prop · H903159 · 2022-03-22 00:00:00 — Varje kommun har ett ansvar för att ungdomarna i kommunen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet (15 kap. 30 § första stycket). God kvalitet handlar i första hand om att eleverna når de nationellt fastställda målen för utbildningen. Tillgången till gymnasieutbildning och gymnasial vuxenutbildning av god kvalitet är en strategisk fråga för den framtida kompetensförsörjningen (prop. 2008/09:199 s. 44 och prop. 2009/10:165 s. 410). När en kommun bestämmer vilka utbildningar inom gymnasie- skolan som ska erbjudas till ungdomarna och hur många platser som ska finnas på dessa utbildningar ska kommunen så långt det är möjligt anpassa detta med hänsyn till ungdomarnas önskemål (15 kap. 30 § tredje stycket). När kravet på att anpassa fördelningen av antalet platser på de olika programmen med hänsyn till elevernas önskemål infördes uttalades i förarbetena att åtgärden låg i linje med en strävan att utveckla elev- inflytandet och därmed stärka ungdomarnas intresse och ansvar för sin gymnasieutbildning. Principen angavs vara att elevernas studieval ska styra utvecklingen, inte andra hänsyn från kommunens sida (prop. 1990/91:85 s. 58). När det gäller gymnasieskolans nationella program har hemkommunen ett ansvar för att alla behöriga ungdomar i kommunen erbjuds utbildning på dessa program. Erbjudandet från kommunen ska omfatta ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar (16 kap. 42 §). I förarbetsuttalandena om kravet anfördes bl.a. att en skyldighet för kommunerna att erbjuda ett allsidigt urval är nödvändig för att undvika risken att bredden i utbildningsutbudet påtagligt minskar i förhållande till det utbud som finns i flertalet gymnasieregioner. Utan en sådan bredd i utbudet från varje kommun antogs en utveckling kunna ske mot att ett ökat antal ungdomar på egen hand skulle få söka utbildning på andra orter. Vidare angavs att ett allsidigt urval bör innebära att mer än hälften av de nationella programmen finns med i utbudet. Enligt förarbetena bör det dock inte uppställas en strikt regel om utbudet utan det bör ligga i kommunerna intresse att tillse att bredden blir tillräcklig. För stora delar av landet antogs det bli naturligt att i väl sammanhållna samverkans- områden anordna alla programmen (prop. 1990/91:85 s. 58). Hemkommunen har också ansvar för att alla behöriga ungdomar i Prop. 2021/22:159 kommunen erbjuds de fyra olika introduktionsprogrammen. programinriktat val ska erbjudandet avse utbildningar som är inriktade mot ett allsidigt urval av de nationella program som kommunen anordnar eller erbjuder genom samverkansavtal (17 kap. 16 § första stycket). När det gäller vuxenutbildning ansvarar hemkommunen för att de vuxna som har rätt att delta i en utbildning på gymnasial nivå och som önskar delta i den, också får det (20 kap. 16 §). Bestämmelser om behörighet till utbildningen finns i 20 kap. 20 §. Bestämmelser om rätten att delta i utbildningen i syfte att bli behörig till utbildning inom högskolan eller finns i 20 kap. 19–19 b §§. Utöver att säkerställa deltagande för de vuxna som har rätt till utbildningen ska hemkommunen också erbjuda utbildning på gymnasial nivå. Kommunen ska då sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov (20 kap. 16 §). Det innebär också att de ska ge utbildningen en lämplig form med hänsyn till resor, tidsplanering, dimensionering och uppbyggnad (prop. 1990/91:85 s. 200 och prop. 2009/10:165 s. 845). Om det saknas ett tillräckligt antal platser för gruppen av behöriga sökande som inte kan göra gällande en rätt till utbildningen, ska ett urval göras inom den gruppen. Bestämmelser om urval finns i 3 kap. 7 § förordningen om vuxenutbildning. Där anges att det vid urvalet ska ges företräde till den sökande som har störst behov av utbildning på grund av olika omständigheter som nämns i en prioritetsordning. Högst prioritet har en sökande som önskar fullfölja påbörjade studier enligt en individuell studieplan. Näst högst prioritet har en sökande som inte har uppnått kraven för en gymnasieexamen eller genomgått någon utbildning som motsvarar utbildning i gymnasieskolan. Därefter följer i prioritetsordningen en sökande som är eller riskerar att bli arbetslös, behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller behöver utbildningen för planerat yrkes- val. Varje kommun har vidare ett ansvar att informera om möjligheterna till utbildning på gymnasial nivå samt att aktivt verka för att vuxna i kommunen deltar i sådan utbildning (20 kap. 17 § skollagen). Även regioner och enskilda kan i viss utsträckning erbjuda gymnasial utbildning Kommuner är huvudmän för gymnasieskolan och för vuxen- utbildning. Kommuner är även huvudmän för förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasiesärskola, och fritidshem (2 kap. 2 § första stycket och 4 § skollagen). En region kan vara huvudman för gymnasieskola, gymnasiesärskola och vuxenutbildning i vissa fall (2 kap. 3 § första stycket). En region får anordna utbildningar på sådana nationella program i gymnasieskolan som avser naturbruk och omvårdnad, och den kan efter överenskommelse med en kommun anordna utbildning även på andra nationella program (15 kap. 31 § första och andra stycket). Enskilda, t.ex. aktiebolag, föreningar eller stiftelser, får efter ansökan godkännas som huvudmän för förskola, förskoleklass, grund- skola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och fritidshem. Godkännandet avser en viss utbildning vid en viss skolenhet (2 kap. 5 § första och femte stycket). När det gäller godkännande för gymnasieskola 2021/22:159 och gymnasiesärskola ska ansökan innehålla uppgift bl.a. om vilket nationellt program och, i förekommande fall, vilken nationell inriktning som huvudmannen vill anordna (2 kap. 4 § första stycket gymnasie- förordningen). De enskilda huvudmännen erbjuder den utbildning på nationella program och nationella inriktningar som de har godkännande för. När det gäller introduktionsprogram får en fristående gymnasieskola som anordnar ett nationellt program bl.a. anordna programinriktat val som är inriktat mot det nationella programmet. Om en fristående gymnasie- skola anordnar ett yrkesprogram får den anordna yrkesintroduktion (17 kap. 28 §). Inom vuxenutbildning är det relativt vanligt att kommunen överlämnar utbildning till en enskild fysisk eller juridisk person på entreprenad. Entreprenad innebär enligt skollagen att huvudmannen sluter ett avtal med någon annan om att denne ska utföra uppgifter inom utbildning eller annan verksamhet som huvudmannen ansvarar för enligt lagen. Kommunen behåller huvudmannaskapet för uppgifterna som utförs på entreprenad (23 kap. 2 §). Samverkan om gymnasieskolan och vuxenutbildning kan ske mellan kommuner och mellan kommun och region När det gäller gymnasieskolan kan kommunen erbjuda utbildning som den själv anordnar eller utbildning som anordnas av en annan kommun eller en region enligt samverkansavtal med kommunen eller regionen. De kommuner som har ingått ett samverkansavtal bildar ett samverkans- område för utbildningen (15 kap. 30 § andra stycket). Beträffande vuxenutbildning finns reglering om samverkan i 23 kap. En kommun kan ingå avtal med en annan kommun eller en region om att denna tar över ansvaret för kommunens uppgifter enligt skollagen inom vuxenutbildning (22 § 3 och 23 § första stycket). Den som enligt ett sådant samverkansavtal tar över ansvaret tar då även över huvudmannaskapet för uppgifterna i fråga (21 §). Som nämns ovan finns ett riktat statsbidrag för yrkesinriktad vuxen- utbildning på gymnasial nivå som kommuner under medverkan av arbets- livet samverkar om. Bestämmelser om det finns i förordningen (2016:937) om statsbidrag för regional yrkesinriktad vuxenutbildning. Ett av villkoren för att få statsbidraget är att minst tre kommuner samverkar om planering och genomförande av utbildningen i syfte att öka utbildningsutbudet för enskilda och tillgodose behoven på hela arbetsmarknaden i de sam- verkande kommunerna (20 § första stycket 1). Både när det gäller gymnasieskolan och komvux kan kommuner och regioner som vill gå längre i sin formella samverkan bilda kommunal- förbund och lämna över skötseln av kommunala angelägenheter till för- bundet enligt 3 kap. 8 § kommunallagen (2017:725). Samverkande kom- muner kan också inrätta en gemensam gymnasial utbild- ning. Kommuner och regioner får besluta att en nämnd ska vara gemensam med en annan kommun eller en annan region enligt 3 kap. 9 § kommunal- lagen. Andra förslag till ändringar i skollagen som rör samma delar av Regeringen lämnar tre andra propositioner där det föreslås ändringar i det regelverk som gäller godkännande av enskilda huvudmän. I propositionen Tydligare krav på fristående förskolor, skolor och fritidshem med konfessionell inriktning (prop. 2021/22:157) föreslås bl.a. en ny bestämmelse i 2 kap. skollagen som innebär att en enskild som ansöker om att godkännas som huvudman inte ska anses som lämplig om det finns en risk för att barn eller elever i verksamheten kommer att utsättas för våld, tvång eller hot, diskriminering eller kränkande behandling, eller påverkan som syftar till motarbetande av grundläggande fri- och rättigheter eller det demokratiska styrelseskicket. ska enligt förslaget omfatta såväl företrädare för den juridiska personen som den juridiska personen själv. Lagändringarna föreslås träda i kraft den För de huvudmän som vid lagens ikraftträdande redan har fått ett godkännande i enlighet med äldre bestämmelser föreslås särskilda I propositionen Ett mer likvärdigt skolval (prop. 2021/22:158) föreslås bl.a. att Skolinspektionen vid prövning av ansökningar från enskilda om att bli godkända som huvudmän särskilt ska beakta elevers rätt till en Det föreslås även att kommuner där utbildningen ska bedrivas ska vara skyldiga att yttra sig över ansökningar om godkännande. När en ansökan avser en gymnasieskola ska också närliggande berörda kommuner ges tillfälle att yttra sig över en ansökan. föreslås träda i kraft . I den del av lagförslaget i förevarande proposition som avser bestäm- melserna i 2 kap. skollagen görs en lagteknisk sammanjämkning av för- slaget sådant det var utformat i lagrådsremissen och de föregående förslagen i propositionerna Tydligare krav på fristående förskolor, skolor och fritidshem med konfessionell inriktning och Ett mer likvärdigt skolval. Den ändring av utformningen som görs i förhållande till förslaget i lagrådsremissen innebär ingen ändring av förslagets innehåll i sak. I propositionen Elevhälsa och stärkt utbildning för elever med intellektuell funktionsnedsättning (prop. 2021/22:162) föreslås bl.a. att benämningarna gymnasiesärskola och vuxenutbildning som särskild utbildning på grundläggande nivå respektive gymnasial nivå ändras till anpassad gymnasieskola och vuxenutbildning som anpassad utbildning på grundläggande nivå respektive gymnasial nivå. Även dessa förslag till lagändringar innefattar ändringar i de berörda bestämmelserna i 2 kap. skollagen, men lagändringarna föreslås träda i kraft , dvs. efter de lagändringar som föreslås i förevarande 4.3Arbetsmarknadens behov ska vägas in vid planering och dimensionering av utbildningen Regeringens förslag: När en kommun bestämmer vilka gymnasie- utbildningar på nationella program och introduktionsprogrammen programinriktat val och yrkesintroduktion utformade för en grupp elever som ska erbjudas och antalet platser på utbildningarna ska kommunen ta hänsyn till både ungdomarnas efterfrågan och arbets- marknadens behov. Motsvarande krav ska gälla för en region som anordnar utbildning inom gymnasieskolan. Motsvarande krav ska också gälla för en enskild huvudman, med utgångspunkt i vad som följer av huvudmannens godkännande. När en kommun bestämmer vilka yrkesämnen och sammanhållna yrkesutbildningar som ska erbjudas inom vuxenutbildning och antalet platser på utbildningarna ska kommunen ta hänsyn till vuxnas efterfrågan och behov av utbildning och till arbetsmarknadens behov. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen föreslår att en ändrad princip för planering och dimensionering ska införas för gymnasieskolan i ett första steg, och först i ett andra steg, med senare ikraftträdande- och tillämpningstidpunkt, även för komvux. I fråga om gymnasieutbildningar föreslår utredningen att betydande hänsyn ska tas till ungdomarnas efterfrågan, ungdomarnas behov och arbetsmarknadens behov. Utredningen föreslår också att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer regelbundet ska besluta om regionala ramar. För gymnasieskolan föreslås att ramarna ska ange hur många platser av vissa utbildningar som ska erbjudas inom ett samverkansområde. För komvux föreslås att ramarna bl.a. ska ange inom vilka yrkesområden som sammanhållen yrkesutbildning ska erbjudas. Remissinstanserna: En majoritet av de instanser som yttrat sig över förslaget är positiva eller har inget att invända, däribland Arbetsförmedlingen, , Delegationen mot segregation, utvärdering, Bodens, och kommuner, Storsthlm, Region , Region , Region , , , Byggsektorn, Företagarna, , , , i (LO), , , Tjänstemännens central- organisation (TCO), Teknikföretagen och Transportföretagen. Arbetsförmedlingen anser att förslaget skapar goda förutsättningar för en väl fungerande arbetsmarknad ur ett matchningsperspektiv. Industri- arbetsgivarna påpekar att ett utbildningsutbud som bättre motsvarar arbetsmarknadens behov är helt avgörande för att industrin och närings- livet ska kunna växa och vara fortsatt starka på en global marknad. LO ställer sig bakom principerna och anför bl.a. att matchningen mellan utbudet av utbildning och arbetsmarknadens behov är grundläggande för att upprätthålla samhällets sysselsättning och välfärd. anser att gymnasieskolan inte planeras och dimensioneras tillräckligt väl efter arbetsmarknadens behov och tillstyrker förslaget. Arbetsförmedlingen, , och kommuner samt anser att det behöver förtydligas hur elevernas efterfrågan och arbetsmarknadens behov ska vägas mot varandra och fungera i praktiken. Region och Region botten pekar på att det är svårt att bedöma och värdera arbetsmarknadens behov regionalt och lokalt och att förslaget därför kommer att bli en övergripande viljeinriktning snarare än en skarp reglering. Flera remiss- instanser, bl.a. och Region , anför att elevernas önskemål är en viktig utgångspunkt för att eleverna ska vara motiverade att läsa och fullfölja en gymnasieutbildning. Elevkårer och Elevråd ser risker i att arbetsmarknadens kompetensförsörjnings- behov tillmäts allt för stor vikt på bekostnad av att gymnasieskolan ska bygga en stabil grund för elevernas vidare liv. Elevorganisationerna har därför föreslagit en viss justering av förslaget. kommunal- förbund påpekar att det bör övervägas vad det innebär för eleverna om styrningen av utbildningsutbudet leder till att fler elever måste gå en utbildning som de själva inte valt. är tveksam till förslaget om ändrade principer för dimensionering av utbildning inom gymnasieskolan och påpekar bl.a. att det finns andra faktorer än dimen- sionering som påverkar matchning och fullföljande, t.ex. studie- och yrkesvägledning samt utbildningarnas kvalitet och innehåll. Även andra remissinstanser har påpekat studie- och yrkesvägledningens betydelse för att eleverna ska kunna göra väl informerade val av utbildning. , LO och företrädare för flera olika branscher påpekar att det behövs insatser för att öka elevers intresse för yrkesprogram, bl.a. genom att yrkesprogrammen bör leda till grundläggande högskolebehörighet. Grafiska företagen m.fl. påpekar att förändrade principer också behöver beakta mindre branschers behov. Flera remissinstanser avstyrker förslaget om nya principer avseende planering och dimensionering av utbudet av utbildningar inom gymnasie- skolan, däribland och kommuner, och Idéburna skolors riksförbund. Kommuner och Regioner (SKR) avstyrker förslaget i dess nuvarande form men ser positivt på inriktningen. anför bl.a. att de nya principerna minskar hänsynen till elevernas efterfrågan som därmed värderas betydligt lägre än tidigare vilket för bort perspektivet från elevens och vårdnads- havarnas möjligheter att själva avgöra vad som är bäst för eleven. Förbundet anför att detta riskerar att försämra elevernas motivation och genomströmning. Förbundet är också kritiskt till utredningens förslag att särskilja elevens behov från elevens önskemål. anser att det är önskvärt att fler perspektiv än enbart elevernas önskemål i val- situationen vägs in vid planering och dimensionering av gymnasieskolans utbildningar men att utredningens förslag inte är tillräckligt konkret för att kommunen ska kunna bedöma dess konsekvenser. anför bl.a. att förslaget riskerar att öka segregationen i gymnasieskolan om meritvärdena ökar på populära utbildningar och skolor. SKR ser positivt på att stärka utbildningarnas koppling till arbetsmarknadens behov, men saknar bl.a. tydlighet hur avvägningar mellan ungdomars efterfrågan och behov samt arbetsmarknadens behov kan göras i praktiken. SKR saknar också vägledning hur arbetsmarknadens behov ska bedömas utifrån kom- munala, regionala och nationella kompetensbehov och med vilket tids- perspektiv. Skälen för regeringens förslag Arbetslivets kompetensförsörjning behöver förbättras… Som nämns i avsnitt 4.1 förväntas efterfrågan på arbetskraft med gym- nasial yrkesutbildning att öka kraftigt som utbudet av arbetskraft på lång sikt riskerar att understiga efterfrågan inom många yrkesområden som gymnasieskolan och komvux utbildar mot. bedömer SCB att det finns en risk för överskott på personer med en högskoleförbere- dande gymnasieutbildning som högsta utbildning. Även på kort sikt pekar arbetsgivare på en brist på gymnasialt yrkesutbildade inom flera yrkesområden. Mot denna bakgrund är det oroväckande att elever från i allt lägre utsträckning väljer att läsa yrkesprogram. Elevernas vikande intresse för vissa yrkesprogram påverkar också huvud- männens utbud av sådana utbildningar, t.ex. kan det konstateras att industriutbildningar erbjuds i allt färre kommuner som efter- frågan på industriutbildade riskerar att kraftigt överstiga tillgången. Det kan vidare konstateras att utbudet av yrkesutbildning inom komvux främst är koncentrerad till utbildningar som leder till arbeten inom offent- lig sektor, framför allt mot vård- och omsorgsområdet och barn- och fritidsområdet medan utbildningar inriktade mot t.ex. byggsektorn och industrin utgör en betydligt mindre andel av det samlade utbildnings- utbudet. Trots att staten har gjort riktade insatser genom stärkt finansiering och fler statligt finansierade platser till yrkesutbildning inom komvux genom satsningen på regionalt yrkesvux, så pekar alltså SCB på risker för bristande tillgång på arbetskraft inom flera sektorer. Kompetensbrist är också ett av de vanligaste tillväxthindren för svenska företag. Samman- taget anser regeringen att detta understryker behovet av att vidta åtgärder för att underlätta både näringslivets och den offentliga sektorns kom- petensförsörjning och forma utbudet av gymnasial utbildning så att det bättre svarar mot arbetsmarknadens behov. Detta blir viktigt både för att säkerställa kvaliteten i välfärden och svenska företags tillväxt, som det kan underlätta ungdomars och vuxnas etablering på arbetsmark- naden. …och därför bör också arbetsmarknadens behov vägas in vid planering och dimensionering av utbildningsutbudet En väl fungerande kompetensförsörjning är central för utveckling av välfärden och svenska företags förmåga att växa och utvecklas liksom för en hållbar regional utveckling i hela landet. Utbildningarna i gymnasie- skolan och komvux fyller en avgörande roll i detta sammanhang. Utbild- ningen i gymnasieskolan ska utgöra en bas för den nationella och regionala kompetensförsörjningen till arbetslivet och även utgöra en bas för rekry- tering till högskolesektorn (15 kap. 3 § skollagen). Motsvarande mål i fråga om kompetensförsörjning finns även för komvux (20 kap. 2 §) och regeringen återkommer nedan till förslag som rör denna utbildningsform. När det gäller gymnasieskolan ska kommunen så långt som möjligt anpassa vilka utbildningar de erbjuder och antalet platser på dessa med hänsyn till ungdomarnas önskemål (15 kap. 30 §). Hemkommunen har ett ansvar att erbjuda alla behöriga ungdomar ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar (16 kap. 42 §) samt även att erbjuda introduktionsprogrammen programinriktat val, yrkesintroduktion, indi- viduellt alternativ och språkintroduktion (17 kap. 16 §). Enskilda kan ansöka om att bli godkända som huvudmän för att bedriva utbildning i gymnasieskolan. Med ett sådant godkännande kan de enskilda huvud- männen justera antalet utbildningsplatser på aktuella utbildningar, t.ex. utifrån elevernas önskemål att söka till visst program och viss inriktning. Nuvarande reglering innebär att ungdomarnas önskemål om utbildning tillmäts stor betydelse när huvudmän beslutar om vilka gymnasieutbild- ningar de ska erbjuda och hur de ska dimensioneras. Både offentliga och enskilda huvudmän beaktar vilka utbildningar ungdomar är intresserade av när de formar utbildningsutbudet, vilket också är rimligt då sannolik- heten för eleverna att slutföra sin gymnasieutbildning påverkas av deras möjlighet att välja en utbildning som de är intresserade av. Som utred- ningen konstaterar påverkas ungdomarnas utbildningsval bl.a. av det ut- bud som erbjuds, tillgänglig information om utbildningarna och hur utbild- ningarna marknadsförs. Det är för regeringen en viktig utgångspunkt att eleverna får en kvalificerad studie- och yrkesvägledning som bl.a. ger eleverna en väl grundad uppfattning om hur etableringsmöjligheterna ser ut efter olika utbildningar. För att uppnå detta är det även angeläget med utvecklade kontakter mellan skola och arbetsliv. Lika viktigt är att huvud- männens information om utbildningarna och vad de leder till kan under- lätta ungdomarnas gymnasieval (se vidare om den frågan i avsnitt 4.7). Regeringen ser det också som angeläget att utbildningsutbudet styrs enligt principer som kan underlätta elevernas etablering i arbetslivet eller fort- satta studier, vilket även är motiverat ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Regeringen anser därför, liksom en majoritet av remissin- stanserna, att utbildningsutbudet i större utsträckning än behöver anpassas till de behov som finns på arbetsmarknaden. Detta överens- stämmer även med en av slutsatser från en fördjupad analys av svensk yrkesutbildning som organisationen har genomfört (Vocational Education and Training in , , 2019). Genom att stärka kopplingen mellan utbudet av utbildningar i gymnasieskolan och arbets- marknadens behov kan elevernas möjligheter till etablering på arbets- marknaden förbättras och bidra till att både näringslivets och välfärdens kompetensförsörjning tryggas. Med arbetsmarknadens behov avser utredningen huvudsakligen tre delar av arbetsmarknaden som behöver beaktas vid planering och dimensio- nering av utbildning på gymnasial nivå. Dels behov av yrkesutbildade på den del av arbetsmarknaden där krav ställs på specifik gymnasial yrkes- kompetens, som t.ex. yrkesförare, bygg- och anläggningsarbetare och undersköterska, som gymnasieskolans yrkesprogram och motsvarande ut- bildningar inom komvux utbildar mot. Dels avses behov på den del av arbetsmarknaden där arbetsgivare ofta rekryterar arbetskraft brett från olika program och där den efterfrågande kompetensen alltså förvärvas från såväl yrkesprogram som högskoleförberedande program i gymnasie- skolan, t.ex. i fråga om vissa serviceyrken. Slutligen handlar det om arbets- marknadens behov av arbetskraft med eftergymnasial utbildning som t.ex. tandsköterskor, lärare och ingenjörer.