prop · H903278 · 2022-07-12 00:00:00 — vidtar enligt 52 l §, tillgängliggöra innehåll som inte medför intrång i upphovsrätt Tjänsteleverantören ska i sina användarvillkor informera användarna om deras rätt enligt denna paragraf. Paragrafen, som är ny, reglerar användarnas rätt att tillgängliggöra Den reglerar också tjänsteleverantörens skyldighet att informera sina användare om detta. Med paragrafen genomförs delvis artikel 17.7 och delvis artikel 17.9 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 14.6. Bestämmelserna i första stycket innehåller särskilda inskränkningar i upphovsrätten som gäller endast för användare av de ifrågavarande tjänsterna och i förhållande till förfoganden som vidtas där. ningarna måste ges en tolkning som är förenlig med just detta samman- hang och med utgångspunkt från att direktivet inte uppställer några egentliga begränsningar för deras tillämpning. måste de, som alla inskränkningar i upphovsrätten, tolkas med utgångspunkt också från de intressen inskränkningen avser att tillgodose och utifrån den så kallade trestegsregeln, som avser att beakta rättsinnehavarens intressen. börden av de använda begreppen citat, kritik och recension respektive karikatyr, parodi och pastisch ska tolkas i enlighet med deras normala Några av begreppen har också – i enlighet med detta – redan tolkats av (jfr vägledning s. 20 och avgöranden i målen C-476/17 [Pelham] och C-201/13 [Deckmyn]). Av hänvisningen till 11 § andra stycket följer att källan ska anges vid användning enligt inskränkningarna i den omfattning och på det sätt god Verket får inte heller ändras i större utsträckning än vad På samma sätt som i princip alltid gäller vid förfoganden över skyddade verk, måste också upphovsmannens ideella rätt respekteras vid användning med stöd av inskränkningarna (jfr 3 §). Det innebär bland annat att upphovsmannens namn ska anges på det sätt god sed kräver. Enligt 22 § finns en möjlighet för var och en att citera ur offentliggjorda verk i överensstämmelse med god sed och i den omfattning som motiveras Bestämmelserna ger möjlighet att bland annat citera ur verk i samband med kritiska framställningar eller recensioner. citat gäller också de allmänna reglerna om namn- och källangivelse och ändringsförbud (3 och 11 §§). Enligt hittillsvarande ordning finns också möjlighet att fritt använda verk i bland annat parodiskt syfte. De möjligheter som ges att fritt använda verk i dessa syften på tjänsterna kan antas i huvudsak motsvara de möjligheter som finns sedan Det torde till exempel inte ges möjlighet att i samband med kritiska framställningar eller recensioner återge större delar av ett verk än vad som är fallet . Ytterst är det dock upp till att bedöma om dessa möjligheter går längre och i så fall i vilka avseenden. Bestämmelsen i andra stycket innebär att användarna i förhållande till tjänsteleverantörerna tillerkänns en viss rätt att tillgängliggöra material som inte gör intrång i upphovsrätt på tjänsten. tjänsteleverantören inte får hindra sådan användning med hänvisning till de åtgärder tjänsteleverantören vidtar för att skydda rättsinnehavarnas upphovsrätt enligt 52 l §. Bestämmelsen omfattar sådan användning som kan ske med stöd av en inskränkning eller om användaren har en licens att Det kan också röra sig om uppladdning av innehåll som inte alls berör någons upphovsrätt. I samtliga nu angivna fall gäller alltså att tjänsteleverantören inte får ta bort eller hindra tillgången till innehållet till följd av en underrättelse från rättsinnehavaren eller till följd av att rättsinnehavaren försett tjänste- leverantören med relevant och nödvändig information om ett visst verk. Bestämmelsen påverkar inte tjänsteleverantörernas möjligheter att av andra skäl, till exempel om innehållet bryter mot annan lag eller användarvillkoren i övrigt, hindra tillgången till innehållet. Av tredje stycket framgår att tjänsteleverantörerna i sina användarvillkor ska informera användarna om deras rättigheter i nu aktuella avseenden. 52 u § framgår att det inte är möjligt att avtala bort rätten. 52 q § En tjänsteleverantör ska ha rutiner för att kunna hantera klagomål från användare av tjänsten när tillgången till innehåll som de laddat upp har hindrats till följd av en åtgärd som vidtagits med stöd av 52 l §. Den berörda rättsinnehavaren ska få tillfälle att yttra sig över klagomålet och motivera sin begäran om att tillgången till innehållet ska hindras. Klagomål ska avgöras skyndsamt. Om rättsinnehavarens begäran inte är vederbörligen motiverad, ska innehållet återställas. Ett beslut om att inte återställa tillgången till innehållet ska föregås av en granskning. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tjänsteleverantörens skyldighet att behandla klagomål från användarna. genomförs delvis artikel 17.9. Övervägandena finns i avsnitt 14.8. Enligt första stycket ska tjänsteleverantörerna ha rutiner på plats för att kunna hantera klagomål från användarna, då innehåll som de laddat upp har blockerats eller tagits bort. Inom ramarna för tjänsten måste alltså leverantören se till att det finns möjlighet för användarna att bestrida Vilken teknisk lösning som används saknar betydelse och även tredjepartslösningar kan användas, om rutinerna uppfyller övriga villkor i paragrafen. Det är tjänsteleverantören som ansvarar för att så är Enligt andra stycket ska den rättsinnehavare som begärt att tillgången ska hindras ges tillfälle att yttra sig över klagomålet och motivera sin 2021/22:278 begäran om att innehållet ska hållas borta från tjänsten även fortsättningsvis. Om klagomålet rör innehåll som funnits tillgängligt på tjänsten men har tagits bort till följd av en underrättelse från rättsinnehavaren har en motivering redan lämnats (jfr kommentaren till 52 l §). I sådana fall behöver rättsinnehavaren inte på nytt redogöra för samma förhållanden, men beroende på omständigheterna kan det finnas anledning att lämna ytterligare uppgifter. Enligt tredje stycket ska klagomål avgöras skyndsamt. Skyndsamhets- kravet innebär att klagomålet ska avgöras utan dröjsmål. Typiskt sett torde det vara möjligt att avgöra klagomålet , även om det undantagsvis kan ta än så. Det ankommer på tjänsteleverantören att se till att den frist som rättsinnehavaren ges att yttra sig, anpassas till skyndsamhetskravet. Att innehållet ska återställas om rättsinnehavarens begäran inte är vederbörligen motiverad innebär att det ska göras tillgängligt på tjänsten igen i samtliga fall då det inte med ledning av det som rättsinnehavaren anfört kan anses stå klart att det föreligger ett intrång i upphovsrätten. En förutsättning för att tjänsteleverantören ska kunna fatta ett beslut om att innehållet inte ska återställas på tjänsten, är att en fysisk person har granskat klagomålet och gjort bedömningen att det står klart att det rör sig om ett intrång. För ett beslut om att återställa tillgång till innehållet, till exempel i fall då rättsinnehavaren inte motiverat sin begäran, krävs inte någon sådan granskning. 52 r § Om en tjänsteleverantör uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter enligt 52 o § och en användare lider skada av åsidosättandet, ska leverantören ersätta skadan. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om skadeståndsansvar. Övervägandena finns i avsnitt 14.9. En tjänsteleverantör kan bli skadeståndsskyldig om leverantören inte säkerställer att lagligt material skyddas enligt 52 o §. Detsamma gäller om tjänsteleverantören bryter mot skyldigheten enligt samma paragraf att informera användaren om att tillgången till innehåll som han eller hon laddat upp har hindrats. För att skadeståndsskyldighet ska föreligga krävs att tjänsteleverantören genom att åsidosätta sina skyldigheter förorsakar att en användare drabbas av en skada och att tjänsteleverantören i förhållande till åsidosättandet handlat i vart fall oaktsamt. Åsidosättandet kan avse såväl att leverantören agerar på ett felaktigt sätt som att leverantören underlåter att agera på ett sätt som lagen kräver. Bestämmelsen i paragrafen är en specialbestämmelse om skadestånd som tar över de allmänna skadeståndsreglerna i skadeståndslagen (1972:207). I den utsträckning en fråga inte regleras i paragrafen tillämpas allmänna skadeståndsrättsliga principer. Skadeståndsskyldigheten förutsätter att det finns ett orsakssamband mellan tjänsteleverantörens agerande eller brist på agerande och den skada som har uppkommit. Skadan ska också vara en påräknelig följd av handlandet eller underlåtenheten. Utgångspunkten vid beräkningen av skadeståndet är att den skadelidande parten ekonomiskt ska försättas i samma läge som om leverantören hade fullgjort sina skyldigheter enligt Prop. 2021/22:278 lagen. Ersättning ska alltså utgå för skador som beror på att leverantören har åsidosatt sina skyldigheter. Den skada som kan aktualiseras är i prak- tiken s.k. ren förmögenhetsskada, dvs. ekonomisk skada som uppkommer utan samband med att någon lider person- eller sakskada. Som allmän prin- cip gäller att en skadelidande är skyldig att försöka begränsa skadan och att underlåtenhet i detta avseende kan påverka rätten till ersättning. Föreläggande att vidta rättelse 52 s § Om en tjänsteleverantör åsidosätter sina skyldigheter enligt 52 o § eller 52 q § första eller tredje stycket får en domstol vid vite förelägga leverantören att vidta rättelse. En talan om föreläggande enligt första stycket får väckas av en användare eller av en organisation som företräder användare. En talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om föreläggandet. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förelägganden att vidta rättelse i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 14.9. En domstol kan enligt första stycket i vissa fall då tjänsteleverantören åsidosätter sina skyldigheter vid vite förelägga leverantören att vidta De situationer som omfattas är delvis desamma som kan grunda rätt till skadestånd enligt 52 r § (se kommentaren till den paragrafen). vitesföreläggande kan också aktualiseras om tjänsteleverantören inte uppfyller sina skyldigheter enligt 52 q § att hantera klagomål på det sätt som anges i första och tredje styckena i den paragrafen. Enligt andra stycket, som utformas enligt Lagrådets förslag, kan en talan om att vidta rättelse väckas av såväl en enskild användare av tjänsten som av en organisation som företräder användare. Kravet på att det ska röra sig om en organisation innebär inte någonting annat än att den måste ha en sådan juridisk form att den kan uppträda som part i domstol. organisationen ska företräda användare innebär att organisationen ska ha fått ett sådant uppdrag av flera användare eller att organisationen av annan anledning kan anses företräda användare, till exempel genom att utgöra en organisation som har som ett syfte att tillvarata användares intressen. hör till exempel konsumentorganisationer. Enligt tredje stycket är det den användare eller organisation som ansökt om föreläggandet som också är behörig att föra talan om utdömande av Tillämpning på närstående rättigheter 52 t § Det som sägs om verk i detta kapitel ska också tillämpas på prestationer som avses i 45, 46 och 48 §§ och fotografier som avses i 49 a §. Paragrafen, som är ny, reglerar tillämpningen av kapitlets bestämmelser på närstående rättigheter. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. Bestämmelsen innebär att det som enligt kapitlet gäller för upphovs- rättsligt skyddade verk och rättsinnehavare till dessa gäller också utövande konstnärer, framställare av upptagningar av ljud eller rörliga bilder, radio- och tv-företag och framställare av fotografiska bilder och deras 2021/22:278 Tvingande bestämmelser 52 u § Ett avtalsvillkor som inskränker en användares rätt enligt detta kapitel är ogiltigt. Enligt paragrafen, som är ny, kan de rättigheter som tillerkänns användare i kapitlets bestämmelser inte avtalas bort. Övervägandena finns i avsnitt 14.9. 61 § Bestämmelserna i 45, 47 och 48 §§ är tillämpliga på framföranden, ljudupptagningar samt ljudradio- och televisionsutsändningar som äger rum i . Dessutom tillämpas 45 § på framföranden av den som är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i , 47 § på ljudupptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i och 48 § på utsändningar av radio- eller televis- ionsföretag som har sitt säte i . Bestämmelserna i 46 § tillämpas på ljudupptagningar och upptagningar av rörliga bilder vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i liksom på sådana upptagningar av rörliga bilder som äger rum i . Bestämmelsen i 46 § om exemplarframställning gäller dock alla ljudupptagningar. Bestämmelserna i 48 b § tillämpas på presspublikationer vars framställare är etablerad i . Bestämmelserna i 49 § tillämpas på arbeten vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Bestämmelserna tillämpas även på arbeten vars framställare är svensk juridisk person och har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet i . Om den juridiska personen har sitt säte i men inte sitt huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet här, tillämpas bestämmelserna dock endast om arbetet ingår i en ekonomisk verksamhet som har etablerats i . Av bestämmelserna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 50 och 51 §§ på alla fotografiska bilder och övriga bestämmelser på fotografiska bilder 1.vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i , eller 2.som först har getts ut i eller i och utomlands, eller 3.som har infogats i en byggnad eller annan anordning som är fast förenad med marken, om byggnaden eller anordningen är belägen i . Vid tillämpningen av tredje stycket 2 anses utgivningen ha skett , om bilden har getts ut i efter utgivningen utomlands. Av bestämmelserna i 45 § tillämpas hänvisningen till 26 k–26 m §§ endast på framföranden som har gjorts av någon som är svensk medborgare eller som har sin vanliga vistelseort i . Av bestämmelserna i 46 § tillämpas hänvisningen till 26 k–26 m §§ endast på upptagningar vars framställare är svensk medborgare eller svensk juridisk person eller har sin vanliga vistelseort i . Av bestämmelserna i 49 a § tillämpas hänvisningen till 26 k–26 p §§ endast på fotografiska bilder vars framställare är svensk medborgare eller har sin vanliga vistelseort i . Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om upphovsrättslagens tillämpningsområde för upphovsrätten närstående rättigheter. Med ändringen i paragrafen genomförs delvis artikel 15.1. Övervägandena finns i avsnitt 12.1. Ändringen i första stycket är språklig och innebär att bestämmelsen anpassas till 46 § där uttrycket exemplarframställning används. Ändringen i andra stycket innebär att den nya ensamrätten för Prop. 2021/22:278 framställare av presspublikationer gäller för framställare som är etablerade i och har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin huvudanläggning här (skäl 55). Skyddet för framställare som är etablerade i andra medlemsstater inom EES avses regleras i internationella upphovsrättsförordningen (1994:193). Framställare som inte är etablerade inom EES skyddas inte av den nya rättigheten. 61c § När lärare och elever vid en utbildningsanstalt som är etablerad i ett EES- land i samband med undervisning på distans använder verk och prestationer som skyddas enligt denna lag och användningen sker i enlighet med de bestämmelser som i det landet genomför artikel 5 i och rådets direktiv /790 av om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven /9/EG och 2001/29/EG, i den ursprungliga lydelsen, ska den upphovsrättsligt relevanta åtgärden anses ske i det landet. Paragrafen, som är ny och utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden ska anses ske vid undervisning som sker på distans i vissa fall. Med paragrafen genomförs artikel 5.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Bestämmelsen anger var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden ska anses ske i samband med sådan distansundervisning som regleras i direktivet (artikel 5, jfr också 13 §). Åtgärden ska anses ske i det EES-land där utbildningsanstalten är etablerad. Åtgärden är det eller de upphovs- rättsliga förfoganden som aktualiseras vid användningen. Hänvisningen är utformad så att den avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Var användningen ska anses ske är avgörande för vilket lands lag som är tillämplig på användningen. Regleringen innebär alltså att lagligheten av användningen – när det gäller användning inom EES – endast behöver prövas mot lagstiftningen i det EES-land där utbildningsanstalten är etablerad. För sådan gränsöverskridande undervisning som bedrivs av utbildningsanstalter som är etablerade i ett annat EES-land men som riktar sig mot svenska elever, tillämpas alltså inte bestämmelserna i upphovs- rättslagen. På motsvarande sätt tillämpas bestämmelserna i upphovs- rättslagen även beträffande upphovsrättsliga förfoganden som, i avsaknad av förevarande bestämmelse, skulle anses ske i andra länder i EES. 61d § När ett bibliotek, museum, arkiv eller en eller ljudarvet som är etablerad i ett EES-land använder verk och prestationer som skyddas enligt denna lag och användningen sker i enlighet med de bestämmelser som i det landet genomför artikel 8 i och rådets direktiv /790 av om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven /9/EG och 2001/29/EG, i den ursprungliga lydelsen, ska den upphovsrättsligt relevanta åtgärden anses ske i det landet. Paragrafen, som är ny och utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller en bestämmelse om var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden ska anses ske när kulturarvsinstitutioner använder verk och andra prestationer som finns 2021/22:278 i de egna samlingarna men som inte finns i handeln. Med paragrafen genomförs artikel 9 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.1 och 8.2. Bestämmelsen anger var den upphovsrättsligt relevanta åtgärden ska anses ske i samband med att kulturarvsinstitutioner använder verk och andra skyddade prestationer i enlighet med nationella bestämmelser om verk som inte finns i handeln (artikel 8 i direktivet, jfr också 16 e och 42i §§). Åtgärden ska anses ske i det EES-land där kulturarvsinstitutionen är etablerad. Den upphovsrättsligt relevanta åtgärden är i förevarande fall det eller de upphovsrättsliga förfoganden som aktualiseras vid använd- ningen. Hänvisningen är utformad så att den avser direktivet i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning. Var användningen ska anses ske är avgörande för vilket lands lag som är tillämplig på användningen. Regleringen innebär alltså att lagligheten av användningen – när det gäller användning inom EES – endast behöver prövas mot lagstiftningen i det EES-land där kulturarvsinstitutionen är etablerad. Vid sådana gränsöverskridande förfoganden som vidtas av kulturarvsinstitutioner som är etablerade i ett annat EES-land men som annars skulle innebära ett upphovsrättsligt förfogande även här, tillämpas alltså inte bestämmelserna i upphovsrättslagen. På motsvarande sätt tillämpas bestämmelserna i upphovsrättslagen även beträffande upphovs- rättsliga förfoganden som, i avsaknad av förevarande bestämmelse, skulle anses ske i andra länder inom EES. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas även på verk och prestationer som har tillkommit före ikraftträdandet. 3.Äldre bestämmelser gäller i fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före ikraftträdandet. Den nya bestämmelsen i 29 § andra stycket gäller dock även avtal som har ingåtts före ikraftträdandet men tidigast . I fråga om sådana avtal ska upphovsmannen, den utövande konstnären eller framställaren av en fotografisk bild ha samma rätt till information som en upphovsman vars bidrag till ett verk inte är betydande har enligt 29 a § tredje stycket och 29 b §. Övervägandena finns i avsnitt 15 och 17. Enligt första punkten träder bestämmelserna i kraft . Av andra punkten framgår den allmänna princip som innebär att ny lagstiftning på upphovsrättens område ska tillämpas också på verk och prestationer skyddade av närstående rättigheter som har tillkommit före ikraftträdandet av den nya lagen. Av tredje punkten framgår en annan princip som vanligen gäller vid ändringar i upphovsrättslagen, nämligen att äldre bestämmelser ska gälla för åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som har förvärvats före En effekt av denna bestämmelse är exempelvis att de nya reglerna inte påverkar redan ingångna avtal. Det gäller alla typer av avtal, det vill säga även uppdrags- och anställningsavtal. I ett avseende görs ett avsteg från denna princip. Den rätt till ytterligare skälig ersättning som upphovsmän, utövande konstnärer och fotografer har enligt 29 § andra stycket ska gälla också för vissa avtal som ingåtts före ikraftträdandet. gäller avtal som ingåtts men tidigast . sådana fall ska upphovsmannen, den utövande konstnären eller fotografen . 2021/22:278 även ha rätt att få information om hur verket eller prestationen har använts, under samma förutsättningar som upphovsmän vars bidrag till ett verk inte är betydande. Det innebär att till exempel en upphovsman på begäran kan få information om hur hans eller hennes verk har använts . 19.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2016:977) om kollektiv förvaltning av upphovsrätt 3 § Om en organisation som inte är en kollektiv förvaltningsorganisation ingår avtal som anges i 42 a § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk eller kräver in ersättning enligt 26 m, 26 p eller 45 b § eller 47 § tredje stycket samma lag, ska det som gäller för en kollektiv förvaltnings- organisation enligt 4 kap. 3 §, 5 kap. 5 § första stycket 1–4 och andra stycket 1 och 2och 9 § första stycket, 7–9 kap., 10 kap. 1–4 och 8 §§ och 11 kap. 12 § första stycket denna lag gälla för den verksamheten. Paragrafen innehåller en bestämmelse om lagens tillämpningsområde. Med ändringarna i paragrafen genomförs artikel 12.4 i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 9. Flera av lagens bestämmelser tillämpas på en organisation som, utan att vara en kollektiv förvaltningsorganisation, ingår vissa avtal eller inkasserar viss ersättning enligt bestämmelserna i upphovsrättslagen. De avtal som avses är sådana som ger upphov till avtalslicens. De ersättningar som avses är privatkopieringsersättning, följerättsersättning, tilläggs- ersättning och ersättning för visst utnyttjande med stöd av tvångslicens. Genom ändringarna utökas de bestämmelser i lagen som tillämpas på organisationerna. De bestämmelser som omfattas gäller möjligheterna att använda elektronisk kommunikation för att meddela sig med organisationen (4 kap. 3 §), hantering av klagomål (10 kap. 8 §) och information om vissa representationsavtal (11 kap. 12 §). Även bestämmelserna i den nya 10 kap. 2 a §, som gäller information om avtal med avtalslicensverkan som en organisation ska tillhandahålla rättighetshavare, omfattas av de bestämmelser i lagen som tillämpas på organisationerna. Det följer av att hänvisningen i förevarande paragraf till 10 kap. 1–4 §§ innefattar de bestämmelserna. 2 a § En kollektiv förvaltningsorganisation ska tillhandahålla rättighetshavare information om 1.organisationens möjligheter att ingå avtal med stöd av 3 a kap. lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk och om de avtal som ingås av organisationen enligt de bestämmelserna, och 2.möjligheterna för rättighetshavare som inte företräds av organisationen att meddela förbud mot användning som annars omfattas av sådana avtal. 2021/22:278 Informationen ska tillhandahållas innan verk och andra skyddade prestationer utnyttjas med stöd av avtal som avses i första stycket och utnyttjandet pågår.