prop · H903119 · 2022-02-15 00:00:00 — Förslaget om en närvarorätt i vissa fall när elektronisk kommunika- tionsutrustning eller en kopia genomsöks och när genomsökning på distans utförs kan antas medföra kostnadsökningar för staten i den mån ett ombud som har rätt till ersättning av allmänna medel även närvarar vid genom- sökningen. Rätten att närvara föreslås dock gälla endast under vissa begränsade förutsättningar och det bör därför bli fråga om endast ett mindre antal fall . De ökade kostnaderna bedöms kunna hanteras inom befintliga ramar. Vissa förslag innebär att riskerna för enskildas personliga integritet ökar i det enskilda fallet när åtgärden används, däribland förslaget om att beslagsförbudet i närståendefall ska tas bort liksom förslagen om biomet- risk autentisering och genomsökning på distans. kommer för- slagen att vara effektiva verktyg för de brottsbekämpande myndigheterna. De kommer att innebära ökade möjligheter att utreda brott, som i sin tur leder till ökad rättssäkerhet för den som drabbas av brott. Genom förslagen skapas bättre förutsättningar att samla in viktig bevisning, vilket också kan förväntas leda till fler fällande domar och upprättelse för brottsoffer i ökad utsträckning. Genom den utökade möjligheten till edition och exhibition förväntas, i de fall sådana åtgärder används i stället för exempelvis husrannsakan och beslag, intrånget i den enskildas personliga integritet bli mindre i det enskilda fallet. Dessutom förväntas rättssäkerheten för den enskilde att öka i och med förslaget om att den enskilde har rätt till ett 2021/22:119 biträde vid genomsökning på distans och genomsökning av elektronisk kommunikationsutrustning. Utredningen uppskattar att det skulle röra sig om ersättning med och bedömer, vilket regeringen instämmer i, att det bör kunna hanteras genom omprioriteringar inom utgiftsområde 4. Genom borttagandet av beslags- förbudet i närståendefall ökar möjligheterna att såväl bekräfta en miss- tanke som att kunna avföra en misstänkt person, vilket också bidrar till en Förslaget om att reglera möjligheten att kopiera handlingar under förundersökningen bidrar till en ökad rättssäkerhet i straffprocessen. reglerat förfarande leder till en ökad förutsebarhet både för den enskilde och för myndigheterna. Det kan också begränsa olägenheterna för den som har drabbats av ett beslag eftersom beslaget i vissa fall kommer att kunna hävas tidigare än vad som annars hade varit möjligt. prövning av åtgärden och rätten att närvara vid vissa genomsökningar innebär också en ökad rättssäkerhet för enskilda. om att en kopia i vissa fall ska förstöras stärka skyddet för den personliga integriteten, liksom förslaget om ett uttryckligt kopieringsförbud. Förslagen är könsneutrala. Även med bestämmelser som gäller lika för alla kan emellertid olika grupper påverkas av dem i olika utsträckning. Förslaget om att avskaffa beslagsförbudet i närståendefall innebär att det i utredningar om brott mot närstående kommer att vara enklare att säkra be- visning, oavsett brottets allvar. Detta kan förväntas medföra positiva effek- ter i utredningar om brott mot kvinnor, framför allt när det gäller våld i Därmed kan förslaget förväntas medföra positiva effekter för jämställdheten mellan kvinnor och män och bidra till det jämställdhets- politiska delmålet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. slagen kan antas leda till ökade möjligheter att utreda brott är speciellt positivt för unga då de i högre grad utsätts för brott generellt samt i en rad integritetskränkande brott som sexualbrott, personrån och misshandel. Förslagen är tillämpliga även i utredningar mot den som är . Det regleras också särskilt att genomsökning på distans och biometrisk autentisering i vissa fall får användas mot en brottsmisstänkt som är under Brottsbekämpande myndigheter föreslås även tillfälligt få om- händerta elektronisk kommunikationsutrustning från den som är under Förslagen innebär således ett generellt ökat integritetsintrång även kan detta förväntas medföra positiva effekter i utredningar av brott mot unga personer då gärningspersonen inte sällan är en annan underårig person. I ärenden som rör barn ska barnets rättigheter i enlighet med beaktas. Förslagen är därför underställda flera rättssäkerhetsprinciper och framför allt proportionalitetsprincipen gör sig starkt gällande när den som utsätts för åtgärden är underårig. sammanhanget aktualiseras flera artiklar i bland annat artikel 16 om barnets rätt till privat- och familjeliv. Enligt artikeln har ett barn rätt till lagens skydd mot godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens samt mot olagliga angrepp på sin heder och sitt anseende. ska ses som en helhet och artikel 4 ska beaktas i genomförandet av samtliga rättigheter i lyfter fram några s.k. grundprinciper i artiklarna 2.1, 3.1, 6 och 12, som de anser har en särskild relevans för genomförandet av rättigheterna i konventionen. Av artikel 3.1 om barnets bäst framgår att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av Prop. 2021/22:119 offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administra- tiva myndigheter eller lagstiftande organ, ska även vad som bedöms vara barnets bästa beaktas. I en bedömning och prövning av barnets bästa ingår att ta hänsyn till samtliga grundläggande principer och konventionen i sin helhet. Vid en sådan bedömning får barnets upplevelse och åsikter om sin situation särskild betydelse, i förhållande till barnets ålder och mognad (artikel 12). Genom förslaget om att avskaffa beslagsförbudet i närstående- fall förväntas det uppstå positiva effekter i utredningar om brott mot barn eftersom det medför utökade möjligheter att samla in bevisning vid brott i nära relation. Förslaget som helhet bedöms vara till barnets bästa och bidrar till att tillförsäkra barnet det skydd som krävs enligt artikel 3 och artikel 19, om att barnet ska skyddas mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp, i barnkonven- tionen. Förslagen bedöms inte få några andra konsekvenser som bör redovisas. Förslagen påverkar inte heller åtaganden till följd av medlem- skapet i Europeiska unionen. 13.1Förslaget till lag om ändring i 23 kap. Om förundersökning 14 § Undersökningsledaren får inhämta ett yttrande från en sakkunnig. Innan ett yttrande inhämtas från någon annan än en myndighet, ska den misstänkte eller försvararen ges tillfälle att yttra sig om valet av sakkunnig, om inte särskilda skäl talar mot detta. Om en sakkunnig redan under förundersökningen bör utses av rätten, får undersökningsledaren framställa en begäran om det. Han eller hon får också begära att rätten ska förelägga att ett skriftligt bevis ska läggas fram eller att ett föremål ska tillhandahållas för besiktning eller besluta att en allmän handling som kan antas ha betydelse som bevis ska tillhandahållas vid förundersökningen. Innan någon är skäligen misstänkt får ett föreläggande enligt andra stycket beslutas endast om det är uppenbart att den som föreläggandet riktas mot inte kan komma att misstänkas för brottet. Paragrafen reglerar frågor om inhämtande av sakkunnigyttranden, skrift- liga bevis och andra bevis redan under förundersökningen. Övervägandena finns i avsnitt 10. I tredje stycket, som är nytt, regleras att ett föreläggande om att skriftligt bevis ska läggas fram eller föremål tillhandahållas för besiktning som huvudregel inte får meddelas innan förundersökningen har kommit så långt att någon kan misstänkas för brottet (se NJA 2003 s. 107). Från den huvudregeln finns ett undantag, nämligen om det är uppenbart att den som föreläggandet riktas mot inte kan komma att misstänkas för brottet. Rätten ska alltså vid prövning av om undantaget är tillämpligt ta ställning till om den som föreläggandet riktas mot kan komma att miss- 2021/22:119 tänkas för brottet. Det ska dessutom vara uppenbart att så inte är fallet för att undantaget ska vara tillämpligt. Det är ett högt ställt krav, vilket innebär att en invändning som inte framstår som obefogad normalt bör leda till att ett föreläggande inte meddelas. Vid bedömningen av om undantaget är tillämpligt är det bland annat av betydelse vad som framkommit under förundersökningen och handlingens eller föremålets karaktär. En annan omständighet som kan ha betydelse är hur innehavet av handlingen eller föremålet uppkommit och hur innehavet förhåller sig till den omständighet som gör att föremålet eller handlingen kan ha betydelse som bevis. Som exempel på fall där undantaget kan vara tillämpligt kan nämnas den situationen att föreläggandet riktas mot ett företag eller en organisation som inte har något samband med det brott som förundersökningen avser eller någon annan som uppenbarligen inte kan ha någon närmare koppling till det brott som förundersökningen avser. Övriga ändringar är endast språkliga. 27 kap. Om beslag, kopiering, biometrisk autentisering och hemliga tvångsmedel 1 § Ett föremål får tas i beslag om det skäligen kan antas 1.ha betydelse för utredning om brott, 2.ha tagits ifrån någon genom brott, 3.vara förverkat på grund av brott, 4.kunna användas för att utföra en genomsökning på distans, eller 5.ha betydelse för utredning om förverkande av utbyte av brottslig verksamhet enligt 36 kap. 1 b § . Vad som sägs i detta kapitel om föremål gäller också om skriftlig handling, om inte annat är föreskrivet. Tvångsmedel enligt detta kapitel får beslutas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. I paragrafen regleras förutsättningarna för att ta föremål i beslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.10. I fjärde punkten införs en ny beslagsgrund, nämligen att ett föremål som kan användas för att utföra en genomsökning på distans får tas i beslag. Föremålet som åsyftas är i normalfallet elektronisk kommunikations- utrustning, som i vissa fall kan användas som ett verktyg för att utföra en genomsökning på distans, se 28 kap. 10 a och 10 b §§. Det kan också vara fråga om andra slags föremål, till exempel ett nedtecknat lösenord och användarnamn till ett visst avläsningsbart informationssystem. Övriga ändringar är endast språkliga och redaktionella. 2 § En skriftlig handling får inte tas i beslag om 1.den kan antas innehålla uppgifter som en befattningshavare eller någon annan som avses i 36 kap. 5 § inte får höras som vittne om, och 2.handlingen innehas av honom eller henne eller av den som tystnadsplikten gäller till förmån för. Paragrafen innehåller bestämmelser om att en skriftlig handling eller ett skriftligt meddelande under vissa förhållanden inte får tas i beslag (det s.k. beslagsförbudet). Övervägandena finns i avsnitt 5.1. De hittillsvarande andra–fjärde styckena, som reglerar ett beslagsförbud Prop. 2021/22:119 i närståendefall, tas bort. Ändringarna innebär att det inte längre gäller något förbud mot beslag av meddelanden mellan den misstänkte och en närstående eller mellan sådana närstående. De principer som redan gäller för all tvångsmedelsanvändning inklusive beslag, såsom proportionalitets- principen, gäller dock alltjämt. Vid proportionalitetsbedömningen ska bland annat rätten till skydd för privat- och familjeliv och korrespondens enligt 2 kap. 6 § regeringsformen och artikel 8 i beaktas. Det innebär att det kan vara oproportionerligt att beslagta med- delanden mellan närstående vid alltför lindrig brottslighet. 11 § Om den som beslag sker från inte är närvarande vid beslaget, ska han eller hon så snart det kan ske utan men för utredningen underrättas om det och om vad som har skett med det beslagtagna. Om en försändelse hos ett befordringsföretag har tagits i beslag, ska, så snart det kan ske utan men för utredningen, mottagaren underrättas och, om avsändaren är känd, även denne. Paragrafen reglerar underrättelse till enskild efter beslag. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafen görs en ändring som innebär att om beslag har gjorts när den drabbade inte varit närvarande, behöver underrättelsen inte längre lämnas utan dröjsmål. En underrättelse ska i stället lämnas så snart det kan ske utan men för utredningen. En underrättelse kan vara till men för utredningen till exempel i en situation då den kan äventyra en infiltratörsoperation eller en så kallad kontrollerad leverans, det vill säga att brottsbekämpande myndigheter avvaktar att ingripa mot en leverans av till exempel narkotika i syfte att övervaka och följa leveransen för att kunna kartlägga vem som mer är involverad i brottsligheten. Även i andra fall kan det finnas skäl att dröja något med underrättelsen för att den misstänkte inte ska kunna anpassa sin förhörsutsaga efter att ha fått information om det som beslagtagits. Under- rättelsen kan också i vissa fall behöva skjutas upp på grund av risken att den misstänkte eller någon annan undanröjer bevis eller på något annat sätt försvårar utredningen. Bedömningen av om underrättelsen är till men för utredningen ska göras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. När frågan aktuali- seras ska proportionalitetsprincipen beaktas. Beslutsfattaren måste alltså ta ställning till om det framstår som proportionerligt i förhållande till de intressen som talar för att underrättelsen inte skjuts upp, och då främst den enskildes intresse av att kunna påkalla rättens prövning av beslaget. Pro- portionalitetsprincipen måste också beaktas när det gäller hur länge under- rättelsen ska skjutas upp. Proportionalitetsbedömningen påverkas bland annat av vilken typ av material som beslagtagits. När det rör sig om till exempel illegala vapen och narkotika väger den enskildes intresse av att bli underrättad lättare än om det är fråga om legitim egendom och i synnerhet egendom med ett stort ekonomiskt värde. Övriga ändringar är endast språkliga. 11 b § Vid genomsökning av handlingar i en beslagtagen elektronisk kommuni- kationsutrustning eller av en kopia av sådana handlingar ska den som drabbats av 2021/22:119 åtgärden få tillfälle att närvara, om det kan antas att det kommer fram uppgifter som enligt 2 § hindrar beslag. Det som sägs i första stycket gäller inte om det finns särskilda skäl mot närvaro. Undersökningsledaren får besluta att det som förekommit vid en genomsökning inte får uppenbaras. Paragrafen, som är ny, innehåller regler om den drabbades rätt att närvara när handlingar i en beslagtagen elektronisk kommunikationsutrustning eller en kopia av sådana handlingar genomsöks och om yppandeförbud. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I första stycket regleras den drabbades rätt att få närvara i samband med att handlingar i en beslagtagen elektronisk kommunikationsutrustning eller en kopia av sådana handlingar genomsöks. Med uttrycket elektronisk kommunikationsutrustning avses all utrustning som kan anslutas till ett elektroniskt kommunikationsnät, även sådan utrustning som inte just vid tillfället kan anslutas till kommunikationsnät, så länge det finns förut- sättningar för det, till exempel genom att lägga till en komponent – såsom ett USB-nätverkskort. Uttrycket elektronisk kommunikationsutrustning har samma innebörd som det har i lagen om hemlig dataavläsning. I för- arbetena till den lagen (propositionen Hemlig dataavläsning, prop. 2019/20:64 s. 210) anges att begreppet elektronisk kommunikationsutrust- ning ska ges samma innebörd som i annan tvångsmedelsreglering, till exempel i 23 kap. 9 a § (tillfälligt omhändertagande av elektronisk kom- munikationsutrustning vid kollusionsfara) och 27 kap. 19 § rättegångs- balken (hemlig övervakning av elektronisk kommunikation) samt 1 § lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommuni- kation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Elektronisk kommunikation innefattar även sådan kommunikation som sker mellan de olika komponenterna i en dator samt mellan en dator och dess tillbehör, till exempel kommunikationen mellan en dator och en extern hårddisk som är ansluten till datorn med eller utan tråd. Kommuni- kationen mellan de olika komponenterna i en dator samt mellan datorn och dess tillbehör i sig utgör då en elektronisk kommunikation i den mening som avses i bestämmelsen. Det innebär att all elektronisk utrustning som kan anslutas till ett elektroniskt kommunikationsnät för kommunikation omfattas, även en fristående enhet såsom en hårddisk eller någon annan utrustning med bara inspelnings- eller lagringsfunktion som kan anslutas till ett kommunikationsnät. Om utrustningen emellertid är sådan att den endast har inspelnings- eller lagringsfunktion och inte heller på något sätt kan anslutas till ett elektroniskt kommunikationsnät eller användas för kommunikation, såsom en gammaldags bandspelare utan sådana möjlig- heter, faller den dock utanför regleringen (jfr propositionen Förstärkt rätts- säkerhet och effektivitet i förundersökningsförfarandet, prop. 2015/16:68 s. 74). Vid genomsökning av handlingar har den drabbade möjlighet att bevaka att sådana skyddade uppgifter som avses i 2 § inte röjs och att lämna upplysningar som minskar risken för att så sker. Bestämmelsen ger dock inte den närvaroberättigade rätten att läsa eller studera handlingar i närmare detalj än vad som krävs för att han eller hon ska kunna ta ställning till om genomsökningen riskerar att röja skyddade uppgifter eller annan integritetskänslig information. För att rätten till närvaro ska aktualiseras ska det kunna antas att den beslagtagna elektroniska kommunikationsutrustningen eller kopian inne- håller uppgifter som hindrar att handlingen tas i beslag enligt 2 §. Exempelvis kan det regelmässigt antas att det kan komma fram skyddade uppgifter vid genomsökningen om beslaget eller kopieringen avser en dator eller liknande hos en advokat, läkare, journalist eller annan som hör till den personkrets som avses i 36 kap. 5 §, tas i beslag eller blir föremål för kopiering. Det är dock inte tillräckligt med ett blankt påstående om att den elektroniska kommunikationsutrustningen eller kopian innehåller sådana uppgifter som bestämmelsen syftar till att skydda utan det krävs någon form av konkret bevisning för att påståendet ska godtas. Rätten att närvara tillkommer den drabbade. Vanligtvis är den drabbade samma person som den som åtgärden gjorts hos, till exempel om husrann- sakan gjorts hos en misstänkt och det där påträffats en mobiltelefon som tillhör den misstänkte och som blir föremål för en genomsökning. Det kan dock förekomma att den som husrannsakan gjorts hos inte är samma person som genomsökningen sedan riktas mot, till exempel om det vid husrannsakan hos en person påträffas elektronisk kommunikations- utrustning som tillhör någon annan. Vem som är den drabbade får således avgöras från fall till fall. Det kan i förundersökningsprotokollet antecknas på lämpligt sätt vem som varit närvarande vid genomsökningen och även om ett biträde enligt 11 c § varit närvarande. I andra stycket framgår att rätten att närvara inte är absolut utan kan begränsas när det finns särskilda skäl däremot. Särskilda skäl kan föreligga när den enskildes närvaro riskerar att fördröja genomsökningen, till exempel för att han eller hon inte kan infinna sig med tillräcklig skyndsamhet och fördröjningen inte kan anses godtagbar. Detta gör sig framför allt gällande när förundersökningen avser misstankar mot någon som inte fyllt eller är frihetsberövad, det vill säga i fall som handläggs med särskilda tidsfrister. Som ytterligare exempel kan nämnas fall när den enskilde är förhindrad att närvara och hindret inte kan förväntas upphöra inom rimlig tid, till exempel om han eller hon är långvarigt bortrest. Särskilda skäl kan också föreligga när det är fråga om en utredning som syftar till att förhindra ett pågående allvarligt brott, till exempel terroristbrott, vilket rimligen utesluter att den som drabbas av åtgärden närvarar vid genomsökningen. Slutligen kan nämnas den omständigheten att beslaget enligt 27 kap. 11 § ännu inte har underrättats den enskilde och att det därmed inte finns förutsättningar att låta honom eller henne närvara vid genomsökningen av den beslagtagna utrustningen. Även risken för att man under genomsökningen ska få del av uppgifter som avses i första stycket kan beaktas vid bedömningen om det finns sär- skilda skäl mot närvaro. Bestämmelsen kan användas i olika situationer beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. Utrymmet för att göra undantag från huvudregeln varierar beroende på vikten av den enskildes rätt att närvara. Närvarorätten kan även begränsas till särskilda moment av genomsökningen, om detta framstår som ett lämpligt alternativ till att helt utesluta närvaro. 2021/22:119 Enligt tredje stycket får undersökningsledaren belägga de personer som har närvarat vid genomsökningen med yppandeförbud. Undersökningsle- daren ska i varje enskilt fall bedöma om ett sådant förbud är påkallat. För- budet kan avse den närvaroberättigade liksom ett biträde eller en vårdnads- havare som har närvarat med stöd av 11 c §. Det är dock inte möjligt att meddela ett yppandeförbud för en försvarare i förhållande till dennes huvudman. Behov av ett yppandeförbud aktualiseras exempelvis när det finns en påtaglig risk för att den fortsatta utredningen kan skadas om det avslöjas vad genomsökningen har avsett. Likaså kan det aktualiseras när det kan förväntas att någon enskild person skulle lida allvarligt men av att uppgifter om honom eller henne avslöjas efter att de kommit fram vid genomsökningen. 11 c § Den som avses i 11 b § första stycket har rätt att ha ett biträde närvarande om det kan ske utan men för utredningen och biträdet uppfyller de krav som ställs på en försvarare i 21 kap. 3 § tredje stycket. Om den som avses i 11 b § första stycket är bör den som har vårdnaden om honom eller henne vara närvarande vid genomsökningen, om det kan ske utan men för utredningen. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om närvaro för biträden och vårdnadshavare vid genomsökning av elektronisk kommunikations- utrustning eller en kopia av handlingar i sådan utrustning. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Av första stycket framgår att den som har rätt att närvara vid genomsök- ning enligt 11 b § första stycket har rätt att ha ett biträde närvarande. Biträdets roll är att vara till stöd och hjälp för den enskilde i kontakt med myndigheten och bevaka den enskildes rätt. Biträdet kan närvara tillsam- mans med den enskilde eller i dennes ställe. En förutsättning för att bi- trädet ska få närvara är att undersökningsledaren anser att det kan ske utan men för utredningen. Det krävs vidare att biträdet motsvarar de krav som ställs på en försva- rare enligt 21 kap. 3 § tredje stycket. Det innebär bland annat att biträdet med hänsyn till redbarhet, insikter och tidigare verksamhet ska kunna an- ses lämplig som biträde (se 12 kap. 2 §). Om biträdets närvaro av olika anledningar är till men för utredningen får han eller hon inte närvara. Detta är en bedömning som får göras från fall till fall. Biträdets närvaro kan exempelvis vara till men för utredningen om det finns särskilda skäl mot den enskildes närvaro vid genomsökningen enligt 11 b § och dessa skäl grundas i att den enskilde ännu inte underrättats om att ett beslag har gjorts (se 11 §). Andra stycket gäller när den närvaroberättigade är . Av bestämmelsen följer att hans eller hennes vårdnadshavare då bör närvara vid genomsökningen. Undersökningsledaren behöver regelmässigt på ett eller annat sätt förvissa sig om att var och en som är vårdnadshavare och kan tillåtas att närvara också har underrättats om genomsökningen. Be- stämmelsen är utformad med 23 kap. 10 § sjätte stycket som förebild och ska tillämpas på samma sätt. En förutsättning för vårdnadshavarens närvaro är att undersökningsledaren anser att det kan ske utan men för utredningen.