera om vilka utbildningar som finns inom gymnasieskolan, dvs. inte enbart utbildningar som kommunen erbjuder, utan även andra program och inriktningar som finns inom gymnasie- skolan. I skollagen finns ytterligare en bestämmelse om kommunernas informationsskyldighet som bl.a. anger att kommunen ska informera vårdnadshavare och elever om utbildning i gymnasieskolor som erbjuds i eller av kommunen. Kommunen ska också informera om riksrekryterande utbildningar. Informationen om utbildning ska utformas enligt bestämmelser i kommunallagen om information till enskilda, där det anges att sådan information ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättförståelig och lättillgänglig (29 kap. 19 § skollagen och 8 kap. 18 § kommunal- lagen). Kommunernas informationsskyldighet omfattar samtliga utbild- ningar som erbjuds vid skolor belägna i kommunen, dvs. kommunen är skyldig att informera även om utbildningar i kommunen som har enskilda huvudmän och regioner som huvudmän. Enskilda huvudmän och regioner informerar också om vilka utbildningar de erbjuder, även om det inte finns någon skyldighet för dem att göra det. Regeringen anser, i likhet med en majoritet av remissinstanserna, att den information som ges till elever bör vara tydlig i fråga om utbildningens inriktning och vad den kan leda till, för att underlätta för elever att göra välgrundade val av gymnasieutbildning. Som framhåller spelar studie- och yrkesvägledning en viktig roll för att rusta eleverna med s.k. valkompetens för att kunna tillgodogöra sig viktig information om gymnasieprogrammen, inriktningar och en framtida tänkbar arbets- marknad. Regeringen menar att en tydlig reglering om den information som huvudmän lämnar om sitt erbjudande av utbildning och vad den kan leda till kan underlätta studie- och yrkesvägledningen och därmed bidra till att elever kan göra bättre grundade val. En tydlig reglering är särskilt betydelsefull för elever med relativt svaga studiemeriter, svagare förutsättningar utifrån familjebakgrund och socioekonomiska resurser och är i linje med bl.a. artikel 18 i om lämpligt stöd till föräldrar och vårdnadshavare och artikel 28 i om att göra utbildnings- och yrkesrelaterad information och vägledning till- gänglig och åtkomlig för alla barn (SFS 2018:1197). Regeringens förslag i avsnitt 4.3 innebär att huvudmännen i större utsträckning bör forma utbildningsutbudet av vissa utbildningar i gymnasieskolan med beaktande av arbetsmarknadens behov. I det perspektivet är det också angeläget att elever inför sitt utbildningsval får information om hur etableringen på arbetsmarknaden eller vidare studier ser ut efter avslutad utbildning. Huvudmannen bör ansvara för att förmedla saklig information som tillhandahålls av Regeringen bedömer liksom utredningen att det inte bör ankomma på huvudmännen att själva ta fram information om arbetsmarknadsutfall och övergång till vidare studier. följer bl.a. löpande upp elevers etablering på arbetsmarknaden och fortsatta studier efter slutförd gymnasieutbildning. För att underlätta för huvudmän att kunna informera om arbetsmarknadsutfall och vidare studier bedömer regeringen att den statistiska information och annan relevant information som finns hos myndigheten bör tillgängliggöras, t.ex. genom digitala vägledningstjänst- er, så att den på ett ändamålsenligt sätt kan användas och förmedlas av huvudmännen. Regeringen avser att lämna uppdrag till myndigheten för att möjliggöra detta. Regeringen anser att ungdomarna i samband med att en huvudman informerar om aktuellt erbjudande av utbildning av huvudmannen också bör ges information om vad utbildningen leder till. Den bör t.ex. innehålla sådan statistisk information som visar i vilken mån 2021/22:159 utbildningen leder till etablering på arbetsmarknaden eller vidare studier. För att underlätta ungdomarnas val, bör samma aktör som informerar om erbjudandet av utbildning också informera om vad den leder till. Regeringen delar därmed inte Friskolornas riksförbunds och Kristna uppfattning att det bör vara en statlig uppgift att informera om arbetsmarknadsutfall – däremot bör staten tillhandahålla och tillgäng- liggöra sådan information. I anledning av LO:s synpunkt att en opartisk aktör borde ansvara för informationen vill regeringen peka på att det uppdrag som aviseras ovan innebär att det kommer att finnas tillgänglig saklig information om utbildningarna till stöd för väl grundade utbildningsval. Transportföretagen och Teknikföretagen anser att motsvarande statistik om vad en gymnasieutbildning leder till också bör redovisas för sammanhållna yrkesutbildningar inom komvux. Något sådant förslag finns inte från utredningen, som gör bedömningen att det är sällsynt att utbildningar med låg arbetsmarknadsrelevans erbjuds eller efterfrågas inom komvux. Regeringen vill framhålla att det är viktigt att även vuxna har en god uppfattning av vad en viss utbildning kan leda till och att det i läroplanen för vuxenutbildningen framgår att utbildningens mål bl.a. är att varje elev får information om arbetslivets aktuella och förväntade kompetensbehov. Som anges i avsnitt 4.1 varierar etablerings- graden efter yrkesinriktad utbildning på komvux delvis på motsvarande sätt som i gymnasieskolan, dvs. beroende på vilken utbildning eleven har läst. Även sådana uppgifter följs löpande upp av . Regeringen avser därför att det ovan nämnda uppdraget också ska omfatta yrkesinrik- tad utbildning inom komvux för att underlätta för huvudmän att kunna informera om arbetsmarknadsutfall och vidare studier efter sådan utbildning. Specialpedagogiska skolmyndigheten saknar gymnasiesärskolan i för- slaget och bedömer att även elever inom gymnasiesärskolan har behov av information om utbildningens innehåll och inriktning mot arbetsmark- naden. Regeringen delar myndighetens uppfattning att elever i gym- nasiesärskolan också har behov av sådan information men kan konstatera att analyser av arbetsmarknadsinträdet, dvs. vad en viss utbild- ning leder till, kan försvåras av gymnasiesärskolans små elevvolymer. Utredningen påpekar vidare att många som får en anställning efter gymnasiesärskolan har en subventionerad anställning, vilket innebär att det kan vara andra faktorer än genomgången utbildning som avgör hur etableringen på arbetsmarknaden ser ut. framgår det av läroplanen för gymnasiesärskolan att skolan ska samverka med bl.a. arbetslivet för att eleverna ska få en utbildning av hög kvalitet och underlag för val av kurser inom utbildningen och för vidare studier eller yrkesverksamhet. Regeringen bedömer inte att det finns behov av någon ytterligare reglering angående vilken information som ska tillhandahållas. Möjligheterna att delta i yrkesutbildning inom Prop. Regeringens förslag: En kommuns erbjudande av yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbildningar ska omfatta all sådan utbildning som anordnas av huvudmännen i det primära samverkansområdet. Det ska vara möjligt att fritt söka till sådana yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbildningar i komvux på gymnasial nivå som erbjuds inom det primära samverkansområde man bor i (s.k. frisök). Hemkommunen ska vara skyldig att svara för kostnaderna för en behörig sökandes utbildning i en annan kommun i det primära samverkansområdet. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Förslagen presenteras av utredningen inom ramen för det som utredningen kallar reformens andra steg (se avsnitt 4.3). Utredningens förslag i fråga om vuxenutbildning avser yrkesinriktade kurser i stället för yrkesämnen. Till skillnad mot regeringen föreslår utredningen att behöriga sökande inom det primära samverkansområdet ska tas emot till utbildningen i första hand. Utredningen föreslår också att om en behörig sökande inte har kunnat erbjudas plats på en sammanhållen yrkesutbildning inom det primära samverkansområdet, ska hem- kommunen erbjuda sökanden plats på en annan sammanhållen yrkes- utbildning, en så kallad alternativplats. Remissinstanserna: En majoritet av de instanser som yttrat sig över förslaget är positiva eller har inget att invända, däribland Arbetsförmedlingen, , , och kommuner, , Region , , Utbildningsföretagen, Företagarna, , Industriarbetsgivarna, , , () och Transport- företagen. Arbetsförmedlingen är positiv till att fler får möjlighet att delta i yrkesutbildning i komvux. anför att förslaget kan bidra till att ge ett större utbud av yrkesutbildning för den enskilde och ge kommunen en större rekryteringsbas som kan ge ett effektivare resursutnyttjande och ökade möjligheter till att genomföra utbildningar med tillräckligt elev- underlag. Industriarbetsgivarna anser att frisök inom ett samverkans- område är en förutsättning för ökat utbildningsutbud och ökat elev- underlag. Några remissinstanser lämnar förslag till justeringar eller har in- vändningar mot delar av förslaget. kommun och anser att förslaget bör utformas så att frisök ska gälla endast när utbildningen inte erbjuds i hemkommunen. Installatörs- företagen, och några andra näringslivsorganisationer anser att det finns skäl att utvidga hemkommunernas skyldighet till att finansiera utbildning även utanför det primära samverkansområdet. Bodens kommun instämmer i stort till förslaget om frisök men är tveksam till ska-kravet om att kunna erbjuda hela utbudet av sammanhållen yrkesutbildning och yrkesinriktade kurser. 2021/22:159 förordar skrivningen att samverkansområdet ska erbjuda ett brett urval av yrkeskurser. Några remissinstanser avstyrker förslagen bl.a. , och Kommuner och Regioner (SKR). avstyrker utredningens förslag om att all yrkesutbildning ska vara regionalt sökbar, även om regionen ser vissa fördelar som skulle innebära att utbildningsutbudet breddas för fler Skälen för regeringens förslag Vuxna har inte alltid tillgång till ett brett utbud av yrkesutbildningar Enligt skollagens inledande kapitel ska utbildningen inom skolväsendet vara likvärdig inom varje skolform oavsett var i landet den anordnas. ska, oberoende av geografisk hemvist och sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i skolväsendet. rättighetslagstiftning för stora delar av komvux finns , bland annat till stöd för likvärdig och lika tillgång till utbildning. har byggts ut för att bl.a. säkerställa att yrkesutbildningar i gymnasieskolan inte ska innebära återvändsgränder i utbildnings- Vuxna har bl.a. rätt till utbildning i komvux på gymnasial nivå om syftet är att uppnå grundläggande eller särskild behörighet till högskoleutbildning som påbörjas på grundnivå eller om syftet är att uppnå grundläggande behörighet till eller uppfylla krav på särskilda kunskaper för utbildning inom . Den som har rätt att delta i utbildning på gymnasial nivå har även rätt att delta i sådan utbildning i en annan kommun än sin hemkommun eller i en region, om utbildningen finns där och inte erbjuds av hemkommunen (20 kap. 19–19 d §§ skollagen). Motsvarande rättighetslagstiftning saknas för den som söker en Under vissa förutsättningar kan behörighet till högre utbildning uppnås genom att läsa yrkesämnen men i övrigt ingår inte yrkesutbildning i individernas rätt till utbildning. En kommun ska ta emot en sökande från en annan kommun om hemkommunen har åtagit sig eller, efter ett överklagande, ska åta sig att svara för kostnaderna för den sökandes utbildning (interkommunal ersättning) (20 kap. 21 och 22 §§). Ett beslut om mottagande innebär inte alltid att den sökande antas till utbildningen, utan endast att den sökande får vara med och konkurrera om utbildningsplatserna. Huvudmannen, dvs. den kommun som anordnar utbildningen, beslutar sedan om den sökande tillhör dem som kan få möjlighet att gå utbildningen genom att tillämpa bestämmelserna om urval (20 kap. 23 §). Då det inte finns någon skyldighet för hemkommunen att åta sig att betala interkommunal ersättning för en sökt yrkesutbildning som tillhandahålls av en annan kommun är vuxna hänvisade till de yrkesutbildningar som tillhandahålls av hemkommunen, trots att en viss utbildning hos den andra kommunen skulle ha stärkt individens ställning i arbetslivet. I utredningens undersökning av samverkan mellan kommunerna fram- kommer ett antal exempel på att likvärdigheten varierar när det gäller tillgänglighet till yrkesutbildning i komvux. kan skilja sig åt beroende på vad hemkommunen erbjuder och om den regionala samverkan tillgängliggör utbildning utanför hemkommunen. Regeringen konstaterar dock att det finns få samverkansområden som har Prop. 2021/22:159 s.k. frisök inom komvux, dvs. att sökande till en utbildning inom ett område antas till utbildningen på lika villkor oavsett hemkommun. I några fall har man inom ett samverkansområde tillämpat frisök till vissa sammanhållna yrkesutbildningar eller till utbildning som erbjuds med stöd av bidrag som utgår enligt förordningen (2016:937) statsbidrag för regional yrkesinriktad vuxenutbildning. Av SKR:s kommunenkät om regionalt yrkesvux framgår att 2018 hade knappt två tredjedelar av de s.k. kommunklustren ett samverkansavtal för interkommunal ersättning eller liknande, och en tredjedel av kommunklustren ett gemensamt kursutbud med fritt sök (Utbud, söktryck och samverkan i yrkesvux, SKR, 2018).