prop · H903194 · 2022-03-22 00:00:00 — I är det straffbart med böter eller fängelse om någon utan tillstånd tar sig in i någon annans hus eller fartyg eller annan plats där denne inte har rätt att vara, s.k. húsbrot. Även den som efter uppmaning inte lämnar en sådan plats omfattas. Straffet är fängelse i högst om gärningspersonen vid gärningstillfället t.ex. var beväpnad, våldsam eller om gärningen begicks av flera personer tillsammans (se 231 gr. almenn hegningarlög [1940/19, den allmänna strafflagen]). 4.4Allmänt om straffskalor, straffvärde, gradindelning och kvalifikationsgrunder Straffvärdebegreppets centrala roll i påföljdsbestämningen följer av 29 kap. 1 § . Straff ska, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde (29 kap. 1 § första stycket ). Vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person (29 kap. 1 § andra stycket ). Paragrafen ger alltså uttryck för att straffvärdet utgör utgångspunkten för påföljdsbestämningen, att lika svåra brott ska leda till lika stränga straff och att svårare brott ska straffas strängare än lindrigare brott. Det görs skillnad mellan det abstrakta och konkreta straffvärdet. Med det abstrakta straffvärdet avses en hel brottstyps straffvärde uttryckt genom brottets straffskala. Straffskalan anger spannet mellan det lindrigaste och hårdaste straffet för brottet och uttrycks i böter och/eller fängelse. Det abstrakta straffvärdet är ett mått på hur allvarligt lagstiftaren ser på den aktuella brottstypen i förhållande till andra brott. Inom straffskalan ska i princip alla tänkbara gärningstyper som faller inom det aktuella tillämpningsområdet kunna inordnas, och straffskalan måste därmed ha en viss spännvidd, från ett lägsta straff till ett högsta. Det kan Prop. 2021/22:194 inte sällan finnas skäl att se allvarligare på brott som orsakar skada på ett skyddat intresse än på brott som inte förutsätter en sådan skada. Med det konkreta straffvärdet avses det straffvärde som fastställs för en enskild gärning. Vid den bedömningen ska bl.a. de principer om straffvärdebedömning som framgår av 29 kap. 1–3 §§ beaktas. De straffskalor som anges i och annan lagstiftning är framför allt resultatet av kriminalpolitiska överväganden. De slås fast efter de förhållanden och värderingar som råder vid tiden för deras tillkomst och efter en jämförelse med övriga straffstadganden. Synen på hur allvarlig en brottstyp är kan komma att förändras , t.ex. till följd av samhällsutvecklingen. Vilken straffskala som gäller för en viss brottstyp påverkar inte bara vilken påföljd som kan väljas utan har också betydelse för vilka straffprocessuella åtgärder som är möjliga att vidta. Det innebär att straffskalan kan ha stor betydelse redan under förundersökningen. Flera straffprocessuella tvångsmedel är beroende av straffskalan, t.ex. häktning, anhållande och gripande (24 kap. 1, 6 och 7 §§ ). Straffskalan påverkar även förutsättningarna för vissa s.k. särskilda rättsverkningar av brott, t.ex. skyldigheten att betala avgift till brottsofferfonden (1 § lagen [1994:419] om brottsofferfond) och är direkt avgörande för vilken preskriptionstid som gäller för brottet (35 kap. 1 och 2 §§ ). 4.4.2 Gradindelning och kvalifikationsgrunder Vid gradindelade brott är varje grad en egen brottstyp. måste i princip ske före straffvärdebedömningen, dvs. ett visst brott t.ex. är grovt eller inte ska i princip prövas innan domstolen gör en konkret straffvärdebedömning. finns ett nära samband mellan frågan om till vilken grad ett visst brott hör och bedömningen av straffvärdet i det enskilda fallet. Det innebär att prövningen av brottets svårhetsgrad ofta görs parallellt med bedömningen av dess straffvärde, även om bedömningarna görs med tillämpning av delvis olika kriterier (se ”Fem automatkarbiner” NJA 2017 s. 794 p. 16–18). Vid de allra flesta gradindelade brott överlappar straffskalorna varandra. För ett brott av normalgraden kan det t.ex. föreskrivas fängelse i högst medan brottets grova variant bestraffas med fängelse i lägst och En anledning till denna ordning är att inte alla faktorer som påverkar straffvärdet, eller i övrigt straffets längd, påverkar Exempel på sådana faktorer som i allmänhet inte är av betydelse för gradindelningen är att den tilltalade avsett att brottet skulle få allvarligare följder än det faktiskt fått eller att det är fråga om ett sådant återfall i brott som motiverar en straffskärpning. En viss överlappning av straffskalorna ger även utrymme för att inom ramen för straffskalan straffmäta flerfaldig brottslighet. Vid gradindelade brott är det vanligt att det anges vilka omständigheter, kvalifikationsgrunder, som särskilt ska beaktas vid bedömningen av till vilken grad ett brott ska hänföras. Det är emellertid inte nödvändigt att kvalificera brottet som grovt när någon av de angivna omständigheterna 2021/22:194 föreligger och heller inte uteslutet att bedöma brottet som grovt i fall där ingen av de angivna omständigheterna är för handen. En samlad bedömning ska alltid göras. För att ett brott ska bedömas som grovt krävs emellertid i princip att omständigheterna i det enskilda fallet framstår som försvårande i motsvarande grad som normalt gäller i de fall som anges i lagens exemplifiering (se ”De upprepade skattebrotten” NJA 2018 s. 634 p. 9–10, ”Rånet i tobaksbutiken” och ”Rånet i guldsmedsbutiken” NJA 2018 s. 767 I–II p. 7 och ”Upprepade övergrepp i rättssak” NJA 2019 s. 747 p. Skyddet mot hemfridsbrott och olaga intrång behöver moderniseras och stärkas Regeringens bedömning: Det finns ett behov av att modernisera och stärka det straffrättsliga skyddet mot hemfridsbrott och olaga intrång. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna delar bedömningen eller har inte några invändningar mot den. framhåller att syftet med att klargöra tillämpningsområdet avseende olaga intrång även gör sig gällande i fråga om händelser som sker mellan personer som har eller har haft en nära relation och påpekar att sådana brott rimligen kan ske både inom ramen för hemmet och arbetet. Skälen för regeringens bedömning Synen på integritetskränkande brottslighet har skärpts Lagstiftaren har skärpt sin syn på integritetskränkande brottslighet mot enskilda. Exempelvis infördes brottet olaga integritetsintrång som straffbelägger intrång i någon annans privatliv genom spridning av vissa slag av bilder eller andra uppgifter, om spridningen är ägnad att medföra allvarlig skada för den som bilden eller uppgiften rör (se prop. 2016/17:222 Ett stärkt straffrättsligt skydd för den personliga integriteten). Därtill infördes en ny straffbestämmelse om inbrottsstöld i . Brottet innebär att den kränkning av den personliga integriteten som det innebär att bli bestulen i sin bostad eller ett annat liknande boende beaktas i större utsträckning än tidigare (se prop. 2020/21:52 Tillträdesförbud till butik och förstärkt straffrättsligt skydd mot tillgreppsbrottslighet). sammanhanget är också att det i vissa fall är möjligt att förena utvidgade kontaktförbud med elektronisk övervakning (se 2 § lagen [1988:688] om kontaktförbud). Regeringen framhöll i sin motivering till lagändringen att mäns våld mot kvinnor är oacceptabelt. lidande och leder till att många utsatta kvinnor lever med ständig rädsla. Syftet med elektronisk övervakning av kontaktförbud är att kunna erbjuda ökad trygghet för den som utsätts för våld eller hot om våld (se prop. 2017/18:81 Elektronisk övervakning av kontaktförbud s. 11–13). ytterligare stärka skyddet mot våld och andra kränkningar i nära relationer genomfördes lagändringar för att bl.a. skärpa Prop. 2021/22:194 minimistraffet för grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning samt straffet för överträdelse av kontaktförbud. I motiveringen till lagändringarna uttalade regeringen att våld och andra kränkningar i nära relationer är inte bara en privat angelägenhet utan i hög grad även samhällets ansvar. Det ställs därför stora krav på att samhället tar sitt ansvar och att myndigheterna agerar och vidtar nödvändiga och effektiva åtgärder för att förebygga och förhindra bl.a. våld samt för att skydda dem som utsätts (se prop. 2020/21:217 Skärpta straff för våld och andra kränkningar i nära relationer s. 10). Ytterligare ett exempel på integritetsskyddande lagstiftning är det nya barnfridsbrottet som infördes i 4 kap. 3 § , som innebär att det är straffbart att utsätta ett barn för att bevittna vissa brottsliga gärningar i nära relationer (prop. 2020/21:170 Barn som bevittnar brott). Den skärpta synen på integritetskränkande brottslighet motiverar en översyn även av straffbestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång. Vidare framstår straffskalorna för hemfridsbrott och olaga intrång som lindriga i förhållande till annan brottslighet av jämförbart slag (se avsnitt 6.3). Till detta kommer att bestämmelserna, som inte har ändrats sedan infördes , är ålderdomligt formulerade. Det är oklart om tillämpningsområdet för olaga intrång även omfattar gårdsplaner har det i den allmänna debatten om den brottsaktiva djurrättsaktivismen framhållits av framför allt () att det kan finnas brister vad gäller tillämpningsområdet för olaga intrång. Det har bl.a. påpekats att det är oklart om tillämpningsområdet även omfattar gårdsplaner. Vidare saknas klargörande och enhetlig rättspraxis. Inte heller ger förarbetena någon tydlig vägledning (jfr NJA II 130–133, RH 1995:29 och dom i mål nr B 1257-14). bedömer att antalet brottsbenägna djurrättsaktivister som är aktiva i landet är lågt och att brotten som de begår ofta är relativt lindriga. Dessa individer skapar dock stor otrygghet för lantbrukare och andra, orsakar ekonomisk skada för enskilda och för näringslivet och utgör ett störningsmoment för enskild jakt och för licensjakt (se rapporten för att motverka brottslighet kopplad till djurrättsaktivism – Redovisning av regeringsuppdrag, Ju2019/01125). Även om de brottsaktiva djurrättsaktivisterna är få till antalet kan de åsamka stor skada och oro för enskilda. De som begår handlingar av det här slaget äventyrar dessutom det arbete för ett stärkt djurskydd som seriösa organisationer och djurhållare utför. Samhället måste därför arbeta på bred front med dessa frågor, inte minst genom att se till att relevant lagstiftning är ändamålsenligt utformad. Regeringen instämmer med om att ett klargörande av tillämpningsområdet för olaga intrång även kan vara till nytta i situationer som kan uppstå mellan personer som har eller har haft en nära relation, t.ex. genom att en person oönskat söks upp på sin arbetsplats. En ändamålsenligt utformad lagstiftning kan även av detta skäl bidra till att öka tryggheten i samhället. 2021/22:194 Oklart utformade straffbestämmelser gör det dessutom svårare för allmänheten att förstå vad som är straffbelagt, vilket minskar bestämmelsernas normbildande och brottsavhållande funktion. Rättssäkerheten kräver också att var och en kan förstå vad straffbestämmelser betyder och därmed vilka gärningar som är förbjudna. För att undvika utredningssvårigheter är det även viktigt att bestämmelserna är tydliga och enkla att tillämpa för rättsväsendets aktörer och att oklarheter och gränsdragningsproblem mellan straffbestämmelserna undviks i så stor utsträckning som möjligt. Reglerna om hemfridsbrott och olaga intrång behöver moderniseras och stärkas Det kan vid en samlad bedömning ifrågasättas om nuvarande utformning av bestämmelserna om hemfridsbrott och olaga intrång säkerställer ett tillräckligt starkt och ändamålsenligt skydd mot intrång i bostäder och på andra platser. Det straffrättsliga skyddet mot hemfridsbrott och olaga intrång behöver mot denna bakgrund moderniseras och stärkas. 6Ett förstärkt skydd mot hemfridsbrott och olaga intrång Regeringens förslag: Straffbestämmelsen om hemfridsbrott moderniseras. Straffansvar för hemfridsbrott ska gälla för den som olovligen tränger in eller stannar kvar i någon annans bostad eller annat liknande boende. Straffansvaret ska även gälla för den som olovligen tränger in eller stannar kvar i en trädgård, på en gårdsplan eller på en annan liknande plats som tillhör bostaden eller boendet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens men innehåller inte någon hänvisning till att straffansvaret även ska gälla ”på en annan liknande plats” som tillhör bostaden eller boendet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inte några invändningar mot promemorians förslag. Attunda tingsrätt anser att den föreslagna utformningen av hemfridsbrottet riskerar att ge bestämmelsen ett för snävt tillämpningsområde i förhållande till dess syfte och anser att den bör omformuleras om den är avsedd att kunna tillämpas även avseende naturtomter. framför att det finns omotiverade skillnader mellan hur förslagen om hemfridsbrott och olaga intrång utformats, bl.a. i fråga om att till bostaden tillhörande trädgård och gårdsplan innefattats i en särskild mening för hemfridsbrottet. anser därför att bestämmelsen bör omformuleras. anser att även tillfälligt boende personer i form av övernattande besökare, som tillbringar något eller några dygns nattvila hos en bostadsinnehavare, bör omfattas av hemfridsskyddet. Hovrätten för anser att det bör förtydligas vems som störs vid hemfridsbrott och i vilken utsträckning t.ex. tillfälligt boende personer i form av övernattande gäster hos en bostadsinnehavare kan omfattas av hemfridsskyddet. vill se att situationer där personer befinner sig på skyddat boende och där äkta makar gemensamt äger en bostad men där en part har flyttat ut exemplifieras och särskilt lyfts fram vid beredningen av förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 6 § första stycket i dess hittillsvarande lydelse döms den som olovligen intränger eller kvarstannar där annan har sin bostad, vare sig det är rum, hus, gård eller fartyg, för hemfridsbrott till böter. Som konstateras i avsnitt 5 finns det behov av att modernisera denna straffbestämmelse. Av straffbestämmelsen följer att det skyddade området vid hemfridsbrott är bostäder, vare sig det är rum, hus, gård eller fartyg. Som framgår av avsnitt 4.1.1 kan emellertid även en tillfällig bostad såsom hotellrum, båthytt, husvagn eller tält omfattas av begreppet bostad. Uppräkningen syftar till att klargöra vad som i första hand menas med bostad och är alltså inte uttömmande. Det kan diskuteras om det av den hittillsvarande lydelsen med tillräcklig tydlighet framgår av lagtexten att även tillfälliga bostäder omfattas av det skyddade området och om uppräkningen på ett tydligt och relevant sätt sammanfattar de platser som omfattas av straffskyddet. Mot denna bakgrund och för att minimera risken för att nya boendeformer utesluts från tillämpningsområdet, bör i stället uttrycket ”annat liknande boende” användas. Uttrycket ”bostad eller annat liknande boende” förekommer i den införda straffbestämmelsen om inbrottsstöld i 8 kap. 4 a § (se prop. 2020/21:52). För inbrottsstöld döms den som stjäl efter intrång i bostad eller annat liknande boende. Dessa omständigheter utgjorde tidigare kvalificerande rekvisit vid bedömningen av om en stöld var grov och innebörden av rekvisiten har inte ändrats (se samma prop. s. 113). Inte enbart permanentbostäder avses utan också t.ex. fritidsbostäder med sådant utförande och sådan standard att de kan betraktas som hem. Även andra boenden som har karaktär av hem eller som präglas av avskildhet och där ett intrång utgör en kränkning av vad som bör vara den boendes fredade sfär omfattas. Som exempel nämns hotellrum eller hytter på ett fartyg (se prop. 2016/17:131 Grovt fordringsbedrägeri och andra förmögenhetsbrott s. 67 och 91). Ett annat exempel kan vara ett skyddat boende, där någon befinner sig för att få skydd mot hot, våld eller andra övergrepp. Skyddsintresset för hemfridsbrott är att värna den boendes fredade sfär och personliga integritet (jfr bestämmelsen om inbrott i 20 kap. 5 § strafflagen , enligt vilken straff var stadgat för den som med uppsåt att stjäla bröt sig in i […] gård, hus, rum eller fartyg […]). Att använda uttrycket ”bostad eller annat liknande boende” bör därmed inte innebära att det skyddade området vid hemfridsbrott inskränks. Hemfridsskyddet gäller i princip oberoende av äganderättsförhållandena. Även gäller att om t.ex. äkta makar har en gemensam bostad kan den ena maken inte begå hemfridsbrott genom att mot den andra makens vilja tränga in eller stanna kvar i bostaden (se avsnitt 4.1.1). Men om en av makarna har flyttat ut omfattas den kvarboende maken av hemfridsskyddet även i förhållande till den make 2021/22:194 som flyttat ut. Straffansvar för hemfridsbrott kan även komma i fråga om någon utomstående person med den ena partens samtycke, men mot den andra partens vilja tränger in eller stannar kvar i en bostad som disponeras av de två parterna gemensamt. anser att det är oklart vem eller vilka personer som är att anse som boende och således kan vara målsägande i anledning menar att även andra personer än bostadsinnehavaren och dennes eventuella familjemedlemmar borde kunna anses som målsägande, t.ex. när en bostadsinnehavare har besök av släkt eller vänner som övernattar och någon olovligen tränger in i bostaden och konfronteras med bostadsinnehavaren och övernattande Även Hovrätten för framför att ett förtydligande i frågan behövs. Som framgår av avsnitt 4.1.1 gäller även hemfridsskyddet inte bara bostäder där en person bor . Även en tillfällig bostad kan vara en persons bostad. gäller dessutom som sagts ovan i princip oberoende av äganderätts- Enligt regeringens uppfattning bör skyddsintresset för den boendes personliga integritet även omfatta personer som har sitt tillfälliga boende i någon annans bostad. Även tillfälligt boende personer i form av övernattande besökare, som tillbringar något eller några dygns nattvila hos en bostadsinnehavare bör därför beroende på omständigheterna kunna omfattas av hemfridsskyddet. Som framgår av avsnitt 4.1.1 omfattar det skyddade området vid hemfridsbrott även t.ex. trädgård och gårdsplan som tillhör bostaden eller För att förtydliga att så är fallet bör detta uttryckligen framgå av Detta bidrar till att göra straffbestämmelsen än mer tillgänglig Attunda tingsrätt anser att promemorians föreslagna utformning riskerar att leda till en för snäv tillämpning och ifrågasätter om intrång på sådana naturtomter som varken utgör trädgård eller gårdsplan omfattas av straffbestämmelserna, även om dessa tomter är knutna till en föreslår att de båda brottstyperna hemfridsbrott och olaga intrång utformas på samma sätt, t.ex. genom en sammanslagning av platser inom- och utomhus med ett likalydande och avslutande ”eller annan liknande plats”. Regeringen kan konstatera att begreppen trädgård och gårdsplan inkluderar typfallen av de platser i anslutning till en bostad eller annat liknande boende som utgör hemfridszonen och som alltså bör omfattas av det straffrättsliga skyddet. Inom det område som utgör hemfridszon gäller inte allemansrätten. Allemansrättens innehåll är inte definierad i lagtext, men vissa bestämmelser som begränsar allemansrätten i olika avseenden kan sitt innehåll, t.ex. brotts- bestämmelserna om hemfridsbrott, olaga intrång och tagande av olovlig väg (jfr Mark- och dom i mål nr konventionen och andra fri- och rättighetsfrågor s. 18). platser som bör omfattas av det straffrättsliga skyddet men som inte säkert faller in under ordalydelsen av begreppen trädgård eller gårdsplan (jfr begreppet gård i bestämmelsens hittillsvarande lydelse). förhållandena på platsen kan t.ex. även en naturtomt eller strand omfattas hemfridszonen går varierar i det enskilda fallet, bl.a. beroende på vad det är för typ av byggnad, hur den är placerad och terrängförhållandena på platsen. Lokal sedvana kan även innebära att människor av tradition rör sig på platsen på ett sådant sätt som medför att hemfridszonen är mer begränsad än annars (jfr även kravet på att intrånget ska ha skett olovligen). För att inte inskränka tillämpningsområdet av hemfridsbrottet jämfört med vad som gäller bör begreppen trädgård och gårdsplan kompletteras med uttrycket ”annan liknande plats”. Någon förändring jämfört med vad som gällt är inte avsedd. Liksom tidigare ska uthus och andra ekonomibyggnader som finns inom det skyddade området också omfattas av straffskyddet, men däremot inte sådana byggnader som är mer avsides belägna (se avsnitt 4.1.1). En gårdsplan eller annan liknande plats kan, om den inte omfattas av hemfridsbrottet, även omfattas av bestämmelsen om olaga intrång, se avsnitt 6.2. På samma sätt som gällt förutsätts för straffansvar att intrånget eller kvarstannandet har skett olovligen. Även med nuvarande utformning av bestämmelsen finns det dock förfaranden som måste anses vara tillåtna även om de i och för sig skulle kunna anses falla under bestämmelsens ordalydelse. Som redan nämnts gäller i fråga om äkta makar som har en gemensam bostad att den ena maken inte kan begå hemfridsbrott genom att mot den andra makens vilja tränga in eller stanna kvar i bostaden (se avsnitt 4.1.1). På motsvarande sätt borde gärningar som kan antas mer allmänt uppfattas som inte i egentlig mening klandervärda, t.ex. att gå genom en trädgård för att ringa på dörren till ett hus, inte heller fortsättningsvis vara straffbara. En bedömning av straffbarheten får dock göras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter i det enskilda fallet. Vidare bör bestämmelsen även moderniseras språkligt genom att orden intränga och kvarstanna ändras till ”tränger in” respektive ”stannar kvar i”, och ”där annan har sin bostad” ändras till ”någon annans bostad”. En modernisering av bestämmelsen i enlighet med det angivna kan enligt regeringens bedömning förväntas bidra till en mer enhetlig rättstillämpning. Lagrådet har inte några invändningar mot förslaget som sådant. Lagrådet anser att det måste klargöras om, och i så fall i vilken utsträckning, som rätten till nödvärn i hemfridsbrottssituationer påverkas av den föreslagna lagstiftningen. Bestämmelsen om hemfridsbrott är utformad på ett sätt som korresponderar med bestämmelsen om nödvärnsrätt i 24 kap. 1 § andra stycket 3 och 4 . I nödvärnsbestämmelsen anges att rätt till nödvärn föreligger bl.a. mot den som olovligen trängt in i eller försöker tränga in i rum, hus, gård eller fartyg och mot den som vägrar att lämna en bostad efter tillsägelse. Avsikten med att ersätta den exemplifierande uppräkningen av platser som utgör hemfridsbrottsbestämmelsens skyddsområde med färre begrepp är inte att ändra bestämmelsens tillämpningsområde. De språkliga ändringarna innebär visserligen att ordalydelsen inte längre kommer att korrespondera helt med ordalydelsen i 24 kap. 1 § andra stycket 3 och 4. Exempelvis ersätts begreppet ”gård”, som även återfinns i nödvärnsbestämmelsen, i hemfridsbrottsbestämmelsen med uttrycket ”trädgård, gårdsplan eller annan liknande plats som tillhör bostaden eller boendet” utan att någon skillnad i sak är avsedd. I och med att tillämpningsområdet för hemfridsbrottet är avsett att gälla oförändrat i sak 2021/22:194 kommer även förhållandet mellan kriminaliseringen och rätten till nödvärn att gälla oförändrat i sak. Regeringens förslag: Straffbestämmelsen om olaga intrång moderniseras och förtydligas. Straffansvar för olaga intrång ska gälla för den som i annat fall än som avses i straffbestämmelsen om hemfridsbrott obehörigen tränger in eller stannar kvar i en byggnad eller ett fartyg, på en gårdsplan eller på en annan liknande plats. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inte