prop · H903178 · 2022-03-21 00:00:00 — Promemorian innehåller inte heller något förslag om att de föreslagna bestämmelserna om drogtester ska ingå i uppräkningen i 1 § fjärde stycket LVU av sådana andra åtgärder som får vidtas utan samtycke. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag. När det gäller förutsättningarna för att besluta om drogtest anser Förvaltningsrätten i att rekvisitet ”om det finns anledning därtill” är vagt. och anser att det även behöver vara möjligt att besluta om drogtest för att upptäcka spår av droger i kroppen och anser att den frågan bör utredas. JO påpekar att det bör övervägas om det uttryckligen behöver framgå av bestämmelsen vad som avses med förälder. Förvaltningsrätten i påpekar att det är viktigt att socialnämnden motiverar sitt beslut och redogör för hur man beaktat proportionalitetsprincipen och behovsprincipen, för att domstolen ska kunna göra en bedömning av om nämnden haft fog för sitt beslut om beslutet överklagas. och anser att det behöver Prop. 2021/22:178 förtydligas hur förslaget förhåller sig till frivilliga överenskommelser om lyfter också att socialnämnden behöver vara tydlig i kommunikationen gentemot en förälder eller vårdnadshavare som åläggs att lämna drogtest. Vidare påpekar att missbruk inte är den enda faktorn att ta hänsyn till när socialnämnden ska bedöma om barnet är tryggt och säkert inför ett umgänge eller vid vårdens upphörande. Det är enligt viktigt att socialnämnden gör en helhetsbedömning av barnets situation. Även och Förvaltningsrätten i lyfter att det är viktigt att socialnämnden gör en helhetsbedömning. Region påpekar att ett drogtest är en färskvara och ger en ögonblicksbild av läget, men inte får ta för stor plats som argument för vårdens upphörande. Flera remissinstanser, däribland Förvaltningsrätten i , Kammarrätten i , Kommuner och Regioner (SKR), Förvaltningsrätten i , kommun, kommun, Region , , , och Förvaltningsrätten i ställer frågor om hur förslaget ska tillämpas i praktiken och efterfrågar förtydliganden. Frågorna handlar bland annat om vad ett positivt drogtest ska leda till, vad vägran att lämna drogtest ska leda till, om beslut måste fattas inför varje umgängestillfälle eller om ett beslut kan avse flera umgängestillfällen, vem som ska bära kostnaderna för drogtesterna, vem testerna ska lämnas till, hur dokumentationen ska hanteras, om ett beslut om drogtest ska gälla eller om det krävs att beslutet vunnit laga kraft samt vad som avses med ”medicinska skäl och liknande skäl”. Några remissinstanser, däribland Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i och kommun påpekar att det finns ett behov av stöd och vägledning för tillämpningen av förslaget. Vårdföretagarna understryker vikten av att lyssna på familjehemmet i samband med umgänge och anser att det bör övervägas om det bör införas krav på upprepade negativa drogtester , om tidigare narkotikaanvändning förekommit hos vårdnadshavarna. SKR anser att det tydligare behöver framgå att ett uteblivet prov kan leda till att umgänge ställs in. Maskrosbarn, och framför också att socialnämnden bör kunna genomföra oplanerade och slumpmässiga drogtester vid behov. , , Kammarrätten i , kommun och SKR anser att det behöver förtydligas om beslut om drogtest ska kunna delegeras. SKR anser att delegering ska kunna ske till utskott. Därutöver anser SKR att det måste införas en kompletterande beslutanderätt i LVU som ger socialnämnden möjlighet att förordna en ledamot eller tjänsteman att fatta beslut om provtagning. Skälen för regeringens förslag Det måste finnas anledning till att ett beslut om drogtest fattas Som framgår ovan anser regeringen att det finns behov av att införa en möjlighet för socialnämnden att besluta om drogtest både inför umgänge och inför prövningen av om vården ska upphöra. I promemorian föreslås att beslut om drogtester endast får fattas om det finns anledning till det. Enligt promemorian kan det finnas anledning till att fatta beslut om drogtest om grunden till vård är omsorgsbrister i hemmet på grund av missbruk i enlighet med 2 § LVU. för vård enligt LVU är andra omsorgsbrister än missbruk och det under den tid då den unge vårdas framkommer grundad misstanke om att vårdnadshavaren eller föräldern har ett missbruk, kan det också enligt promemorian finnas anledning till att besluta om drogtest. Förvaltningsrätten i anser att rekvisitet ”om det finns anledning därtill” är vagt, men uppger att det är svårt att lämna något annat förslag till formulering. I 17 a § LVU regleras skyldigheten för den unge som vistas i ett särskilt ungdomshem att lämna prov för kontroll av påverkan av alkoholhaltiga drycker, narkotika, m.m. Enligt bestämmelsen får ett sådant prov tas vid ankomst till hemmet om det finns anledning till det. Rekvisitet ”om det finns anledning” används således redan i LVU. Regeringen instämmer i promemorians förslag om att det måste finnas anledning till att ett beslut om drogtest fattas. Det innebär att det måste finnas tillräckliga skäl för att få besluta om provtagning. tillräckliga skäl måste bedömas utifrån omständigheterna i varje enskilt Den omständigheten att grunden för vård enligt LVU är omsorgs- brister i hemmet på grund av missbruk kan vara tillräcklig för att det ska finnas anledning enligt bestämmelsen. Om grunden för vård enligt LVU är andra omsorgsbrister än missbruk men sådana omsorgsbrister upp- kommer för vård enligt LVU, kan detta också i vissa fall vara tillräckligt för att det ska finnas anledning för socialnämnden att besluta Subjektiva antaganden om missbruk får dock inte läggas till grund för beslut om provtagning. Om vårdnadshavaren eller föräldern tidigare lämnat positiva prov, har vägrat att lämna prov eller om det på annat sätt finns en misstanke om att vårdnadshavaren eller föräldern har varit påverkad av droger, kan det finnas anledning att besluta om drogtest. Om en vårdnadshavare eller förälder däremot har lämnat flera negativa prov, kan det förhålla sig så att det inte finns anledning att besluta om Om socialnämnden bedömer att det har gått sedan vårdnadshavaren eller föräldern hade problem med missbruk, kan den omständigheten också medföra att det inte finns anledning att besluta om får i varje enskilt fall göra en bedömning av om det finns anledning till att fatta beslut om drogtest. I syfte att skapa en så tydlig och förutsägbar reglering som möjligt anser regeringen att det bör framgå av bestämmelsen att drogtest endast kan beslutas för vårdnadshavare eller föräldrar till barn som får vård med stöd av 2 § LVU. Det finns dock inget som hindrar att socialnämnden beslutar om drogtest då den unge dessutom får vård med stöd av 3 § LVU. Regeringen instämmer vidare i promemorians förslag om att både vårdnadshavare och föräldrar ska kunna bli föremål för drogtest inför Med föräldrar avses både föräldrar som har umgängesrätt reglerad genom dom eller beslut av domstol eller genom avtal och föräldrar som barnet har rätt till umgänge med men där umgängesrätten inte är reglerad. Regeringen bedömer inte att det behöver framgå av bestämmelsen vad som avses med förälder. Inför prövningen av om vård enligt LVU ska upphöra bör dock socialnämnden däremot endast få besluta om drogtest för vårdnadshavare, eftersom det endast är Prop. 2021/22:178 vårdnadshavare som är part i ärenden och mål om vård enligt LVU. Ett beslut om drogtest innebär inte något åläggande för vårdnadshavaren eller föräldern I lagrådsremissen föreslås att om den unge har beretts vård med stöd av 2§ LVU får socialnämnden inför umgänge, om det finns anledning till det, besluta att en vårdnadshavare eller förälder ska lämna drogtest. En liknande bestämmelse föreslås för vårdnadshavare inför prövningen av om vården ska upphöra. Enligt Lagrådet ger bestämmelsen intryck av att socialnämndens beslut innebär en skyldighet för vårdnadshavaren eller föräldern att underkasta sig en beslutad provtagning. Enligt Lagrådet förstärks intrycket av att det i lagrådsremissen även föreslås att socialnämndens beslut om drogtest får överklagas (se avsnitt 9.3.4). Lagrådet uppfattar dock förslaget i lagrådsremissen som att det inte handlar om ett åläggande för den enskilde och att beslut om drogtest inte ska kunna genomdrivas med rättsliga medel. En sådan ordning skulle enligt Lagrådet vara betänklig från flera synpunkter. Enligt Lagrådet bör det därför framgå av lagtexten att socialnämndens beslut om drogtest inte innebär något åläggande. Lagrådet föreslår att det uttrycks genom att socialnämnden får besluta att en vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest. Enligt regeringens mening är avsikten med förslaget i lagrådsremissen inte att ett beslut om drogtest ska innebära ett åliggande för den enskilde och inte heller att det ska gå att genomdriva provtagningen med rättsliga medel. Regeringen instämmer i Lagrådets synpunkt om att detta bör framgå av lagtexten och ansluter sig därför till Lagrådets förslag på formulering, vilket innebär att socialnämnden får besluta att vårdnadshavaren eller föräldern ska uppmanas att lämna drogtest. Drogtest är ett fakultativt utredningsmedel Syftet med en reglering om drogtester är att ge socialnämnden verktyg för att kunna göra bättre och säkrare bedömningar i fråga om umgänge och Drogtest bör, som anges av Lagrådet, vara ett Det innebär att socialnämnden får besluta om att uppmana vårdnadshavare eller förälder att lämna drogtest, men inte är skyldig att göra det. Finns andra mer lämpliga utredningsmedel bör social- nämnden överväga sådana. Det följer även av behovs- och propor- tionalitetsprincipen (se avsnittet nedan om att socialnämnden i varje enskilt fall måste göra en proportionalitets- och behovsbedömning). rådet anser dock att det bör framgå av lagtexten att om det finns anledning att misstänka drogbruk har socialnämnden en skyldighet att kontrollera Syftet är, som regeringen uppfattar det, att det klart och tydligt bör framgå under vilka förutsättningar som socialnämnden får lov att besluta Hur den kontrollen lämpligen utövas får enligt Lagrådet bedömas med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Regeringen instämmer i Lagrådets synpunkt att det bör framgå av bestämmelsen att om socialnämnden finner anledning att kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder är påverkad, har socialnämnden en skyldighet att göra det. har en skyldighet att 2021/22:178 utreda vårdnadshavares och föräldrars lämplighet inför beslut i fråga om umgänge och vid överväganden om vårdens upphörande. Förslaget innebär att den skyldigheten nu tydliggörs. måste i varje enskilt fall göra en proportionalitets- och behovsbedömning I promemorian föreslås att det av regleringen om drogtester uttryckligen ska framgå att socialnämnden endast får fatta beslut om drogtest i den mån åtgärden är försvarlig med hänsyn till dess syfte och övriga omständigheter. Vidare gäller att drogtest får genomföras endast i den form och utsträckning som är nödvändig för det angivna syftet. Förslaget innebär att socialnämnden måste göra en behovs- och proportionalitetsbedömning i varje enskilt fall. Mot bakgrund av att drogtest innebär en ingripande utredningsåtgärd i förhållande till den enskildes personliga sfär, anser regeringen att ett beslut om att en vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest ska föregås av en behovs- och proportionalitetsbedömning. En vårdnadshavare eller förälder bör inte underkastas större intrång i sitt liv än vad som oundgängligen krävs. Behovs- och proportionalitetsprinciperna är två självständiga principer, som gäller och ska prövas oberoende av varandra. Dessa båda principer ska därför, var för sig, prövas vid beslut om drogtest och även vid beslut om vilken typ av test som ska genomföras (se avsnittet Tillåtna provtagningsmetoder sid. 83). Hur behovs- och proportionalitetsbedömningen ska göras bör inte närmare uttryckas i lag. Det ankommer på socialnämnden i varje enskilt fall att bedöma hur bedömningen ska göras. Syftet med att vårdnadshavaren eller föräldern ska lämna drogtest är att säkerställa trygghet och säkerhet för barnet. Ett beslut om att en vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest ska kunna fattas om det bedöms nödvändigt för att uppnå detta syfte. Ingreppet i den kroppsliga integriteten ska vara så litet som möjligt. Vid en behovs- och proportionalitetsbedömning kan socialnämnden t.ex. komma fram till att vårdnadshavaren eller föräldern inte bör uppmanas att lämna drogtest eftersom det är fullt tillräckligt för att säkerställa barnets trygghet och säkerhet att en stödperson närvarar vid umgänget. kan också komma fram till att vårdnadshavaren eller föräldern inte bör uppmanas att lämna drogtest eftersom ett sådant skulle kunna äventyra samarbetet med vårdnadshavaren eller föräldern och socialnämnden bedömer att tryggheten och säkerheten för barnet kan tillförsäkras genom andra medel. kan också vid en behovs- och proportionalitetsbedömning komma fram till att en viss provtagningsmetod inte bör användas eftersom den skulle innebära ett för stort ingrepp i den enskildes integritet. Som framgår nedan kan beslut om drogtest avse ett eller flera umgängestillfällen. kan vid behovs- och proportionalitetsbedömningen komma fram till att det inte är motiverat att besluta om drogtest vid mer än ett eller ett par umgängestillfällen. Behovs- och proportionalitetsbedömningen kan således komma att påverka hur många umgängestillfällen ett beslut om drogtest bör omfatta. Som Förvaltningsrätten i påpekar är det viktigt att socialnämnden noga motiverar sitt beslut och redogör för hur man beaktat behovs- och proportionalitetsprincipen. I lagrådsremissen föreslås också, i likhet med promemorian, att kontrollen får genomföras endast i den form och utsträckning som är nödvändig för det angivna syftet. Enligt Lagrådet är den språkliga betydelsen av detta inte helt klar och Lagrådet menar att den bestämmelse som föreslås om att beslut om drogtest endast får fattas i den mån åtgärden är försvarlig med hänsyn till dess syfte och övriga omständigheter, sätter gränserna för provtagningens form och utsträckning. För att underlätta en proportionalitetsprövning bör det dock enligt Lagrådet föreskrivas att socialnämnden ska ange i beslutet vad för slags prov som avses och syftet med åtgärden. Regeringen ansluter sig till Lagrådets förslag och föreslår att det ska framgå av lagtexten att socialnämnden särskilt ska ange i beslutet vad för slags prov som avses och syftet med åtgärden. I promemorian föreslås också att ett beslut om att en vårdnadshavare eller förälder ska lämna prov får fattas endast om inte annat motiveras av medicinska och liknande skäl. Kammarrätten i påpekar att det saknas en närmare förklaring av vad som avses med medicinska och liknande skäl och anser att det är oklart varför en sådan omständighet som att en vårdnadshavare eller förälder tar receptbelagda läkemedel skulle utgöra skäl för att inte besluta om att genomföra drogtest. Omständigheten tycks enligt kammarrätten vara relevant framför allt vid en bedömning av resultatet av drogtestet. Mot bakgrund av att omständigheten att en vårdnadshavare eller förälder tar receptbelagda läkemedel kan ha betydelse vid bedömningen av resultatet av drogtestet och att det kan förhålla sig så att det på grund av receptbelagda läkemedel inte går att utläsa om vårdnadshavaren eller föräldern är påverkad av droger, föreslås det i lagrådsremissen att det av lagtexten bör framgå att ett beslut om att en vårdnadshavare eller förälder ska lämna drogtest endast får fattas om inte annat motiveras av medicinska eller liknande skäl. Lagrådet anser dock att detta är en självklarhet som dessutom följer av proportionalitets- och behovsprincipen. Lagrådet anser därför att det inte behöver framgå av lagtexten att provtagning inte ska komma i fråga när medicinska eller liknande skäl talar emot det, utan att det i stället kan framhållas i författningskommentaren. Med beaktande av de skäl som Lagrådet för fram ansluter sig regeringen till Lagrådets förslag. I promemorian föreslås att socialnämnden får besluta att vårdnadshavare eller förälder ska lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1696) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Uppräkningen av drycker, medel och varor motsvarar huvudsakligen vad som gäller enligt 17 a § LVU för unga som vårdas på särskilda ungdomshem och vad som gäller enligt 32 § för intagna som vårdas på . Av kommunernas enkätsvar (se avsnitt 1.1) framkommer att de provtag- ningsmetoder som förefaller vara vanligast är urinprov, utand- ningsprov och salivprov men att det även förekommer att kommunerna använder blodprov och hårprov. Hårprov anges inte i 17 a § LVU och inte heller i 32 a § LVM, vilket även påpekas av JO. för att få information om tidigare bruk av droger. mening kan det finnas anledning för socialnämnden att inte endast skaffa sig information om huruvida en vårdnadshavare eller förälder är påverkad av droger vid provtagningstillfället utan också om huruvida vårdnads- havaren eller föräldern brukat droger i närtid. används av kommunerna anser regeringen att socialnämnden bör få möjlighet att fatta beslut om sådant prov. regeringen, i likhet med promemorian, att socialnämnden ska få besluta att vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1696) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Det finns fördelar och nackdelar med olika provtagningsmetoder, och vissa provtagningsmetoder kan upplevas som mer integritetskränkande än Ett blodprov kan t.ex. upplevas som mer integritetskränkande än ett Det är viktigt att socialnämnden ges utrymme att bedöma vilken provtagningsmetod som är lämpligast utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. påpekar att förslaget innebär att provtagning ska ske för att kontrollera om vårdnadshavaren eller föräldern är påverkad Att inte vara påverkad av droger utesluter emellertid inte att det vid provtagning ändå kan finnas spår av droger. Konsekvensen för ett barn kan enligt därmed bli att umgänge inte kan ske som spår av droger finns vid en provtagning. att sådana provsvar som ska användas för att besluta om umgänge även används inför prövning om upphörande av vård. I det fortsatta lagstift- ningsarbetet bör det således förtydligas om provtagningen ska kunna omfatta spår av otillåtna substanser, och vad ett sådant provsvar i så fall ska tillmätas för betydelse i olika sammanhang. Även SKR påpekar att vid provtagning inför ett beslut om huruvida vård enligt 21 § LVU ska upphöra är det även relevant att kunna besluta om provtagning för att få information om ifall vårdnadshavaren brukat droger i närtid även om det vid provtagningstillfället inte finns anledning att misstänka att vårdnadshavaren är påverkad. Enligt SKR inbegriper förslaget inte en Om avsikten är att socialnämnden ska kunna besluta om drogtest för att utreda om vårdnadshavaren har brukat droger i närtid bör detta enligt SKR uttryckligen framgå av lagtexten. grunden för att besluta om provtagning inför beslut om upphörande av vård inte bara ska avse prover som ska visa om vårdnadshavaren är påverkad utan även om vårdnadshavaren har spår av droger i kroppen. Förslaget i promemorian innebär att socialnämnden får besluta om drog- test för att kontrollera om vårdnadshavaren eller föräldern är påverkad av narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel, sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1696) om förbud mot vissa dopningsmedel eller sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. En vårdnadshavare eller förälder som är föremål för beslut om drogtest ska alltså utgå från att drogtestet genomförs för att utvisa om han eller hon är påverkad vid provtagningstillfället. Det kan dock inte uteslutas att det i vissa situationer även kan finnas behov av att få veta om vårdnadshavaren eller föräldern brukat droger i närtid. kan då komma att behöva använda en provtagningsmetod som utvisar om tidigare bruk förekommit. Sådan information kan framför allt vara relevant inför socialnämndens prövning av om vård enligt LVU ska upphöra. Regeringen delar SKR:s synpunkt om att förslaget i promemorian inte inbegriper någon möjlighet att besluta om drogtest för att kontrollera om vårdnadshavaren eller föräldern har varit påverkad av droger i närtid. Regeringen anser därför att det bör framgå av bestämmelsen att socialnämnden, om det finns anledning, även ska kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder har varit påverkad av droger. Det är viktigt, vilket även påpekas av , att socialnämnden inför beslut om drogtest på ett tydligt sätt informerar vårdnadshavaren eller föräldern om syftet med drogtestet och vad resultatet av drogtestet kan komma att utvisa, dvs. om resultatet endast kommer att utvisa om han eller hon är påverkad av droger vid provtagningstillfället eller om resultatet även kan komma att utvisa tidigare bruk. Tydlighet i kommunikationen underlättar för vårdnadshavarna eller föräldrarna att förstå varför socialnämnden känner oro för barnet och ökar möjligheterna för samarbete dem emellan, vilket gagnar vården av barnet. Det är också viktigt att socialnämnden erbjuder vårdnadshavarna eller föräldrarna det stöd och den hjälp som de behöver för att komma till rätta med sin situation. Någon misstanke om att vårdnadshavaren eller föräldern är påverkad vid provtagningstillfället krävs inte för att kontrollera om han eller hon är eller har varit påverkad av droger. behöver däremot ta ställning till om det finns anledning till att kontrollera om vårdnadshavaren eller föräldern är påverkad av droger och om ett beslut om att den enskilde ska uppmanas att lämna drogtest är förenligt med behovs- och proportionalitetsprincipen. Vad resultatet av ett drogtest ska tillmätas för betydelse bör enligt regeringens mening inte regleras (se nedan avsnittet Vad ett positivt drogtest bör leda till och konsekvenserna av ett uteblivet prov). Vad ett positivt drogtest bör leda till och konsekvenserna av ett uteblivet prov Flera remissinstanser anser att det behöver förtydligas vad ett positivt drogtest ska leda till och vilka konsekvenser en vägran av att lämna drogtest ska få. SKR anser att det tydligare behöver framgå att ett uteblivet prov kan leda till att umgänget ställs in, och Vårdföretagarna anser också att det bör övervägas om det bör införas krav på upprepade negativa drogtester inför umgänge med barnet, om tidigare narkotikaanvändning förekommit hos vårdnadshavarna. I den enkät som det redogörs för i promemorian (se avsnitt 1.1) uppger kommunerna att ett positivt drogtest kan leda till att umgänget ställs in eller till att umgänget sker tillsammans med en stödperson. 2021/22:178 uppger också att ett positivt drogtest kan leda till att socialnämnden beslutar om umgängesbegränsning, t.ex. i form av umgängesstöd. drogtest kan också leda till att socialnämnden ger stöd och hjälp till Förslaget om att det ska införas en möjlighet för social- nämnden att besluta att en vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest innebär att socialnämnden tillförs nya verktyg för att få information om huruvida en vårdnadshavare eller förälder är eller har varit påverkad av droger. Informationen blir en del i socialnämndens underlag inför bedömning av hur umgänget bör utformas och inför prövningen av om vård enligt LVU ska upphöra. Vad resultatet av drogtestet ska leda till och vilka konsekvenser det ska få för vårdnadshavare, föräldrar och barn