prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — 6.4Närmare om förfarandet för företagsrekonstruktion Regeringens förslag: Lagen om domstolsärenden ska även fortsätt- ningsvis tillämpas vid rättens handläggning av ärenden om företags- rekonstruktion, om inte något annat föreskrivs i den nya lagen. Även i övrigt ska de delar av den nuvarande lagen om företagsrekon- struktion om det inledande förfarandet för företagsrekonstruktion som är förenliga med direktivet och som fungerar väl föras över till den nya lagen. Bestämmelserna ska moderniseras, förtydligas och anpassas till den nya lagens struktur och begreppsbildning. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att bestämmelserna i den nuvarande lagen om över- lämning av handlingar mellan tingsrätter ska föras över till den nya lagen. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna, bl.a. , tillstyrker utredningens förslag eller invänder inte mot det. framhåller att det finns skäl att ytterligare utreda om det inte vore bättre att lägga så mycket av förfarandet som möjligt på en administrativ myndighet. Stiftelsen anser att det är överflödigt att kräva att gäldenären redogör för den föreslagna rekonstruk- törens lämplighet för uppdraget i ansökan. Skälen för regeringens förslag En ansökan om företagsrekonstruktion ska även i fortsättningen kunna göras av såväl en gäldenär som en borgenär Av insolvensdirektivet följer att rekonstruktionsförfarandet ska vara till- gängligt på ansökan av gäldenären (artikel 4.7). Det är även tillåtet att göra förfarandet tillgängligt för gäldenären på ansökan av en borgenär eller en arbetstagarrepresentant, men då krävs det som utgångspunkt att gälde- nären medger ansökan. Kravet på medgivande får begränsas till gäldenärer som är mikroföretag samt små och medelstora företag (artikel 4.8). Enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion har såväl en gäldenär som en borgenär rätt att ansöka om företagsrekonstruktion (2 kap. Om det är en borgenär som är sökande får ansökan endast bifallas om gäldenären har medgett ansökan (2 kap. 6 § tredje stycket). Den nuvarande regleringen uppfyller kraven i direktivet och bör behållas. Det har inte framkommit att det skulle finnas behov av att möjliggöra för arbetstagar- representanter att ansöka om företagsrekonstruktion. Regeringen anser därför att direktivets möjlighet att tillåta arbetstagarrepresentanter att ansöka om företagsrekonstruktion inte bör utnyttjas. En arbetstagare som har en fordran på gäldenären kommer att kunna ansöka om företags- rekonstruktion i egenskap av borgenär. Rätten att ansöka om företagsrekonstruktion bör inte begränsas Medlemsstaterna får begränsa antalet gånger som en gäldenär kan få tillgång till rekonstruktionsförfarandet inom (artikel 4.4). Någon motsvarande begränsning finns inte i den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion. Det bakomliggande syftet med en regel som hind- rar en gäldenär från att ansöka om företagsrekonstruktion upprepade gånger bör vara att undvika missbruk av rekonstruktionsinstitutet. Detta kan dock motverkas på andra sätt, bl.a. genom det skärpta livskraftstest som regeringen föreslår i avsnitt 6.3.3. Det skärpta livskraftstestet bör leda till att en högre andel av företagen överlever efter rekonstruktionen och därför, i förlängningen, att färre företag kommer att ha behov av att ansöka om företagsrekonstruktion en andra gång. Har gäldenären tidigare bevil- jats företagsrekonstruktion bör det ställas höga krav på företaget att visa hur dess livskraft kan återställas. Om företaget kan presentera bärande skäl för varför en rekonstruktion ska beviljas på nytt, bör det dock inte vara frånskuret rätten till företagsrekonstruktion. Regeringen anser alltså att en gäldenär även fortsättningsvis ska kunna ansöka om företagsrekonstruk- tion . Domstolens medverkan i rekonstruktionsförfarandet bör inte begränsas Enligt direktivet får medlemsstaterna införa bestämmelser som begränsar en rättslig eller administrativ myndighets medverkan till fall där den är nödvändig och proportionell, som de säkerställer att berörda parters och relevanta intressenters rättigheter skyddas (artikel 4.6). Någon liknande begränsning finns inte i svensk rätt utan ärenden om företags- rekonstruktion handläggs av domstol. framhåller i detta sammanhang att det finns skäl att ytterligare överväga om det inte vore bättre att lägga så mycket av rekonstruktionsförfarandet som möjligt på en administrativ myndighet. Regeringen kan konstatera att det har bedrivits ett arbete med att renodla domstolarnas arbets- uppgifter och stärka förvaltningsmyndigheternas ställning. Handläggning- en av ett stort antal ärendetyper har redan flyttats från allmän domstol till förvaltningsmyndigheter (se bl.a. Ds 2019:31 s. 131 f. för en utförligare beskrivning av utvecklingen på detta område). Den tanke som framförs av hovrätten kan således anses ligga i linje med detta arbete. har domstolarna allt sedan införandet av den nuvarande lagen om företags- rekonstruktion varit ansvariga för rekonstruktionsförfarandet och därmed också involverade i hela handläggningskedjan. Det finns inte heller någon förvaltningsmyndighet med tydliga arbetsuppgifter kopplade till företagsrekonstruktion. Regeringen konstaterar att det under alla för- hållanden inte finns förutsättningar att närmare överväga frågan inom ramen för detta lagstiftningsärende. Flertalet övriga regler om förfarandet bör föras över till den nya lagen Regeringen lämnar ovan förslag gällande utgångspunkterna för det nya rekonstruktionsförfarandet. Även om den nya lagen om företagsrekon- struktion innebär stora förändringar mot vad som gäller , betyder det inte att alla delar av förfarandet för företagsrekonstruktion behöver göras om. Det kan också konstateras att till följd av regeringens förslag i propo- sitionen En effektivare konkurshantering (prop. 2020/21:148) är delar av utredningens förslag redan genomförda i svensk rätt. Ärenden om företagsrekonstruktion handläggs enligt nuvarande ordning enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden (4 kap. 1 §). Enligt rege- ringen bör det gälla även i fortsättningen. Lagen om domstolsärenden bör alltså komplettera den nya lagen vad gäller förfarandet vid domstolarna. Även flera andra bestämmelser i den nuvarande lagen om företagsrekon- struktion fungerar väl och bör behållas i den utsträckning de är förenliga med direktivet. Det gäller t.ex. vissa av lagens inledande bestämmelser (1 kap. 4 §), reglerna om ansökan om företagsrekonstruktion (2 kap. 1 och 1a samt 3–5 §§), bestämmelserna om prövningen av ansökan (2 kap. 7–9 och 10 §§ andra stycket), bestämmelserna om att rekonstruktören ska underrätta kända borgenärer om beslutet om företagsrekonstruktion (2 kap. 13 §) samt reglerna om borgenärssammanträde och borgenärs- kommitté (2 kap. 16 §). Dessa bestämmelser är förenliga med direktivet och bör föras över till den nya lagen i huvudsak oförändrade. Reglerna bör emellertid moderniseras, förtydligas och anpassas till den nya lagens struktur samt begreppsbildning. Till skillnad från Stiftelsen centralen anser regeringen att uppgift om den föreslagna rekonstruktörens lämplighet även fortsättningsvis bör ingå i en ansökan om företagsrekon- struktion. En sådan uppgift är nämligen av stor betydelse för att domstolen ska kunna göra en prövning av personens lämplighet för uppdraget. Av regeringens förslag i avsnitt 14.2.1 om skärpta krav på rekonstruktörer följer vidare att det ska göras vissa tillägg i bestämmelserna om vilka uppgifter som ska bifogas en ansökan om företagsrekonstruktion. Även forumbestämmelserna ska anpassas till följd av regeringens förslag i avsnitt 14.3.2 att möjliggöra en begränsning av antalet behöriga domstolar. Lagrådet väcker frågan om inte gäldenären redan i ansökan om företags- rekonstruktion bör redogöra för borgenärernas inställning till en möjlig rekonstruktion. Enligt regeringens uppfattning kan syftet med en sådan redogörelse inte vara att förankra en ansökan om företagsrekonstruktion med borgenärerna på förhand, något som även Lagrådet vidgår. Det fram- står då som tveksamt att i lag föreskriva att gäldenären trots det ska redo- göra för borgenärernas inställning till en möjlig rekonstruktion. Det finns naturligtvis inget som hindrar att en gäldenär redogör för dessa uppgifter om gäldenären har kännedom om borgenärernas inställning. Under alla förhållanden ges borgenärerna tillfälle att yttra sig i frågan om förutsätt- ningarna för en rekonstruktion vid det borgenärssammanträde som ska hållas i nära anslutning till beslutet om företagsrekonstruktion. Regeringen anser därför att det inte bör göras ett sådant tillägg som Lagrådet förordar. Regeringen anser vidare, till skillnad från utredningen, att det inte finns tillräckliga skäl att föra över nuvarande bestämmelser om överlämnande av handlingar mellan tingsrätter, för det fall en ansökan har lämnats in till en tingsrätt som inte är behörig (2 kap. 2 §). En motsvarande regel finns nämligen i lagen om domstolsärenden (8 §). Den lagen kommer som föreslås ovan även framöver att vara tillämplig vid handläggningen av ärenden om företagsrekonstruktion. Det saknas därför behov att reglera denna fråga särskilt. Däremot bör det, i likhet med vad som gäller enligt den nuvarande lagen (4 kap. 15 §), tas in en upplysningsbestämmelse i den nya lagen om att särskilda regler om registrering av företagsrekon- struktioner finns i annan lagstiftning. 2021/22:215 6.5 Rätten ska utse en rekonstruktör när den Regeringens förslag: Rätten ska, liksom , utse en rekonstruktör när en företagsrekonstruktion inleds. Om det finns särskilda skäl ska fler än en rekonstruktör kunna utses. Befintliga regler om rekonstruktörens huvudsakliga uppgifter ska föras över till den nya lagen. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens men utformas något annorlunda. Utredningen föreslår att det särskilt anges att rekonstruktören ska sända en framtagen rekonstruktionsplan till de berörda parterna. Remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller invänder inte mot det. Skälen för regeringens förslag: Insolvensdirektivets utgångspunkt är att behovet av en rekonstruktör ska prövas i varje enskilt fall. Medlems- staterna får bestämma att en rekonstruktör alltid ska förordnas om vissa särskilda omständigheter är uppfyllda (artikel 5.2). En rekonstruktör ska dock alltid förordnas när rätten har beslutat om ett generellt avbrytande av verkställighetsåtgärder och en rekonstruktör är nödvändig för att skydda parternas intresse, när rekonstruktionsplanen behöver fastställas trots att en grupp har röstat emot planen eller om det annars begärs av gäldenären eller en majoritet av borgenärerna och, i det senare fallet, borgenärerna står för kostnaderna för rekonstruktören (artikel 5.3). Enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion ska en rekon- struktör alltid utses om en ansökan om företagsrekonstruktion beviljas (2 kap. 10 § första stycket). Som framgår av avsnitt 7.1 och 7.2.1 föreslår regeringen att ett beslut om företagsrekonstruktion även fortsättningsvis alltid ska vara förenat med hinder mot verkställighet, att gäldenären ska inhämta samtycke från rekonstruktören för att få utföra vissa närmare angivna åtgärder och att gäldenären ska följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas. Detta förutsätter att en rekonstruktör utses och krävs dessutom av direktivet. Ingen remissinstans invänder mot utredningens förslag. Den nuvarande ordningen, som är väl fungerande, bör därför föras över till den nya lagen. Detta innebär bl.a. att det även fortsättningsvis kommer att vara möjligt att utse fler än en rekonstruktör om det finns särskilda skäl. Eftersom regeringen inte föreslår någon ändring i denna del finns det inte anledning att göra sådana förtydliganden om beslutsordningen som efterfrågas av Lagrådet. Vilken behörighet som tillkommer en rekonstruktör får bedömas enligt allmänna principer och är ytterst en fråga för rättstillämpningen. Regeringen återkommer i avsnitt 14.2.1 till frågan om vilka krav som bör ställas på en rekonstruktör. I den nuvarande lagen anges att rekonstruktören ska undersöka om den verksamhet som gäldenären bedriver kan fortsättas helt eller delvis och i så fall hur detta kan ske samt om det finns förutsättningar för gäldenären att träffa en ekonomisk uppgörelse med sina borgenärer (1 kap. 2 §). Rekonstruktören ska även verka för att borgenärernas intressen inte åsidosätts och i samråd med gäldenären upprätta en rekonstruktionsplan (2 kap. 12 §). Detta bör i huvudsak även gälla enligt den nya lagen. Bestämmelserna om rekonstruktörens uppgifter bör dock formuleras på så Prop. 2021/22:215 sätt att rekonstruktören ska biträda gäldenären med att upprätta en rekonstruktionsplan eftersom det i första hand är gäldenären som har möjlighet att begära planförhandling (se avsnitt 8). Till skillnad från utred- ningen anser regeringen vidare att det saknas anledning att särskilt ange i lag att rekonstruktören ska sända en framtagen rekonstruktionsplan till de berörda parterna. Av regeringens förslag i avsnitt 8.4.1 följer att ett bevis om att rekonstruktionsplanen har sänts till de berörda parterna ska ges in vid en begäran om planförhandling. Det förutsätter naturligtvis att planen har skickats till de som berörs av den men inte att det nödvändigtvis är rekonstruktören som måste vidta den åtgärden. 7Gäldenärens rådighet och avtal 7.1.1Gäldenären ska behålla rådigheten över sina tillgångar Regeringens förslag: Gäldenären ska behålla rådigheten över sina tillgångar. Rekonstruktörens samtycke ska krävas för att gäldenären ska få åta sig nya förpliktelser som inte ingår i den löpande förvaltningen av verksamheten och för överlåtelse, pantsättning eller upplåtelse av annan rätt till egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens verksamhet. Samtycke ska också krävas för att gäldenären ska få fullgöra en förpliktelse som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion eller ställa säkerhet för en sådan förpliktelse. I det senare fallet får rekonstruktören lämna samtycke endast om det finns synnerliga skäl. Gäldenären ska, liksom , vara skyldig att lämna rekonstruk- tören alla upplysningar om sina ekonomiska förhållanden som är av betydelse för rekonstruktionen av verksamheten. Gäldenären ska följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen föreslår att skriftligt samtycke från rekonstruktören ska krävas för att en ansökan om lagfart eller inteckning ska beviljas samt att reglerna om godtrosförvärv i jordabalken inte ska tillämpas om överlåta- rens eller upplåtarens lagfart beviljats utan behövligt samtycke från rekon- struktören. Utredningen föreslår dessutom att uttrycket verksamhetens dagliga drift ska användas för den löpande förvaltningen av verksamheten. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna instämmer i utred- ningens förslag eller invänder inte mot dem. Stiftelsen anser att gäldenären inte utan rekonstruktörens samtycke ska få skuldsätta sig under rekonstruktionen, och att detta bör framgå uttryckligen i lagen. Ackordscentralen för dessutom fram att det inte borde krävas synnerliga skäl för infriande av naturaförpliktelser. det bör komma till uttryck i lagen att borgenärernas situation inte ska 2021/22:215 behöva försämras genom en företagsrekonstruktion, utöver vad som kan följa av en skulduppgörelse eller som en konsekvens av de konkurs- och verkställighetshinder som uppstår. menar också att en företagsrekonstruktion som huvudregel inte ska bedrivas på kredit och att kontantprincipen ska gälla under hela förfarandet. rekonstruktion och Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet i lyfter frågan om begreppet verksamhetens dagliga drift omfattar något annat än löpande förvaltningsåtgärder. vid anser att det saknas bärande skäl för att införa en särreglering avseende ansökningar om lagfart eller inteckning och avstyr- ker utredningens förslag om att det ska krävas skriftligt samtycke från rekonstruktören. Transportstyrelsen anser att det bör införas krav på skriftligt samtycke från rekonstruktören för att en ansökan i ett register- ärende ska beviljas och att Transportstyrelsen bör underrättas om en gäldenär inleder företagsrekonstruktion. Lantmäteriet föreslår att det ska krävas skriftligt samtycke från rekonstruktören vid överlåtelse av fast egendom eller tomträtt. anser att det bör förtydligas vilka ärenden om registrering i verkets företags- och föreningsregister som ska kräva rekonstruktörens samtycke. Skälen för regeringens förslag Gäldenärens rådighet enligt direktivet och den nuvarande lagen Enligt insolvensdirektivet ska medlemsstaterna se till att gäldenärer som får tillgång till rekonstruktion helt eller delvis behåller kontrollen över sina tillgångar och den dagliga driften av verksamheten (artikel 5.1 och skäl Syftet är dels att undvika onödiga kostnader, dels att uppmuntra gäldenärer att ansöka om förebyggande rekonstruktion i ett tidigt skede av de ekonomiska svårigheterna. Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion föreskriver en allmän skyldighet för gäldenären att lämna rekonstruktören upplysningar om de ekonomiska förhållandena som är av betydelse för rekonstruktionen av verksamheten och att följa rekonstruktörens anvisningar om hur verk- samheten ska bedrivas, dvs. en samrådsplikt (2 kap. 14 §). krav på samtycke av rekonstruktören när det gäller vissa viktigare rättshandlingar som kan påverka företagets förmögenhetsställning eller möjligheterna till rekonstruktion (se prop. 1995/96:5 s. 82). regleringen är att säkerställa att verksamheten under rekonstruktionen bedrivs på ett sätt som tjänar rekonstruktionsintresset. När det gäller gälde- närens tillgångar och skulder är utgångspunkten att de ska frysas vid företagsrekonstruktionen (2 kap. 15 § första stycket). uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion ska inte betalas och ny skuldsättning ska inte ske. Gäldenären får inte heller överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens Undantag gäller om rekonstruktören samtycker till åtgärden. Samtycke till betalning av skulder som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion eller till ställande av säkerhet för sådana skulder får dock ges endast om det finns synnerliga skäl (2 kap. 15 § tredje stycket). Om gäldenären inte inhämtar behövligt samtycke inverkar det dock inte på rättshandlingens giltighet (2 kap. 15 § andra stycket). handling kan normalt endast angripas genom återvinning i en efterföljande Eftersom förmånsrätt enligt förmånsrättslagen (1970:979) följer Prop. 2021/22:215 med sådana fordringar som grundas på avtal som gäldenären har ingått med rekonstruktörens samtycke har motparten ändå ett intresse av att rekonstruktören verkligen har gett sitt samtycke till åtgärden (10 § första stycket 4). Gäldenären ska utan rekonstruktörens samtycke få vidta åtgärder som ligger inom den löpande förvaltningen av verksamheten Som framgår ovan gäller enligt direktivet att gäldenären i vart fall delvis ska få behålla kontrollen över sina tillgångar under rekonstruktionen och i den dagliga driften av verksamheten. Att gäldenären behåller sådan rådighet bör i allmänhet underlätta den fortsatta verksamheten under rekonstruktionen, bl.a. genom att ledningens expertis och kontaktnät fortsatt kan utnyttjas. Om gäldenären fråntas kontrollen över verksam- heten skulle detta kunna avhålla ledningen från att ansöka om rekonstruktion i ett tidigt stadium. Det är dock viktigt att rekonstruktören ges möjlighet att påverka viktigare beslut. För det första påverkar beslut som fattas som rekonstruktionen pågår möjligheterna att rekonstruera företaget. Det kan t.ex. vara fråga om att gäldenären vill ta nya stora lån eller överlåta anläggningstillgångar. Sådana beslut kan i vart fall begränsa möjliga handlingsalternativ för framtiden. För det andra är det viktigt att företagets negativa utveckling kan vändas . Om betalningssvårigheterna har sin orsak i felaktiga bedömningar av företagets ledning eller ägare är det nödvändigt att den kompetens som rekonstruktören besitter tas till vara även i företagets löpande förvaltning. Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion föreskriver en skyldig- het för gäldenären att lämna alla upplysningar till rekonstruktören om sina ekonomiska förhållanden som är av betydelse för rekonstruktionen av verksamheten. Gäldenären ska följa rekonstruktörens anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas. Detta bör gälla även enligt den nya lagen. När det gäller den formella rådigheten över tillgångarna innebär den nuvarande regleringen att gäldenären behåller rådigheten över sina till- gångar. Gäldenärens handlingsutrymme begränsas emellertid i praktiken av kravet på samtycke från rekonstruktören, eftersom gäldenären riskerar att företagsrekonstruktionen kan komma att upphöra om gäldenären inte följer rekonstruktörens instruktioner. Regeringen anser att det finns anled- ning att öka utrymmet för gäldenären att rättshandla inom ramen för den löpande förvaltningen utan krav på samtycke från rekonstruktören. Detta skulle möjliggöra för gäldenären att hantera den dagliga driften, medan viktigare frågor skulle kräva rekonstruktörens samtycke. Detta är också den grundläggande utgångspunkten i direktivet. Det som skulle kunna tala emot en sådan utveckling är att gäldenärens svårigheter åtminstone delvis kan höra ihop med brister som är hänförliga till den föreliggande led- ningen. Det finns emellertid ingenting som hindrar att rekonstruktören bidrar med sin expertis även inom ramen för den löpande förvaltningen. Det bör också framhållas att en följd av regeringens förslag i avsnitt 8.3.1 om vilka åtgärder som ska kunna föreslås i en rekonstruktionsplan är att förändringar i bolagets ledning kommer att kunna inkluderas i en rekon- struktionsplan om sådana förändringar bedöms nödvändiga. Utredningen föreslår att det ska finnas två begränsningar i gäldenärens möjligheter att rättshandla utan rekonstruktörens samtycke. anser utredningen att gäldenären inte bör få fullgöra en förpliktelse som uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion eller ställa säkerhet för en sådan förpliktelse. Detta motsvarar regleringen i den nuvarande lagen, med den skillnaden att utredningens förslag uttryckligen omfattar För det andra menar utredningen att gäldenären inte bör få företa rättshandlingar utanför den dagliga driften av verksamheten. Med en sådan reglering har gäldenären en möjlighet att åta sig nya för- pliktelser så länge dessa ligger inom den dagliga driften av verksamheten. Utredningens förslag innehåller därutöver inte någon begränsning av möjligheterna för gäldenären att ta upp nya skulder. Inte heller finns det någon uttrycklig begränsning när det gäller möjligheten för gäldenären att överlåta, pantsätta eller upplåta annan rätt till egendom av väsentlig betydelse för gäldenärens verksamhet (jfr 2 kap. 15 § första stycket 3). senare handlingar bör, som utredningen konstaterar, emellertid regel- mässigt ligga utanför den dagliga driften av verksamheten. Regeringen delar utredningens bedömning i fråga om att gäldenären inte utan rekonstruktörens samtycke bör få fullgöra en förpliktelse som upp- kommit före beslutet om företagsrekonstruktion eller ställa säkerhet för en Gäldenären ska under en företagsrekonstruktion som utgångspunkt inte betala skulder som har uppkommit före ansökan om Det är en följd av den allmänna insolvensrättsliga Det kan dock i undantagsfall finnas särskild anledning att betala en äldre skuld eller att fullgöra en naturaförpliktelse som uppkommit före företagsrekonstruktionen. Det bör dock kräva rekon- När det gäller utredningens förslag om att gäldenären inte utan rekonstruktörens samtycke ska få företa rättshandlingar som ligger utanför den dagliga driften av verksamheten ifrågasätter några remissinstanser, bl.a. Stiftelsen och , om gälde- nären bör kunna skuldsätta sig utan rekonstruktörens samtycke.