prop · H90383d2 · 2022-01-01 00:00:00 — I denna lag avses med allmän trafikplikt, avtal om allmän trafik, ensamrätt, kollektivtrafik och I denna lag avses med allmän trafikplikt, avtal om allmän trafik, ensamrätt,kollektivtrafik, kollektivtrafik på järnväg och Den regionala kollektivtrafikmyndigheten ska regelbundet i ett trafikförsörjningsprogram fastställa mål för den regionala kollektivtrafiken. Programmet ska vid behov uppdateras. Ett trafikförsörjningsprogram är detsamma som ett policydokument för kollektivtrafik enligt artikel 2a i EU:s kollektivtrafikförordning. Ett beslut om allmän trafikplikt enligt 1 § är detsamma som en specifikation för allmän trafikplikt enligt artikel 2a i EU:s kollektivtrafikförordning. I EU:s kollektivtrafikförordning finns bestämmelser om behöriga myndigheters möjligheter att 1.tilldela avtal om allmän trafik genom ett konkurrensutsatt anbudsförfarande (artikel 5.3), 43Senaste lydelse 2016:1212. 2021/22:83 Bilaga 11 2.själva tillhandahålla kollektivtrafik eller direkttilldela avtal om allmän trafik till ett internt företag (artikel 5.2), 3.direkttilldela avtal om allmän trafik av mindre värde eller omfattning (artikel 5.4), 4.vidta nödåtgärder (artikel 5.5), och 5.direkttilldela avtal om allmän trafik som rör järnvägstransporter (artikel 5.6). 3.direkttilldela avtal om allmän trafik som rör kollektivtrafik på järnväg, om det är motiverat av exceptionella omständigheter (artikel 5.3a), 4.tilldela avtal om allmän trafik som rör kollektivtrafik på järnväg efter ett förhandsmeddelande (artikel 5.3b), 5.direkttilldela avtal om allmän trafik av mindre värde eller omfattning (artikel 5.4), 6.vidta nödåtgärder (artikel 5.5), 7. direkttilldela avtal om allmän trafik som rör järnvägstransporter (artikel 5.6), och 8.begränsa antalet avtal om allmän trafik som rör kollektivtrafik på järnväg som kan tilldelas ett och samma järnvägsföretag (artikel 5.6a). Behöriga myndigheter får inte direkttilldela avtal som avser kollektivtrafik på järnväg enligt artikel 5.4a eller 5.4b i EU:s kollektivtrafikförordning. Vid sådan direkttilldelning som avses i 7 § tillämpas följande bestämmelser i lagen (2016:1147) om upphandling av koncessioner: –4 kap. 1 och 3 §§ (principer för upphandling av koncessioner), –10 kap. 12 § (underrättelse om beslut) och 14 § (dokumentation), –16 kap. (avtalsspärr, överprövning och skadestånd), utom 2 och 3 §§, –17 kap. (upphandlingsskadeavgift). När lagen om upphandling av koncessioner tillämpas ska det som sägs i 1.16 kap. 6 § första stycket om överträdelse av andra bestämmelser i den lagen i stället avse överträdelse av 7 eller 8 §, 16 kap. 13 § första stycket om 16 kap. 13 § första stycket om när rätten ska besluta att ett avtal är när rätten ska besluta att ett avtal är ogiltigt, i stället gälla om artikel 7.2 ogiltigt, i stället gälla om artikel 7.2 i EU:s kollektivtrafikförordning, i i EU:s kollektivtrafikförordning, i den ursprungliga lydelsen, inte 44Senaste lydelse 2016:1212. beaktats eller om avtalet slutits i strid med 7 eller 8 §, och förordning (EU) 2016/2338 av den förordning (EG) nr 1370/2007 vad gäller öppnandet av marknaden för inrikes persontrafik på järnväg, inte beaktats eller om avtalet slutits i strid med 7 eller 8 §, och 3.16 kap. 20 § om skyldigheten att ersätta skada i stället gälla vid överträdelse av de principer för upphandling av koncessioner som gäller enligt första stycket eller vid överträdelse av 7 eller 8 §. artikel 5.2 eller nödåtgärder enligt artikel 5.2 eller 5.3a, tilldelning enligt artikel 5.3b eller nödåtgärder (2016:1147) om (2016:1147) om upphandling av − 10 kap. 14 § (dokumentation), − 16 kap. 4−21 §§ (överprövning − 10 kap. 14 § (dokumentation), och skadestånd), och − 16 kap. 4−21 §§ (överprövning och skadestånd), och (upphandlingsskadeavgift). (upphandlingsskadeavgift). Vid nödåtgärder enligt artikel 5.5 ska även 4 kap. 3 § (beaktande av artikel 5.3b eller nödåtgärder enligt miljö, social- och arbetsrättsliga hänsyn) lagen om upphandling av 4 kap. 3 § (beaktande social- och arbetsrättsliga hänsyn) När lagen om upphandling av koncessioner tillämpas ska det som sägs i 16 kap. 6 § första stycket om 16 kap. 6 § första stycket om överträdelse av de grundläggande överträdelse av de grundläggande bestämmelser i den lagen i stället bestämmelser i den lagen i stället avse överträdelse av artikel 5.2 avse överträdelse av artikel 5.2, 5.3a, 5.3b eller 5.5 i EU:s 2016/2338, 16 kap. 13 § om när rätten ska 16 kap. 13 § om när rätten ska besluta att ett avtal är ogiltigt, i besluta att ett avtal är ogiltigt, i stället gälla om avtalet slutits i strid stället gälla om avtalet slutits i strid 45Senaste lydelse 2016:1212. 2021/22:83 Bilaga 11 2021/22:83 Bilaga 11 med artikel 5.2 eller 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning, i den ursprungliga lydelsen, och 3.16 kap. 20 § om skyldigheten att ersätta skada i stället gälla om artikel 5.2 eller 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning, i den ursprungliga lydelsen, inte följts med artikel 5.2, 5.3a, 5.3b eller 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning, i lydelsen enligt förordning (EU) 2016/2338, och 3.16 kap. 20 § om skyldigheten att ersätta skada i stället gälla om artikel 5.2, 5.3a, 5.3b eller 5.5 i EU:s kollektivtrafikförordning, i lydelsen enligt förordning (EU) 2016/2338, inte följts. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2011:725) om behörighet för lokförare Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 §, 4 kap. 10 och 11 §§ och 6 kap. 2 § lagen (2011:725) om behörighet för lokförare ska ha följande lydelse. 2021/22:83 Bilaga 11 I denna lag betyder EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, ska ha tillstånd att förvalta ska ha tillstånd att förvalta 3 kap. 7 § järnvägslagen (2004:519), järnvägssäkerhetslagen (2022:000) om nationella järnvägssystem, järnvägsfordon: rullande materiel som kan framföras på järnvägsspår, järnvägsföretag: den som ska ha järnvägsföretag: den som ska ha tillstånd att utföra järnvägstrafik enligt 3 kap. järnvägslagen, järnvägssäkerhetslagen eller 4 kap. järnvägsinfrastruktur: för järnvägstrafik avsedda spår-, signal- och säkerhetsanläggningar, trafikledningsanläggningar, anordningar för elförsörjning av trafiken samt övriga fasta anordningar som behövs för anläggningarnas bestånd, drift eller brukande, sådan organisation och ett sådant sådan organisation och ett sådant förfarande som fastställts av ett förfarande som fastställts av ett med 2 kap. 5 § järnvägslagen, järnvägssäkerhetslagen eller 2 kap. tillsynsmyndighet: den myndighet som regeringen utser enligt 5 kap. Rätt att få uppgifter ur förarbevisregistret har på begäran olycksutredande myndighet i annat olycksutredande myndighet i annat land inom EES eller i samt land inom EES eller i samt Europeiska unionens järnvägsbyrå, Åtal får inte väckas för en gärning enligt 1 § som omfattas av ett föreläggande om vite om gärningen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. Åtal enligt 1 § får inte heller väckas för en gärning som är belagd med straff i eller om en sanktionsavgift har beslutats enligt6 kap.1 §2 järnvägssäkerhetslagen (2022:000) eller 7 kap. 1§ 3 lagen (2022:000) om nationella järnvägssystem.Regeringen kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om villkoren för direktåtkomst och utlämnande av personuppgifter för automatiserad behandling. 2021/22:83 Bilaga 11 samtliga fall när det gäller uppgifter i samtliga fall när det gäller som den mottagande myndigheten behöver för att fullgöra sitt uppdrag enligt bestämmelser som genomför direktiv /59/EG, och direktiv /59/EG, och 2.utländskt offentligt järnvägsföretag eller utländsk offentlig in- frastrukturförvaltare i vars verksamhet föraren är anställd eller anlitad, om uppgiften behövs för att uppfylla ett krav enligt bestämmelser som genomför direktiv /59/EG. Direktåtkomst till förarbevisregistret och utlämnande av personuppgifter på medium för automatiserad behandling ur det registret får endast medges 1.den som är registrerad i förarbevisregistret när det gäller uppgifter om den registrerade själv, 2.olycksutredande myndighet i , 3.behörig järnvägssäkerhetsmyndighet och behörigt olycksutredande organ i annat land inom EES eller i , 5.det järnvägsföretag eller den infrastrukturförvaltare i vars verksamhet föraren är anställd eller anlitad. Regeringen meddelar föreskrifter om villkoren för direktåtkomst och utlämnande av personuppgifter för automatiserad behandling. Den som inte har rättat sig efter ett vitesföreläggande eller som överträtt ett vitesförbud ska inte dömas till ansvar enligt 1 § för den gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Till ansvar enligt 1 § ska inte heller dömas om gärningen är belagd med straff i eller om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 10 kap. 1 § 2 järnvägslagen (2004:519). Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen (2018:181) Härigenom föreskrivs att 10 § järnvägstrafiklagen (2018:181) ska ha följande lydelse. 2021/22:83 Bilaga 11 Om en transportör har rätt till Om en transportör har rätt till eller 9 § och har fått kvalitetsavgift eller 9 § och har fått kvalitetsavgift 6 kap. 22 a § järnvägslagen (2004:519) av förvaltaren på grund förvaltaren på grund av samma räknas av från ersättningen. Denna lag träder i kraft . 2021/22:83 Bilaga 11 Förslag till lag om upphävande av järnvägslagen (2004:519) Härigenom föreskrivs att järnvägslagen (2004:519) ska upphöra att gälla vid utgången av . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Enligt en lagrådsremiss har regeringen (Infrastrukturdepartementet) beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 4.lag om nationella järnvägssystem, 5.lag om ändring i lagen (1958:205) om förverkande av alkohol m.m., 6.lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, 7.lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi, 8.lag om ändring i lagen (1995:1649) om byggande av järnväg, 9.lag om ändring i körkortslagen (1998:488), 10.lag om ändring i lagen (1999:216) om ögonundersökning vid misstanke om vissa brott i trafiken, 11.lag om ändring i lagen (2008:475) om kör- och vilotid vid internationell järnvägstrafik, 12.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 13.lag om ändring i lagen (2010:1065) om kollektivtrafik, 14.lag om ändring i lagen (2011:725) om behörighet för lokförare, 15.lag om ändring i järnvägstrafiklagen (2018:181), 16.lag om upphävande av järnvägslagen (2004:519). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av ämnesrådet Förslagen föranleder följande yttrande. De förslag som läggs fram i remissen syftar till att i svensk rätt införliva de delar av det fjärde järnvägspaketet som ännu inte är genomförda. De förordningar och direktiv som ligger bakom förslagen rör tre olika områden, nämligen driftskompatibilitet, järnvägssäkerhet och öppnandet av marknaden för trafik på järnväg. Den nuvarande järnvägslagen har i olika avseenden tillförts regler i anledning av ny EU-lagstiftning och blivit alltmer svåröverskådlig. Det kan förutses att regleringen kommer att kompletteras med ytterligare EU-rättsakter i form av delegerade akter och genomförandeakter. syfte bl.a. att skapa en struktur som ger utrymme för kommande EU- rättsakter föreslås i remissen att den nuvarande järnvägslagen delas upp i fyra lagar, järnvägsmarknadslagen, järnvägstekniklagen, järnvägssäkerhetslagen och lagen om nationella järnvägssystem. En uppdelning av reglerna i järnvägslagen på fyra nya lagar som ansluter till strukturen i de aktuella direktiven går mot den nuvarande trenden att sammanföra lagar inom samma område till större regel- komplex. Förslagen innebär emellertid att lagarna kunnat ansluta till direktivens olika tillämpningsområden och definitioner och har gett möjlighet till en mer sammanhållen reglering av respektive område. Det kan förmodas att den komplicerade materian därigenom blivit något mer greppbar för den enskilde tillämparen. I lagrådsremissen föreslås inte någon positiv bestämmelse om järnvägsmarknadslagens tillämpningsområde. Förslaget avviker i detta avseende från såväl det remitterade förslaget till ny järnvägsmarknadslag, som de andra nya lagar på järnvägsområdet som föreslås i lagrådsremissen. I stället föreslås ett antal bestäm- melser om undantag från lagens tillämpningsområde. Av lagråds- remissen kan utläsas att avsikten är att tillämpningsområdet ska framgå genom dessa undantagsbestämmelser i kombination med hur vissa centrala begrepp i lagen definieras. Enligt Lagrådets mening medför den valda tekniken att tillämpnings- området för järnvägsmarknadslagen blir otydligt. En paragraf som positivt anger lagens tillämpningsområde bör därför föras in. Lagrådet anser att 1 kap. 1 § järnvägslagen – med endast mindre justeringar – skulle kunna användas som förlaga för en sådan Om en högre detaljeringsgrad anses önskvärd, skulle paragrafen i stället kunna utformas på exempelvis följande sätt. Denna lag ska tillämpas på 1.förvaltning av järnvägsinfrastruktur, 2.förvaltning av sådana privatägda anslutningslinjer eller privatägda sidospår som behövs för tillträde till en anläggning för tjänster, 3.järnvägsverksamhet som bedrivs av järnvägsföretag som är etablerade eller kommer att etableras i , 4.järnvägsverksamhet som bedrivs i av ett järnvägsföretag som har en licens eller ett annat motsvarande tillstånd utfärdat i ett annat EES-land eller i , 5.tilldelning av och tillträde till infrastrukturkapacitet, och 6.tillhandahållande av och tillträde till grundläggande tjänster, tilläggstjänster eller extratjänster åt järnvägsföretag eller andra som ansöker om en sådan tjänst. 1 kap. 6 § I paragrafen görs en avgränsning av de järnvägsföretag som omfattas av tillämpningsområdet för bestämmelserna i 2−5 kap. i lagen. För ett järnvägsföretag ska bestämmelserna i dessa kapitel tillämpas endast om företaget har som en huvudsaklig verksamhet att tillhandahålla gods- eller persontrafik eller dragkraft för sådan trafik. I artikel 3.1 i och rådets direktiv /34/EU av om inrättande av ett gemensamt europeiskt järnvägsområde definieras järnvägsföretag enligt följande: varje offentligt eller privat företag med tillstånd i enlighet med detta direktiv vars huvudsakliga verksamhet består i att tillhandahålla tjänster för transport av gods och/eller passagerare på järnväg med kravet att företaget måste tillhandahålla dragkraft; detta gäller även företag som endast tillhandahåller dragkraft. Det finns således stöd i direktivet att avgränsa tillämpningsområdet för bestämmelserna i de aktuella kapitlen så att de endast omfattar verksamhet av det slag och den omfattning som anges i definitionen i artikel 3.1. Av författningskommentaren till lagrådsremissens förslag framgår att bedömningen av om ett företag har en huvudsaklig verksamhet av det nu aktuella slaget ska göras enbart med avseende på företagets verksamhet inom järnvägsområdet. I de fall ett företag t.ex. bedriver både busstrafik och järnvägstrafik är det enbart järnvägs- verksamheten som ska bedömas. Vid bedömningen ska man alltså bortse från den verksamhet som inte utgör järnvägsverksamhet. Det innebär att endast verksamhet som ett järnvägsföretag i den egenskapen bedriver ska beaktas vid bedömningen. Vid denna bedömning ska vidare gods- och persontrafikverksamhetens storlek i förhållande till den övriga järnvägsverksamheten sakna betydelse. Som en huvudsaklig uppgift ska t.ex. räknas de fall där tillhanda- hållandet av gods- och persontrafik eller dragkraft för sådan trafik är omfattande, även om annan järnvägsverksamhet, t.ex. underhålls- verksamhet, skulle vara ännu större. Det anförda innebär att ett företag i egenskap av järnvägsföretag kan ha flera järnvägsrelaterade huvudsakliga verksamheter varav en verksamhet kan vara ”gods- eller persontrafik eller dragkraft för sådan trafik”. Lagrådet anser att den i lagrådsremissen avsedda avgränsningen kommer bättre till uttryck i lagtexten om paragrafen ges följande lydelse. För ett järnvägsföretag ska 2−5 kap. tillämpas endast om företaget i egenskap av järnvägsföretag har som huvudsaklig verksamhet, eller som en av flera huvudsakliga verksamheter, att tillhandahålla gods- eller persontrafik eller dragkraft för sådan trafik. Dispositionen av 1 kap. Förslaget till järnvägsmarknadslag avviker från övriga föreslagna nya lagar i fråga om hur lagens första kapitel är disponerat. Avvikelsen rör de paragrafer som behandlar lagens tillämpningsområde, som är placerade senare i 1 kap. järnvägsmarknadslagen än i övriga föreslagna nya lagar. Enligt Lagrådets mening är den disposition som valts för de andra lagarna lämpligare. Mot den bakgrunden föreslår Lagrådet att 1 kap. järnvägsmarknadslagen disponeras om något. Efter de inledande två paragraferna om lagens syfte och innehåll bör paragraferna om lagens tillämpningsområde följa, under rubriken ”Lagens tillämpningsområde”. Som 3 § bör den paragraf med en positiv bestämning av lagens tillämpningsområde som har behandlats i det föregående placeras. Därefter bör lagrådsremissens 5 § följa och ges beteckningen 4 §. Det finns dock anledning att formulera andra stycket i paragrafen något annorlunda än i förslaget. Stycket bör ges följande utformning. Bestämmelserna i 3, 10 och 11 kap. ska dock tillämpas för ett järnvägsföretag, som bedriver verksamhet vid ett järnvägsnät enligt första stycket 2, och som står under direkt eller indirekt kontroll av ett företag eller någon annan som även utför eller organiserar trafik på ett järnvägsnät av annat slag. Utformningen av lagrådsremissens 6 § har behandlats i ett tidigare avsnitt i yttrandet. Paragrafen bör få beteckningen 5 §. Lagråds- remissens 7 § bör få beteckningen 6 § och formuleras enligt följande. För den som förvaltar en privatägd anslutningslinje eller ett privatägt sidospår som behövs för tillträde till en anläggning för tjänster ska endast 6, 10 och 11 kap. tillämpas. Därefter bör lagrådsremissens 8 § placeras med beteckningen 7 §. Lagrådsremissens 3 § och dess rubrik ”” bör placeras som ny 8 §, följt av lagrådsremissens 4 § och dess rubrik ”Ord och uttryck i lagen”, som alltså blir 9 §. De i lagrådsremissen föreslagna 9 och 10 §§ är av en annan karaktär än övriga paragrafer om tillämpningsområdet. De behandlar möjlighet för tillsynsmyndigheten att besluta om undantag från lagens tillämpning för infrastrukturförvaltare i vissa fall. Dessa bestämmelser handlar alltså inte om lagens tillämpnings- område i mer generell bemärkelse. De bör få en ny rubrik, ”beslut om undantag”, och placeras som 10 och 11 §§. Precis som i lagrådsremissen bör de paragrafer som behandlar bemyndiganden placeras sist i kapitlet under den i lagrådsremissen föreslagna rubriken. Paragraferna bör som en följd av övriga förslag numreras om till 12 och 13 §§. I 5 kap. i förslaget finns regler om krav för att säkerställa infrastrukturförvaltares oberoende i s.k. vertikalt integrerade företag. Med vertikalt integrerade företag avses organisationsstrukturer eller juridiska personer där det ingår både en infrastrukturförvaltare och ett eller flera järnvägsföretag. Reglerna i kapitlet syftar alltså till att säkerställa infrastrukturförvaltarens oberoende i ett vertikalt integrerat företag. Ett lån mellan infrastrukturförvaltaren och en annan enhet i samma vertikalt integrerade företag är enligt förslaget till 5 kap. 7 § tillåtet endast om låneavtalet ingås på marknadsmässiga villkor. Enligt författningskommentaren avses med marknadsmässiga villkor att lånet betalas ut och betalas av till marknadsräntor och villkor som återspeglar den berörda enhetens individuella riskprofil. Lagtexten tillsammans med förklaringen av marknadsmässiga villkor i författningskommentaren överensstämmer med lydelsen av artikel 7d.4 i direktiv /34/EU i lydelsen enligt (EU) 2016/2370 som den föreslagna paragrafen är avsedd att genomföra. I artikel 7d.5 i direktivet finns en specialregel avseende vissa äldre lån mellan juridiska enheter i ett vertikalt integrerat företag. Sådana lån ska fortsätta att gälla till förfallodagen, förutsatt att de tecknades till marknadsräntor och att de faktiskt betalas ut och avbetalas. Dessa äldre lån behöver således inte ha ingåtts på villkor som återspeglar den berörda enhetens individuella riskprofil. Punkt 5 i övergångsbestämmelserna behandlar lån mellan infrastrukturförvaltare och en annan enhet inom ett vertikalt integrerat företag som har ingåtts före lagens ikraftträdande. Enligt punkten ska ett sådant lån vara tillåtet om det uppfyller kraven enligt 5 kap. 7 § och har betalats ut och betalas av. Såsom punkten är formulerad kommer alltså samma krav att gälla för sådana äldre lån som för nya lån mellan sådana parter med det tillägget att de också ska ha betalats ut och att amortering ska pågå. Det är svårt att se någon poäng med att införa en sådan övergångsbestämmelse. Om äldre lån lever upp till de krav som ställs enligt den nya lagen saknas anledning till att de inte ska fortsätta att gälla utan särskilda krav på utbetalning och amortering. Som redovisats möjliggör artikel 7d.5 i stället att lån som inte fullt ut lever upp till de krav som gäller för nya lån ändå kan fortsätta att gälla. Lagrådet utgår från att avsikten med punkt 5 i övergångs- bestämmelserna är att utnyttja de möjligheter som ges i artikel 7d.5. För att så ska ske bör punkten formuleras om. Lagrådet föreslår att den får följande lydelse. 5.Ett låneavtal mellan en infrastrukturförvaltare och en annan enhet inom ett vertikalt integrerat företag som har ingåtts före ikraftträdandet är tillåtet trots att det inte uppfyller kraven i 5 kap. 7 §, om lånet har ingåtts till marknadsränta och har betalats ut och betalas av. 3 kap. 4 § och 4 kap. 9 § Genom paragraferna ges möjlighet att bevilja tillfälliga godkännanden för fasta installationer och fordon. I den föreslagna lagtexten anges att ett tillfälligt godkännande under vissa förutsättningar får beviljas ”om det behövs för att slutligt bedöma om kraven på godkännande” enligt en tidigare paragraf i respektive kapitel är uppfyllda. Av författningskommentarerna framgår att syftet med bestäm- melserna främst är att möjliggöra testning av fasta installationer och fordon i verklig järnvägsmiljö. Sådana tester ingår då som ett led i prövningen av om kraven för godkännande av den fasta installationen eller fordonet är uppfyllda. Enligt Lagrådets mening är det inte helt lätt att förstå vad som avses med att slutligt bedöma de aktuella kraven. Det är inte heller så att ett tillfälligt godkännande ska föregås av en preliminär prövning av samtliga krav för godkännande, dock måste kraven på säkerhet vara uppfyllda. Den föreslagna formuleringen av lagtexten fångar således inte till fullo det som åsyftas med bestämmelserna. Lagrådet föreslår att 3 kap. 4 § i stället ges följande lydelse. får, om kraven på säkerhet är uppfyllda, bevilja ett tillfälligt godkännande för en fast installation om det behövs som ett led i bedömningen av om kraven för godkännande enligt 2 § är uppfyllda. Lagtexten i 4 kap. 9 § bör utformas efter samma modell. Motsvarande bestämmelse finns i 3 kap. 3 § lagen om nationella järnvägssystem. Samma synpunkter gör sig gällande beträffande den paragrafen. I detta kapitel regleras godkännande av fordon. De två inledande paragraferna innehåller bestämmelser om kraven för det initiala godkännandet. I 3 § anges vilken instans som är behörig att pröva ansökningar om godkännanden av fordon. Bestämmelser om nytt godkännande vid en modernisering eller ombyggnation av ett fordon respektive uppdaterat godkännande vid en utvidgning av ett fordons användningsområde som också omfattas av bestämmelserna om prövningsinstans har dock placerats i 4 och 5 §§. Lagrådet anser att systematiska skäl talar för att paragrafen om prövningsinstans placeras efter de paragrafer som innehåller de bestämmelser om godkännanden som paragrafen om prövnings- instans är relevant för, dvs. efter det som i lagråds- remissens förslag utgör 5 §.