prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — Det ska också anges att dessa bestämmelser ska tillämpas även i Säkerhetspolisens och verksamhet enligt den nya lagen. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utred- ningen föreslår i stället en bestämmelse som anger vilka beslut som ska vara skriftliga och motiveras. Remissinstanserna: tillstyrker förslaget, men anför att det från rättssäkerhetssynpunkt är av stor vikt att informationen som delges enskilda i ärenden anges med större konkretion. Asylrättscentrum och Civil ser positivt på att motivations- skyldigheten utvidgas. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på för- slaget. Skälen för regeringens förslag: Så som anför är det från rättssäkerhetssynpunkt av stor vikt att den information som enskilda får ta emot i ärenden av aktuellt slag anges med viss kon- kretion. Det är därför angeläget att enskilda får ta del av tillräckligt med information så att de har en möjlighet att bemöta exempelvis Säkerhets- polisens påståenden och så att de förstår innehållet i respektive regeringens beslut. Utgångspunkten vid handläggningen av utvisningsfrågor är att den utgör ett förvaltningsrättsligt förfa- rande där sekretess till skydd för både de berörda utlänningarna och den offentliga verksamheten gäller. Det ligger i sakens natur att Säkerhets- polisens arbete måste präglas av omfattande sekretess för att kunna ge ett önskat resultat. Inte desto mindre är det viktigt att besluten motiveras i så stor utsträckning som möjligt. Bestämmelserna i 13 kap. 10 § utlänningslagen om motivering av en förvaltningsmyndighets beslut gäller genom en hänvisning även vid hand- läggning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Därigenom gäller en skyldighet för och regeringen att i ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll upprätta skriftliga och motiverade beslut i frågor om uppehållsrätt, resedokument, uppehållstillstånd, arbetstillstånd, statusförklaring, ställning som varaktigt bosatt i , avvisning eller utvisning, återreseförbud, förvar, uppsikt eller kroppsvisitation. Bestäm- melsen innebär vidare motsvarande skyldighet för Säkerhetspolisen och i frågor om kroppsvisitation. Ytterligare dokument- ationskrav som kan aktualiseras i verksamhet enligt lagen om särskild utlänningskontroll finns i 27 § polislagen. Där framgår ett krav på att pro- tokoll ska föras över husrannsakan och liknande åtgärder enligt den lagen samt vid omhändertagande av föremål. I finns också bestämmelser om protokoll över husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Motsvarande dokumentations- och motiveringsskyldighet bör gälla enligt den nya lagen. Regleringen i utlänningslagen är inte fullt ut tillämp- lig i ärenden som handläggs enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Det beror främst på att alla typer av beslut som räknas upp inte före- kommer i sådana ärenden. Med hänsyn härtill bör hänvisningen till utlän- ningslagen ersättas av en materiell bestämmelse i den nya lagen där bör det framgå att beslut enligt lagen ska vara skriftliga. Regleringen bör dessutom knytas till det allmänna kravet om motivering av beslut i 32 § förvaltningslagen. Av den paragrafens första stycket följer att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka före- skrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgö- 2021/22:131 rande för myndighetens ställningstagande. Det framgår vidare av 32 § andra stycket förvaltningslagen att en motivering helt eller delvis får ute- lämnas i vissa situationer. Det gäller bland annat om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet (punkt 3). Att en uppgift omfattas av sek- retess i myndighetens verksamhet till skydd för något av dessa intressen är inte i sig tillräckligt för att myndigheten ska kunna låta bli att redovisa den i skälen till ett beslut, när uppgiften är relevant för bedömningen av de frågor som myndigheten prövat i ärendet. En motivering kan inte heller helt utelämnas enligt denna bestämmelse om bara vissa av de för bedöm- ningen relevanta uppgifterna behöver skyddas från insyn. Nödvändighets- kravet markerar att undantagsbestämmelsen ska tillämpas med återhåll- samhet (prop. 2016/17:180 s. 322). Regleringen i 32 § förvaltningslagen gäller redan hos och tillämpas också av regeringen i förvaltningsärenden. Det bör dock införas en upplysning om paragrafen i den nya lagen. Bestämmelserna i 32 § förvaltningslagen gäller förvisso inte i brotts- bekämpande verksamhet hos och , vilket innebär att den inte är tillämpliga i dessa myndigheters verksamhet enligt den nya lagen (jfr 3 § förvaltningslagen). I stället finns det bland annat krav på dokumentation och motivering i polislagen och rättegångs- balken. Mot bakgrund av de starka rättssäkerhetsintressen som den nya lagen aktualiserar bör emellertid en motsvarande generell motiverings- skyldighet gälla också hos dessa myndigheter. Det bör därför anges att 32 § förvaltningslagen ska tillämpas även i Säkerhetspolisens och Polis- myndighetens verksamhet enligt denna lag. Regeringens förslag: En utlänning som utvisas ska kunna få åläggas en skyldighet att betala kostnaden för sin egen resa från . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom en hänvisning gäller bestäm- melserna i 19 kap. 1–4 §§ utlänningslagen om kostnadsansvar även i ären- den som handläggs enligt lagen om särskild utlänningskontroll. 19 kap. 1 § kan en utlänning bli skyldig att betala sina egna kostnader för avvisning eller utvisning till en viss ort oavsett om utresan sker frivilligt eller med hjälp av bevakningspersonal. I 19 kap. 2–4 §§ finns vissa bestämmelser om transportörers ersättningsskyldighet. endast vid avvisning av en utlänning. Det kan inte uteslutas att en utlänning skulle kunna få ett kostnadsansvar för resan från när ett beslut om utvisning verkställs enligt den nya Hänvisningen till utlänningslagen i den delen bör därför ersättas av en materiell bestämmelse i den nya lagen. Av den bör det framgå att en utlänning som har utvisats enligt den nya lagen kan få åläggas en skyldighet att betala kostnaden för sin resa till den ort dit han eller hon sänds genom en myndighets försorg. Ett sådant ansvar är dock inte alltid lämpligt för den begränsade grupp av utlänningar som den nya lagen är Säkerhetsaspekter kan göra att resan måste planeras och genomföras på ett särskilt sätt och därför blir väsentligt dyrare än normalt. 2021/22:131 Om en utlänning återvänder till efter en verkställd utvisning kan det dock vara rimligt att han eller hon får stå för den reskostnad som uppkommer när utvisningen ska verkställas på nytt. På motsvarande sätt som i utlänningslagen bör en utlännings kostnadsansvar endast omfatta hans eller hennes egen resa. Kostnadsansvaret bör inte heller vara obligatoriskt. Hänvisningarna till bestämmelserna om ersättningsskyldighet för trans- portörer bör dock inte bli aktuella när det gäller ärenden som handläggs enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Någon motsvarighet till inne- hållet i 19 kap. 2–4 §§ utlänningslagen bör därför inte tas in i den nya lagen. 12.7Tolkersättning, dna-analys och rättelse av beslut Regeringens förslag: Utlänningslagens bestämmelser om tolkersätt- ning, dna-analys och rättelse av beslut ska genom hänvisningar gälla även vid handläggning enligt den nya lagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Genom en hänvisning gäller bestäm- melserna om tolkersättning i 13 kap. 11 § utlänningslagen också vid hand- läggning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Den som är tolk vid handläggning av ett ärende inför en förvaltningsmyndighet har rätt att av allmänna medel få arvode och ersättning för kostnader och tidsspillan. Det gäller emellertid inte om uppdraget har fullgjorts i tjänsten. Frågan om ersättning prövas av den myndighet som handlägger ärendet. Det finns ingen anledning att ha särregler när det gäller tolkersättning vid handlägg- ning enligt den nya lagen i förhållande till vad som gäller vid handlägg- ningen av andra utlänningsärenden. Eftersom den nu aktuella paragrafen i utlänningslagen fylls ut av andra bestämmelser bör en hänvisning fortsatt göras för att uppnå det resultatet. Bestämmelserna om dna-analys i 13 kap. 15 och 16 §§ utlänningslagen gäller genom en hänvisning även vid handläggning enligt lagen om särskild utlänningskontroll. I ärenden om uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning ska under vissa förutsättningar ge sökanden och den person till vilken anknytning åberopas tillfälle att få en dna-analys utförd avseende det biologiska släktskapet. I vissa fall har den som själv bekostat en dna-analys rätt till ersättning från staten. De nu aktuella bestämmelserna är avsedda att tillämpas i de fall där en utlänning är föremål för ett utvisningsärende enligt lagen om särskild utlännings- kontroll, eller redan har utvisats med stöd av den, och utlänningen ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Det bör inte vara någon vanlig situation, men det kan inte uteslutas att det kan förekomma. Mot bakgrund av det, och då bestämmelserna i utlänningslagen om dna-analys är relativt detaljerade, finns det skäl att behålla hänvisningen till utlän- 2021/22:131 Genom en hänvisning gäller vidare utlänningslagens bestämmelse om rättelse av beslut även vid handläggning enligt lagen om särskild utlän- ningskontroll. Enligt 13 kap. 12 § utlänningslagen, som gäller utöver 36 § förvaltningslagen (prop. 2004/05:170 s. 305), får en förvaltningsmyndig- het besluta om rättelse av sitt beslut om en utlänning har lämnat oriktig uppgift om sitt namn, sin nationalitet eller någon annan omständighet av betydelse för att utlänningens identitet ska kunna fastställas och den orik- tiga uppgiften har tagits in i myndighetens beslut. Det har inte framkommit något skäl till att bestämmelsen i utlänningslagen om rättelse av beslut inte längre ska gälla. Det finns inte heller skäl att ha särregler i förhållande till vad som gäller enligt utlänningslagen. Det bör därför finnas en hänvisning till utlänningslagens bestämmelse i den nya lagen. 13.1Överklagande av beslut om utvisning, tvångsmedel och andra närliggande frågor Regeringens förslag: beslut i fråga om utvisning, uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument, ställning som varaktigt bosatt i , inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd eller användning av tvångsmedel ska få överklagas till regeringen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anser att aktuella ären- den bör prövas av Migrationsöverdomstolen som sista instans, bland annat av rättssäkerhetsskäl. Civil Rights Defenders anser att regeringen är en olämplig instans när det kommer till handläggning av enskilda ärenden av detta slag. Övriga remissinstanser har inga synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag beslut i fråga om utvisning och närliggande frågor Ett beslut om utvisning meddelas enligt lagen om särskild utlännings- kontroll av på ansökan av Säkerhetspolisen. Migrations- verkets beslut i en sådan fråga får överklagas till regeringen. Detsamma gäller beslut om uppehållstillstånd, statusförklaring, resedokument eller ställning som varaktigt bosatt. I avsnitt 7.2 har föreslagits att ett beslut om utvisning enligt den nya lagen fortsatt ska meddelas av . och Civil Rights Defenders anser dock att beslut i dessa ärenden, till skillnad från , inte bör prövas av regeringen som sista instans. Vissa säkerhetsärenden är emellertid av sådan karaktär att deras utgång har särskilt stor betydelse för den nationella säkerheten. För dessa kvalificerade säkerhetsärenden bör även i fortsättningen regeringen vara Därmed säkerställs regeringens möjlighet att fullgöra sitt ansvar för säkerhet (prop. 2009/10:31 s. 237 f.). Det finns således inte anledning att ändra instansordningen vid överklagande av beslut enligt den nya lagen. beslut bör alltså, trots advokat- samfunds och Civil Rights Defenders synpunkt, även i fortsättningen få överklagas till regeringen. I avsnitt 6.3 har föreslagits att en ansökan om uppehållstillstånd, status- förklaring, resedokument och ställning som varaktigt bosatt i i vissa fall ska handläggas enligt den nya lagen. Om fattar ett beslut i en sådan fråga bör beslutet, på samma sätt som , kunna överklagas till regeringen i den ordning som gäller för ett beslut om utvis- ning. Skulle i samband med utvisningsbeslutet ha åter- kallat en statusförklaring eller en ställning som varaktigt bosatt i (se avsnitt 7.4) bör således även ett sådant beslut få överklagas till rege- ringen. Bestämmelser om det bör tas in i den nya lagen. beslut i fråga om inhibition och tillfälliga uppehållstillstånd I lagen om särskild utlänningskontroll föreskrivs att beslut om inhibition eller tidsbegränsat uppehållstillstånd får överklagas till regeringen. I avsnitt 7.9 har föreslagits att möjligheten att besluta om inhibition eller att, om det finns särskilda skäl, bevilja en utlänning ett tids- begränsat uppehållstillstånd ska behållas. kommer alltså att pröva sådana frågor även enligt den nya lagen. Det har inte framkommit några skäl för att dessa ärenden inte fortsatt ska kunna överklagas till regeringen. En bestämmelse om det bör därför tas in i den nya lagen. i fråga om beslut om användning av tvångsmedel Enligt lagen om särskild utlänningskontroll får ett beslut om användning av tvångsmedel som meddelas av överklagas till rege- ringen. Det gäller till exempel beslut om anmälnings- plikt eller om hemliga tvångsmedel som enligt lagen får tillämpas på en utlänning när ett beslut om utvisning tills vidare inte kan verkställas på grund av inhibition eller ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Det framgår vidare att också ett beslut som har meddelat om att anmälningsplikt och andra tvångsmedel får tillämpas på en utlänning som har avvisats eller utvisats enligt 8 eller 8 a kap. utlänningslagen får över- klagas till regeringen. I avsnitt 10.2 har föreslagits att de nuvarande bestämmelserna om anmälningsplikt ska föras över till den nya lagen, men att benämningen anmälningsskyldighet ska användas. Det ska även i fortsättningen vara möjligt för den myndighet som beslutar om utvisning att bestämma att också andra tvångsmedel ska få tillämpas på utlänningen (se avsnitt 10.1 och 10.9). ska också enligt den nya lagen besluta att bestämmelserna om tvångsmedel ska få tillämpas på en utlänning som har avvisats eller utvisats enligt 8 eller 8 a kap. utlänningslagen, men där beslutet tills vidare inte kan verkställas (se avsnitt 10.1). Det förutsätter att omständigheterna när det gäller utlänningen är sådana att den nya lagen i och för sig är tillämplig. beslut i sådana frågor bör, på samma sätt som , få överklagas till regeringen. 2021/22:131 13.2 Om överklagande av beslut om förvar eller Regeringens förslag: Säkerhetspolisens och beslut om förvar eller uppsikt, med undantag för interimistiska beslut, ska få överklagas särskilt till Migrationsöverdomstolen och utan begränsning till . Om ett statsråd har beslutat om förvar eller uppsikt ska Högsta för- valtningsdomstolen på begäran av utlänningen pröva om åtgärden ska bestå. beslut om behandlingen eller placeringen av utlän- ningar som hålls i förvar ska få överklagas till Migrationsöverdom- stolen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Högsta förvaltningsdomstolens ledamöter, som är positiva till möjligheten att en utlänning ska kunna begära prövning av ett beslut om förvar eller uppsikt, pekar på att lagstiftaren ytterligare bör över- väga om också regeringens beslut att en utlänning fortsatt ska hållas i för- var bör kunna prövas av . Civil anser att den nya lagen bör innehålla möjligheten att överklaga rege- ringens förvarsbeslut. Svenska Röda Korset välkomnar att beslut om upp- sikt också ska kunna överklagas. Övriga remissinstanser har inga syn- punkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag: Säkerhetspolisens beslut om förvar i andra fall än interimistiska beslut och beslut om förvar får enligt lagen om särskild utlänningskontroll överklagas till Migrations- överdomstolen. Om ett statsråd har beslutat om förvar prövar på framställan av utlänningen om åtgärden ska bestå. beslut i särskilda fall om behandlingen eller place- ringen av en utlänning som hålls i förvar får också enligt lagen om särskild utlänningskontroll överklagas till Migrationsöverdomstolen. Sådana beslut kan endast fattas avseende en utlänning som inte har fyllt , då vuxna utlänningar ska placeras i en kriminalvårdsanstalt, ett häkte eller en polisarrest. Motsvarande beslut om behandlingen av de senare fattas enligt häkteslagen. Uttrycket i särskilda fall har använts för att markera att all- männa ordningsregler som gäller inom förvarslokalen inte får överklagas (prop. 2009/10:31 s. 297). Det har inte framkommit något skäl att ändra möjligheterna att över- klaga beslut om förvar eller beslut om behandlingen eller placeringen av utlänningar som hålls i förvar. Bestämmelserna bör därför i sak oförändrade föras över till den nya lagen. Det innebär bland annat att den föreslagna möjligheten för att besluta om att avskilja ett barn som är placerad i förvar (se avsnitt 8.11) kan över- klagas. På samma sätt som bör interimistiska beslut om förvar inte kunna överklagas. Det gäller oavsett om det är Säkerhetspolisen eller som har fattat beslutet. Sådana beslut ska dock genast anmälas till den behöriga myndigheten, som ska pröva om åtgärden ska bestå (se avsnitt 8.3). Till skillnad från vad som gäller för förvar är ett beslut om uppsikt inte överklagbart enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Inte heller finns det någon bestämmelse om att , efter en begäran från utlänningen, kan pröva ett beslut om uppsikt som har fattats av ett statsråd. En möjlighet att överklaga sådana beslut finns i 14 kap. 9 § första stycket utlänningslagen, men den gäller inte för beslut fattade enligt lagen om särskild utlänningskontroll. Även om uppsikt är mindre ingri- pande än förvar bör möjligheterna att överklaga vara densamma. Mot den bakgrunden bör det i den nya lagen ges en möjlighet att till Migrations- överdomstolen överklaga ett beslut om uppsikt som en förvaltnings- myndighet har fattat. Det bör också föreskrivas en möjlighet för utlän- ningen att begära Högsta förvaltningsdomstolens prövning av ett statsråds beslut om uppsikt. Möjligheten att överklaga bör dock, i likhet med vad som är fallet för beslut om förvar, inte gälla för Säkerhetspolisens interim- istiska beslut om uppsikt. Sådana beslut ska dock genast anmälas till , som ska pröva om åtgärden ska bestå (se avsnitt 9.4). I lagen om särskild utlänningskontroll föreskrivs vidare att ett beslut om förvar får överklagas till Migrationsöverdomstolen utan begränsning till . För tydlighets skull bör det, i likhet med hur det uttrycks i utlän- ningslagen, framgå av en särskild paragraf i den nya lagen att Säkerhets- polisens eller beslut om förvar eller uppsikt får överkla- gas särskilt och utan begränsning till . Att bestämmelsen inte gäller vid interimistiska beslut bör också framgå direkt av paragrafen. Som framgår av avsnitt 8.6 ska eller regeringen – om de beslutar om utvisning av en utlänning som är tagen i förvar – också pröva om utlänningen fortsatt ska hållas i förvar. Det rör sig alltså om en omprövning av ett befintligt beslut om förvar som i sig kan överklagas enligt den nya lagen. och Civil anser att det bör övervägas om regeringens omprövningsbeslut ska kunna prövas av domstolen, likt statsrådets beslut. Regeringens beslut om utvisning får dock, som anges i avsnitt 7.11, laga kraft direkt. Samti- digt som beslutet får laga kraft övergår också ansvaret att ompröva för- varsbeslutet till Säkerhetspolisen (se avsnitt 8.2). Säkerhetspolisens beslut om förvar går sedan att överklaga till Migrationsöverdomstolen. 5.4i framgår att var och en som är arresterad eller på annat sätt berövad friheten ska ha rätt att begära att domstol snabbt prövar lagligheten av frihetsberövandet och beslutar att frige honom eller henne, om frihetsberövandet inte är lagligt. Eftersom det kommer finnas en möj- lighet att begära domstolens prövning av lagligheten av ett beslut om för- var enligt den nya lagen, saknas det skäl att införa en möjlighet att begära domstolsprövning också av regeringens omprövningsbeslut. Om överklagande av vissa andra beslut Regeringens förslag: Säkerhetspolisens, och Rege- ringskansliets beslut om offentligt biträde, ersättning, avvisande av ombud eller biträde eller jäv ska få överklagas särskilt till Migrations- Ett beslut som meddelas av en förvaltningsmyndighet enligt den nya lagen ska få överklagas endast i de fall som anges i den lagen. Migrationsöverdomstolens beslut enligt denna lag ska inte få över- Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår inte uttryckligen att det är ett beslut som meddelas enligt den nya lagen som endast får överklagas i de fall som anges i den Remissinstanserna: , advokat- samfund, och Civil avstyrker förslaget om att en polisman vid tillfälligt ska få omhän- derta elektronisk kommunikationsutrustning eftersom det saknas möjlig- het att överklaga beslutet. Svenska avdelningen av ställer sig också frågande till förslaget om ett tillfälligt omhändertagande av elektro- nisk kommunikationsutrustning då det saknar rättssäkerhetsgarantier. pekar på att avsaknaden av en möjlighet att överklaga ett beslut om tillfälligt omhändertagande av elektronisk kom- munikationsutrustning medför en risk för att åtgärden kan komma att til- Övriga remissinstanser har inga synpunkter på försla- Skälen för regeringens förslag Vissa särskilt angivna beslut ska fortsatt kunna överklagas särskilt Ett beslut av Säkerhetspolisen, eller om offentligt biträde eller ersättning i ett ärende som handläggs enligt lagen om särskild utlänningskontroll får överklagas särskilt till Migra- Detsamma gäller Säkerhetspolisens, Migrations- verkets och beslut om avvisande av ombud eller Samma myndigheters beslut i jävsfrågor får överklagas till Migrationsöverdomstolen endast i samband med ett överklagande av det beslut genom vilket myndigheten har avgjort ärendet. När den nya förvalt- infördes gjordes vissa ändringar i bestämmelserna i 14 kap. 8 § utlänningslagen om överklagande av beslut om jäv som fattas enligt den lagen. Ändringen innebar att sådana beslut numera får överkla- gas särskilt (Följdändringar till ny förvaltningslag, prop. 2017/18:235, s. 177 f.). Någon motsvarande ändring gjordes inte i lagen om särskild Vidare får beslut om ersättning för kostnader för dna-analys överklagas till Migrationsöverdomstolen. Det finns inte skäl att ändra reglerna för överklagande av beslut som rör ombud, biträden eller ersättningsfrågor särskilt, det vill säga direkt och inte endast i samband med ett överklagande av det beslut genom vilket myn- digheten har avgjort ärendet. När det gäller överklagande av jävsfrågor är saken mer komplicerad, eftersom olika jävsregler gäller för Migrations- verket och respektive Säkerhetspolisen. De först- nämnda tillämpar jävsregeln i 16 § förvaltningslagen. Eftersom mål och ärenden enligt lagen om särskild utlänningskontroll anses utgöra en del av Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet tillämpar myndigheten i stället jävsregleringen i 7 § första stycket polislagen, som bygger på regle- ringen om domarjäv i . Att jävsreglerna är olika bör dock inte hindra att samma reglering tillämpas vid ett överklagande. Eftersom förvaltningsmyndigheters beslut om jäv enligt utlänningslagen numera får överklagas särskilt, bör detsamma gälla enligt den nya lagen. Det bör därför tas in en regel om att Säkerhetspolisens, och beslut om jäv får överklagas särskilt till Migrations- överdomstolen.