prop · H903216 · 2022-04-12 00:00:00 — Arbetsförmedlingen som anvisar en sökande att söka lämpligt arbete. Promemorians (Ds 2021:27) förslag överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna, bl.a. a-kassor, har inget att invända mot eller har inga synpunkter på Flera remissinstanser tillstyrker, instämmer i eller är positiva till förslaget, bl.a. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen, Arbetsförmedlingen, Nationella nätverket för samordningsförbund, Coompanion och kommun. också att uttrycket den offentliga arbetsförmedlingen bör justeras i fler Skälen för regeringens förslag I 43 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring finns bestämmelser om sanktioner när den enskilde missköter sitt arbetssökande. paragrafen framgår bl.a. att en sökande ska varnas om han eller hon utan godtagbart skäl inte har medverkat till att upprätta en individuell handlingsplan, inte har lämnat en aktivitetsrapport till den offentliga arbetsförmedlingen inom utsatt tid, inte har besökt eller tagit kontakt med den offentliga arbetsförmedlingen eller en kompletterande aktör vid överenskommen eller på annat sätt beslutad tidpunkt eller sökt anvisat Sanktionsbestämmelserna ska bl.a. understödja ett aktivt arbetssökande och att enskilda i övrigt tar del av de insatser som bedöms lämpliga av Arbetsförmedlingen (jfr prop. 2012/13:12 s. 21–22). Anpassningar i arbetslöshetsförsäkringens sanktionsregler Även om arbetssökande med arbetslöshetsersättning i stor utsträckning förväntas söka arbete på egen hand, kan det finnas behov av stöd i arbetssökandet. Det är Arbetsförmedlingen som har ansvar för att bedöma vilka sökande som har behov av extra stöd i sitt arbetssökande utöver det stöd han eller hon kan få genom digitala tjänster. Arbetsförmedlingen har även ansvar för att säkerställa att sådant stöd finns att tillgå, t.ex. genom att anskaffa arbetsmarknadspolitiska insatser. Enligt regeringens inriktning kommer leverantörer i större utsträckning än att utföra arbetsmarknadspolitiska insatser på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Det kommer således att vara möjligt för Arbetsförmedlingen att erbjuda en sökande att ta del av sådana insatser som utförs av andra aktörer än Arbetsförmedlingen. För att säkerställa att enskilda aktivt vidtar åtgärder för att ta sig ur sin arbetslöshet, bl.a. tar del av stöd och insatser och söker arbete aktivt, behöver det fortsatt finnas understödjande sanktionsregler. Det bör därför tydliggöras i lagtexten att en sökande med arbetslöshetsersättning ska varnas eller stängas av från rätt till ersättning om han eller hon utan godtagbart skäl inte har besökt eller kontaktat en leverantör som utför arbetsmarknadspolitiska insatser på uppdrag av Arbetsförmedlingen . Insatser som kan komma i fråga för arbetssökande med arbetslöshetsersättning ska vara förenliga med kraven på att han eller hon kan stå till arbetsmarknadens förfogande och vara aktivt arbetssökande. Som Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen framhåller har Arbetsförmedlingen till uppgift att säkerställa att myndigheten inte anvisar en sökande att ta del av insatser hos en leverantör som medför att han eller hon inte kan uppfylla de villkor som ställs för att ha rätt till arbetslöshetsersättning. bedömer att en sökande med arbetslöshetsersättning har behov av mer omfattande insatser får en anvisning i stället göras till en förmedlingsinsats eller andra insatser inom ramen för ett arbetsmarknadspolitiskt program. Förtydliganden om individuell handlingsplan, aktivitetsrapport och anvisning att söka arbete Inriktningen är att Arbetsförmedlingen fortsatt kommer att ha ansvar för att upprätta en individuell handlingsplan för arbetssökande. Arbetsförmedlingen kommer även att följa upp den individuella handlingsplanen, bl.a. genom inlämnade aktivitetsrapporter från sökanden. Inriktningen är också att myndigheten, på samma sätt som , kommer att kunna anvisa en enskild att söka lämpliga arbeten. Leverantörer som utför arbetsmarknadspolitiska insatser på uppdrag av Arbetsförmedlingen behöver planera den sökandes aktiviteter inom ramen för den insats som utförs. Det bör dock, likt , bara vara underlåtenhet att medverka till en individuell handlingsplan hos Arbetsförmedlingen som ska kunna leda till en sanktion, dvs. varning eller avstängning från rätt till arbetslöshetsersättning. På samma sätt bör endast underlåtenhet att lämna en aktivitetsrapport till Arbetsförmedlingen eller underlåtenhet att söka ett lämpligt arbete som har anvisats av Arbetsförmedlingen kunna leda till en sanktion. Det bör tydliggöras i lagtexten att det är hos Arbetsförmedlingen som en individuell handlingsplan upprättas, att det är myndigheten som avses med den offentliga arbets- Prop. 2021/22:216 förmedlingen och att det är myndigheten som anvisar en enskild att söka ett lämpligt arbete. Enligt finns det anledning att ändra uttrycket den offentliga arbetsförmedlingen till Arbetsförmedlingen i fler bestämmelser i lagen om arbetslöshetsförsäkring. Regeringen bedömer att frågan inte bör hanteras inom ramen för detta lagstiftningsärende. Tillämpningsområdet för lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen ska Regeringens förslag: Tillämpningsområdet för lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen ska förtydligas. Det ska av lagtexten framgå att begreppet valfrihetssystem i den lagen avser förfaranden med löpande annonsering efter leverantörer där den enskilde som ska nyttja en tjänst ska ha rätt att välja leverantör bland samtliga leverantörer som uppfyller de krav Arbetsförmedlingen har ställt. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna, bl.a. , , Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , Kammarkollegiet, Arbets- förmedlingen och Kommuner och Regioner, är positiva till utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. Kompetensföretagen, , , , universitet avstyrker utredningens förslag i sin helhet utan att särskilt kommentera detta förslag. Skälen för regeringens förslag: Arbetsförmedlingen köper in en stor mängd varor och tjänster av vitt skilda slag för att möta den egna organisationens behov och i allt större utsträckning även delar av de Det är därför viktigt att det tydligt framgår av regleringen att Arbetsförmedlingen är oförhindrad att ingå avtal med leverantörer på det sätt som myndigheten bedömer är mest ändamålsenligt i det enskilda fallet. Med valfrihetssystem avses ett förfarande där den enskilde har rätt att välja bland de leverantörer som en statlig myndighet, kommun eller region har godkänt och tecknat kontrakt med för att få en tjänst utförd. statliga myndigheten, kommunen eller regionen som bestämmer villkoren för hur ett kontrakt ska fullgöras liksom grunderna för den ekonomiska Samtliga leverantörer som uppfyller de krav som har ställts för systemet ska godkännas. I de valfrihetssystem som finns ska anslutning av leverantörer ske löpande. Enligt lagen (2010:536) om valfrihet hos Arbetsförmedlingen får Arbetsförmedlingen besluta att tillhandahålla valfrihetssystem för tjänster som upphandlas inom myndighetens arbetsmarknadspolitiska verksamhet. 2021/22:216 Vidare framgår av lagen att när Arbetsförmedlingen tillhandahåller valfrihetssystem ska myndigheten tillämpa lagen (2008:962) om valfrihetssystem. Vid tillkomsten av lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen bedömdes kontrakt inom valfrihetssystem utgöra tjänstekoncessioner (prop. 2009/10:146 s. 7–8 och 16–17). Upphandling av tjänstekoncessioner regleras numera i och rådets direktiv /23/EU av om tilldelning av koncessioner (LUK-direktivet). I skäl 13 i LUK-direktivet anges bl.a. att arrangemang där samtliga aktörer som uppfyller vissa villkor har rätt att utföra en bestämd uppgift utan selektivitet, exempelvis vid valfrihet för kunden och system med servicecheckar, inte anses utgöra koncessioner, även de som grundas på rättsliga överenskommelser mellan myndigheten och de ekonomiska aktörerna. På motsvarande sätt anges i skäl 4 i och rådets direktiv /24/EU av om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG (LOU-direktivet) att situationer då samtliga aktörer som uppfyller vissa villkor har rätt att utföra en bestämd uppgift utan selektivitet, exempelvis vid valfrihet för kunden och system med servicecheckar, inte bör ses som upphandling, utan enbart som auktorisationssystem (se även domar i mål C-410/14, , EU:C:2016:399 och mål C-9/17, Tirkkonen, EU:C:2018:142). Den svenska upphandlingslagstiftningen innehåller i allt väsentligt samma definitioner och kriterier för vad som utgör en koncession respektive en upphandling som LUK- och LOU-direktiven (1 kap. 13, 22 och 23 §§ lagen [2016:1147] om upphandling av koncessioner respektive 1 kap. 2 § lagen [2016:1145] om offentlig upphandling). Regeringen bedömer mot den bakgrunden att förfarandet enligt lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen utgör ett auktorisationssystem och inte en koncession eller en upphandling. Begreppet upphandling bör därför inte användas i lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen. Det är också viktigt att lagtexten är utformad på ett sådant sätt att det tydligt framgår att myndigheten är oförhindrad att utforma en upphandling, i enlighet med t.ex. lagen om offentlig upphandling, med den enskildes val som fördelningsnyckel. För att klargöra skillnaderna mellan upphandling och valfrihetssystem bör definitionen av valfrihetssystem i lagen om valfrihet hos Arbetsförmedlingen förtydligas så att det av denna framgår att lagen avser förfaranden med löpande annonsering efter leverantörer där den enskilde som ska nyttja en tjänst ska ha rätt att välja leverantör bland samtliga leverantörer som uppfyller de krav Arbetsförmedlingen har ställt. Det ska tydliggöras att överenskommelser mellan Arbetsförmedlingen och kommuner får innefatta ersättning Regeringens förslag: Lagen om vissa kommunala befogenheter ska förtydligas på så sätt att det uttryckligen anges att en överenskommelse mellan en kommun och Arbetsförmedlingen om att kommunen ska anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder får innefatta ersättning från Arbetsförmedlingen till kommunen. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen föreslår bl.a. att det införs en uttrycklig begränsning av bestämmelsens tillämpningsområde. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna, bl.a. , , i län, Rådet för Europeiska socialfonden i , , , , , och Åmåls kommuner samt , är positiva till utredningens förslag eller har inga invändningar mot det. Vissa remissinstanser, bl.a. , och kommuner betonar vikten av att kommunerna får de ekonomiska resurser som krävs för att utföra uppgifter inom arbetsmarknadspolitiken. Kommuner och Regioner tillstyrker förslaget, men vill framhålla vikten av att preciseringen som sådan endast får syfta till att klargöra den kommunala kompetensen, inte begränsa den. Kompetensföretagen, , Forum – Idéburna organisationer med social inriktning, Famna –för idéburen välfärd, Företagarna, , , och vid avstyrker förslaget. uttrycker kritik mot en reglering som öppnar för att Arbetsförmedlingen ska kunna styra vad en kommun mot ersättning ska kunna ägna sig åt inom arbetsmarknadsområdet. Forum – Idéburna organisationer med social inriktning och Famna – för idéburen välfärd ser en risk för att många av de idéburna organisationer som arbetar med arbetsintegrerande insatser för de mest utsatta kommer att skjutas undan om kommunernas befogenheter vidgas. Skälen för regeringens förslag: Kommunerna har en central betydelse för arbetsmarknadspolitiken och bedriver insatser och verksamheter som på olika sätt underlättar arbetssökandes inträde på arbetsmarknaden. Kommunerna ansvarar bl.a. för insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453) för individer som är i behov av sådant stöd och för vuxenutbildning på grundläggande och gymnasial nivå samt i form av svenska för invandrare. Kommunerna är även stora arbetsgivare och anordnar ofta aktiviteter, t.ex. praktik, för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Av 6 kap. 2 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter framgår att kommuner, efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen, får anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Bestämmelsen återfanns ursprungligen i den numera upphävda lagen 2021/22:216 (2007:1360) om kommuners medverkan i arbetsmarknadspolitiska åtgärder men fördes, utan annat än redaktionella och språkliga ändringar, över till lagen om vissa kommunala befogenheter i samband med att den lagen tillkom (prop. 2008/09:21 s. 84). I bestämmelsens förarbeten (prop. 2007/08:1 utg. omr. 13 avsnitt 6.7) angav regeringen bl.a. att det föreslagna lagstödet syftar till att ge kommuner möjlighet att vid behov och efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen anordna insatser för deltagare i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder. När det gäller formen av överenskommelser mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna erinrade regeringen om att det inte är fråga om ett civilrättsligt bindande avtal utan om viljeyttringar som syftar till att klargöra förutsättningarna för att på lokal nivå genomföra den del av den statliga arbetsmarknadspolitiken som är i fråga. Regeringen betonade att den föreslagna lagen endast gäller kommuners möjligheter att anordna aktiviteter inom ramen för arbetsmarknadspolitiska åtgärder som inte kan anordnas genom upphandlingsförfarande och där det inte kan uppstå en konkurrenssnedvridning i förhållande till andra aktörer samt att lagstödet främst avser att ge kommuner möjlighet att erbjuda insatser som praktikplatser m.m., men det kunde inte uteslutas att andra insatser kan bli aktuella. När det gäller ersättning till kommunerna klargjorde regeringen att kommunerna inte kommer att få någon ersättning då de anordnar praktikplatser. Regeringen påpekade dock att det förhållandet att kommunerna inte erhåller ersättning vid tillhandahållandet av praktikplatser inte utesluter att kommunerna kan komma att ersättas för tillhandahållandet av andra insatser inom det arbetsmarknadspolitiska området. En kommuns befogenhet att, efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen, anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder påverkas således inte av huruvida kommunen får ersättning för detta. Mot bakgrund av vad bl.a. , och kommuner har anfört om ersättning för kostnader anser regeringen att det uttryckligen bör framgå av bestämmelsen att en överenskommelse om att en kommun i enlighet med lagen ska anordna aktiviteter åt deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder får innefatta ersättning till kommunen. Det vore nämligen olyckligt om önskvärda överenskommelser inte kommer till stånd i situationer där ersättning till kommunen vore naturligt, enbart av den anledningen att inblandade parter är osäkra på om överenskommelsen får innefatta ersättning. Kommuner och Regioner har påtalat vikten av att förslaget inte medför att den kommunala kompetensen begränsas. Forum – Idéburna organisationer med social inriktning och Famna – för idéburen välfärd, å sin sida, ser en risk för att många av de idéburna organisationer som arbetar med arbetsintegrerande insatser kan komma att trängas undan om kommunernas befogenheter vidgas. Regeringen vill mot den bakgrunden understryka att den föreslagna författningsändringen endast är ett förtydligande och alltså inte avser att vare sig begränsa eller vidga de kommunala befogenheterna. De uttalanden som gjordes i prop. 2007/08:1 utg. omr. 13 avsnitt 6.7 avseende utrymmet för kommunala överenskommelser med Arbetsförmedlingen om att anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder är således fortfarande relevanta som ledning för tillämpningen av 6 kap. 2 § lagen om vissa Prop. 2021/22:216 kommunala befogenheter. När det gäller kritik mot en reglering som öppnar för att Arbetsförmedlingen ska kunna styra vad en kommun mot ersättning ska kunna ägna sig åt på arbetsmarknadsområdet konstaterar regeringen att den aktuella bestämmelsen ger kommunerna en befogenhet att, inom de ramar bestämmelsen ställer upp, ingå överenskommelser med Arbetsförmedlingen om att kommunen ska anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det ligger i sakens natur att i varje enskild överenskommelse kommer både Arbetsförmedlingen, såsom ansvarig för de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna, och den aktuella kommunen, såsom anordnare av aktiviteterna, att ha ett avgörande inflytande både över vilka aktiviteter som ska ingå och om det ska utgå ersättning. Om inte båda parter är överens om båda dessa förhållanden blir det ingen överenskommelse. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Äldre bestämmelser om sekretess ska gälla för uppgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Den upphävda bestämmelsen om tystnadsplikt ska fortfarande gälla för uppgifter som den som är eller har varit verksam inom en yrkesmässigt bedriven verksamhet för nyanlända invandrare har fått del av före ikraftträdandet. Förslagen i promemorian (Ds 2021:27) överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt om promemorians förslag eller har inget att invända mot förslagen. Arbetsförmedlingen påpekar att det kommer att krävas anpassningar av handläggarstöd och datasystem. Kommuner och Regioner har inget att invända mot det föreslagna ikraftträdandet men betonar behovet av samlade och snabba åtgärder på det arbetsmarknadspolitiska området. Förslagen i promemorian (Ds 2019:13): I promemorian föreslås att lagförslaget ska träda i kraft . Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt om promemorians förslag. Arbetsförmedlingen föreslår att det införs en övergångsbestämmelse i lagen (2002:546) om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten som förtydligar och möjliggör att material som ännu inte har levererats till arkivmyndigheten kan behållas. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . 2021/22:216 Remissinstanserna: Det stora flertalet av remissinstanserna har inte yttrat sig särskilt över utredningens förslag. kommun anser att de föreslagna lagändringarna bör träda i kraft , helst . Skälen för regeringens förslag: De föreslagna lagarna bör träda i kraft samlat och . påpekar kommer flera av de lagändringar som föreslås att kräva anpassningar av Arbetsförmedlingens handläggarstöd och datasystem. Det är mot bakgrund av behovet av ett sådant anpassningsarbete nödvändigt att lämna tillräcklig tid för att det ska kunna genomföras på ett rättssäkert sätt och att myndigheterna ska kunna upprätthålla sin övriga verksamhet på ett bra sätt. En lämplig tidpunkt för ikraftträdande bedöms därför vara den I likhet med utredningen bedömer regeringen att det inte behövs några övergångsbestämmelser när det gäller ändringarna i lagen (2010:536) om valfrihet hos Arbetsförmedlingen och i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. När det däremot gäller ändringarna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) behövs övergångsbestämmelser för att säkerställa att sekretessen även i fortsättningen gäller för uppgifter som har lämnats före ikraftträdandet. Motsvarande gäller för ändringen i lagen (2017:584) om ansvar för etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare som medför att bestämmelsen om tystnadsplikt ska upphöra att gälla. I lagen om behandling av personuppgifter i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten tas kravet på att material som ska bevaras för forskningsändamål ska överlämnas till en arkivmyndighet bort. När det gäller denna ändring föreslår Arbetsförmedlingen att det införs en övergångsbestämmelse som förtydligar och möjliggör att material som ännu inte har levererats till arkivmyndigheten kan behållas. Från och med ikraftträdandet kommer det inte längre finnas ett krav på att material som ska bevaras för vetenskapliga eller historiska forskningsändamål ska lämnas över till . Enligt regeringen medför detta att allt material som inte har levererats före ikraftträdandet inte kommer att behöva lämnas över. Regeringen bedömer därför att det inte finns något behov av en övergångsbestämmelse i denna del. När det gäller övriga lagändringar bedömer regeringen att det inte är nödvändigt med några särskilda övergångsbestämmelser. Syftet med lagförslagen är att sammantaget förbättra möjligheterna för ett ändamålsenligt informationsutbyte för att såväl Arbetsförmedlingen som leverantörer ska kunna fullgöra sina uppdrag effektivt, som intrånget i den personliga integriteten för enskilda minimeras. Med effektivt avses i detta sammanhang bl.a. att stödet i form av arbetsmarknadspolitiska insatser till den arbetssökande ska vara sammanhållet även när det ges av fler aktörer, att Arbetsförmedlingens beslut ska baseras på bästa möjliga informationsunderlag och att leverantörer av arbetsmarknadspolitiska insatser ska kunna fullgöra sitt uppdrag på ett ändamålsenligt sätt. Lagförslagen torde därmed leda till en minskning av de transaktionskostnader som annars skulle följa av att vissa uppgifter som har utförts av myndigheten i egen regi i stället utförs av leverantörer, men på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Flera remissinstanser för fram att det saknas beskrivningar av konsekvenser av eller risker med de verksamhetsmässiga förändringar som följer av den bredare inriktningen den arbetsmarknadspolitiska verksamheten som beskrivs i avsnitt 3 i Ds 2021:27. Regeringen vill framhålla att det i detta avsnitt beskrivs konsekvenser av lagförslagen och inte konsekvenser av den bredare inriktningen för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. 12.2 Konsekvenser för enskilda I propositionen lämnas förslag om ändringar i de sekretessbestämmelser som gäller i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden och för uppgifter om en enskilds affärs- eller driftförhållanden. Förslaget innebär att styrkan på sekretessen ändras från ett omvänt till ett rakt skaderekvisit, dvs. Det innebär en förändring mot då presumtionen i stället är att dessa uppgifter omfattas av sekretess. I propositionen föreslås också att den särbestämmelse om sekretess som gäller för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden i ärenden om etableringsinsatser eller etableringsersättning ska upphöra att gälla. Ändringarna innebär att uppgifter i dessa ärenden kommer att omfattas av den föreslagna nya allmänna bestämmelsen om sekretess inom den arbets- De föreslagna lagändringarna förväntas ge förbättrade möjligheter till insyn i den arbetsmarknadspolitiska verksamheten, vilket generellt kan antas gynna enskilda. Ändringarna innebär att fler uppgifter som rör enskilda kan komma att lämnas ut jämfört med vad som är fallet . En presumtion för offentlighet utesluter emellertid inte att sekretess alltjämt gäller för vissa typer av uppgifter. kan brytas om uppgiften som sådan är av den arten att ett utlämnande typiskt sett kan vara ägnat att medföra skada för det intresse som ska skyddas genom bestämmelsen. Vidare lämnas förslag som innebär att leverantörer som utför arbetsmarknadspolitiska insatser på uppdrag av Arbetsförmedlingen ska kunna ta del av vissa uppgifter som finns hos Arbetsförmedlingen om enskilda arbetssökandes personliga förhållanden, som uppgifter om enskilda hos leverantörerna ska omfattas av ett motsvarande skydd som hos Arbetsförmedlingen. I propositionen lämnas också förslag om att leverantörer ska ha en skyldighet att lämna uppgifter till Arbets- förmedlingen som myndigheten behöver i den arbetsmarknadspolitiska Dessa lagändringar kan väntas innebära flera fördelar för arbetssökande jämfört med om lagändringarna inte skulle genomföras. Förbättrade förutsättningar att utbyta uppgifter om den enskilde kan bidra till att Arbetsförmedlingen ges bättre förutsättningar att besluta om bl.a. inriktning och omfattning på insatserna, att leverantören får bättre