prop · H903220 · 2022-04-12 00:00:00 — sättning beviljas inte i alla dessa fall. Det innebär således att en del av det ökade antal beviljanden av sjukersättning som kan förväntas med försla- get, tas från de ansökningar eller ärenden där hälso- och sjukvården redan tar fram ett underlag. Även om mer generösa regler kan förväntas leda till att fler ansöker om sjukersättning än , kommer den ökning av nya underlag som hälso- och sjukvården kan förväntas utföra till följd av de nya reglerna sannolikt att vara lägre än den sammantagna ökningen av nybeviljade sjukersättningsärenden som förslaget medför. belastningen i form av intyg för sjukersättning ska dock ställas mot att färre läkarintyg behöver skrivas under pågående sjukperiod med sjuk- Under behöver den försäkrade för att fortsatt kunna beviljas sjukpenning besöka hälso- och sjukvården vid ett flertal tillfällen för undersökningar och utfärdande av nya intyg. intygen som lämnas som underlag till bedömning av sjukpenning är vanligtvis mindre omfattande än läkarutlåtanden som skrivs i samband med ansökan om sjukersättning. Färre intyg under tid med sjukpenning innebär emellertid att den administrativa belastningen minskar något Prop. 2021/22:220 avseende sjukpenningen. Huruvida den administrativa bördan för hälso- och sjukvården sammantaget ökar eller minskar är svårbedömt. Sammantaget görs därför bedömningen att konsekvenserna för hälso- och sjukvården är marginella i sammanhanget. 7.8Konsekvenser för myndigheter och domstolar Förslaget innebär att kostnader för handläggning av sjukersättning kommer att öka som kostnaderna för sjukpenninghandläggningen kommer att minska. Förslaget innebär också vissa införandekostnader. I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 10) föreslogs att tillförs 2022 för införandet av särskilda regler för äldre i sjukersättningen och höjningen av taket i sjukpenning. beräknades anslaget öka med för dessa ändamål. Regeringen avser att noga följa hur handläggningen utvecklas. Vidare bedöms förslaget komma att innebära marginellt minskade kostnader för Arbetsförmedlingen till följd av att fler beviljas sjukersättning och därmed har med aktivitetsstöd. Förslaget bedöms inte påverka måltillströmningen till de allmänna förvaltningsdomstolarna. 7.9Konsekvenser för internationella åtaganden Förslaget bedöms vara förenligt med åtaganden enligt ratificerade och bedöms inte stå i strid med EU–rätten eller internationella åtaganden i övrigt. gör i sitt remissvar bedömningen att förslagen är förenliga med de ILO-kon- ventioner som har ratificerats av . Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken 6 § För rätt till sjukersättning krävs att arbetsförmågan kan anses stadigvarande nedsatt och att åtgärder som avses i 27 kap. 6 § samt i 29–31 kap. inte bedöms kunna leda till att den försäkrade återfår någon arbetsförmåga i ett sådant arbete som avses i 10 eller 10 a §. Paragrafen innehåller villkor för att sjukersättning ska kunna beviljas. Villkoren avser arbetsförmågenedsättningens varaktighet samt att vissa i paragrafen angivna åtgärder inte heller bedöms kunna leda till att den försäkrade återfår någon arbetsförmåga. Ändringen i paragrafen innebär att det preciseras att dessa åtgärder inte bedöms leda till att den försäkrade återfår någon arbetsförmåga ”i ett 2021/22:220 sådant arbete som avses i 10 eller 10 a §”. Dessa två paragrafer innehåller skilda arbetsmarknadsbegrepp för bedömningen av arbetsförmågans nedsättning. Hänvisningen till 10 § innebär att enbart ska beakta sådana rehabiliteringsåtgärder som bedöms kunna leda till att den försäkrade återfår arbetsförmåga i ett förvärvsarbete på arbetsmarknaden. Hänvisningen till 10 a § innebär att för en sådan äldre försäkrad som omfattas av bestämmelserna i nämnda paragraf ska endast beaktas sådana rehabiliteringsåtgärder som bedöms kunna leda till att den försäkrade återfår arbetsförmåga i ett förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden och som den försäkrade har erfarenhet av eller i ett annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Se vidare författningskommentaren till 10 a §. När 10 a § tillämpas räcker det inte att arbetsförmågan genom rehabilitering förbättras tillräckligt mycket för att den försäkrade ska kunna försörja sig i ett skyddat arbete eller en anställning med lönebidrag om inte ett lämpligt sådant arbete är tillgängligt för den försäkrade. Bedömningen av om åtgärder kan leda till att den försäkrade återfår någon arbetsförmåga sammanfaller med hur nedsättningen av den försäkrades arbetsförmåga ska bedömas. Såväl arbetsförmågebedömningen som rehabiliteringsbedömningen ska alltså i det enskilda fallet liksom göras enligt samma arbetsmarknadsbegrepp. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 10 a § För en försäkrad som har uppnått den ålder då det återstår som mest till den tidpunkt då sjukersättning som längst kan lämnas enligt 16 § och som har erfarenhet av sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden ska , när det bedöms hur nedsatt arbetsförmågan är, beakta den försäkrades förmåga att försörja sig själv genom 1.sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden och som den försäkrade har erfarenhet av, eller 2.annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Med förvärvsarbeten som den försäkrade har erfarenhet av avses arbeten som den försäkrade har haft före den månad för vilken han eller hon ansöker om sjukersättning, före ett beviljande enligt 36 kap. 25 §, eller före en omprövning av rätten till sjukersättning enligt 36 kap. 19 §. Paragrafen är ny och innehåller särskilda regler för äldre vid bedömningen av arbetsförmågans nedsättning. I första stycket anges villkoren för att en försäkrad ska omfattas av reg- lerna om sjukersättning för äldre försäkrade samt hur bedömningen av arbetsförmågans nedsättning ska göras för en sådan person. För att omfattas av reglerna för äldre försäkrade anges inledningsvis att den försäkrade ska ha uppnått åldern då det återstår som mest till den tidpunkt då sjukersättning som längst kan betalas ut enligt 16 §. prövningen ska hel månad räknas. Den ålder som sjukersättning som längst kan lämnas är månaden före den månad som den försäk- Det innebär att reglerna om sjukersättning för äldre år 2022 gäller för personer som är eller äldre. En person som exempel- vis är född omfattas således av reglerna Som villkor anges vidare att den försäkrade ska ha erfarenhet av förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Med ”förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden” avses samma sak som i 27 kap. 48 § första stycket 1 i lydelsen före . Fr.o.m. träder en ändring i 27 kap. 48 § första stycket i kraft (prop. 2020/21:171, bet. 2021/22:SfU5, rskr. 2021/22:21). I fråga om begreppet ”förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden” se vidare prop. 1996/97:28, s. 17 f och 27. Den praxis som har utvecklats kring begreppet gäller för den som omfattas av de särskilda reglerna om sjukersättning för äldre. Vad som avses med ”har erfarenhet av” är en period före prövningen av rätten till sjukersättning och det regleras i paragrafens andra stycke. Med sådant förvärvsarbete som den försäkrade har erfarenhet av avses samtliga arbeten som den försäkrade har haft genom anställning eller egen verksamhet. Det innebär att exempelvis erfarenheter från oavlönad praktik inte ska beaktas eftersom sådan praktik i socialförsäkringsbalkens mening inte utgör arbete. Om den försäkrade inte har erfarenhet av arbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden , exempelvis om han eller hon har varit långtidsarbetslös eller endast haft skyddade anställningar, omfattas den försäkrade inte av reglerna för äldre försäkrade enligt 10 a §. I dessa fall ska bedömningen av arbetsförmågans nedsättning i stället göras enligt 10 §, dvs. att rätt till sjukersättning föreligger om arbetsförmågan är nedsatt i förvärvsarbete på arbetsmarknaden utan någon begränsning till förvärvsarbeten som den försäkrade har erfarenhet av. För en försäkrad som uppfyller villkoren för att omfattas av den särskilda regleringen för äldre ska vid bedömningen av arbetsförmågans nedsättning beakta den försäkrades förmåga att försörja sig själv genom sådant förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden och som den försäkrade har erfarenhet av, eller genom annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. Formuleringen ”förmåga att försörja sig” har samma innebörd som motsvarande formulering i 10 § (jfr prop. 1996/97:28 s. 22 och 27). Liksom vid bedömningen av rätten till sjukpenning efter dag 180 i rehabiliteringskedjan ska i fråga om sjukersättning även beaktas sådant ”annat lämpligt arbete som är tillgängligt” för honom eller henne. Detta innebär, liksom vid bedömningen av rätten till sjukpenning, att en försäkrad som har ett lämpligt arbete ska få sin arbetsförmåga prövad mot detta arbete, även om det aktuella arbetet inte är normalt förekommande på arbetsmarknaden. Vid bedömningen av om ett arbete är tillgängligt för den försäkrade ska beaktas dels omständigheten att den försäkrade redan har ett arbete, dels om det finns ett konkret erbjudande om ett lämpligt arbete antingen hos arbetsgivaren eller hos en annan arbetsgivare. En situation där arbete kan anses vara tillgängligt kan uppstå exempelvis om en försäkrad har erbjudits en anställning inom . 1996/97:28 s. 16 och 18 och prop. 2007/08:136 s. och s. 101. I det andra stycket anges att med förvärvsarbeten som den försäkrade har erfarenhet av avses sådana arbeten som den försäkrade har haft före den månad för vilken han eller hon ansöker om sjukersättning, före ett beviljande enligt 36 kap. 25 § eller före en om- 2021/22:220 prövning av rätten till sjukersättning enligt 36 kap. 19 §. Med förvärvsarbeten som den försäkrade har erfarenhet avses alltid sådana arbeten som den försäkrade har fram till prövningen av rätten till sjukersättning. Avseende ansökan om sjukersättning så anges i 14 § första stycket att sjukersättning kan lämnas tidigast för tid före ansökningsmånaden. Om en ansökan kommit in till t.ex. och den försäkrade ansöker om sjukersättning fr.o.m. så ska beakta arbeten som den försäkrade har haft . I de fall som det är aktuellt att med stöd av 36 kap. 25 § bevilja den försäkrade sjukersättning utan att en ansökan har gjorts räknas femtonårsperioden fr.o.m. en tidpunkt ”före” ett sådant beviljande vilket är den månad som påbörjar utredningen om att t.ex. byta ut sjukpenning mot sjukersättning. Om en sådan utredning inte leder till ett beviljande av sjukersättning och påbörjar en ny sådan utredning räknas femtonårsperioden i stället fr.o.m. detta senare tillfälle. Även i de fall som det är aktuellt att ompröva den försäkrades rätt till sjukersättning med stöd av 36 kap. 19 § räknas femtonårsperioden fr.o.m. den månad som påbörjar utredningen om en sådan omprövning. Om en sådan utredning inte leder till att en omprövning av rätten till sjukersättning ska göras och påbörjar en ny sådan utredning räknas femtonårsperioden i stället fr.o.m. detta senare tillfälle. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 10 b § Den som har uppnått den ålder då det återstår som mest till den tidpunkt då sjukersättning som längst kan lämnas enligt 16 § ska omfattas av regleringen i 10 a § även om tidpunkten då sjukersättning som längst kan lämnas därefter skulle senareläggas genom en författningsändring. Paragrafen är ny och reglerar vad som gäller i fråga om sjukersättning enligt 10 a § om den tidpunkt till vilken sjukersättning som längst kan lämnas enligt 16 § därefter skulle senareläggas genom en författningsändring. Enligt 16 § lämnas sjukersättning som längst t.o.m. månaden före den månad då den försäkrade fyller . Om en höjning av åldersgränsen skulle genomföras genom en författningsändring innebär bestämmelsen att den som redan har uppnått den ålder då det återstår som mest till den tidpunkt till vilken sjukersättning som längst kan lämnas även fortsättningsvis ska omfattas av regleringen i 10 a §. För att 10 a § ska vara tillämplig för den försäkrade måste övriga kriterier i den nämnda paragrafen vara uppfyllda. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 11 § Bedömningen enligt 10 och 10 a §§ ska göras –efter samma grunder oavsett på vilket sätt prestationsförmågan är nedsatt, och –i förhållande till ett heltidsarbete. Med inkomst av arbete likställs i skälig omfattning värdet av arbete med skötsel av hemmet. I paragrafen finns ytterligare bestämmelser om vad som ska beaktas vid Prop. 2021/22:220 bedömningen av arbetsförmågans nedsättning. Ändringen består i att en hänvisning till den nya 10 a § införs. Det som redan gäller vid bedömningen av arbetsförmågans nedsättning enligt 10 § ska gälla även när bedömningen av arbetsförmågans nedsättning görs enligt 10 a §. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 19 § Om arbetsförmågan förbättras för en försäkrad som får sjukersättning, ska rätten till förmånen omprövas. En försäkrad som har uppvisat en arbetsförmåga som han eller hon antogs sakna när beslutet om sjukersättning fattades ska, om inte annat framkommer, antas ha en förbättrad arbetsförmåga. Om arbetsförmågan för en försäkrad som har uppnått den ålder som avses i 33 kap. 10 a § är nedsatt i förhållande till arbeten som avses i den paragrafen, ska dock rätten till sjukersättning inte omprövas. I paragrafen regleras att rätten till sjukersättning ska omprövas om arbetsförmågan förbättras. Av andra stycket framgår att en försäkrad som har uppvisat en arbetsförmåga han eller hon antogs sakna när beslutet om sjukersättning fattades ska, om inte annat framkommer, antas ha en förbättrad arbetsförmåga. Av den nya andra meningen i andra stycket framgår att rätten till sjukersättning trots vad som anges i paragrafens första stycke inte ska omprövas om arbetsförmågan för en försäkrad som har uppnått den ålder som avses i 33 kap. 10 a § är nedsatt i förhållande till sådana arbeten som avses i den paragrafen. Denna omprövningsreglering är tillämplig för en försäkrad som har beviljats sjukersättning enligt 33 kap. 10 § där arbetsmarknadsbegreppet innebär att den försäkrades arbetsförmåga ska vara nedsatt i ”förvärvsarbete på arbetsmarknaden”. Om den försäkrades arbetsförmåga förbättras i relation till förvärvsarbete på arbetsmarknaden skulle ersättningen omprövas, som den försäkrade, beroende på ålder, vid en ny ansökan skulle kunna ha rätt till sjukersättning vid prövning enligt 33 kap. 10 a §. Genom att det i andra meningen anges att omprövning inte ska ske i ett sådant fall undviks denna situation. Den som således uppnår den ålder som innebär att de särskilda reglerna om sjukersättning till äldre blir tillämpliga för honom eller henne måste alltså behöva ha uppvisat arbetsförmåga i förvärvsarbete som är normalt förekommande på arbetsmarknaden eller i ett annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne för att sjukersättningen ska kunna omprövas. I fråga om förvärvsarbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden måste det röra sig om arbeten som den försäkrade ha erfarenhet av. Se vidare författningskommentaren till 10 a §. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om sjukersättning som avser tid före ikraftträdandet. 2021/22:220 I första punkten anges att lagen träder i kraft . Ändringarna ska gälla för prövning av rätten till sjukersättning som avser tid från och med ikraftträdandet. I andra punkten anges att äldre bestämmelser fortfarande gäller för sjukersättning som avser tid före ikraftträdandet. Det innebär att när en ansökan prövas som avser tid såväl före som efter ikraftträdandet ska frågan om ersättning som avser tid före ikraftträdandet prövas enligt äldre bestämmelser och frågan om ersättning avseende tid fr.o.m. ikraftträdandet enligt de nya och ändrade bestämmelserna. Det innebär att i ärenden som avser omprövning av rätten till sjukersättning som fattar före ikraftträdandet tillämpas äldre bestämmelser. Överväganden finns i avsnitt 6. Sammanfattning av betänkandet En sjukförsäkring med prevention, rehabilitering och trygghet (SOU 2021:69) i relevanta delar I betänkandet lämnas förslag om ett förändrat arbetsmarknadsbegrepp i sjukersättning och aktivitetsersättning samt om sjukersättning till äldre i förvärvsarbetande ålder. Förslag om ett förändrat arbetsmarknadsbegrepp I betänkandet föreslås att vid prövning av rätten till sjukersättning och aktivitetsersättning ska bedömningen av den försäkrades arbetsförmåga göras i förhållande till samma arbetsmarknadsbegrepp som används vid prövning av rätt till sjukpenning. Förslag om sjukersättning för äldre i förvärvsarbetande ålder I betänkandet föreslås att arbetsförmågan hos försäkrade som har som mest kvar tills de uppnår den ålder då de kan få sjukersättning utbetald till sig, en ålder som kommer att motsvara riktåldern för pension, ska bedömas i förhållande till förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknaden, som den försäkrade har erfarenhet av eller till annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Vid bedömningen av om det finns återstående rehabiliteringsmöjligheter ska det bortses från sådana insatser som syftar till att den försäkrade ska kunna arbeta i ett förvärvsarbete, i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekommande på arbetsmarknadenarbete, som han eller hon inte har tidigare erfarenhet av. Betänkandets lagförslag i relevanta delar Förslaget till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs i fråga om socialförsäkringsbalken dels att 27 kap. 6 och 7 §§ ska upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 27 kap. 6 § ska utgå, dels att 5 kap. 9 och 14 §§, 6 kap. 6 §, 23 kap. 2 och 3 §§, 24 kap. 3 §, 26 kap. 17 och 21 §§, 27 kap. 1, 15, 26 och 28 §§, 28 kap. 11 §, 29 kap. 1– 3 §§, 30 kap. 9 §, 31 kap. 1–3, 8, 12 och 14 §§, 31 a kap. 4 och 7 §§, 33 kap. 1, 5, 6, 10–12 §§, 36 kap. 1, 9 a, 12, 15 b, 18 a, 19 och 22 §§, 37 kap. 6 och 7 §§, 41 kap. 4§, 46 kap. 18 §, 47 kap. 17 §, 103 c kap. 4 §, 103 d kap. 6 och 8 §§, 108 kap. 1 §, 110 kap. 57 § och rubrikerna närmast före 29 kap., 31 kap. 8 och 14 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya kapitel, 31 b–31 c kap., tolv nya paragrafer, 27 kap. 55 c §, 31 kap. 3 a och 15 §§, 33 kap. 6 a, 10 a och 20 a §§, 36 kap. 12 a–12 d och 24 a §§, 108 kap. 23 § och närmast före 27 kap. 55 c §, 31 kap. 15 §, 33 kap. 6, 6 a och 20 a §§ och 36 kap. 24 a § nya rubriker av följande lydelse, dels att det närmast före 33 kap. 7 § ska införas en ny rubrik som ska lyda ”Nedsatt arbetsförmåga vid aktivitetsersättning”. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Nedsatt arbetsförmåga vid sjukersättning För rätt till sjukersättning krävs att arbetsförmågan kan anses stadigvarande nedsatt och att åtgärder som avses i 27 kap. 6 § samt i 29– 31 kap. inte bedöms kunna leda till att den försäkrade återfår någon arbetsförmåga. För rätt till sjukersättning krävs att det är sannolikt att arbetsförmågan kommer vara nedsatt . Dessutom ska det kunna antas att åtgärder som avses i 29–31 b kap. inte leder till att den försäkrade får eller återfår arbetsförmågan i ett sådant arbete som anges i 10 §. Vid bedömningen ska bortses från om den försäkrade kan få eller återfå arbetsförmågan först som infaller efter det att den försäkrade uppnått den ålder till vilken sjukersättning som längst kan lämnas enligt 16 §. För en försäkrad som uppnått den ålder då det återstår som mest till den tidpunkt då sjuk- ersättning som längst kan lämnas enligt 16 § och som har erfarenhet av sådant arbete som är normalt marknaden ska vid bedömningen enligt 6 § första stycket andra arbeten som den försäkrade har erfarenhet av eller annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. När det bedöms hur nedsatt När det bedöms hur nedsatt arbetsförmågan är ska Försäkrings- arbetsförmågan är ska Försäkrings- kassan beakta den försäkrades för- kassan beakta den försäkrades för- måga att försörja sig själv genom måga att försörja sig själv genom 1. förvärvsarbete i en sådan angiven yrkesgrupp som innehåller arbeten som är normalt förekom- mande på arbetsmarknaden, eller 2. annat lämpligt arbete som är tillgängligt för honom eller henne. För en försäkrad som 6 a § ska bedömningen av arbets- förmågans nedsättning enligt 10 § första stycket 1 endast göras mot sådana arbeten som den försäkrade har erfarenhet av. Bedömningen enligt 10 § ska 10 a §§ ska göras –efter samma grunder oavsett på vilket sätt prestationsförmågan är nedsatt, och –i förhållande till ett heltidsarbete. Med inkomst av arbete likställs i skälig omfattning värdet av arbete med skötsel av hemmet. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Om arbetsförmågan förbättras för en försäkrad som får sjukersättning, ska rätten till förmånen omprövas. En försäkrad som har uppvisat en arbetsförmåga som han eller hon antogs sakna när beslutet om sjukersättning fattades ska, om inte annat framkommer, antas ha en förbättrad arbetsförmåga. En försäkrad som har uppvisat en arbetsförmåga som han eller hon antogs sakna när beslutet om sjukersättning fattades ska, om inte annat framkommer, antas ha en förbättrad arbetsförmåga. Om arbetsförmågan är nedsatt i förhållande till sådana arbeten som avses i 33 kap. 10 eller 10 a §§ ska dock rätten till sjukersättning inte omprövas. Utförande av sysslor av ideell karaktär som understiger och som inte ger inkomst ska inte anses innebära att en försäkrad har uppvisat arbetsförmåga. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 5 kap. 9 §, 6 kap. 6 §, 27 kap. 55 c §, 30 kap. 9 §, 31 kap. 1–3 a, 8, 12, 14 och 15 §§, 31 a kap. 7 §, 31 b–31 c kap., 33 kap. 5–6 a, 10–12 och 20 a §§, 36 kap. 9 a, 12–12 d, 15 b och 18 a §§, 37 kap. 6 och 7 §§, 108 kap. 23 § och 110 kap. 57 § och i övrigt . 2.Bestämmelserna i 5 kap. 9 §, 6 kap. 6 §, 27 kap. 55 c §, 30 kap. 9 §, 31 kap. 1–3 a, 8, 12, 14 och 15 §§, 31 a kap. 7 §, 31 b–31 c kap., 33 kap. 5–6 a, 10–12 och 20 a §§, 36 kap. 9 a, 12–12 d, 15 b och 18 a §§, 37 kap. 6 och 7 §§ och 108 kap. 23 § i den nya lydelsen tillämpas dock för tid . 3.Den nya bestämmelsen i 33 kap. 20 a § ska tillämpas även i fråga om den som hade rätt till aktivitetsersättning för nedsatt arbetsförmåga och som har rätt till förmånen även för tid fr.o.m. . Avseende en sådan försäkrad ska i samråd med Arbetsförmedlingen utreda om den försäkrade kan delta i det arbetsmarknadspolitiska programmet för unga med aktivitetsersättning. Denna utredning behöver inte göras om det är uppenbart att den försäkrade inte kan delta i programmet. 4.Äldre bestämmelser om sjukpenning samt sjukpenning i särskilda fall enligt 27 kap. 6 § respektive 28 a kap. 3 § tillämpas fortfarande i de fall senast före utgången av har godkänt en sådan plan som avses i 6 § andra stycket. 5.De nya bestämmelserna i 27 kap. 55 c §, 30 kap. 9 §, 31 kap. 2–3 a, 8, 12 och 14 §§ och 31 a kap. 4 och 7 §§ tillämpas även på sjukperioder som har påbörjats före . Bestämmelserna tillämpas dock första gången vid prövning av rätt till ersättning för dagar . 6.Äldre bestämmelser tillämpas fortfarande i fråga om förmåner som avser tid före . Förteckning över remissinstanserna (SOU 2021:69)