prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Näringsidkaren svarar för fel till följd av bristande uppdatering som gäller för näringsidkarens skyldighet att uppdatera det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. I fall som avses i 4 kap. 16 § svarar näringsidkaren för fel som visar sig även som anges i första och andra styckena. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, reglerar vilka fel näringsidkaren ansvarar för och felansvaret gäller. paragrafen genomförs artiklarna 8.4, 11.2 och 11.3 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.8.1. I första stycket anges näringsidkaren ansvarar för fel vid ett enstaka tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala Då gäller en ansvarsperiod från tillhandahållandet, dvs. fel som fanns vid tillhandahållandet ska ha visat sig därefter för att näringsidkaren ska vara ansvarig för det. Det motsvarar vad som gäller för varor (se 4 kap. 14 § första stycket). med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens beskaffenhet vid tillhandahållandet. När tillhandahållande ska anses ha skett regleras i 1 §. Det avgörande är om felet fanns . För ett kontinuerligt tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten gäller enligt andra stycket att närings- idkarens ansvarsperiod är densamma som den avtalade perioden. gäller för fel som uppkommer under den tiden men även för fel som fanns redan när tillhandahållandet påbörjades, under förutsättning att felet visar Frågan om det föreligger fel på det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten får i detta fall alltså bedömas med hänsyn till innehållets eller tjänstens beskaffenhet under hela den avtalade perioden. Det föreskrivs inte som för en vara med digitala delar någon minimiperiod för näringsidkarens ansvar för fel på ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som tillhandahålls kontinuerligt (jfr 4 kap. 14 § andra stycket). I tredje stycket finns en särskild bestämmelse om näringsidkarens ansvar för fel som föreligger till följd av en bristande uppdatering av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Den tid som näringsidkarens ansvar gäller för sådana fel motsvarar den som gäller för näringsidkarens uppdate- ringsskyldighet, se 4 §. I fjärde stycket finns undantag från näringsidkarens yttersta felansvars- Innebörden är att om näringsidkaren har handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder eller om felet är sådant som avses i 4 kap. 10 § (säkerhetsfel) eller 12 § (rättslig fel) svarar näringsidkaren för fel på ett digitalt innehåll eller en digital tjänst även efter det att de tider som anges i paragrafens första och andra stycken har löpt ut. 8 § Ett fel som visar sig från tillhandahållandet av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten eller inom den avtalade perioden vid ett kontinuerligt tillhandahållande av innehållet eller tjänsten , ska anses vara ett fel som näringsidkaren svarar för, om inte näringsidkaren visar något Prop. 2021/22:85 annat eller detta är oförenligt med innehållets eller tjänstens eller felets art. Paragrafen innehåller presumtionsregler som tar sikte på frågan om vem av näringsidkaren och konsumenten som har bevisbördan för att det före- ligger ett fel som näringsidkaren svarar för. Genom paragrafen genomförs artikel 12.2 och 12.3 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.8.2. Enligt paragrafen gäller för ursprungliga fel vid enstaka tillhanda- hållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst en omvänd bevisbörda från tillhandahållandet. Den innebär att ett fel presumeras ha funnits vid tillhandahållandet, om inte näringsidkaren visar att så inte var fallet eller presumtionen är oförenlig med det digitala innehållets eller den digitala tjänstens art eller felets art. Det motsvarar vad som gäller vid fel på en vara (se 4 kap. 17 §). Om t.ex. konsumenten till följd av ett fel som visar sig några månader efter tillhandahållandet inte kan ta del av inne- hållet i en e-bok som näringsidkaren har tillhandahållit, presumeras det vara ett fel som fanns redan vid tillhandahållandet och därmed ett fel som näringsidkaren är ansvarig för. När konsumenten anmäler att det finns en repa på ett fysiskt medium som uteslutande fungerar som bärare av digitalt innehåll, behöver näringsidkaren visa att repan inte fanns när det fysiska mediet kom i konsumentens besittning. Det presumeras alltså i dessa situationer föreligga bristande avtalsenlighet och om näringsidkaren inte kan visa att bristen uppstod efter tillhanda- hållandet har konsumenten rätt till lagens felpåföljder. I paragrafen finns även en presumtionsregel vid fel på ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som tillhandahålls kontinuerligt . I detta fall gäller att näringsidkaren måste bevisa att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten var i felfritt skick under avtals- perioden. 9 § Det som anges i 8 § gäller inte om 1.konsumentens hårdvara, programvara eller nätanslutning är oförenlig med de tekniska krav som gäller för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten, förutsatt att näringsidkaren på ett klart och begripligt sätt före avtalets ingående har informerat konsumenten om dessa tekniska krav, eller 2.konsumenten inte i skälig utsträckning samarbetar med näringsidkaren för att med de tekniskt tillgängliga medel som är minst ingripande för konsumenten avgöra om det är konsumentens hårdvara, programvara eller nätanslutning som har orsakat felet, förutsatt att näringsidkaren på ett klart och begripligt sätt före avtalets ingående har informerat konsumenten om konsekvenserna av bristande samarbete. Paragrafen reglerar konsumentens samarbetsskyldighet och konsekvensen av att den inte följs. Genom paragrafen genomförs artikel 12.4 och 12.5 i Övervägandena finns i avsnitt 7.8.2. I 8 § finns regler som innebär att det presumeras föreligga fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som visar sig och att näringsidkaren då måste bevisa att så inte är fallet för att undgå I den förevarande paragrafen anges två situationer där denna omvända bevisbörda inte gäller. I första punkten anges en situation där 8 § inte gäller. konsumentens digitala miljö visar sig vara oförenlig med de tekniska kraven som gäller för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och att näringsidkaren före avtalets ingående har informerat konsumenten om de Informationen ska vara klar och begriplig (jfr motsvarande uttryck i 2 kap. 3 och 5 §§ lagen [2005:59] om distansavtal och avtal utanför Det är näringsidkaren som måste visa att båda dessa förut- I andra punkten anges en annan situation där 8 § inte gäller. följer att konsumenten i skälig utsträckning kan behöva samarbeta med näringsidkaren för att näringsidkaren ska kunna kontrollera om det är något i konsumentens digitala miljö som kan vara orsaken till att det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten inte fungerar som avsett. Det kan ofta ske genom att näringsidkaren förses med automatiskt genererade tillbudsrapporter eller med uppgift om konsumentens internetuppkoppling. ska samarbeta i skälig utsträckning. I det ligger att konsumenten så långt det rimligen är möjligt och nödvändigt bör hjälpa näringsidkaren i dennes Konsumentens samarbetsskyldighet är dock begränsad till de metoder som är minst ingripande i förhållande till bl.a. skyddet för hans eller hennes privatliv och personuppgifter. I detta avseende kan behovet av att bevara konfidentialitet i konsumentens kommunikation eller att upprätthålla nödvändig it-säkerhet i konsumentens digitala miljö vara av När alla andra metoder har prövats kan konsumenten i motiverade undantagsfall behöva bevilja näringsidkaren virtuell tillgång till sin digitala miljö för att uppfylla sin samarbetsskyldighet (se skäl 60). Näringsidkaren kan inte med stöd av bestämmelsen ge sig åtkomst till den digitala miljön mot konsumentens vilja. Konsumenten har alltså alltid möjlighet att helt eller delvis vägra medverka, men då med risk för konsekvensen av att det som anges i 8 § inte gäller. kräva att han eller hon och näringsidkaren ska vara fysiskt närvarande på samma plats när en kontroll av konsumentens digitala miljö utförs. Om konsumenten inte på det sätt och i den utsträckning som krävs i det enskilda fallet samarbetar med näringsidkaren vid felsökning kan konsekvensen bli att presumtionsreglerna i 8 § sätts ur spel. att konsumenten har underrättats om konsekvenserna av att inte samarbeta. Om så har skett blir det i stället konsumenten som måste bevisa att det handlar om ett sådant fel som näringsidkaren ansvarar för. näringsidkaren som ska informera konsumenten om dennes samarbets- skyldighet vid fel och vad den kan innefatta. Detta ska ske innan avtalet om tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten Informationen ska vara klar och begriplig. Påföljder vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten 10 § Vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten får konsumenten enligt 11 och 12 §§ kräva avhjälpande, omleverans eller prisavdrag eller häva Dessutom får konsumenten kräva skadestånd enligt 6 kap. Konsumenten får även hålla inne betalningen enligt 5 kap. 3 §. Ett krav med anledning av ett fel preskriberas om det inte framställs inom två månader från utgången av tidsperioden för näringsidkarens felansvar enligt 7 § eller inom den som parterna har avtalat. Detta gäller inte i fall som avses i 5 kap. 2 § tredje stycket. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, reglerar de påföljder som konsumenten kan göra gällande på grund av fel och när konsumenten senast kan framställa krav på sådana påföljder. 2021/22:85 paragrafen genomförs artiklarna 11.2, 11.3, 14.1 och 17.3 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.9 och 7.11.1. I första stycket finns den påföljdskatalog som står till buds för konsumenten vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Katalogen motsvarar den som finns vid fel på en vara i 5 kap. 1 §. När det gäller rätten för konsumenten att hålla inne betalningen och skadestånd tillämpas varureglerna, se kommentarerna till 5 kap. 3 § och paragraferna i 6 kap. När det gäller övriga påföljder regleras de i följande paragrafer. I andra stycket finns en preskriptionsregel. Vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten finns inte som vid fel på varan någon skyldighet för konsumenten att reklamera felet (jfr 5 kap. 2 §). För att kunna göra gällande felpåföljder behöver dock konsumenten i regel ändå påtala felet för näringsidkaren. Den preskriptionsfrist som uppställs anger den senaste tidpunkt som konsumenten kan göra gällande fel och framställa krav på åtgärder med anledning av det. framställda krav behöver näringsidkaren inte beakta, utom i det fall som anges i styckets andra mening. Preskriptionstiden är efter utgången av tidsperioden för närings- idkarens ansvar (se 7 § om näringsidkarens felansvarsperioder). Parterna kan avtala om längre preskriptionstid. Det undantag från preskriptions- regeln som anges i andra meningen avser fall där näringsidkaren har handlat grovt vårdslöst eller i strid mot tro och heder eller där felet är sådant som avses i 4 kap. 10 § (säkerhetsfel). 11 § Konsumenten har rätt att kräva att näringsidkaren avhjälper felet på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten eller gör en omleverans av innehållet eller tjänsten, om åtgärden är möjlig och kan vidtas utan oskälig kostnad för närings- idkaren. Näringsidkaren får välja mellan att avhjälpa felet och att göra en omleverans. Om konsumenten kräver en annan påföljd än avhjälpande eller omleverans, gäller 5 kap. 5 §. Vid bedömningen av om avhjälpande eller omleverans skulle medföra oskälig kostnad för näringsidkaren ska särskild hänsyn tas till vilken betydelse felet har och vilket värde som det digitala innehållet eller den digitala tjänsten skulle ha haft i felfritt skick. Avhjälpande eller omleverans ska ske inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för konsumenten. Paragrafen behandlar avhjälpande och omleverans vid fel på det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten. Genom paragrafen genomförs artikel 14.2 och 14.3 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.11.2. Enligt första stycket, som utformas enligt Lagrådets förslag, har närings- idkaren, när konsumenten kräver det, en skyldighet att avhjälpa felet eller företa omleverans, under förutsättning att åtgärden inte är rättsligt eller faktiskt omöjlig och den kan vidtas utan oskälig kostnad för närings- idkaren. Näringsidkaren får välja åtgärd och metod för avhjälpande, och kan då t.ex. uppdatera den digitala tjänsten eller göra en ny kopia av det digitala innehållet tillgänglig för konsumenten. Genom hänvisningen till 5 kap. 5 § har näringsidkaren enligt vissa för- utsättningar en rätt till avhjälpande eller omleverans även i det fallet att konsumenten kräver någon annan påföljd, se närmare kommentaren till den paragrafen. I andra stycket anges hur bedömningen ska göras av om en återställande- åtgärd skulle medföra oskäliga kostnader för näringsidkaren. ningen ska göras med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet och med särskild hänsyn till vilken betydelse felet har och vilket värde som det digitala innehållet eller den digitala tjänsten skulle ha haft om det inte hade förelegat fel. Enligt tredje stycket ska ett avhjälpande eller en omleverans av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ske inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Hur som ska anses skälig får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Näringsidkaren bör normalt relativt omgående vidta åtgärder för att tillhandahållandet av det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten ska vara avtalsenligt. överens om en viss tidsfrist. Konsumenten ska inte behöva betala något för avhjälpande eller omleverans. Det innebär t.ex. att näringsidkaren ska stå kostnaden för utvecklingen av en uppdatering och för frakten av ett fysiskt medium som endast fungerar som bärare av digitalt innehåll. Bedömningen av om det är till väsentlig olägenhet för konsumenten ska enligt artikel 14.3 i digitaldirektivet ske bl.a. med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens natur och det ändamål för vilket konsumenten behövde innehållet eller tjänsten. avhjälpande eller omleverans av en vara, se kommentaren till 5 kap. 4 §. 12 § Konsumenten har rätt att kräva prisavdrag som svarar mot felet eller att häva avtalet, om avhjälpande eller omleverans inte kommer i fråga, inte sker under de förutsättningar som anges i 11 § tredje stycket eller inte kan ske inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan väsentlig olägenhet för Detsamma gäller om felet kvarstår trots avhjälpande eller om- Om felet med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens karaktär och omständigheterna i övrigt är allvarligt, har konsumenten rätt till prisavdrag eller hävning utan föregående försök till avhjälpande eller Tillhandahåller näringsidkaren det digitala innehållet eller den digitala tjänsten mot betalning, får konsumenten inte häva avtalet om näringsidkaren visar att felet Vid hävning ska konsumenten meddela näringsidkaren att han eller hon häver Paragrafen, som utformas med beaktande av Lagrådets synpunkter, anger under vilka förutsättningar som prisavdrag eller hävning kan komma i fråga som påföljder för fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. paragrafen genomförs artiklarna 14.4–14.6 och 15 i digitaldirektivet. vägandena finns i avsnitt 7.11.3. Konsumenten har enligt första stycket i vissa situationer rätt att kräva prisavdrag som svarar mot felet eller att häva avtalet. föreligger då varken avhjälpande eller omleverans kommer i fråga därför att sådana påföljder inte är möjliga eller näringsidkaren vägrar utföra dem då ett återställande inte kan ske utan oskälig kostnad för denne. Rätt till prisavdrag eller hävning föreligger också då näringsidkaren inte har levt upp till sina skyldigheter att avhjälpa felet eller företa omleverans i enlighet med kraven i 11 § tredje stycket, dvs. inom skälig tid efter det att konsumenten framställde sitt krav och utan kostnad eller väsentlig olägenhet för denne. Om det klart framgår, t.ex. genom ett meddelande från näringsidkaren eller av omständigheter i övrigt, att näringsidkaren inte kommer att kunna återställa det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenlighet inom skälig tid finns alltså en rätt för konsumenten att i stället kräva prisavdrag eller häva avtalet. Detsamma gäller i fall då näringsidkaren faktiskt har avhjälpt felet eller företagit omleverans men detta skett för sent eller medfört väsentlig olägenhet för konsumenten. Bedömningen ska göras med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens natur och det ändamål för vilket konsumenten behövde innehållet eller tjänsten. Om bristande avtals- enlighet kvarstår trots näringsidkarens försök att återställa det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till avtalsenlighet har konsumenten också rätt till prisavdrag eller hävning. Vidare har konsumenten rätt till prisavdrag eller att häva avtalet utan föregående försök till avhjälpande eller omleverans om felet är allvarligt, se vidare kommentaren till 5 kap. 8 §. Till exempel bör konsumenten ha rätt att häva avtalet om näringsidkaren har tillhandahållit ett virusprogram som i sig är infekterat med virus. När det gäller konsumentens rätt till prisavdrag förutsätter detta, utöver de krav som anges i paragrafen, att konsumenten har betalat för tillhandahållandet av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om konsumenten enbart tillhandahållit sina personuppgifter i utbyte mot ett digitalt innehåll eller en digital tjänst, kan prisavdrag aldrig komma i fråga. När det gäller storleken på prisavdraget ska detta ”svara mot felet”. Med detta avses att prisavdraget ska stå i proportion till minskningen av värdet av det som har tillhandahållits jämfört med det värde som det digitala innehållet eller den digitala tjänsten skulle ha haft om det inte funnits ett fel. För ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som tillhandahålls kontinuerligt ska prisavdraget avse den del av tidsperioden under vilken det fanns fel. När konsumenten betalar för tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten finns i andra stycket ett undantag från rätten till hävning i den situationen att näringsidkaren visar att felet är ringa. Det motsvarar vad som gäller för fel på en vara, se kommentaren till 5 kap. 10 §. Ett fel kan anses vara ringa när det lätt och snabbt kan avhjälpas. När det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls kontinuer- ligt bör ett fel som är tillfälligt eller rör en begränsad och inte huvudsaklig del av innehållet eller tjänsten kunna betraktas som ringa, t.ex. ett avbrott i tillhandahållandet som ligger nära gränsen för att inte utgöra ett fel över huvud taget. Om konsumenten vill häva avtalet vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten har konsumenten enligt tredje stycket en skyldighet att lämna en hävningsförklaring. Konsumenten måste ge uttryck för sitt beslut att häva avtalet men det uppställs inte några formkrav. Vid hävning på grund av fel gäller bestämmelserna om verkningar av hävning i 15–18 §§. Vid prisavdrag på grund av fel gäller 18 §. Konsumentens betalningsskyldighet och dröjsmål 13 § För konsumentens betalningsskyldighet gäller 7 kap. 1 och 2 §§. Vid konsu- mentens avbeställning gäller 7 kap. 3 §. Paragrafen behandlar konsumentens betalningsskyldighet och avbeställ- ning. Övervägandena finns i avsnitten 7.5 och 7.6. I paragrafen hänvisas till ett antal bestämmelser i 7 kap. som därigenom görs tillämpliga även på avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. I 7 kap. 1 § regleras vilket pris som ska betalas om ett bestämt pris inte följer av avtalet. I ett sådant fall ska konsumenten betala vad som är skäligt med hänsyn till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens art och beskaffenhet, gängse pris vid tiden för avtalets ingående samt omstän- digheterna i övrigt. Om tidpunkten för betalningen inte följer av avtalet, ska konsumenten enligt 7 kap. 2 § betala när näringsidkaren kräver det, dock inte förrän det digitala innehållet eller den digitala tjänsten hålls konsumenten tillhanda, varmed avses att det är tillhandahållet på sätt som anges i 1 § i förevarande kapitel. Genom hänvisningen till 7 kap. 3 § regleras vad som gäller vid konsumentens avbeställning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten innan tillhandahållande har skett. På samma sätt som vid köp av en vara har näringsidkaren, om konsumenten i detta skede avbeställer det digitala innehållet eller den digitala tjänsten, inte rätt att hålla fast vid avtalet och kräva betalning. I stället får näringsidkaren kräva skadestånd. Av allmänna avtalsrättsliga principer följer att en näringsidkare som mottar en avbeställning från konsumenten ska återbetala eventuell förskottsbetalning som gjorts av konsumenten. Vad som gäller för närings- idkarens behandling av personuppgifter som konsumenten redan tillhanda- hållit när avbeställningen görs och konsumentens möjligheter att se till att dessa raderas får avgöras i enlighet med vad som följer av den allmänna dataskyddsförordningen. 14 § Konsumenten är i dröjsmål om han eller hon inte betalar för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i rätt tid och detta inte beror på näringsidkaren eller något förhållande på dennes sida. Vid konsumentens dröjsmål är näringsidkaren inte skyldig att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Näringsidkaren får vid konsumentens dröjsmål välja mellan att kräva att konsu- menten betalar och att häva avtalet enligt 7 kap. 6 § första och andra styckena. Om näringsidkaren häver avtalet, får han eller hon dessutom kräva skadestånd enligt 7 kap. 7 och 8 §§. Paragrafen reglerar konsumentens dröjsmål och de påföljder som närings- idkaren i så fall kan göra gällande. Övervägandena finns i avsnitt 7.6. Enligt första stycket är konsumenten i dröjsmål om han eller hon inte betalar (priset) för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i rätt tid och detta inte beror på näringsidkaren eller något förhållande på dennes sida. Med betalning innefattas inte situationen att konsumenten enbart tillhandahåller personuppgifter. När konsumentens motprestation består uteslutande av personuppgifter är det i stället parternas avtal som avgör om konsumenten är i dröjsmål med att tillhandahålla personuppgifterna. 2021/22:85 Avtalet kommer i sådant fall även att avgöra de frågor som annars regleras i andra och tredje styckena. Regleringen i övrigt motsvarar vad som gäller enligt 7 kap. 4 § vid konsumentens dröjsmål med betalning för en vara. I andra stycket anges att näringsidkaren vid konsumentens dröjsmål inte är skyldig att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om innehållet eller tjänsten ska tillhandahållas kontinuerligt och tillhandahållandet redan har påbörjats, innebär regle- ringen att näringsidkaren får avbryta tillhandahållandet. I tredje stycket anges de påföljder som näringsidkaren kan göra gällande vid konsumentens dröjsmål. Innebörden är att näringsidkaren får välja att kräva att konsumenten betalar eller att häva avtalet enligt 7 kap. 6 § första och andra styckena, se vidare kommentaren till den paragrafen. Om näringsidkaren häver avtalet får han eller hon dessutom kräva skadestånd, se vidare kommentaren till 7 kap. 7 och 8 §§. Vid hävning på grund av konsumentens dröjsmål med betalningen gäller vidare bestämmelserna om verkningar av hävning i 15–18 §§. 15 § Om avtalet hävs ska näringsidkaren betala tillbaka det som konsumenten har betalat.