prop · H90389 · 2022-01-20 00:00:00 — Detta innebär bl.a., utöver det som redan har nämnts, att anstånd får beviljas efter ansökan (1 § första stycket respektive 1 a § första stycket) och att anståndstiden efter ansökan får förlängas med som längst (1 § tredje stycket respektive 1 a § tredje stycket). får vidare återkalla anstånd helt eller delvis, bl.a. om det finns synnerliga skäl (3 §). Av 4 och 5 §§ följer att kostnadsränta respektive anståndsavgift ska betalas . Mot bakgrund av vad Föreningen framför kan det i detta sammanhang nämnas att nivån på anståndsavgiften sänktes (prop. 2020/21:166 s. 26 och 27). Här bör det slutligen också lyftas fram att det befintliga regelverket möjliggör retroaktiva anstånd, när skatt eller avgift som är hänförlig till en viss redovisningsperiod redan är inbetald när anståndet beviljas. anstånd innebär att ett belopp motsvarande skatten eller avgiften krediteras Prop. 2021/22:89 på den skattskyldiges skattekonto. Det kommer även framöver att vara möjligt att beviljas retroaktiva anstånd. Förslaget medför ändringar i 1 och 1 a §§ lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall. Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslogs det att lagen ska träda i kraft . Remissinstanserna: FAR, Företagarna, i , , och Srf konsulterna tillstyrker förslaget. Ett flertal remissinstanser, däribland , Förvaltningsrätten i , , , Teknikföretagen och Visita har inga invändningar mot förslaget. förordar att lagen ska träda i kraft , eftersom kan ha en e-tjänst på plats, vilket skulle underlätta för företagen att ansöka om anstånd och hanteringen hos . Skälen för regeringens förslag och bedömning: Ändringarna bör träda i kraft . Ett tidigt ikraftträdande är viktigt bl.a. för att företag ska kunna ansöka om och ta del av det utökade likviditetsstöd som förslaget innebär. Med hänsyn till vad anför föreslår regeringen att lagen ska träda i kraft . Ändringarna är inte av sådant slag att några övergångsbestämmelser behövs. I detta avsnitt redogörs för förslagets effekter i den omfattning som bedöms lämpligt i det aktuella lagstiftningsärendet och med beaktande av förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Befintliga regler samt förslag Möjligheten att bevilja anstånd enligt lagen om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall återinfördes . Ett antal anpassningar av regelverket har därefter genomförts (se avsnitt 5.1). I denna proposition föreslås det bl.a. att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter respektive mervärdesskatt vars redovisningsperiod är en kalendermånad får beviljas för högst 2021/22:89 nio redovisningsperioder, i stället för dagens sju respektive sex redovisningsperioder. Det föreslås också att anstånd med inbetalning av mervärdesskatt vars redovisningsperiod är ett kalenderkvartal får beviljas för högst tre redovisningsperioder, i stället för dagens två redovisningsperioder. Vidare föreslås det att anstånd med inbetalning av nu nämnda skatter och avgifter får beviljas även för redovisningsperioder som infaller –. När det gäller mervärdesskatt som redovisas helårsvis föreslås det att anstånd ska kunna beviljas för högst två redovisningsperioder, i stället för dagens en redovisningsperiod. Det föreslås även att anstånd ska kunna beviljas för sådan mervärdesskatt som ska redovisas 27december 2019–, i stället för slutdatumet som gäller . Syfte och alternativa lösningar Syftet med de tillfälliga anstånden är att dämpa tillfälliga likviditetsproblem som kan uppstå för i grunden sunda och livskraftiga företag med anledning av spridningen av sjukdomen covid-19 och åtgärderna för att begränsa smittspridningen. Anstånd med inbetalning av skatter och avgifter bedöms vara ett effektivt sätt att lindra de ekonomiska konsekvenserna av pandemin. Eftersom smittspridningen har ökat kraftigt och fler åtgärder för att begränsa smittspridningen som medför minskade intäkter för många företag har införts, föreslås det alltså att möjligheterna till anstånd ska utökas, bl.a. genom att taket för hur många redovisningsperioder som anstånd kan beviljas för ska höjas och genom att fler valbara redovisningsperioder ska läggas till. Någon alternativ lösning som uppfyller företagens behov inom samma offentligfinansiella ramar bedöms inte finnas. Skulle förslaget inte komma till stånd kan belastningen på företagens likviditet bli så stor att annars sunda och livskraftiga företag inte får möjlighet att återgå till normal verksamhet. En offentligfinansiell effekt av förslaget kan uppstå dels genom möjligheten att ansöka om anstånd för andra perioder än tidigare, dels genom utökningen av antalet perioder som anstånd kan beviljas för. Beräkningen av den offentligfinansiella effekten som redovisas nedan avser dock enbart utökningen av antalet redovisningsperioder. Anledningen till detta är att möjligheten att söka anstånd för andra perioder än tidigare bedöms medföra en marginell effekt jämfört med effekten av utökningen av antalet redovisningsperioder. Det beror på att effekten av att kunna ansöka om anstånd för de nya perioderna främst förväntas uppstå för företag som inte har redovisat några anståndsgrundande skatter eller avgifter avseende de perioder som var möjliga att ansöka om anstånd för. Bedömningen är därför att det i huvudsak är företag som har startats efter som berörs av möjligheten att ansöka om anstånd för de nya perioderna. I beräkningen nedan redovisas inte heller effekten av möjligheten att ansöka om anstånd för ytterligare en redovisningsperiod för företag som redovisar mervärdesskatt helårsvis. Denna möjlighet bedöms också medföra en offentligfinansiell effekt som är marginell i sammanhanget, eftersom dessa företags mervärdesskatteinbetalningar är relativt små och motsvarar av de totala mervärdesskatteintäkterna. Utökningen påverkar de offentliga finanserna genom tre komponenter: kapitalkostnad, kreditrisk samt intäkter från räntor och avgifter. Statens kapitalkostnad uppstår genom att den förskjutning av skattebetalningen som följer av anstånden måste täckas genom ökad upplåning. Statens kreditrisk uppstår genom en ökad risk för uppbördsförluster. får staten en kompensation för den ökade kreditrisken genom den kostnadsränta och den anståndsavgift som företagen får betala för anstånden. Det är inte känt hur mycket det utestående anståndsbeloppet kommer att öka till följd av utökningen av antalet redovisningsperioder som anstånd kan beviljas för. En rimlig uppskattning är dock att det utestående anståndsbeloppet kommer att öka proportionellt mot utökningen av antalet redovisningsperioder. Företagarna anför att en mer korrekt prognos borde kunna göras utifrån en bedömning av hur mycket anstånden ökat vid tidigare utökningar av antalet redovisningsperioder (se avsnitt 5.2). Den statistik som är tillgänglig över beslutade anstånd visar det samlade anståndsbeloppet . Det är inte möjligt att göra en uppdelning av statistiken efter anståndsbelopp som avser ursprungliga redovisningsperioder och perioder som tillkommit efter att reglerna ändrats. En anledning till detta är att ett beslut från kan avse såväl ursprungliga redovisningsperioder som perioder som tillkommit genom ändrade regler. Bedömningen är därför att den metod som används är den bästa möjliga utifrån den information som är tillgänglig. kan anstånd beviljas avseende skatter och avgifter för totalt (avseende mervärdesskatt och avseende avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter). hade anstånd om totalt ca beviljats. Ökningen av antalet perioder för mervärdesskatt och för avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter beräknas därför leda till en ökning av anståndsbeloppet med 21,6 (56,1⋅5/13=21,6) miljarder kronor. Statens lånebehov och intäkter från kostnadsränta och anståndsavgift beror också . Det innebär att årsgenomsnittet av det utestående anståndsbeloppet blir relevant. Årsgenomsnittet beräknas baserat på antagandet om att hälften av anståndsbeloppet återbetalas . Detta antagande bygger på statistik om de anstånd som beviljats. Med hjälp av antagandet beräknas att årsgenomsnittet för det utestående anståndsbeloppet kommer att öka med 16,2 ((21,6+21,6⋅0,5)/2=16,2) miljarder kronor. Det kan förväntas att möjligheten att förlänga anståndstiden nyttjas även för de nya anstånden. Med samma antaganden och beräkningsmetod förväntas årsgenomsnittet för anståndsbeloppet 2023 öka med 8,1 ((10,8+10,8⋅0,5)/2=8,1) miljarder kronor i och med möjligheten att ansöka om anstånd för ytterligare redovisningsperioder. Det antas vidare att företagen ansöker om avbetalningsplan avseende det belopp som återstår till betalning . Detta antagande är detsamma som gjordes då möjligheten till denna typ av avbetalning föreslogs (prop. 2021/22:65). anståndsbeloppet beräknas till 5,4 (21,6⋅0,5⋅0,5=5,4) miljarder kronor. Avbetalningstiden är enligt reglerna 15 månader, varför 4,3 (5,4/15⋅12=4,3) miljarder kronor hänförs till 2024 och 1,1 (5,4/15⋅3=1,1) miljarder kronor hänförs till 2025. Kapitalkostnad, kostnadsränta och anståndsavgift Anstånd med betalning av skatt innebär att företagen ges en skattekredit. Denna skattekredit måste staten täcka genom en utökad upplåning, som i sin tur medför en räntekostnad. Statens upplåningskostnad antas motsvara den femåriga statslåneräntan, som för prognostiseras till . Med ett genomsnittligt anståndsbelopp på beräknas den offentligfinansiella kostnaden för statens upplåning därmed till (16,2⋅0,0013=0,02) . beräknas kostnaden för statens upplåning till vardera (8,1⋅0,0013=0,01 och 4,3⋅0,0013=0,01). beräknas kostnaden för statens upplåning bli marginell. Kostnadsräntan uppgår till och anståndsavgiften uppgår till per påbörjad anståndsmånad. Den samlade kostnadsräntan och anståndsavgiften beräknas därmed till (16,2⋅[0,0125+(12⋅0,001)]=0,40) , (8,1⋅[0,0125+(12⋅0,001)]=0,20) , (4,3⋅[0,0125+(12⋅0,001)]=0,11) och (1,1⋅[0,0125+(12⋅0,001)]=0,03) . Det är svårt att uppskatta den samlade nettoeffekten av utökningen av antalet anståndsperioder på kreditrisken. Med anstånd förlängs tiden mellan den skattepliktiga händelsen och betalningen av skatten, vilket typiskt sett ökar risken för uppbördsförluster. medför anstånden att företag som har tillfälliga likviditetsproblem, men som i grunden är livskraftiga, får hjälp att överbrygga denna svårighet, vilket minskar risken för uppbördsförluster. Sammantaget innebär alltså möjligheten till anstånd med inbetalning av skatter och avgifter att risken för uppbördsförluster ökar för vissa företag, som risken minskar för andra företag. Underlaget för beräkningen av uppbördsförlusten är detsamma som vid beräkningen av kapitalkostnaden, kostnadsräntan och anståndsavgiften ovan, dvs. det genomsnittliga anståndsbeloppet. ser en risk för att en höjning av marknadsräntan kan medföra att utnyttjandegraden för anstånden blir högre, med en ökad uppbördsförlust som följd (se avsnitt 5.2). Bedömningen är att denna risk är liten. Det viktigaste skälet till detta är att kostnadsräntan för anstånd följer räntan på sexmånaders statsskuldväxlar, vilket innebär att kostnaderna för anstånd har en följsamhet mot marknadsräntan. Mot denna bakgrund beräknas effekten på uppbördsförlusterna av en ökning av det samlade anståndsbeloppet på samma sätt som då reglerna för tillfälliga anstånd infördes (prop. 2019/20:132). Vid införandet antogs att statens ökade kreditrisk i form av uppbördsförluster speglades av den kostnadsränta och anståndsavgift som då gällde. Kostnadsräntan uppgick till och anståndsavgiften till per påbörjad Detta innebär en ökning av uppbördsförlusterna med Prop. 2021/22:89 0,79 (16,2⋅[0,0125+(12⋅0,003)]=0,79) miljarder kronor . Effekten på uppbördsförlusterna av möjligheten att förlänga anståndstiden med bedömdes enligt resonemanget i samband med dessa reglers införande vara mindre (prop. 2020/21:77). Bedömningen var att uppbördsförlusterna i stället motsvarade kostnadsräntan och den då gällande anståndsavgiften på respektive per påbörjad anståndsmånad. Detta eftersom kreditrisken bedömdes vara mindre för den grupp som förlängde anståndstiden. I brist på annat underlag görs här samma bedömning. Samma bedömning görs också avseende förslagen om ytterligare förlängning av anståndstiden för att möjliggöra avbetalning (prop. 2021/22:65). Uppbördsförlusten beräknas under detta antagande till ca (8,1⋅[0,0125+(12⋅0,002)]=0,30). På motsvarande sätt beräknas uppbörds- (4,3⋅[0,0125+(12⋅0,002)]=0,16) och till (1,1⋅[0,0125+(12⋅0,002)]=0,04). Den sammantagna offentligfinansiella effekten av att utöka antalet perioder som anstånd kan beviljas för sammanfattas i Tabell 5.1. Den beräknas till -0,(0,40-0,02-0,79=-0,41), till -0,(0,20-0,01-0,30=-0,11), till -0,(0,11-0,01-0,16=-0,06) och till -0,(0,03-0,00-0,04=-0,01). Tabell 5.1 Offentligfinansiell effekt -0,02 -0,02 -0,01 -0,01 -0,00 -0,00 -0,79 -0,79 -0,30 -0,16 -0,04 -0,00 -0,41 -0,41 -0,11 -0,06 -0,01 -0,00 Källa: anståndsstatistik och egna beräkningar. Anstånden avser skatter som är fastställda men inte betalda. De fastställda skatterna, och därmed det finansiella sparandet, påverkas inte av den förskjutna betalningen. Däremot påverkas statens lånebehov och därmed även budgetsaldot. Förslaget om att öka utrymmet för tillfälliga anstånd medför att betalningar på totalt ca kommer att förskjutas i tiden. Med de antaganden som gjorts ovan av avbetalningstakten bedöms förskjutas (21,6⋅0,5=10,8). Det betyder att resterande del, , förskjuts till efterföljande år. Av detta belopp beräknas förskjutas till 2023 (10,8⋅0,5 = 5,4), till 2024 (5,4⋅12/15=4,3) och till 2025 (5,35⋅3/15=1,1). Den samlade effekten på budgetsaldot visas i tabell 5.2. Tabell 5.2 Effekt på budgetsaldot -10,8 Förslaget syftar till att hjälpa företag som befinner sig i akut likviditetsbrist. Genom förslaget bedöms likviditetsbristen mildras och företagandet underlättas för de som ansöker om anstånd för fler redovisningsperioder. Även företag som inte ansöker om nya anstånd kan gynnas eftersom åtgärden minskar tänkbara likviditetsproblem hos kunder och leverantörer. Företagen kommer visserligen att betala en ränta för anståndskrediten, men räntekostnaden har en mycket mer begränsad effekt på företagens likviditet. Kostnadsräntan och anståndsavgiften motsvarar tillsammans en avdragsgill årsränta i ett aktiebolag på . Anstånden förbättrar förutsättningarna för företag att återgå till normal verksamhet efter pandemin, vilket i sin tur bidrar till att stabilisera den makroekonomiska utvecklingen. Detta måste dock vägas mot de risker som följer av att företagen tillåts att utan kreditprövning öka sin skuldsättning genom de tillfälliga anstånden. Mot bakgrund av vad anför om konkurrensförhållanden (se avsnitt 5.2) kan det här nämnas att anstånd kan beviljas med inbetalning av avdragen preliminär skatt, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt. Det innebär att företag som konkurrerar med varandra och bedriver verksamhet med jämförbara förutsättningar kan ansöka om anstånd på samma villkor. Anståndsreglerna betraktas därför som neutrala ur konkurrenssynpunkt. Enligt uppgifter från hade totalt ca 53 000 företag beviljats anstånd. I beräkningen av den offentligfinansiella effekten antas att förslaget kommer att medföra att det samlade anståndsbeloppet kommer att öka i proportion till ökningen av det teoretiska anståndsutrymmet, vilket motsvarar 5/13. Med antagandet att antalet företag som utnyttjar möjligheten till ytterligare anstånd helt speglas av förändringen av anståndsbeloppet kommer 20 000 företag att beröras av förslaget (53 000/13⋅5 = 20 000). De flesta företag som beviljats anstånd finns inom handel, restaurang och hotell samt inom byggbranschen. Av alla företag som beviljats anstånd finns inom handel, har en restaurang- eller hotellverksamhet och finns inom byggbranschen. av alla företag som beviljats anstånd tillhör kategorierna mikroföretag eller små företag. Resterande är medelstora eller stora företag. Av det samlade anståndsbeloppet har beviljats mikroföretag eller små företag. Resterande har beviljats medelstora eller stora företag. För att beviljas anstånd måste en ansökan lämnas till . Mängden tillkommande information som behöver lämnas i ansökan bedöms vara begränsad, bl.a. mot bakgrund av att anstånden avser skatter och avgifter som det redan finns en skyldighet att sammanställa och redovisa för . Tidsåtgången för att samla in nödvändig information, sammanställa och överföra den bedöms endast undantagsvis överstiga . Bedömningen är att tiden för de allra flesta företag bör uppgå till mellan och , och att den genomsnittliga tiden inte bör överstiga . Med antagandena att den genomsnittliga tidsåtgången uppgår och att ansökan sammanställs och lämnas av en kvalificerad ekonom eller jurist kan den genomsnittliga kostnaden för att ansöka om anstånd beräknas enligt följande. Enligt lönestatistik för yrkesgrupper (standard för svensk yrkesklassificering, SSYK) uppgick den genomsnittliga månadslönen för revisorer och personer med liknande arbetsuppgifter till . Enligt ska den genomsnittliga månadslönen multipliceras med schablonvärdet 1,84 som inkluderar semesterersättning, arbetsgivaravgifter och olika indirekta kostnader (, Ekonomiska effekter av nya regler – Så beräknar du företagets kostnader). Om antalet timmar under en månad uppgår till 160 resulterar detta i en genomsnittlig kostnad om ca per företag (43 900/160⋅30/60⋅1,84=250). Ovan uppskattas att 20 000 företag kommer att ansöka om anstånd. Det innebär att den totala administrativa kostnaden kan uppskattas till (20 000⋅250=5 000 000). Särskild hänsyn till mindre företag vid reglernas utformning bedöms inte vara nödvändig. bedöms inte ha sämre förutsättningar att hantera ansökningsförfarandet än större företag. Regelverket är vidare helt neutralt med avseende på företagens storlek. Effekter för myndigheter och allmänna förvaltningsdomstolar Förslagen medför tillkommande kostnader för för bl.a. ärendehantering och utveckling av it-stöd. Regeringen föreslår att ska tillföras för arbete med anledning av de aktuella förslagen om utökade möjligheter till tillfälliga anstånd (prop. 2021/22:86, avsnitt 6.1). Med detta tillskott kan hantera tillkommande kostnader inom befintliga ekonomiska ramar. ska även hantera ansökningar om t.ex. förlängning av anståndstid och avbetalningsplan för de nya anstånd som kommer att beviljas enligt förslagen i denna proposition. Det bedöms inte finnas något behov av särskilda informationsinsatser förutom information om möjligheten att ansöka om ytterligare anstånd. Det är av vikt att företag får information om denna möjlighet för att kunna planera sin verksamhet. Förslagen bedöms vidare innebära att färre ärenden kommer att överlämnas till för indrivning, jämfört med om förslagen inte skulle genomföras. När det gäller effekter för de allmänna förvaltningsdomstolarna görs bedömningen att det främst är de bestämmelser som innebär att anstånd kan beviljas för fler redovisningsperioder som skulle kunna leda till att vissa beslut överklagas till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Enligt uppgifter från hade totalt 104 avslagsbeslut efter ansökan om tillfälliga anstånd överklagats per . Mot den bakgrunden finns det inte anledning att räkna med att införandet av bestämmelserna om utökade möjligheter till tillfälliga anstånd kommer att medföra någon betydande ökning av antalet mål. Därmed ryms tillkommande kostnader för de allmänna förvaltningsdomstolarna inom befintliga ekonomiska ramar. Effekter för den ekonomiska jämställdheten Genom att företagen får utökade möjligheter till skattekrediter gynnas indirekt även företagsägare. Eftersom män är överrepresenterade som företagare indikerar det att förslaget kan komma att gynna män i högre utsträckning än kvinnor. Eftersom förslaget är tillfälligt bedöms dock inte effekten för den ekonomiska jämställdheten mellan kvinnor och män som vare sig långsiktig eller långtgående. Det kan även vara så att gruppen kvinnor påverkas i förhållande till gruppen män i egenskap av anställda, om det är så att könssammansättningen av anställda bland företag som beviljats anstånd skiljer sig från arbetsgivare som inte har beviljats anstånd. Det saknas dock information om hur sammansättningen av anställda ser ut i de företag som beviljats anstånd. Förslaget bedöms vara förenligt med . Åtgärden är tidsbegränsad och förväntas därför inte ha några nämnvärda effekter när det gäller miljön. Direkta effekter för enskilda och offentlig sektor och fördelningseffekter kan också anses vara kortfristiga. Åtgärdens kortfristiga effekt är betydelsefull för anställda och andra intressenter i de företag som har problem med likviditeten och som utnyttjar möjligheten till anstånd för fler redovisningsperioder. 2021/22:89 innebär inte något ingrepp i den kommunala självstyrelsen och bedöms inte heller få några ekonomiska konsekvenser för kommunsektorn. 6.1Förslaget till lag om tillfällig skatte- och avgiftsfrihet för förmån av fri parkering Paragrafen anger under vilka förutsättningar förmån av fri parkering inte ska tas upp till beskattning. Med parkering avses även garageplats. Skattefriheten omfattar enbart parkering i anslutning till arbetsplatsen. Om arbetet utförs hemifrån ska således förmån av fri parkering vid bostaden tas upp till beskattning. Med förmån av fri parkering avses inte att arbetsgivaren betalar en anställds parkeringsböter. Skattefriheten gäller förmån som lämnats –. En förmån av fri parkering kan, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, lämnas i samband med det faktiska nyttjandet av en parkeringsplats eller i samband med erhållandet av dispositionsrätten till en viss parkeringsplats. Skattefriheten i sistnämnda fall gäller dispositionsrätt till parkeringsplats –. Skattefriheten gäller trots vad som föreskrivs om förmåner i 11 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Paragrafen anger att förmån som är skattefri enligt den tillfälliga lagen inte heller tas upp till beskattning enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Paragrafen anger att förmån i form av fri parkering är avgiftsfri såväl enligt socialavgiftslagen (2000:980), som enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift och lagen (1994:1744) om allmän pensionsavgift. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. 6.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:99) om anstånd med inbetalning av skatt i vissa fall I paragrafen finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av skatt i Ändringen i första stycket innebär att efter ansökan i andra fall än som avses i 63 kap. 3–5, 7, 7 a, 11–15 och 23 §§ skatteförfarande- 2021/22:89 lagen (2011:1244), utöver för redovisningsperioder som infaller –, även får bevilja anstånd för sådana redovisningsperioder som infaller –. Ändringen i andra stycket innebär att anstånd med inbetalning av avdragen preliminär skatt och arbetsgivaravgifter får beviljas för högst nio redovisningsperioder. Anstånd med inbetalning av mervärdesskatt får beviljas för högst nio redovisningsperioder om redovisningsperioden är en kalendermånad, och för högst tre redovisningsperioder om redovisningsperioden är ett kalenderkvartal. Detta innebär att anstånd för mervärdesskatt kan beviljas för sammanlagt , oavsett om redovisningsperioden är en kalendermånad eller ett kalenderkvartal. Ändringen i tredje stycket innebär att anståndstiden för anstånd enligt denna paragraf som längst får bestämmas till , dock längst t.o.m. . Enligt nuvarande bestämmelser får denna s.k. ursprungliga anståndstid efter ansökan förlängas med som längst . Ändringen innebär att en sådan förlängningsperiod som längst kan sträcka sig fram t.o.m. . Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafen finns bestämmelser om anstånd med inbetalning av mervärdesskatt för vilken redovisningsperioden är ett beskattningsår.