prop · H903133 · 2022-03-01 00:00:00 — Även för finansiering, offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning bör straffen höjas Som redovisas ovan finns det skäl att i flera fall se allvarligare också på de flesta av de andra brott som omfattas av finansieringslagen och re- kryteringslagen, något som bör återspegla sig i straffskalorna för brotten. måste straffskalorna även vara förhållandevis vida för att kunna inrymma också mindre allvarliga fall. Det senare är angeläget inte minst av det skälet att regelverket byggts ut till att omfatta exempelvis finansiering av en resa som syftar till att någon ska utbilda sig i vapentekniker och självstudier i sådana tekniker. Gärningar som dessa kan i vissa fall befinna sig på ett mycket tidigt stadium i för- hållande till ett fullbordat terroristbrott. Straffskalorna för normalgraden av samtliga nu aktuella brott bör därför även i fortsättningen börja på all- männa fängelseminimum. Däremot bör minimistraffet för grova fall av brotten finansiering, offent- lig uppmaning, rekrytering och utbildning skärpas för att markera allvaret i brotten och för att åstadkomma en höjd straffnivå för samtliga fall av grova brott. Enligt regeringen framstår utredningens förslag om en höjning av straffminimum för de grova brotten till som väl avvägt i för- hållande till den ovan föreslagna nivån beträffande minimistraffet för grovt samröresbrott. Liksom beträffande det grova samröresbrottet inne- bär höjningen av straffminimum en höjning även för de grova brott som har ett straffvärde som överstiger straffminimum. Höjningen utökar också domstolarnas möjligheter att i praktiken straffmäta exempelvis ett finansi- eringsbrott av normalgraden till nivåer som med dagens straffskalor i praktiken utgör ett tak i flertalet fall. När det gäller finansieringsbrottet är det inte möjligt att bedöma finansiering av andra brott enligt rekryteringslagen än samröre med en terroristorganisation som grovt brott. Som konstateras i avsnitt 8.2 kan det emellertid inte längre hävdas att sådana finansieringsgärningar i alla situa- tioner är mindre straffvärda än de finansieringsgärningar som omfattas av det grova brottet. Regeringen anser därför att samtliga fall av finansiering bör kunna vara grova. Denna bedömning påverkas inte av det förhållandet att även finansiering av en resa för terrorism eller särskilt allvarlig brotts- lighet därmed kommer att kunna utgöra grovt brott, trots att det inte finns någon grov grad av resebrottet. Det finns som framgår av avsnitt 8.2 sak- liga skäl att hålla samman alla former av finansiering i en bestämmelse, och på motsvarande sätt är det motiverat att hålla samman den grova graden av brottet. Det är också möjligt att själva finansieringsgärningen kan vara av särskilt kvalificerat slag när det som finansieras är en resa, även om utrymmet för att betrakta sådana former av finansiering som ett grovt brott dock torde vara begränsat. Utredningen föreslår att maximistraffen för de brott av normalgraden som avser finansiering, offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning höjs från två till fängelse. På samma sätt som i fråga om samröres- brottet ifrågasätter Lagrådet om det är motiverat att låta maximistraffet för 2021/22:133 brott av normalgraden sträcka sig så långt över straffminimum för grovt brott som blir följden av förslaget. Som anförts i fråga om samröresbrottet blir effekten av höjningen i praktiken liten, eftersom den del av straff- skalan för normalgradsbrottet som överstiger straffminimum för det grova brottet bara används i vissa särskilda fall. Inte heller i det här fallet ser regeringen emellertid något hinder mot att förslaget genomförs. Av särskilt intresse är att det vid utformningen av straffskalorna i rekryteringslagen och finansieringslagen har tagits hänsyn till att lagstiftningen tar sikte på gärningar av förberedande karaktär. Straffet för förberedelse och stämp- ling till brott i 23 kap. 2 § har därför ansetts vara en naturlig utgångspunkt (prop. 2001/02:149 s. 46, prop. 2009/10:78 s. 49 och prop. 2015/16:78 s. 31 f.). Det bör därför beaktas att möjligheten att döma till fängelse för förberedelse och stämpling utvidgades , så att fängelse numera kan dömas ut när fängelse , i stället för som tidigare , kan följa på det fullbordade brottet. Utredningens förslag kan sägas innebära att detta skärpta synsätt ges visst genomslag också beträffande straffskalorna för de brott i den föreslagna lagen som i många fall egentligen kan sägas utgöra förstadier till andra mycket allvarliga brott. Det saknas anledning att höja maximistraffet för de grova brotten. Sammanfattningsvis bör straffskalan för normalgraden av brotten finan- siering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, offentlig uppman- ing till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, rekrytering till terror- ism eller särskilt allvarlig brottslighet och utbildning för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet vara fängelse i högst . För grovt brott bör straffet vara fängelse i lägst ett och högst . När det gäller finan- sieringsbrottet bör fortsättningsvis samtliga finansieringsgärningar kunna bedömas som grova. Liksom beträffande undantagen för ringa brott blir det enligt regeringen mest överskådligt om de grova svårhetsgraderna för de nu aktuella brotten och samröresbrottet rent lagstiftningstekniskt placeras i anslutning till respektive straffbestämmelse. Ett fängelsestraff bör normalt väljas Terrorism utgör ett av de allvarligaste hoten mot demokratin och de aktu- ella brotten får därför anses särskilt angelägna att motverka. Terrorist- brottslighet består vidare av brottstyper som ofta är svåra att förebygga och upptäcka och det handlar i vissa fall om företeelser som har ökat i omfatt- ning . När det gäller val av påföljd anser regeringen att brottslighetens art är sådan att det finns anledning att bestämma påföljden till fängelse (30 kap. 4 § andra stycket ). Regeringen ansluter sig därvid till den bedömning som tidigare gjorts i samband med in- förandet av straffansvaret för mottagande av utbildning, resa och samröre med en terroristorganisation (prop. 2015/16:78 s. 32 och 39 samt prop. 2019/20:36 s. 37). Vad som där anförts är relevant även för de andra brott i den nya lagen där straffskalan är sådan att brottets straffvärde i sig inte hindrar att en annan påföljd än fängelse kommer i fråga. Regeringen anser således att brottslighetens art motiverar att påföljden för brotten samröre med en terroristorganisation, finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, offentlig uppmaning till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, rekrytering till terrorism eller särskilt allvar- Prop. 2021/22:133 lig brottslighet, utbildning för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet och resa för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet bestäms till fäng- else, även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte skulle moti- vera det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste emellertid bestämmas av omständigheterna i det enskilda fallet. 9.2Kvalifikationsgrunderna för grova fall överförs i huvudsak oförändrade Regeringens förslag: Vid bedömningen av om samröresbrott är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har ingått som ett led i en verk- samhet som har bedrivits i större omfattning eller om den på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Vid bedömningen av om ett finansieringsbrott är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om den har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning, om den har avsett betydande värde eller om den på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Vid bedömningen av om något av de brott som avser offentlig upp- maning, rekrytering eller utbildning är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människo- liv eller för egendom av särskild betydelse, om den har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller om den på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: För de brott i finansieringslagen och rekryteringslagen som har en grov grad anges omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. De kvalifikationsgrunder som anges i finansieringslagen är att brottet har utgjort ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller annars varit av särskilt farlig art. För de brott i rekryteringslagen som har en grov grad ska det vid be- dömningen av om brottet är grovt särskilt beaktas om brottet har avsett särskilt allvarlig brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om brottet har ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller om det annars har varit av särskilt farlig art. Syftet med de straffskärpningar regeringen föreslår är inte att förändra bedömningen av vilka gärningar som ska bedömas som grova. Med några justeringar bör kvalifikationsgrunderna därför vara desamma som . Det är enligt regeringen naturligt att utgå från allvaret i den brottslighet som gärningsmannen söker finansiera eller uppmana, rekrytera eller ut- bilda till. Att rekrytera någon till ett terroristbrott som innefattar fara för flera människors liv bör t.ex. typiskt sett utgöra ett grovt brott. ningen av om brotten – inklusive finansieringsbrottet – är grova bör det 2021/22:133 således på det sätt som hitintills gällt enligt rekryteringslagen särskilt be- aktas om gärningen avsett brottslighet som innefattar fara för flera män- niskoliv eller för egendom av särskild betydelse. Det faktum att gärningen ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i en större omfattning bör även det fortsättningsvis beaktas särskilt vid bedömningen av om brottet är grovt. Regeringen anser också att kvalifikationsgrunden att gär- ningen på annat sätt varit av särskilt farlig art även fortsättningsvis bör anges för att fånga upp flera kvalificerande omständigheter som kan före- komma i samband med den aktuella brottsligheten, men som det inte finns skäl att lyfta fram som självständiga kvalifikationsgrunder. Det kan t.ex. handla om att brottsligheten har varit väl planerad eller förberedd eller att det finns betydande fara för att den leder till att brott av allvarligt slag begås. Enligt regeringens uppfattning bör i princip samma bedömningsgrunder användas för såväl samröre, finansiering, offentlig uppmaning och rekry- tering som utbildning. Det finns dock anledning att i några avseenden göra skillnader mellan brotten. Beträffande finansieringsbrottet framstår det som naturligt att vid gradindelningen också fästa särskild vikt vid det be- lopp som finansieringen avsett. Med förebild i vissa av förmögenhets- brotten i bör den omständigheten att gärningen har avsett be- tydande värde kunna användas som kvalifikationsgrund. Som konstatera- des när samröresbrottet infördes förutsätter inte straffansvaret för samröre med en terroristorganisation att ett terroristbrott ska begås. Den kvalifika- tionsgrund som handlar om att brottet har avsett särskilt allvarlig brotts- lighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av sär- skild betydelse bör således inte gälla vid samröre. Regeringens förslag: Straffskärpningsgrunden görs generell. vara en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet om ett brott enligt annan lag har begåtts med uppsåt att främja brott enligt den föreslagna lagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. ser positivt på för- slaget och anför att det bl.a. gör det möjligt att särskilt beakta om en krigs- förbrytelse begås i syfte att främja något av brotten i lagen. advokatsamfund motsätter sig förslaget. Civil Rights Defenders, som ock- så avstyrker förslaget, anför utifrån ett proportionalitets- och legitimitets- perspektiv att ytterligare generaliseringar inte är på sin plats. universitet anser att det är oklart vilka brott enligt annan lag som skulle kunna komma i fråga och som inte omfattas av den föreslagna terrorist- ifrågasätter därför det praktiska behovet av den ombudsmän () påpekar att brott som omfattas av straffskärpningsgrunden kan utgöra t.ex. förberedelse till terroristbrott och att de gränsdragningsproblem detta kan ge upphov till enligt förslaget ska lämnas till rättstillämpningen. utom att svårigheter kan uppstå i tillämpningen anser JO att förslaget brister i tydlighet och förutsägbarhet för den enskilde och att ytterligare JO menar vidare att det kan övervägas att införa ett undantag motsvarande det som gäller om gärningen omfattas av an- svar enligt bestämmelserna om terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till samt underlåtenhet att avslöja eller förhindra terrorist- brott eller medverkan till sådana brott. Ett antal remissinstanser förordar att bestämmelsen placeras i 29 kap. JO och framhåller straffrättens sys- tematik som skäl för detta. Enligt motiveras en så- dan placering av att det brott vars straffvärde ska räknas upp kan finnas i eller i specialstraffrättslig lagstiftning. för fram att en bestämmelse som placeras i bidrar till att reg- leringen förblir samlad, enkel och överskådlig. understryker att en sådan placering kan vara att föredra framför allt av för- Skälen för regeringens förslag Straffskärpning för vissa brott med terrorismsyfte enligt gällande rätt Enligt straffskärpningsregeln i 5 § första stycket lagen om straff för terroristbrott ska det som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp och enligt bestämmelserna i 29 kap. 2 § , beaktas om någon med visst uppsåt har begått något av vissa uppräknade brott. De brott som om- fattas är för det första stöld- och rånbrottslighet med undantag för ringa stöld (8 kap. 1 och 4–6 §§ ), utpressning (9 kap. 4 § brotts- balken) och försök till sådana brott. Det uppsåt som krävs är uppsåt att Vidare omfattas urkundsförfalskning och grov ur- kundsförfalskning (14 kap. 1 och 3 §§ ) samt brott enligt be- stämmelsen om brukande av något förfalskat (14 kap. 10 § ) som avser något som framställts enligt bestämmelserna om urkundsför- falskning och grov urkundsförfalskning, liksom försök till sådana brott. det här fallet ska uppsåtet vara att främja terroristbrott eller brott enligt rekryteringslagens bestämmelse om resa. Av andra stycket följer att straffskärpningsregeln inte gäller om gär- ningen omfattas av ansvar enligt bestämmelserna om terroristbrott samt försök, förberedelse eller stämpling till och underlåtenhet att avslöja eller förhindra terroristbrott eller om det är frågan om medverkan till sådana Straffskärpningsregeln tillkom mot bakgrund av terrorismrambeslutets bestämmelse om att vissa gärningar med terrorismsyfte ska betraktas som brott med anknytning till terroristverksamhet. Svensk rätt bedömdes i och för sig uppfylla den bestämmelsens kriminaliseringskrav, men straffskärp- ningsgrunden infördes efter förslag från Lagrådet som en lagteknisk lös- ning för att uppfylla rambeslutets krav avseende domsrätt för gärningarna 2002/03:38 s. 67 f. och 73.) ändrats med anledning av terrorismdirektivet, som innehåller en utvidgad bestämmelse om gärningar med terrorismsyfte och liksom rambeslutet ställer krav på domsrätt för gärningarna (artiklarna 12 och 19). Det bör införas en generell straffskärpningsgrund Det behövs också en reglering som uppfyller terrorism- direktivets krav på domsrätt. Enligt regeringen är en straffskärpningsgrund även fortsättningsvis den lämpligaste lagstiftningstekniska lösningen. En sådan bestämmelse innebär ett tydligt genomförande av terrorismdirek- tivet och passar också systematiskt sett bättre in i den svenska lagstift- ningen än en reglering inom ramen för domsrättsreglerna. Även om den nuvarande bestämmelsen har tillkommit för att genomföra unionsrättsliga åtaganden avseende domsrätt har den en bredare betydelse än så. Straffskärpningsgrunden innebär att vissa terrorismsyften ska be- aktas som försvårande. Visserligen följer det av 29 kap. 1 § andra stycket att den tilltalades avsikter eller motiv ska beaktas vid bedöm- ningen av straffvärdet, men en straffskärpningsregel av det nu aktuella slaget bidrar till att säkerställa att vissa syften uppmärksammas särskilt när brottets straffvärde bestäms. Mot den bakgrunden finns det anledning att överväga om straffskärpningsgrunden i en samlad, överskådlig och fram- tidssäkrad ny lagstiftning inte borde ges en mindre kasuistisk utformning. När utgångspunkten inte enbart är att uppfylla terrorismdirektivets krav är det till att börja med svårt att motivera att straffskärpningsgrunden en- bart omfattar ett fåtal utpekade brott. Även brott av andra slag kan begås för att främja terroristbrottslighet. Det kan t.ex. handla om dataintrång, vapenbrott eller andra brott, t.ex. människohandel och narkotikabrott, som i vart fall i ett internationellt sammanhang begås för att främja terrorist- verksamhet. Till skillnad från ser regeringen därför ett klart praktiskt behov av en utvidgning. För att förenkla regleringen och ytterligare förstärka det straffrättsliga skyddet anser regeringen att straff- skärpningsgrunden bör göras generell på så sätt att den gäller alla brott enligt annan lag än den föreslagna lagen. Detta är i linje med utformningen av straffskärpningsgrunderna i 29 kap. 2 § , som inte är be- gränsade till vissa brott. Regeringen delar bl.a. mot den här bakgrunden inte Civil Rights Defenders uppfattning att en mer allmän bestämmelse skulle vara oproportionell. Straffskärpningsgrunden bör också göras mer generell när det gäller de motiv som ska vara relevanta för bedömningen. Den tar huvudsak- ligen sikte på brott som begås med uppsåt att främja terroristbrott, men i vissa fall omfattas även uppsåt att främja resa i terrorismsyfte, dvs. det brott som sett till straffskalan är det minst allvarliga brottet i terrorism- lagstiftningen. Om man ser bortom de unionsrättsliga åtagandena, saknas det enligt regeringens uppfattning sakliga skäl att begränsa straffskärp- ningsgrunden så att den enbart avser främjande av de två brotten. Den nya generella straffskärpningsgrunden bör i stället omfatta brott som begås med uppsåt att främja brott som omfattas av den föreslagna lagen. En så- dan ordning innebär att bestämmelsen blir tydligt avgränsad som det försvårande inslaget i all brottslighet som syftar till att främja andra brott med koppling till terroristverksamhet ska beaktas. Som Åklagar- myndigheten påpekar kan bestämmelsen med den utformningen bl.a. tillämpas när en krigsförbrytelse begås i syfte att främja något av brotten i den nya lagen, något som t.ex. kan vara fallet när civila plundras på egen- dom för att egendomen ska säljas till förmån för en terroristorganisation. Till skillnad från , , Riks- Prop. 2021/22:133 dagens ombudsmän, och an- ser regeringen att straffskärpningsgrunden inte bör flyttas till 29 kap. utan finnas kvar i terrorismlagstiftningen. De nu aktuella om- ständigheterna förekommer endast i begränsad omfattning, vilket talar emot att placera straffskärpningsgrunden i . Viktigast är dock att en placering i den förslagna lagen bidrar till att hålla den straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism samlad och lättöverskådlig. Att brott som kan bli aktuella inte är placerade i den föreslagna lagen, vilket Ekobrotts- myndigheten påpekar, är mot den bakgrunden av mindre betydelse. Den nuvarande straffskärpningsgrunden är, enligt vad som uttryckligen anges i lagtexten, inte tillämplig om gärningen omfattas av ansvar för ter- roristbrott eller osjälvständiga former av det brottet. Bakgrunden till detta undantag är att brott som omfattas av straffskärpningsgrunden i vissa fall kan utgöra t.ex. förberedelse, anstiftan eller medhjälp till terror- istbrott. I sådana situationer kan det finns anledning att döma för båda brotten i konkurrens, och omständigheten att handlingen har begåtts med uppsåt att främja t.ex. ett terroristbrott får då ofta tillräckligt genomslag vid rubriceringen av handlingen. Syftet med undantaget är således att und- vika att samma omständigheter beaktas vid bedömningen av brottslighetens samlade straffvärde. Till skillnad från ombuds- män anser regeringen inte att det behöver införas någon uttrycklig regler- ing om detta i den nya lagen. Detta är något som kan lösas i rättstillämp- ningen. Liknande överväganden görs också i andra konkurrenssituationer utan att anvisningar om detta ges i lag. En särskild reglering i det här fallet skulle kunna uppfattas som ett uttryck för att det på andra områden råder ett motsatt förhållande. Sammanfattningsvis anser regeringen att, om någon har begått ett brott enligt annan lag, det som en försvårande omständighet vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp och enligt bestämmelserna i 29 kap. 2 § , ska beaktas om brottet har begåtts med uppsåt att främja brott som avses i någon av lagens straff- bestämmelser. Regeringens förslag: Förverkande ska som tidigare kunna ske av egen- dom som har varit föremål för finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet eller försök till sådant brott, om det inte är uppen- Förverkanderegleringen i lagen om straff för terroristbrott överförs i huvudsak till den nya lagen och görs tillämplig på samtliga brott. av och kostnadsersättning för brott enligt den föreslagna lagen ska kunna förverkas, om det inte är uppenbart oskäligt. Även egendom som har använts som hjälpmedel vid brott enligt lagen ska kunna förverkas, om det behövs för att förebygga brott eller om det finns andra särskilda skäl. Detsamma gäller egendom som har varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott enligt lagen, under vissa 2021/22:133 förutsättningar, och egendom som någon har tagit befattning med på ett sätt som utgör sådant brott. I stället för egendomen ska dess värde få förverkas. Det införs en regel om att egendom som varit föremål för finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet ska kunna förverkas hos gärningsmannen eller hos den som har medverkat till brottet, även om egendomen vid brottet tillhörde någon annan. I övrigt ska förverkande kunna ske hos samma personer som vid förverkande enligt brotts- balken, vilket den nya lagen ska upplysa om. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. anser att det är positivt att förverkandereglerna föreslås gå något längre än i genom att egendom som varit föremål för finansiering av terrorism eller dess värde ska få förverkas hos gärningsmannen eller annan medverkande, även om egendomen vid brottet tillhörde en tredje person. Skälen för regeringens förslag Regleringen av förverkande av egendom som varit föremål för finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet förs över till den nya lagen Enligt 7 § finansieringslagen ska egendom som varit föremål för brott en- ligt lagen förklaras förverkad, om det inte är uppenbart oskäligt. I stället för egendomen kan värdet av den förklaras förverkat. Bakgrunden till reg- leringen är att bedömts ställa krav på att till- gångar ska kunna förverkas redan innan de har mottagits, dvs. att förverk- ande ska kunna ske redan vid försök till tillhandahållande eller försök till mottagande. Eftersom regleringen i 36 kap. 1 § om förverk- ande av utbyte av brott inte ansågs vara tillämplig innan egendomen i fråga har överlämnats, bedömdes ny lagstiftning krävas. 2001/02:149 s. 49 f.) Den nuvarande regleringen bör föras över till den föreslagna lagen. Lagen bör reglera förverkande av utbyte, kostnadsersättning, hjälpmedel och egendom som någon tagit befattning med på ett sätt som utgör brott