prop · H903136 · 2022-03-01 00:00:00 — 8 § Ett tillstånd får återkallas enligt 7 § andra stycket 1 eller tredje stycket endast om ändamålet med återkallelsen inte lika väl kan tillgodoses genom att tillstånds- villkoren ändras. Ett tillstånd att använda radiosändare får återkallas eller tillståndsvillkoren änd- ras på grund av förändringar i radiotekniken endast om det finns synnerliga skäl med hänsyn till intresset av en effektiv användning av radiofrekvenser. Det ska då särskilt beaktas i vilken utsträckning som ett rimligt ekonomiskt utbyte av utrust- ningen har uppnåtts och vilka effekter en återkallelse eller en ändring av tillstånds- villkoren får för tillståndshavarens verksamhet. Ett tillstånd som avses i 3 kap. 6 § andra stycket får inte återkallas enligt 7 § tredje stycket 3 i detta kapitel. Paragrafen avgränsar tillämpningen av 7 § i vissa fall. Den genomför artiklarna 18 (delvis), 19.1–19.3 (delvis) och 45.3. Övervägandena finns i avsnitt 20.4. Första och tredje styckena motsvarar i huvudsak 7 kap. 6 § fjärde respektive tredje stycket LEK (se prop. 2002/03:110 s. 300 och 399 och prop. 2019/20:15 s. 31 f. och 47 f.). Första stycket omfattar även den nya grunden för återkallelse av tillstånd som har beviljats för annan radioanvänd- ning av ett harmoniserat frekvensutrymme enligt 7 § andra stycket 4. Andra stycket motsvarar i sak 7 kap. 7 § andra stycket LEK (se prop. 2002/03:110 s. 300 och 399). 9 § En frekvenstilldelning för rundradiosändning får ändras, om det är nödvän- digt för att nya användare ska få möjlighet att bedriva verksamhet som avser rund- radio. Paragrafen möjliggör ändring av frekvenstilldelning för rundradiosänd- ning. Den motsvarar i sak 7 kap. 7 § första stycket LEK (se prop. 2002/ 03:110 s. 300 och 399). Övervägandena finns i avsnitt 20.4. 10 § När ett tillstånd att använda radiosändare har hyrts ut enligt 3 kap. 28 § och det finns skäl att återkalla tillståndet enligt 6 eller 7 § i detta kapitel på grund av omständigheter som hänför sig till hyrestagaren, ska återkallelsen i stället avse medgivandet till uthyrning. Paragrafen reglerar situationen då det finns skäl att återkalla ett uthyrt till- stånd på grund av hyrestagarens agerande. Paragrafen motsvarar i sak 7 kap. 6 a § LEK (se prop. 2009/10:193 s. 78 och 96). 2021/22:136 finns i avsnitt 20.4. 11 § Vid en överträdelse av denna lag eller av beslut om skyldigheter, åtaganden eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller av de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, får tillsynsmyndigheten, i avvaktan på att ärendet avgörs slutligt, 1.meddela ett föreläggande att genast följa lagen eller de beslut om skyldigheter, åtaganden eller villkor som har meddelats med stöd av lagen eller de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, 2.återkalla ett tillstånd eller ändra tillståndsvillkoren, eller 3.meddela ett föreläggande att en verksamhet helt eller delvis ska upphöra. En förutsättning för ett beslut enligt första stycket är att överträdelsen utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning, säkerhet eller hälsa eller kan befaras orsaka allvarliga ekonomiska eller operativa problem för tillhandahållare eller användare av elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster eller andra användare av radiofrekvenser. Ett föreläggande enligt första stycket får förenas med vite. Giltighetstiden för ett beslut enligt första stycket får vara högst . Om rättelse inte har vidtagits, får giltighetstiden dock förlängas med ytterligare högst . Paragrafen möjliggör interimistiska tillsynsåtgärder. Den motsvarar i sak 7 kap. 8 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 300 f. och 399 och prop. 2010/ 11:115 s. 140 och 186). Paragrafen genomför artikel 30.6 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 20.3. Eftersom tillsynen enligt 1 § även omfattar beslut om åtaganden som har meddelats med stöd av lagen, läggs sådana beslut till. Uttrycket i anslut- ning till lagen används för att klargöra att hänvisningen avser såväl före- skrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen. 12 § En återkallelse av ett tillstånd eller en ändring av tillståndsvillkoren påver- kar inte en skyldighet att betala ersättning för ett tillstånd som har beviljats enligt 3 kap. 10 § eller 4 kap. 6 §, om inte något annat bestäms i samband med återkallel- sen eller villkorsändringen. Paragrafen behandlar ersättningsskyldigheten vid en återkallelse av ett till- stånd eller en ändring av tillståndsvillkoren i vissa fall. Den motsvarar i sak 7 kap. 9 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 301 och 399). Övervägandena finns i avsnitt 20.4. Tillsynsåtgärder enligt vissa EU-rättsakter 13 § får meddela de förelägganden som behövs för fullgö- rande av de skyldigheter som anges i 1.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 531/2012 av om roaming i allmänna mobilnät i unionen och i genomförandeakter enligt samma förordning, och 2.artiklarna 3–5a i och rådets förordning (EU) 2015/2120 av om åtgärder rörande en öppen internetanslutning och slutkundsavgifter för reglerad kommunikation inom EU och om ändring av direk- tiv 2002/22/EG och förordning (EU) nr 531/2012. 2021/22:136 får förelägga den som bedriver verksamhet som omfattas av denna lag att tillhandahålla myndigheten de upplysningar eller handlingar som behövs för kontroll av att dessa rättsakter följs. Ett föreläggande enligt första eller andra stycket får förenas med vite. Paragrafen ger tillsynsmyndigheten rätt att vidta tillsynsåtgärder enligt vissa EU-rättsakter. Den kompletterar artikel 18 i roamingförordningen (EU) nr 531/2012 och artikel 6 i TSM-förordningen (EU) 2015/2120. Paragrafen motsvarar i sak 7 kap. 3 § första stycket 6 och andra stycket och 3 a § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 298 f. och 398, prop. 2007/08:1, utg. omr. 22, s. 122 f., prop. 2010/11:115 s. 145 och 184 f., prop. 2012/ 13:37 s. 7 f., prop. 2013/14:72 s. 30 f. och 36, prop. 2015/16:92 s. 10 f. och 13 och prop. 2018/19:41 s. 11 f. och 18). Övervägandena finns i av- snitt 20.5. Som anges i kommentaren till 6 § kan ett föreläggande innebära en skyldighet att göra något eller ett förbud. Hänvisningen till roamingförordningen i första stycket punkten 1 ändras så att den inte avser en viss angiven lydelse utan den gällande lydelsen (s.k. dynamisk hänvisning). 14 § Uppkommer det en tvist mellan dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster eller tillhörande tjänster, eller mellan en sådan aktör och ett företag som drar nytta av en skyldighet i fråga om samtrafik eller andra former av tillträde eller som tillhandahåller tillhörande faciliteter, får en part hänskjuta tvisten för avgörande av tillsynsmyn- digheten, om 1.tvisten har samband med skyldigheter som följer av a) denna lag, b) beslut om skyldigheter, åtaganden eller villkor som har meddelats med stöd c)föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, eller d)rättsakter som avses i 1 § andra stycket eller 13 § första stycket 1, eller 2. tvisten i övrigt rör villkor för samtrafik eller andra former av tillträde. Om en överenskommelse om tillträde enligt 5 kap. 31 eller 44 § inte har nåtts från det att en begäran har tagits emot, får en part hänskjuta tvisten för avgörande av tillsynsmyndigheten. Paragrafen ger en möjlighet att låta tillsynsmyndigheten lösa vissa tvister. Den motsvarar i huvudsak 7 kap. 10 § första stycket LEK (se prop. 2002/03:110 s. 301 f. och 399 f., prop. 2007/08:1, utg. omr. 22, s. 122 f., 2008/09:159 s. 16 f. och 21, prop. 2009/10:193 s. 81 f. och 96, 2009/10:TU18 s. 24 f., prop. 2010/11:115 s. 141 f. och 188 f., prop. 2012/13:37 s. 6 f., prop. 2013/14:72 s. 29 f. och 36 och prop. s. 9 f. och 14). Paragrafen genomför artikel 26.1 första meningen i EU- Övervägandena finns i avsnitt 20.6. I första stycket läggs det till att tvistlösning kan ske även mellan företag som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster eller tillhörande tjänster och företag som till- handahåller tillhörande faciliteter. Vad som avses med tillhörande facili- teter definieras i 1 kap. 7 §. Eftersom tillsynen enligt 1 § även omfattar beslut om åtaganden som har meddelats med stöd av lagen, läggs sådana Uttrycket i anslutning till lagen används för att klargöra att Prop. 2021/22:136 hänvisningen avser såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen. Andra stycket är delvis nytt. Som kan tvistlösning begäras om en överenskommelse om tillträde till fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad för anläggande av ett bredbandsnät inte har nåtts (se prop. 2015/16:73 s. 85 och 129 f.). Sådant tillträde regleras i 5 kap. 31 §. Därutöver införs en möjlighet till tvistlösning i fråga om tillträde till byggnader, anläggningar och annan egendom som är tekniskt lämpliga för installation av trådlösa accesspunkter med kort räckvidd eller som behövs för att ansluta sådana accesspunkter till ett stamnät enligt 5 kap. 44 §, se författningskommentaren till den paragrafen. Båda parter får begära tvistlösning. Med en överenskommelse om till- träde avses att parterna ska vara överens om villkoren för tillträdet. Därmed kan den som i och för sig har fått tillträde, men som anser att de villkor som har satts upp inte är rättvisa och rimliga, begära tvistlösning. 15 § får förelägga en part att tillhandahålla myndigheten de uppgifter eller handlingar som behövs för att en tvist enligt 14 § ska kunna prövas. Föreläggandet får förenas med vite. Vid prövning av en ansökan om utdömande av vite ska även vitets lämplighet prövas. Paragrafen ger tillsynsmyndigheten befogenhet att inhämta uppgifter som behövs vid tvistlösning. Den motsvarar i sak 7 kap. 10 a § LEK (se prop. 2006/07:119 s. 35 f. och 44). Paragrafen genomför artikel 26.1 andra meningen i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 20.6. 16 § Om en part enligt 14 § har hänskjutit en tvist, får tillsynsmyndigheten besluta att inte ta upp tvisten för avgörande, om det med hänsyn till den fråge- ställning som tvisten har aktualiserat är lämpligare att den avgörs genom en åtgärd inom ramen för den allmänna tillsynen. Om myndigheten inte har vidtagit någon sådan tillsynsåtgärd från det att en part har hänskjutit tvisten, ska myndigheten på ansökan av någon av parterna pröva tvisten. Paragrafen ger tillsynsmyndigheten befogenhet att avgöra en tvist inom ramen för den allmänna tillsynen. Den motsvarar i sak 7 kap. 10 b § LEK (se prop. 2004/05:175 s. 282 f. och 304). Paragrafen genomför artikel 26.2 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 20.6. 17 § Om det med hänsyn till tvistens art är lämpligare, får tillsynsmyndigheten hänskjuta tvisten till medling i stället för att ta upp den till prövning eller vidta en åtgärd inom ramen för den allmänna tillsynen. Myndigheten ska i ett sådant fall ge parterna tillfälle att föreslå en lämplig person att vara medlare. Om medling har pågått eller avbrutits utan att parterna kommit överens, ska myndigheten på ansökan av någon av parterna pröva tvisten. Parterna ska solidariskt betala skälig ersättning till medlaren för arbete och ut- lägg. 2021/22:136 Paragrafen ger tillsynsmyndigheten befogenhet att hänskjuta en tvist till medling. Den motsvarar i sak 7 kap. 11 och 12 §§ LEK (se prop. 2002/03: 305 och 400). Paragrafen har stöd i artikel 26.2 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 20.6. 18 § Om en tvist som enligt 14 § har hänskjutits till tillsynsmyndigheten också har hänskjutits till en eller flera tillsynsmyndigheter i en annan stat inom Euro- peiska unionen och tvisten påverkar handeln mellan medlemsstaterna i unionen, ska tillsynsmyndigheten underrätta Berec om tvisten. När tillsynsmyndigheten har lämnat en sådan underrättelse får ärendet inte avgöras förrän Berec har yttrat sig. I brådskande fall med hänsyn till intresset att trygga konkurrensen eller skydda slut- användarnas intressen, får dock beslut meddelas att gälla till dess något annat bestäms. ska avgöra ärendet inom en månad från det att Berec har yttrat sig och ska i sitt beslut beakta innehållet i yttrandet. Paragrafen behandlar tvister som har hänskjutits till tillsynsmyndigheter i olika medlemsstater inom EU. Den motsvarar delvis 7 kap. 13 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 400 och prop. 2010/11:115 s. 141 f. och 189). Para- grafen genomför artikel 27 i EU-direktivet. Den utformas efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 20.7. För att paragrafen ska bli tillämplig krävs enligt första stycket att tvisten påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Det kan röra sig om åtgärder som skapar hinder för den inre marknaden bl.a. genom att påverka priserna för användare i andra medlemsstater eller möjligheterna att tillhandahålla gränsöverskridande tjänster. Berec ska normalt yttra sig , se artikel 27.3 i EU- direktivet. får inte avgöra ärendet förrän yttrandet har lämnats. Om det behövs för att trygga konkurrensen eller skydda slut- användarnas intressen får dock interimistiska beslut fattas. Enligt andra stycket ska ärendet avgöras inom en månad från det att Berec har yttrat sig. Berecs yttrande ska beaktas i så stor utsträckning som möjligt. I kapitlet finns bestämmelser om sanktionsavgifter vid vissa överträdelser av regelverket. Regleringen är ny. Den har stöd i artiklarna 29.1 och 106.7 Reglerna har utformats i nära anslutning till 29–36 §§ la- gen (2018:1174) om informationssäkerhet för samhällsviktiga och digitala tjänster. 1 § ska besluta att ta ut en sanktionsavgift av den som 1. inte tillhandahåller en sammanfattning av avtalet i enlighet med 7 kap. 1 §, föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen eller genomförande- akter som Europeiska kommissionen har meddelat med stöd av artikel 102.3 i direktiv (EU) 2018/1972, i den ursprungliga lydelsen, 2. inte tillämpar villkor om bindningstid eller uppsägningstid i enlighet med 7 kap. 8, 13 eller 14 §, 3. inte uppfyller kraven på nummerportabilitet i enlighet med 7 kap. 19 och 20 §§ eller föreskrifter om nummerportabilitet som har meddelats med stöd av 7 kap. 21 § första stycket, 4. inte vidtar åtgärder för att hantera risker som hotar säkerheten i nät och tjänster Prop. 2021/22:136 i enlighet med 8 kap. 1 §, föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragra- fen eller genomförandeakter som Europeiska kommissionen har meddelat med stöd av artikel 40.5 i direktiv (EU) 2018/1972, i den ursprungliga lydelsen, 5.inte rapporterar om säkerhetsincidenter i enlighet med 8 kap. 3 §, föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen eller genomförandeakter som Europeiska kommissionen har meddelat med stöd av artikel 40.5 i direktiv (EU) 2018/1972, i den ursprungliga lydelsen, 6.inte informerar om hot om säkerhetsincidenter i enlighet med 8 kap. 4 §, före- skrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen eller genomförandeakter som Europeiska kommissionen har meddelat med stöd av artikel 40.5 i direktiv (EU) 2018/1972, i den ursprungliga lydelsen, 7.inte vidtar skyddsåtgärder i enlighet med 8 kap. 5 § eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, 8.inte vidtar åtgärder för att säkerställa skydd av uppgifter som behandlas i samband med tillhandahållandet av en tjänst i enlighet med 8 kap. 6 § eller före- skrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, 9.inte informerar abonnenter om särskilda risker för bristande skydd av behand- lade uppgifter i enlighet med 8 kap. 7 §, 10.inte underrättar om integritetsincidenter i enlighet med 8 kap. 8 § eller kom- missionens förordning (EU) nr 611/2013 av om åtgärder tillämp- liga på anmälan av personuppgiftsbrott enligt och rådets direktiv /58/EG vad gäller personlig integritet och elektronisk kommunika- tion, 11.inte behandlar uppgifter i ett elektroniskt meddelande eller trafikuppgifter som hör till detta meddelande i enlighet med 9 kap. 27 §, 12.inte bedriver sin verksamhet så att beslut om hemlig avlyssning av elektro- nisk kommunikation och hemlig övervakning av elektronisk kommunikation kan verkställas och så att verkställandet inte röjs i enlighet med 9 kap. 29 § första stycket eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till det stycket, 13.inte gör innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade med- delanden tillgängliga så att informationen enkelt kan tas om hand i enlighet med 9 kap. 29 § andra stycket eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till det stycket, 14.inte överför signaler till samverkanspunkter i enlighet med 9 kap. 30 § eller föreskrifter som har meddelats med stöd av den paragrafen, eller 15.inte lämnar ut en uppgift i enlighet med 9 kap. 33 §. En sanktionsavgift enligt första stycket 2 ska, när det är fråga om ett paket enligt 7 kap. 26 §, tas ut endast om överträdelsen avser en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst som inte är en nummeroberoende interpersonell kommuni- kationstjänst eller en överföringstjänst som används för tillhandahållande av maskin-till-maskin-tjänster. Paragrafen reglerar vilka överträdelser som tillsynsmyndigheten ska be- sluta om sanktionsavgift för. Övervägandena finns i avsnitt 21.4. Enligt första stycket ska en sanktionsavgift tas ut vid överträdelser av lagen, föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller bestäm- melser i genomförandeakter. Avgiftsskyldigheten bygger på strikt ansvar. Det krävs alltså varken uppsåt eller oaktsamhet för att sanktionsavgift ska kunna åläggas, utan det är tillräckligt att en överträdelse har skett. synsmyndigheten har enligt 2 § tredje stycket möjlighet att i vissa fall helt eller delvis efterge sanktionsavgiften. Enligt 3 § får tillsynsmyndigheten inte besluta om sanktionsavgift om överträdelsen omfattas av ett före- läggande som har förenats med vite och den ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. 2021/22:136 Hänvisningarna till direktivbestämmelserna i punkterna 1 och 4–6 är utformade så att de avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Andra stycket reglerar sanktionsavgifter i de fall en överträdelse enligt första stycket 2 avser en tjänst eller terminalutrustning som ingår i ett paket enligt 7 kap. 26 §. En sanktionsavgift ska då tas ut endast om överträdelsen avser en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst som inte är en nummeroberoende interpersonell kommunikationstjänst eller en över- föringstjänst som används för tillhandahållande av maskin-till-maskin- tjänster. Sanktionsavgift kommer alltså främst att tas ut vid överträdelser som avser en internetanlutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummer- baserad interpersonell kommunikationstjänst. 2 § En sanktionsavgift ska bestämmas till lägst och högst . När avgiftens storlek bestäms ska särskild hänsyn tas till 1.den skada eller risk för skada som har uppstått till följd av överträdelsen, 2.om aktören har begått en överträdelse, och 3.de kostnader som aktören har undvikit till följd av överträdelsen. får avstå från att ta ut en sanktionsavgift helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut avgiften. Paragrafen reglerar hur sanktionsavgiften ska bestämmas. Övervägandena finns i avsnitt 21.5 och 21.6. I första stycket fastställs det lägsta och det högsta beloppet för en sank- tionsavgift. Av andra stycket framgår de omständigheter som särskilt ska beaktas när en sanktionsavgift bestäms i det enskilda fallet. Enligt punkten 1 ska tillsynsmyndigheten särskilt beakta den skada eller risk för skada som har uppstått till följd av överträdelsen. Att en risk för skada har uppstått bör generellt inte leda till samma storlek på sanktions- avgiften som i fall där samma skada har inträffat. Det kan dock vara lika allvarligt att det har uppstått en risk för skada som kan få allvarliga kon- sekvenser som att det har uppkommit en faktisk skada av lindrigare slag. Enligt punkten 2 ska tillsynsmyndigheten särskilt beakta om aktören har begått en överträdelse. Det finns skäl att se särskilt allvarligt på upprepade överträdelser som kan anses utgöra ett led i ett systematiskt handlande. Det kan vara fallet då överträdelserna är likartade och ligger nära i tiden. Enligt punkten 3 ska tillsynsmyndigheten även beakta de kostnader som aktören har undvikit till följd av överträdelsen. Ju högre sådan besparing, desto högre bör sanktionsavgiften bli. Dessa omständigheter kan leda till ett lägre eller högre belopp. Upp- räkningen är inte uttömmande, utan hänsyn kan behöva tas till andra omständigheter. Det kan t.ex. vara relevant att beakta hur länge en över- trädelse har pågått eller bestämmelsens betydelse för tillsynsområdet. Andra omständigheter att beakta kan vara tillhandahållarens finansiella ställning eller att den avgiftsskyldige har samarbetat med tillsynsmyndig- heten för att komma till rätta med överträdelsen. Enligt tredje stycket får tillsynsmyndigheten i undantagsfall avstå från Prop. 2021/22:136 att ta ut en sanktionsavgift helt eller delvis. Det kan t.ex. vara fråga om en bagatellartad överträdelse som inte har varit till men för något allmänt eller enskilt intresse. En överträdelse kan vara ursäktlig och leda till jämkning av avgiften om det har varit närmast omöjligt för den avgiftsskyldige att upptäcka överträdelsen eller om den på annat sätt varit utanför den avgifts- skyldiges kontroll. Avsikten är dock inte att sanktionsavgiften ska sättas ned på grund av bristande kännedom om reglerna, dålig ekonomi, tidsbrist, bristande rutiner eller liknande. 3 § En sanktionsavgift får inte beslutas om överträdelsen omfattas av ett före- läggande som har förenats med vite och överträdelsen ligger till grund för en an- sökan om utdömande av vitet. Paragrafen syftar till att hindra dubbla prövningar och sanktioner av sam- ma överträdelse. Övervägandena finns i avsnitt 21.7. Om ett vitesföreläggande inte följs, kan tillsynsmyndigheten välja att ansöka om utdömande av vitet eller att besluta om en sanktionsavgift om förutsättningarna för det är uppfyllda. När en domstolsprocess om ut- dömande av vite har inletts är dock tillsynsmyndigheten förhindrad att besluta om sanktionsavgift för samma överträdelse. 4 § En sanktionsavgift får beslutas endast om den som avgiften ska tas ut av har fått tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen ägde rum. Ett beslut om sanktionsavgift ska delges. Paragrafen reglerar bl.a. preskriptionstiden för sanktionsavgifter. vägandena finns i avsnitt 21.8. Första stycket innebär att kommunikation enligt 25 § förvaltningslagen (2017:900) måste ske för att en sanktionsavgift ska få beslutas. Bevisbördan för att kommunikation har skett ligger på tillsynsmyndig- Tidsfristen räknas från när överträdelsen ägde rum. I fråga om en överträdelse som skett löpande är det tillräckligt att kom- munikation sker från det att överträdelsen upphörde för att en sanktionsavgift ska kunna åläggas. Andra stycket innebär att ett beslut om sanktionsavgift ska delges den avgiftsskyldige med hjälp av något av de förfaranden för delgivning som regleras i delgivningslagen (2010:1932). 5 § En sanktionsavgift ska betalas till tillsynsmyndigheten från det att beslutet om att ta ut avgiften fick laga kraft eller inom den som anges i beslutet. Om sanktionsavgiften inte betalas , ska myndigheten lämna den obetalda avgiften för indrivning enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet ske enligt utsökningsbalken. En sanktionsavgift tillfaller staten. Paragrafen reglerar betalning och indrivning av sanktionsavgifter. gandena finns i avsnitt 21.8. Om avgiften inte betalas inom den angivna tiden, är tillsynsmyndigheten skyldig att lämna den obetalda avgiften för indrivning enligt lagen om in- drivning av statliga fordringar m.m. En sanktionsavgift som inte betalats 2021/22:136 inom angiven tid får verkställas enligt utsökningsbalken.