prop · H903139 · 2022-03-01 00:00:00 — har i en dom funnit att kravet på vistelserapportering för vissa idrottsutövare enligt fransk lag, som implementerade världsantidopningskoden, inte innebär en kränkning av rätten till privatliv i artikel 8 i . Domstolen fann visserligen att vistelserapporteringen inskränker idrottsutövarnas rätt till privatliv, men att inskränkningen är nödvändig i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till intresset av hälsa och rättvisa inom idrotten samt är proportionerlig (se målen 48151/11 och 77769/13, Fédération Nationale des Associations et Syndicats de Sportifs (FNASS) m.fl. mot ). I den av Europeiska kommissionen utgivna utvärderingen av antidopningsarbetet i medlemsstaterna rekommenderas att någon av de rättsliga grunderna rättslig förpliktelse eller uppgift av allmänt intresse används. Vidare rekommenderas att medlemsstaterna i lag eller förarbeten formulerar vilket allmänt intresse som står på spel och vilken behandling som är nödvändig i ljuset av det allmänna intresset (se s. 86 och 114). Mot denna bakgrund, och särskilt med beaktande av skäl 112 i dataskyddsförordningen, ansluter sig regeringen till utredningens bedömning att antidopningsarbete inom idrotten är en uppgift av allmänt intresse. Behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan därför stödjas på den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse. Det behövs en nationell författningsreglering för att den rättsliga grunden ska kunna användas Det är dock inte tillräckligt att behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse. Enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen ska grunden för behandlingen även fastställas i unionsrätten eller en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Detta krav förtydligas i 2 kap. 2 § dataskyddslagen som anger att personuppgifter får behandlas med stöd av artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen om behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse som följer av lag eller annan författning, av kollektivavtal eller av beslut som har meddelats med stöd av lag eller annan författning. Det som måste ha stöd i rättsordningen är uppgiften av allmänt intresse. Av skäl 41 till dataskyddsförordningen framgår att den rättsliga grunden bör vara tydlig och precis och dess tillämpning bör vara förutsebar för dem som omfattas av den, i enlighet med rättspraxis vid och . I förarbetena till dataskyddslagen uttalas att graden av tydlighet och precision måste bedömas från fall till fall utifrån behandlingens och verksamhetens karaktär. En behandling av personuppgifter som inte utgör någon egentlig kränkning av den personliga integriteten kan ske med stöd av en rättslig grund som är allmänt hållen, medan ett mer kännbart intrång kräver att den rättsliga grunden är mer preciserad och därmed gör intrånget förutsebart (se prop. 2017/18:105 s. 51). Det finns alltså inget krav på att själva personuppgiftsbehandlingen Prop. 2021/22:139 behöver regleras i unionsrätten eller nationell rätt. Enligt artikel 6.2 i dataskyddsförordningen får dock medlemsstaterna införa mer specifika bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen med hänsyn till behandling för att efterleva artikel 6.1 e. Det får ske genom att fastställa specifika krav för uppgiftsbehandlingen och andra åtgärder för att säkerställa en laglig och rättvis behandling. Vidare framgår av artikel 6.3 i förordningen att den rättsliga grunden för behandling som sker med stöd av artikel 6.1 e kan innehålla särskilda bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen; bl.a. allmänna villkor för den personuppgiftsansvariges behandling, vilken typ av uppgifter som ska behandlas, vilka registrerade som berörs, vilka enheter som personuppgifterna får lämnas ut till och för vilka ändamål, ändamålsbegränsningar, lagringstid samt typer av behandling och förfaranden för behandling. Unionsrätten eller den nationella rätten ska enligt artikel 6.3 i dataskyddsförordningen uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas. Det återspeglar det krav som ställer på lagstiftaren i en rättsstat. Arbetsuppgifterna inom idrottens antidopningsarbete i framgår av den svenska idrottens interna regelverk. Uppgifterna följer dock inte av unionsrätten. De framgår inte heller av någon svensk författning eller något beslut som meddelats med stöd av en sådan författning. Uppgiften att utföra antidopningsarbete inom idrotten behöver därför fastställas i författning för att behandlingen av personuppgifter i arbetet ska kunna stödjas på den rättsliga grunden uppgift av allmänt intresse. 6.2Undantag för att behandla känsliga personuppgifter Regeringens bedömning: Behandling av känsliga personuppgifter i idrottens antidopningsarbete bör kunna stödjas på undantaget för ett viktigt allmänt intresse i artikel i dataskyddsförordningen. För att undantaget ska kunna användas bör det dock införas en nationell reglering som säkerställer den registrerades grundläggande intressen i antidopningsarbetet. Utredningens bedömning stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot bedömningen. delar i och för sig bedömningen. Enligt myndigheten har dock uppgiften att bedriva antidopningsarbete inom idrotten inte fastställts genom utredningens lagförslag. Den föreslagna lagen ger därmed enligt myndigheten inte undantag för att behandla känsliga personuppgifter i arbetet, se vidare avsnitt 7.2 och 8.2.1. Skälen för regeringens bedömning idrotten behandlas en del känsliga personuppgifter, framför allt uppgifter om hälsa, vid t.ex. dispens- handläggning, dopningskontroller och resultathanering. i dataskyddsförordningen är behandling av vissa särskilda kategorier av personuppgifter, s.k. känsliga personuppgifter, i princip förbjuden. I artikel 9.2 i förordningen finns dock vissa undantag från förbudet att behandla känsliga personuppgifter. De undantag som främst är av intresse för idrottens antidopningsarbete är att –den registrerade har uttryckligen lämnat sitt samtycke till behandlingen (9.2 a), –behandlingen är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse (), och –behandlingen är nödvändig av skäl som hör samman med förebyggande hälso- och sjukvård och yrkesmedicin, bedömningen av en arbetstagares arbetskapacitet, medicinska diagnoser, tillhandahållande av hälso- och sjukvård och behandling eller social omsorg (9.2 h). Undantag för behandling av känsliga personuppgifter Som har utvecklats i avsnitt 6.1 är det tveksamt om personuppgiftsbehandling i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på den rättsliga grunden samtycke, annat än i vissa specifika fall. I linje med detta bedömer regeringen att det även är tveksamt om känsliga personuppgifter kan behandlas med tillämpning av undantaget för samtycke (artikel 9.2 a). När det gäller undantaget avseende behandling av personuppgifter inom hälso- och sjukvård och social omsorg (artikel 9.2 h) är det, som utredningen konstaterar, troligen endast tillämpligt avseende idrottsutövare som är anställda av en idrottsorganisation. I den av Europeiska kommissionen utgivna utvärderingen nämns som exempel att en idrottsläkare testar en idrottsutövare som är anställd av en idrottsorganisation (se Protection, An evaluation of the anti-doping laws and practices in the EU Member States in light of the Protection Regulation, 2017, s. 90). Då endast ett begränsat antal idrottsutövare utövar sin idrott som anställda kan undantaget inte användas för antidopningsarbetet generellt. Därmed återstår undantaget som tar sikte på att behandlingen är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse (artikel ). Som har framgått bedömer regeringen att intresset av en dopningsfri idrott är ett allmänt intresse (se avsnitt 6.1). Av samma skäl bör intresset av en dopningsfri idrott vara ett viktigt allmänt intresse. I detta sammanhang bör det särskilt framhållas att det framgår av skäl 112 till dataskyddsförordningen att utbyten av uppgifter för att undanröja dopning inom idrotten är ett viktigt allmänintresse. Regeringen delar alltså utredningens bedömning att behandling av känsliga personuppgifter i idrottens antidopningsarbete kan stödjas på undantaget att behandlingen är nödvändig av hänsyn till ett viktigt allmänt intresse. Det behövs en nationell reglering för att undantaget ska kunna användas Det räcker inte med att en behandling av känsliga personuppgifter är nödvändig med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse för att undantaget i artikel i dataskyddsförordningen ska kunna användas. 9.2g framgår nämligen att behandlingen även ska ske på grundval av unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, som ska stå i proportion till det eftersträvade syftet, vara förenlig med det väsentliga Prop. 2021/22:139 innehållet i rätten till dataskydd samt innehålla bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. Kravet på att behandlingen ska ske på grundval av unionsrätten eller den nationella rätten, som ska stå i proportion till det eftersträvade syftet, innebär att den rättsliga grunden för behandlingen typiskt sett kommer att vara någon av rättslig förpliktelse (artikel 6.1 c), uppgift av allmänt intresse eller myndighetsutövning (artikel 6.1 e) som har stöd i rättsordningen (se prop. 2017/18:105 s. 84). Det krävs alltså inte att själva behandlingen av känsliga personuppgifter har rättsligt stöd. När det gäller kravet på att det rättsliga stödet måste vara förenligt med det väsentliga innehållet i rätten till dataskydd är det svårt att föreställa sig en rättslig grund för behandling av personuppgifter som uppfyller kraven i artikel 6 men inte är förenlig med det väsentliga innehållet i rätten till dataskydd. Det kan därför ifrågasättas om detta krav går utöver kraven enligt artikel 6 som måste vara uppfyllda vid all behandling av personuppgifter i allmänt intresse (se prop. 2017/18:105 s. 84). Däremot tillkommer kravet på att gällande rätt ska innehålla bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande intressen och rättigheter. Som har nämnts saknas en nationell reglering avseende idrottens antidopningsarbete. För att behandling av känsliga personuppgifter ska kunna stödjas på undantaget om ett viktigt allmänt intresse i artikel krävs därmed att sådan reglering införs. Regleringen måste också innehålla lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och intressen. 6.3En ny lag om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete Regeringens förslag: En ny lag med bestämmelser om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete ska införas. Lagens namn ska vara lagen om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete. Utredningens förslag stämmer i huvudsak överens med regeringens. Utredningen föreslår dock att lagens namn ska vara lagen om dataskydd i idrottens antidopningsarbete. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslaget. välkomnar förslaget och framhåller att lagform krävs enligt 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen. Skälen för regeringens förslag: För att behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete ska kunna stödjas på den rättsliga grunden att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen måste grunden för behandlingen, dvs. uppgiften att utföra antidopningsarbete inom idrotten, fastställas i en nationell författning. En sådan reglering får, som framgår av artiklarna 6.2 och 6.3 i dataskyddsförordningen, även innehålla särskilda bestämmelser 2021/22:139 för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i förordningen. Denna typ av mer specifika nationella bestämmelser förekommer ofta i svenska För att känsliga personuppgifter ska kunna behandlas i idrottens antidopningsarbete med stöd av undantaget om viktigt allmänt intresse enligt artikel i dataskyddsförordningen krävs också att författningen innehåller bestämmelser om lämpliga och särskilda åtgärder för att säkerställa den registrerades grundläggande rättigheter och Det saknas en lämplig författning där dessa bestämmelser kan Det bör därför införas en särskild författning som reglerar personuppgiftsbehandlingen i idrottens antidopningsarbete. När det gäller frågan om lämplig normgivningsnivå kan konstateras att det av 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen framgår att enskilda gentemot det allmänna är skyddade mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av personliga förhållanden. Inskränkningar i detta skydd kan enligt 2 kap. 20 och 21 §§ regeringsformen endast göras genom lag och bara för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt Bestämmelsen i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är avsedd att endast omfatta vissa kvalificerade intrång i den personliga Vid bedömningen av vad som kan anses utgöra ett betydande intrång ska uppgifternas karaktär och omfattning, ändamålet med behandlingen och omfattningen av utlämnandet av uppgifter till andra beaktas (se prop. 2009/10:80 s. 184). Antidopningsarbetet inom idrotten förutsätter att personuppgifter kan behandlas i en betydande omfattning. Arbetet kan, som utredningen konstaterar, innebära övervakning och kartläggning av idrottsutövares personliga förhållanden samt ett betydande intrång i den personliga Det gäller inte minst i fråga om arbete kopplat till oannonserade dopningskontroller, vistelserapportering och underrättelse- Grundlagsskyddet i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen träffar dock endast åtgärder som det allmänna vidtar mot enskilda. allmänna avses riksdag, regering, kommuner, domstolar och andra myndigheter, men ibland också privaträttsliga organ eller företag som har I utförs antidopningsarbetet inom idrotten huvudsakligen av privaträttsliga subjekt, framför allt Antidoping . antidopningsarbetet har inte några förvaltningsuppgifter innefattande myndighetsutövning överlämnats till dessa subjekt. författningen omfattar alltså inte behandling av personuppgifter som utförs av det allmänna (se avsnitt 7.3.1). Grundlagsskyddet i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen är därmed inte tillämpligt för enskilda vid den behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete som omfattas av lagen. Av 8 kap. 2 § första stycket 2 regeringsformen framgår att föreskrifter ska meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för enskilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller Den föreslagna författningen kan, i likhet med dataskyddslagen, anses vara av offentligrättslig karaktär och innehålla betungande föreskrifter för de enskilda personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden som träffas av den (jfr prop. 2017/18:105 s. 26). 2021/22:139 Författningen ska därför enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 regeringsformen Lagens namn bör, i linje med hur liknande registerlagar brukar benämnas, vara lagen om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete, i stället för lagen om dataskydd i idrottens antidopningsarbete. Regeringens förslag: Syftet med lagen ska vara att ge möjlighet att behandla personuppgifter inom idrottens antidopningsarbete på ett ändamålsenligt sätt samt att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens i sak. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt i denna Skälen för regeringens förslag: Som utredningen konstaterar bör syftet med lagen vara tudelat. Den bör syfta till att dels ge möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt sätt i idrottens antidopningsarbete, dels tillförsäkra de personer som berörs av behandlingen ett gott skydd för sina personuppgifter. Vissa registerförfattningar inleds med en allmän bestämmelse om syftet med lagstiftningen. Syftet anges i regel, och i linje med utredningens förslag, vara att möjliggöra viss personuppgiftsbehandling och skydda människors personliga integritet. En sådan bestämmelse har ett symboliskt och informativt värde, men kan även få relevans i rättstillämpningen genom att den ger vägledning för tolkningen av de materiella bestämmelserna i lagen. Regeringen instämmer därför i utredningens förslag att lagen ska innehålla en syftesbestämmelse som uttrycker regleringens dubbla syften. Vi har dock valt en något annan språklig formulering av bestämmelsen än utredningen. Definitionen av idrottens antidopningsarbete Regeringens förslag: Med idrottens antidopningsarbete ska i lagen avses sådant arbete som utförs på grund av världsantidopningskoden eller tillhörande internationella standarder. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen instans, utom , har någon invändning mot förslaget. Myndigheten anser att lagförslaget som sådant är för oprecist för att ge rättsligt stöd för den integritetskänsliga behandling av personuppgifter som det avser. Myndigheten pekar i detta 2021/22:139 sammanhang särskilt på att definitionen av idrottens antidopningsarbete är knuten till världsantidopningskoden med tillhörande internationella Enligt myndigheten bör en eventuell hänvisning till koden och standarderna avse en specifik lydelse av dem, som noggrant har gåtts igenom i förhållande till dataskyddsförordningen. myndigheten att begreppet ”på grund av” måste förtydligas. dopningsbyrån () framhåller att det bör framgå av lagen att antidopningsarbetet inom idrotten är av allmänt intresse. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 6.1 kan behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete stödjas på den rättsliga grunden att den är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse enligt artikel 6.1 e i dataskyddsförordningen. grunden för behandlingen, dvs. uppgiften att utföra antidopningsarbete inom idrotten, måste dock fastställas i den lag som föreslås införas (se artikel 6.3 i dataskyddsförordningen). Den rättsliga grunden för behandlingen bör vara tydlig och precis och dess tillämpning bör vara förutsebar för de personer som omfattas av den (se skäl 41 till Vidare ska den nationella rätten uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas (se artikel 6.3 i dataskyddsförordningen). Ett led i att fastställa uppgiften att utföra antidopningsarbete inom idrotten är att definiera vad som avses med idrottens antidopningsarbete. har genom att ansluta sig till konvention mot dopning och dess tilläggsprotokoll samt konvention mot dopning inom idrotten tagit på sig ett ansvar för att bekämpa dopning inom idrotten. Genom att ansluta sig till den sistnämnda konventionen har också lämnat sitt godkännande till det antidopningsarbete som utförs enligt Vidare har förbundit sig till principerna Världsantidopningskoden och de tillhörande internationella standard- erna är det regelverk som stora delar av den organiserade idrotten, i såväl som internationellt, ska rätta sig efter. En signatär som inte följer koden riskerar att åläggas konsekvenser, i vissa fall kan t.o.m. det aktuella landet förlora rätten att anordna internationella idrottsevenemang eller landets idrottsutövare uteslutas från att delta i sådana evenemang. Regeringen vill inte i onödan försvåra det angelägna antidopningsarbete som utförs inom idrotten och som alltså har stöd i de internationella konventioner som har anslutit sig till. Lagen om behandling av personuppgifter i idrottens antidopningsarbete bör därför, så långt som det är möjligt, tillgodose att personuppgifter kan behandlas för att utföra sådant antidopningsarbete som följer av världsantidopningskoden och de tillhörande internationella standarderna. Regeringen ansluter sig därför till utredningens slutsats att lagen ska vara tillämplig för behandling av personuppgifter i sådant antidopningsarbete som utförs i på grund av koden eller dess standarder. Med sådant arbete som utförs på grund av världsantidopningskoden och de internationella standarderna avses sådant arbete som utförs av signatärer i enlighet med koden och standarderna. världsantidopningskoden är skyldiga att följa bestämmelserna i koden och de internationella standarderna. De ska t.ex. hantera frågor om medicinsk dispens, vistelserapportering, dopningskontroller, resultathantering och underrättelseverksamhet i enlighet med regelverket. Signatärerna ska också anta egna regler om antidopning inom sitt respektive ansvarsområde (se artikel 23.2 i koden). De ska genomföra vissa bestämmelser i koden utan substantiella ändringar, medan andra bestämmelser medger viss flexibilitet vid implementeringen eller inte behöver upprepas i de egna reglerna (se artikel 23.2.2 och s. 16 i koden). Vidare kan sådant arbete som utförs på grund av världsantidopningskoden och standarderna omfatta arbete som utförs av andra aktörer än signatärer av koden. Signatärerna ska enligt koden anta regler som ålägger deras medlemsorganisationer och vissa andra idrottsorgan att följa, implementera och verkställa koden. Dessutom ska signatärerna vidta åtgärder mot en organisation som inte uppfyller sina åligganden (se artikel 12 i koden). Signatärernas medlemsorganisationer kan därför indirekt vara skyldiga att utföra antidopningsarbete i enlighet med koden och standarderna. Signatärerna får dessutom delegera vissa av sina uppgifter i antidopningsarbetet till t.ex. serviceföretag (se artikel 20 i koden). Serviceföretag kan därför genom avtal med en signatär indirekt vara skyldiga att utföra antidopningsarbete i enlighet med koden och standarderna. I avsnitt 4.4.1 finns en närmare redogörelse för innehållet i världsantidopningskoden och de internationella standarderna. Då det är fråga om ett relativt omfattande regelverk är det dock inte lämpligt att inom ramen för detta lagstiftningsarbete i varje detalj redogöra för innehållet. Det kan antas att de aktörer som är mest berörda av idrottens antidopningsarbete, bl.a. idrottsutövare som tävlar på högre nivåer, i regel har god kännedom om innebörden av regelverket. Vid dessa förhållanden är det enligt regeringen tillräckligt tydligt och förutsebart vad som avses med antidopningsarbete som utförs på grund av koden och standarderna. Som lyfter i sitt remissvar kan världsantidopningskoden och de internationella standarderna ändras utan den svenska lagstiftarens inblandning. Myndigheten anser därför att lagen ska hänvisa till en specifik lydelse av regelverket. En sådan hänvisning skulle dock innebära att lagen måste ändras varje gång koden eller någon av de internationella standarderna ändras. Koden ändras vanligtvis inte särskilt ofta, i regel cirka . Den internationella standarden som avser dopningslistan uppdateras däremot åtminstone . Det är därför en betydligt mer praktisk ordning att lagen i stället ändras när kommande ändringar i koden eller de internationella standarderna motiverar det. Vanligtvis aviseras ändringar med god framförhållning. Som exempel antogs den nuvarande koden och började gälla . En revidering av koden föregås av ett remissförfarande varvid signatärer och andra aktörer får möjlighet att lämna synpunkter på förslaget. Regeringen anser därför i likhet med utredningen att lagens hänvisning till regelverket ska vara dynamisk och alltså avse koden och de internationella standarderna i den gällande lydelsen. understryker vidare att världsantidopningskoden och de internationella standarderna måste gås igenom noggrant i förhållande till dataskyddsförordningen. Den föreslagna lagen måste naturligtvis vara proportionell mot det mål som eftersträvas, dvs. en dopningsfri idrott, och även i övrigt uppfylla kraven i dataskydds- 2021/22:139 förordningen. Regeringen utvecklar sina överväganden i dessa frågor i de följande avsnitten.