prop · H903247 · 2022-05-24 00:00:00 — politik stödjer hållbar utveckling – lokalt, regionalt, nationellt och internationellt samt mellan olika politikområden. Agendan kan således användas som ett analytiskt ramverk för att på ett strukturerat sätt identifiera och synliggöra såväl synergieffekter som målkonflikter, vilket i sin tur ger bättre beslutsunderlag för regeringen att fatta beslut som leder till en hållbar utveckling. politik för global utveckling (PGU) beslutades . var därmed ett av de första länderna i världen som antog ett övergripande och långsiktigt mål för en samstämmig politik. Målsättningarna i PGU togs fram för att bidra till milleniemålen men överensstämmer i stort med Agenda 2030. I regeringens proposition om genomförande av Agenda 2030 betonas vikten av samstämmighet och att tillvarata synergieffekter och tydliggöra målkonflikter, vilket ligger till grund för att en samstämmig politik nationellt och internationellt nu utgör kärnan i det riksdagsbundna målet för Agenda 2030. Målet är en naturlig utveckling av PGU och innebär ett gemensamt mål för Agenda 2030 och den samstämmighetspolitik som förs inom ramen för det riksdagsbundna målet för PGU. Att stärka samstämmigheten kräver samspel dels mellan olika utgiftsområden, dels mellan åtgärder och initiativ på lokal, regional, nationell och internationell nivå. För regeringen innebär det t.ex. att varje statsråd är ansvarigt för genomförandet av agendan inom sina respektive ansvarsområden. För att underlätta det delade ansvaret finns bl.a. en statssekreterargrupp som träffas regelbundet för att stämma av och koordinera arbetet på de olika departementen. deltar aktivt i expertgrupper för samstämmighet inom både EU och . Agendans integrerade och balanserade angreppssätt och helhetsperspektiv innebär att sambanden mellan olika utgiftsområden behöver identifieras. De områden där samverkan är möjlig behöver identifieras och prioriteras och mål- och intressekonflikter behöver synliggöras och hanteras. I första frivilliga redovisning till FN 2017 konstaterades att gjort fortsatta framsteg mot en mer samstämmig politik för hållbar utveckling, men att det fortfarande fanns utmaningar, särskilt när det gäller analysverktyg och tydliga metoder för att synliggöra och hantera synergier och målkonflikter inom olika politikområden. Inför andra frivilliga redovisning till FN som presenterades 2021 genomfördes ett arbete tillsammans med () för att, genom verktyget SDG Synergies, kartlägga synergier och målkonflikter mellan de globala målen för hållbar utveckling på nationell nivå. Analysen visade t.ex. att insatser för att uppnå mål 11 om hållbara städer och samhällen har en positiv påverkan på hur företag väljer att etablera sig i ett område och främjar således både mål 8 om anständiga arbetsvillkor och ekonomisk tillväxt samt mål 9 om hållbar industri, innovationer och infrastruktur. Framgång inom mål 11 bidrar till att bryta segregation, minska klyftor i samhället och till ett ökat välmående och är därför också centralt för genomförandet av mål 10 om minskad ojämlikhet och mål 3 om hälsa och välbefinnande. Om den miljömässiga dimensionen inte ges särskilt fokus i stadsplanering och lokal utveckling riskerar däremot framgång på mål 11 ha begränsande effekter på mål 6 om rent vatten och sanitet samt mål 15 om ekosystem och biologisk mångfald. 2021/22:247 Ett liknande analysarbete genomförs av nationella samordnaren för Agenda 2030 tillsammans med SEI och genom en pilotstudie i sex kommuner. Arbetet kommer att utvärderas . Regeringen konstaterar att det finns ett fortsatt behov av ett mer samstämmigt genomförande av Agenda 2030 och att arbetet behöver utvecklas vidare. Nedan redovisar regeringen några exempel på arbete med en samstämmig politik för hållbar utveckling inom fem områden. Områdena har valts utifrån att de återkommande lyfts, både av regeringen itidigare PGU-skrivelser och i civilsamhällets granskningar av regeringens genomförande av samstämmighetspolitiken. Livsmedelssystemets betydelse för möjligheterna att nå de globala målen för hållbar utveckling är central. Vad vi äter och hur mat produceras, förädlas och transporteras påverkar människors hälsa och välbefinnande, miljön, klimatet och den ekonomiska utvecklingen. För ett bättre och mer effektivt arbete med tryggad livsmedelsförsörjning behövs samstämmiga åtgärder mellan olika politikområden som jordbruks-, handels-, miljö-, energi-, social-, och utrikespolitik. En redan utmanande global situation med ökande hunger och stigande livsmedelspriser har förvärrats avsevärt i och med invasion av . Detta då både och är stora exportörer av jordbruksvaror samt jordbrukets insatsvaror. Många människor som lever i fattigdom är beroende av jordbruket, både som inkomstkälla och för sin livsmedelsförsörjning. En viktig fråga är rätten att äga, nyttja och ärva mark, vilket också är en central jämställdhetsfråga i många utvecklingsländer. Subventioner och regelverk inom jordbrukssektorn motverkar utvecklingsländers möjlighet att exportera och handla. Så kallad ”land grabbing”, det vill säga att ekonomiskt starka krafter köper upp stora markområden, är ett problem i vissa utvecklingsländer. Kvinnors rättigheter när det gäller att äga och ärva mark är svag i många utvecklingsländer. är en aktiv part i det internationella arbetet med tryggad livsmedelsförsörjning, bl.a. genom att främja en långsiktigt hållbar produktivitetsutveckling inom jordbruket i utvecklingsländer, anpassat till lokala förhållanden, och genom insatser för ökad jämställdhet, utbildning, forskning och innovation. är även en aktiv part i olika handelsförhandlingar och verkar för att utvecklingsländernas intressen beaktas, inte minst inom () och genom att verka för borttagandet av handelshinder, minska tullnivåer samt genom att stärka utvecklingsländers möjlighet att delta och ha inflytande i olika handelsförhandlingar. förmåga att hantera höjd beredskap och ytterst krig behöver stärkas på bred front. En stegvis förstärkning av det civila försvaret sker –2025. En viktig del i det arbetet är att stärka det civila försvaret, bl.a. försörjningsberedskapen, där livsmedelsförsörjningen är en viktig del. Inhemsk resursmobilisering genom skatt Länders förmåga att mobilisera skatteintäkter och kanalisera denna resurs för att understödja en hållbar och inkluderande samhällsutveckling är en avgörande faktor i arbetet med att uppnå Agenda 2030. Omfattningen och kvaliteten på den samhällsservice som drivs i offentlig regi inom områden som utbildning, hälsovård, infrastruktur och socialförsäkring är direkt avhängig statens förmåga att mobilisera skatteintäkter. Skatteintäkter möjliggör en jämlik fördelning av välstånd vilket skapar bättre förutsättningar för demokrati och rättssäkerhet, liksom för en mer inkluderande samhällsutveckling. I många länder är dock kapital- och skatteflykt ett hinder mot inhemsk resursmobilisering. Ett samstämmigt arbete mellan bl.a. finans-, närings- och utrikespolitik samt rättslig politik behövs för att motverka kapital- och skatteflykt. Samstämmighet mellan politikområden och motverkandet av skatteflykt, transparens och anti-korruption, samt stärkande av nationella skattesystem är fortsatt viktiga frågor för regeringen. Beskattning är den mest effektiva och långsiktiga inkomstkällan ur ett hållbarhetsperspektiv. ’s (ATI) deklaration –2025 med dess fyra åtaganden ses som vägledande för det svenska arbetet mot kapital- och skatteflykt. Åtagandena inkluderar bl.a. att kontinuerligt genomföra analyser av så kallade spillover-effekter, samstämmighet och transparens inom skatteområdet. Regeringen bidrar till flera multilaterala initiativ och insatser som syftar till ökad transparens, minskad korruption och skatteflykt bl.a. inom , , UNODC (United Nations Office on Drugs and Crime) och CCPCJ (FN:s ). Inom exempelvis och () bidrar med totalt –2023 för att adressera denna särskilda problematik. Hållbar konsumtion och produktion Produktion och konsumtion av varor och tjänster påverkar en hållbar global utveckling, inte minst i utvecklingsländer och när det gäller människor som lever i fattigdom. Påverkan på exempelvis miljö, klimat och hälsa uppstår lokalt, regionalt, nationellt och globalt både före och efter det att konsumenter köper och använder en vara eller tjänst. En stor andel av de utsläpp som uppstår i tidiga skeden av produktion för importerade varor och material samt under internationella transporter och resor förekommer utanför gränser. Arbetet med hållbar konsumtion och produktion kräver samstämmighet mellan en rad områden som närings-, jordbruks-, fiske-, utrikes-, livsmedels-, hälso-, konsument-, arbetsmarknads-, utbildnings- och miljö-, klimat- och energipolitiken. Regeringen arbetar på olika sätt för att säkerställa hållbara konsumtions- och produktionsmönster. arbetar aktivt med genomförandet av det tioåriga ramverket för hållbar konsumtion och produktion (10YFP). leder, tillsammans med , en högnivåallians för kemikalier och avfall och är drivande i en global plastöverenskommelse. stödjer, genom (Sida), 2021/22:247 även utvecklingsländers omställning mot hållbar konsumtion och produktion genom att stärka kapaciteten hos myndigheter och organisationer i utvecklingsländer, deras deltagande i internationella konventioners arbete om kemikalier och avfall, att utveckla lagstiftning och stärka deras kapacitet i genomförande och efterlevnad. På handelsspåret verkar bland annat för ambitiösa hållbarhetskapitel i EU:s frihandelsavtal och driver på för att främja klimatvänliga varor och tjänster inom WTO med syfte att underlätta den gröna omställningen. driver också på för att internationella och europeiska regelverk för offentlig handelsfinansiering ska bidra till att nå de globala målen för hållbar utveckling och uppfyllandet av . Genom höga hållbarhetskrav i hela värdekedjan och genom att partnerländer får tillgång till ledande innovativa teknik och digitaliseringsmöjligheter, bidrar det svenska exportfinansieringssystemet redan till att styra investeringar mot hållbarhet. arbete med att ställa om vårt eget samhälle kan på så sätt även bidra till att påskynda andra länders gröna omställning. Företag är centrala aktörer i genomförandet av Agenda 2030 och uppfyllandet av de globala målen för hållbar utveckling. Hållbart företagande handlar om att driva företag på ett ansvarsfullt sätt för att bidra till en socialt, ekonomiskt och miljömässigt hållbar samhällsutveckling och omfattar bl.a. mänskliga rättigheter, anständiga arbetsvillkor, hänsyn till miljö och klimat och antikorruption, jämställdhet, barnrättsperspektivet och mångfald. Ett samordnat och samstämmigt arbete för hållbart företagande berör flera aktörer och politikområden, som närings-, handels-, arbetsmarknads-, miljö-, klimat- och energi-, finans-, kultur- och utrikespolitiken. Många företag bedriver verksamhet på en internationell arena, ofta på svåra marknader, och genom globala leverantörskedjor och affärsrelationer. Svåra marknader präglas ofta av politiska, sociala och miljömässiga utmaningar som kan leda till olika mål- och intressekonflikter i förhållande till en hållbar global utveckling. Det kan t.ex. gälla brister i respekten för mänskliga rättigheter, jämställdhet och arbetsvillkor, miljö- och klimatmässig påverkan samt problem med korruption, svaga institutioner eller kapital- och skatteflykt. Regeringen arbetar för att på olika sätt främja ett hållbart företagande. Regeringens export- och investeringsstrategi innehåller ett stärkt fokus på ekonomisk, social och miljömässig hållbarhet och regional tillväxt. Den betonar vikten av exempelvis hållbara investeringar, hållbar produktion, hållbar upphandling, social utveckling, fossilfri produktion och hållbara lösningar. Regeringen antog 2015 en handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter samt en uppdaterad plattform för internationellt hållbart företagande. Plattformen tar sin utgångspunkt i ett handelsfrämjande som är ekonomiskt, socialt och miljömässigt hållbart. Regeringen har i plattformen uttryckt en tydlig förväntan på att svenska företag följer internationella riktlinjer. I dessa riktlinjer ingår bl.a. för exporterande och importerande företag att visa tillbörlig aktsamhet (due diligence) genom att hantera risker relaterade till Skr. 2021/22:247 mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljö, klimat, jämställdhet och bedriver också ett aktivt arbete inom EU i frågor som kopplar till tillbörlig aktsamhet för företag i fråga om hållbarhet. Arbetet med säkerhet och utveckling är grundläggande för genomförandet av Agenda 2030 i sin helhet. Kopplingen mellan säkerhet och hållbar utveckling har inte minst tydliggjorts i ljuset av invasion av som lett till enorma humanitära konsekvenser i regionen men som även påverkar den globala ekonomin och den globala försörjningen av bl.a. livsmedel och energi. Regeringens arbete för fred och säkerhet går hand i hand med bekämpandet av fattigdom och klimatförändringarna. Värnandet om individens mänskliga rättigheter är central i det internationella freds-, säkerhets- och utvecklingsarbetet. Arbetet med fred, säkerhet och utveckling kräver ett samordnat och samstämmigt arbetssätt mellan politikområden som försvars-, miljö-, social-, kultur-, migrations- och utrikespolitik liksom rättsliga frågor. Regeringen arbetar brett med de säkerhetspolitiska utmaningarna bl.a. inom områden som väpnade konflikter, terrorism, klimatförändringar, flyktingströmmar och migration, pandemier och människosmuggling. Insatser för demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer är grundläggande inom det fredsbyggande arbetet. Regeringen arbetar aktivt med att främja inkluderande fredsprocesser och rättigheter, inte minst att främja kvinnors deltagande utifrån agendan om kvinnor, fred och säkerhet. Regeringens strävan är att effekter av den svenska krigsmaterielexporten som är negativa för ansträngningarna att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling ska undvikas. Enligt propositionen Skärpt exportkontroll av krigsmateriel (prop. 2017/18:23) bör utförseln eller utlandssamverkans påverkan på en rättvis och hållbar utveckling i den mottagande staten beaktas vid tillståndsprövningen. Effekterna på hållbar utveckling beaktas även genom tillämpningen av EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport, vars åttonde kriterium lyfter fram mottagarländers tekniska och ekonomiska förmåga och behovet av att beakta om den hållbara utvecklingen riskerar att allvarligt hindras av en tilltänkt export. 4Redovisning av de globala målen för hållbar utveckling Arbetet med att genomföra redan beslutade riksdagsbundna mål är avgörande för genomförandet av Agenda 2030 och de globala målen för hållbar utveckling. De riksdagsbundna målen i respektive utgiftsområde redovisas i budgetpropositionen i enlighet med budgetlagen (2011:203). Lagen ställer särskilda krav på återrapportering i budget- propositionen men av naturliga skäl blir redovisningen uppdelad i de olika 2021/22:247 utgiftsområdena. Regeringen betonar i propositionen om Agenda 2030 att det finns behov av att ge en samlad överblick och en fördjupad redovisning av Agenda 2030 till . I avsnitt 4.1–4.17 gör regeringen en bedömning av måluppfyllelsen för agendans delmål. Målsättningarna i Agenda är satta utifrån ett globalt perspektiv. När världens regeringar antog Agenda 2030 åtog de sig att genomföra agendan utifrån varje lands förutsättningar och utifrån nationellt relevanta mål. måluppfyllelse när agendan antogs, bör därför ses i relation till såväl svenska nationella mål som till de målsättningar som överenskommits globalt. För vissa delmål finns inte någon uttalad målnivå på nationell nivå. I vissa fall uttrycks målen i termer av ”halvera” eller ”avsevärt öka” och SCB konstaterar i sin lägesuppdatering om Agenda 2030 att om ett land t.ex. ligger långt över ett globalt medelvärde kan det vara svårt att uppfylla målet. Bedömningarna som görs i denna skrivelse ska därför ses som en bedömning av en riktning eller trend mot måluppfyllelsen. Av samma anledningar har bedömningarna ibland gjorts på grundval av tidsserier som går längre tillbaka än 2015 och som därför på ett bättre sätt visar trender. I vissa fall saknas data för den statistiska uppföljningen. Det kan delvis bero på att delmålet inte följs upp på nationell nivå då delmålet inte bedöms relevant i en nationell kontext men det kan också bero på att det finns behov av att utveckla indikatorsystemet för dessa delmål. Flera av delmålen är uppnådda i men det finns fortsatt mer att göra vad gäller det globala genomförandet. Delmål med ”a”, ”b” och ”c” är metoder för att nå målen och det görs ingen bedömning för dessa. I de fall där regeringen bedömer att ytterligare åtgärder behövs för att uppnå delmålet så är detta inte nödvändigtvis kopplat till enbart insatser från regeringen. Agenda 2030 betonar nödvändigheten av alla samhällsaktörers delaktighet och att genomförandet är ett gemensamt ansvar, från samhällstill individnivå. Agenda 2030 tydliggör även att det är varje lands regering som har det huvudsakliga ansvaret för uppföljningen och utvärderingen av Agenda 2030 men för att uppnå agendans mål krävs insatser och åtgärder från alla relevanta aktörer, inklusive civilsamhälle, arbetsmarknadens parter, näringsliv, forskning, högre utbildning, regioner och kommuner. För regeringen är det viktigt att verka för ett ändamålsenligt och kostnadseffektivt genomförande av Agenda 2030. Eventuella utgifter som uppstår ska finansieras ansvarsfullt och enligt existerande budgeterings- och finansieringsprinciper. För varje mål görs också en genomgång av ett antal områden som regeringen bedömer är prioriterade för målets uppfyllnad i sin helhet. Detta urval av områden ska inte ses som heltäckande utan som exempel för att visa den bredd av områden som har koppling till målets genomförande. Mål 1: Ingen fattigdom Mål 1: Avskaffa fattigdom i alla dess former överallt. har ett nationellt socialt grundskydd för alla. Utmaningen för är att den ekonomiska ojämlikheten mellan olika grupper och individer i samhället inte minskar och att resurssvaga personer är mer utsatta än andra. Därför behöver den befintliga grundtryggheten även fortsatt stärkas och utvecklas i syfte att utjämna ojämlikhet och minska fattigdom. 1.1Delmålet om att avskaffa den extrema fattigdomen för alla människor överallt bedöms utifrån ett globalt perspektiv och utgör ett viktigt incitament för utvecklingssamarbete. har uppfyllt delmålet på det nationella planet. 1.2Sverige har lägst materiell fattigdom inom EU. Dock har andelen personer med en inkomst lägre än av medianinkomsten ökat . I åldrarna , där denna andel är mycket högre bland kvinnor än män, skedde ett trendbrott när andelen personer med en inkomst lägre än av medianinkomsten minskade. Minskningen var större för kvinnor än för män. Regeringen bedömer att ytterligare åtgärder behövs för att nå delmålet. 1.3Sverige har ett socialt grundskydd för alla. har uppfyllt delmålet. 1.4Delmålet handlar om lika rätt till egendom, grundläggande tjänster, teknologi och ekonomiska resurser. Data saknas för uppföljningen i . 1.5Sverige arbetar med att bygga motståndskraft mot katastrofer både nationellt och internationellt. Regeringen bedömer att ytterligare åtgärder behövs för att nå delmålet. Utvalda områden för mål 1 Förstärkningar i socialförsäkringen för enskilda och familjer med låg inkomst Regeringen har genomfört en rad åtgärder inom social- försäkringen som har direkt bäring på att stärka den ekonomiska trygg- heten för de mest resurssvaga. I det här avsnittet nämns ett urval av För de pensionärer som har det sämst ställt ekonomiskt, ofta äldre och ensamstående kvinnor, förbättrades grundskyddet i pensionssystemet 2020 genom att grundnivån i garantipensionen och taket i bostadstillägget för pensionärer höjdes, inkomstprövningen i bostadstillägget ändrades och ett fribelopp för arbetsinkomst infördes i äldreförsörjningsstödet. höjs bostadstillägget för pensionärer ytterligare. Regeringen föreslår i vårändringsbudgeten att ett garantitillägg 2021/22:247 ska införas till pensionärer med låga eller ingen inkomstgrundad pension. Reformen ger en halv miljon pensionärer mer i plånboken . För de som har arbetat ett helt arbetsliv med låg lön, infördes den nya förmånen inkomstpensionstillägg 2021. Flera ändringar av sjukpenningens regelverk har genomförts för att stärka den ekonomiska tryggheten vid sjukdom och ge bättre förutsättningar för rehabilitering och återgång i arbete. För personer som drabbas av långvarigt nedsatt arbetsförmåga, har sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning och bostadstillägget höjts , som skatten för personer med sjuk- och aktivitetsersättning sänkts. Åtgärderna ökade den ekonomiska standarden som principen om att det ska löna sig att ha arbetat värnades. För barnfamiljer med svag ekonomi har flera förstärkningar gjorts i syfte att förbättra situationen. Både bostadsbidragets inkomstgränser och underhållsstödet har höjts i flera steg . höjs underhållsstödet för barn som är sju till och med ytterligare, vilket innebär en förstärkning av ekonomin för framför allt ensamstående kvinnor med barn. Många barn med låg ekonomisk standard lever i dessa hushåll och gynnas av förstärkningen. överlämnade Utredningen om bostadsbidrag och underhållsstöd – minskad skuldsättning och ökad träffsäkerhet (BUMS) sitt slutbetänkande (SOU 2021:101). Där föreslås bl.a. att beräkning av bostadsbidrag och betalningsskyldighet för underhållsstödet ska baseras på månadsuppgifter, vilket bedöms kunna minska återkraven av bostadsbidrag med och minska risken för skuldsättning hos barnfamiljer och unga med bostadsbidrag. Genom utvecklingssamarbetet bidrar till andra länders genomförande av mål 1. Det övergripande målet för det svenska utvecklingssamarbetet är att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. prioriterar att fortsatt avsätta en procent av bruttonationalinkomst (BNI) till bistånd. antog ett nytt policyramverk för svenskt utvecklingssamarbete och humanitärt bistånd, med en mångdimensionell syn på fattigdom som inte enbart inkluderar brist på materiella tillgångar utan även brist på makt och inflytande över den egna situationen, valmöjligheter, säkerhet och respekt för mänskliga rättigheter. Fattiga människors perspektiv på utveckling ska integreras genomgående i utvecklingssamarbetet. tecknade nya fleråriga kärnstödsavtal med nio av FN:s fonder och program, i syfte att bidra till ett mer effektivt utvecklingssamarbete och verksamhet för att minska fattigdom. kärnstöd till multilaterala organisationer har bl.a. varit avgörande för deras förmåga att snabbt ställa om verksamheten för att t.ex. möta pandemins utmaningar. Detta har i sin tur främjat arbetet med att nå de mest utsatta grupperna i linje med den centrala principen i Agenda att inte lämna någon utanför. Mål 2: Ingen hunger Mål 2: Avskaffa hunger, uppnå tryggad livsmedelsförsörjning och förbättrad livsmedelsförsörjning och förbättrad nutrition samt främja ett hållbart jordbruk. Ojämlikheten inom hälsoområdet fortsätter att öka. Övervikt, framför allt fetma, är ett tilltagande folkhälsoproblem som bl.a. är kopplat till ohälsosamma matvanor. Svensk livsmedelsproduktion kännetecknas av hög kvalitet och säkerhet och av en hög standard inom miljö- och klimatområde. Andelen ekologiskt odlad i slättbygd ökar, men bevarandet av den biologiska mångfalden har en negativ utveckling. Internationellt är en aktiv part i arbetet med tryggad livsmedelsförsörjning, bl.a. genom FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO), för djurhälsa (OIE), Världslivsmedelsprogrammet (WFP) och Internationella jordbruksutvecklingsfonden (). Halterna av hårt reglerade miljögifter i modersmjölk och blod minskade, medan långkedjiga högfluorerade ämnen, så kallade PFAS, visar på en ökning i början av tidsperioden, vilket sedan har nått en platå. Regeringen bedömer att ytterligare åtgärder