prop · H903119 · 2022-02-15 00:00:00 — När bevismaterial, som har överlämnats till en behörig myndighet i den andra medlemsstaten med anledning av en utredningsorder för beslag, återlämnas till med stöd av 39 §, ska åklagaren upphäva verkställbarhetsförklaringen. Om en verkställbarhetsförklaring upphävs, ska de verkställig- hetsåtgärder som vidtagits återgå, så långt det är möjligt. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i kustbevakningslagen (2019:32) Härigenom föreskrivs i fråga om kustbevakningslagen (2019:32) dels att 2 kap. 4 och 7 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas tre nya paragrafer, 3 kap. 9 a, 9 b och 15 a §§, och närmast före 3 kap. 9 a och 15 a §§ nya rubriker av följande lydelse. En kustbevakningstjänsteman får, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd i den brottsbekämpande eller ordnings- hållande verksamheten, om 1.tjänstemannen möts med våld eller hot om våld, 2.någon som ska häktas eller anhållas eller annars med stöd i lag ska berövas friheten försöker undkomma eller tjänstemannen annars möts av motstånd när ett sådant frihetsberövande ska verkställas, 3.det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön, 4. tjänstemannen med stöd i lag 4. tjänstemannen med stöd i lag ska avvisa eller avlägsna någon ska avvisa eller avlägsna någon från ett visst område eller utrymme, från ett visst område eller utrymme, eller verkställa eller biträda vid eller verkställa eller biträda vid eller någon annan liknande åtgärd, eller någon annan liknande åtgärd, vid beslag eller något annat om- vid beslag eller något annat händertagande av egendom eller omhändertagande av egendom eller vid husrannsakan eller vid genom- sökning på distans, 5.tjänstemannen med stöd i lag ska stoppa ett fartyg, fordon eller något annat transportmedel eller ska kontrollera ett fartyg eller fordon eller dess last, eller 6.tjänstemannen annars med stöd i lag ska bereda sig tillträde till eller spärra av en byggnad, ett rum eller ett område. I fall som avses i första stycket 4 och 6 får våld mot en person användas endast om kustbevakningstjänstemannen eller den som han eller hon biträder möts av motstånd. I 24 kap. finns också föreskrifter om rätten att i vissa fall använda våld. Protokoll ska föras över ingripanden som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhändertas eller grips. Av protokollet ska det framgå 1.vem som har fattat beslutet, 2.grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, 3.vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, 4.vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, I finns bestäm- melser om protokoll över förvar, beslag, husrannsakan, genomsök- ning på distans, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. 2021/22:119 5. tiden för ingripandet, och 6. vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. Ansvarig för att protokollet upprättas är, i fråga om uppgifter som avses i första stycket 1 och 2, den som har fattat beslutet och i övrigt den som varit förman vid ingripandet. I finns bestäm- melser om protokoll över förvar, beslag, husrannsakan, kroppsvisita- tion och kroppsbesiktning. Utföra genomsökning på distans En kustbevakningstjänsteman har samma rätt som en polisman att enligt 28 kap. 10 d § första stycket utföra en genom- sökning på distans för brott som omfattas av den direkta brotts- bekämpningen. En kustbevakningstjänsteman har för brott som omfattas av den direkta brottsbekämpningen samma rätt som en polisman att enligt 28 kap. 10 f § rättegångsbal- ken tillfälligt omhänderta elektro- nisk kommunikationsutrustning från den som närvarar vid en ge- nomsökning på distans och besluta om kroppsvisitation. Genomföra biometrisk autenti- sering En kustbevakningstjänsteman har samma rätt som en polisman att enligt 27 kap. 17 f § rättegångsbal- ken genomföra biometrisk autenti- sering för brott som omfattas av den direkta brottsbekämpningen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2020:62) Härigenom föreskrivs att 4 och 15 §§ lagen (2020:62) om hemlig dataavläsning ska ha följande lydelse. Ett tillstånd till hemlig dataavläsning får, om åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen och inte annat anges i 6 § första stycket, beviljas vid en förundersökning om 1.brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse i två 2. brott som avses i 27 kap. 2 § 2. brott som avses i 27 kap. 18 § andra stycket 2–7 rättegångs- andra stycket 2–7 rättegångs- 3.försök, förberedelse eller stämpling till brott som avses i 1 eller 2, om en sådan gärning är belagd med straff, eller 4.annat brott om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att brottets straffvärde överstiger fängelse . Ett tillstånd enligt första stycket får, om inte annat anges i 5 §, endast avse ett avläsningsbart informationssystem som används, eller som det finns särskild anledning att anta har använts eller kommer att användas, av någon som är skäligen misstänkt för brottet. Ett tillstånd enligt första stycket som gäller kommunikations- avlyssnings-, kommunikationsövervaknings- eller platsuppgifter får, om inte annat anges i 5 §, även avse ett avläsningsbart informationssystem som det finns synnerlig anledning att anta att den misstänkte som tillståndet avser har kontaktat eller kommer att kontakta. Ett tillstånd enligt första stycket som gäller kameraövervaknings- uppgifter får endast avse en plats där den misstänkte kan antas komma att uppehålla sig. En sådan plats får dock inte vara någons stadigvarande bostad. Frågor om hemlig dataavläsning Frågor om hemlig dataavläsning under en förundersökning prövas av den domstol som anges i 19 kap. av den domstol som anges i 19 kap. sökningen avser brott som anges i sökningen avser brott som anges i 27 kap. 2 § andra stycket 2–8 rätte- 27 kap. 18 § stycket 2–7 gångsbalken får frågan även prövas eller försök, för- beredelse eller stämpling till ett sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff, får frågan Frågor om hemlig dataavläsning enligt 7–10 §§ prövas av Denna lag träder i kraft . 2.14 Förslag till lag om ändring i lagen (2020:968) Prop. 2021/22:119 med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2020:968) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om ömsesidigt erkännande av beslut om frysning och beslut om förverkande dels att 4 kap. 13 § ska upphöra att gälla, dels att 2 kap. 6 § ska ha följande lydelse. När ett beslag enligt 2 eller 3 § har verkställts i den verkställande staten tillämpas följande bestämmelser i 27 kap. : verkställt beslag av ett skriftligt meddelande, –4 a § om utlämnande av föremål till målsägande eller någon annan som trätt i dennes ställe, –6 § om rättens prövning, –7 § om tid för åtals väckande, –8 § första, andra och fjärde styckena om hävande av beslag, –11 § om underrättelseskyldighet, och –13 § om protokoll och om rätt för den som drabbats av ett beslag att få ett bevis om beslaget. När brottmålet avgörs, ska rätten med tillämpning av 27 kap. 8 § femte stycket pröva om beslaget eller penningbeslaget fortfarande ska bestå. Denna lag träder i kraft . 2021/22:119 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över reglerna om beslag och husrannsakan (dir. 2016:20). Syftet var att skapa ändamålsenliga regler som möjliggör effektiva och rättssäkra brotts- utredningar. Utredningen, som antog namnet , redovisade sitt uppdrag i betänkandet Beslag och husrannsakan – ett regelverk för dagens behov (SOU 2017:100). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lagförslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i Justitiedeparte- mentet (Ju2017/09710). har tillkännagett för regeringen det som utskottet anför om att reglerna om beslag och husrannsakan skyndsamt bör anpassas till modern teknik (bet. 2020/21:JuU16 punkt 2, rskr. 2020/21:234). Genom de förslag som behandlas i propositionen anser regeringen att tillkännagivande är tillgodosett. Tillkännagivandet är därmed slutbehandlat. I denna proposition behandlar regeringen lagförslagen om närstående- förbudet, kopiering, genomsökning på distans, biometrisk autentisering, senarelagd underrättelse samt edition och exhibition. Regeringen avser inte att gå vidare med övriga förslag i betänkandet. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Lagrådets synpunkter behandlas och bemöts i avsnitten 5.1, 6.1, 6.2, 6.3, 7.2, 7.4 och 9 samt i författningskommentaren. Regeringen följer Lagrådets förslag. I förhållande till lagrådsremissen har även vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Teknikutvecklingen ger en förändrad De brottsbekämpande myndigheterna behöver ha tillgång till ändamålsen- liga och verkningsfulla verktyg för att kunna förebygga, förhindra, upp- täcka, utreda och lagföra brott. Teknikutvecklingen innebär att även brotts- ligheten är i förändring, liksom de kriminellas handlingssätt och hur de Brott som begås inom ramen för kriminella nätverk är ofta svåra att utreda eftersom brottsoffer och vittnen av olika anledningar kan vara obenägna att lämna information till de brottsbekämpande myndig- Tillgång till elektronisk bevisning är därför ofta av stor betydelse i utredningar om allvarlig brottslighet. Också brottslighet som begås över internet är till sin natur sådan att elektroniska uppgifter i regel är avgörande för utredningens framgång. Detta har medfört att de brottsbekämpande myndigheternas behov av att kunna använda tvångsmedel har ökat. Den tekniska utvecklingen och nya kommunikationsmönster har gjort Prop. 2021/22:119 att mycket av den information som varit tillgänglig för brotts- bekämpande myndigheter genom tvångsmedel inte längre går att komma åt. Regleringen behöver därför anpassas efter de brottsbekämpande myndigheternas behov i den nya tekniska verkligheten. Det handlar bland annat om att de brottsbekämpande myndigheterna i fler fall än som är möjligt behöver kunna skaffa sig tillgång till information som är lagrad på bland annat externa servrar och som kan utgöra viktiga bevis. Det handlar också om utökade möjligheter att förmå någon att öppna exempelvis en mobiltelefon med hjälp av biometrisk autentisering, till exempel med hjälp av fingeravtryck eller ansiktsigenkänning, för att på så sätt få tillgång till innehållet i mobiltelefonen. Vidare handlar det om ut- ökade möjligheter att ta del av bevisning om brott som skickas mellan när- stående. Det är dock viktigt att en reform sker med beaktande av höga krav på rättssäkerhet som säkerställer balansen mellan parterna. Regeringen lämnar i denna proposition förslag som syftar till att modernisera reglerna om tvångsmedelsanvändning. 5Modernisering av reglerna om beslag 5.1Brottsbekämpande myndigheter bör få tillgång till meddelanden mellan närstående Regeringens förslag: Förbudet mot beslag av meddelanden mellan en misstänkt och en närstående och mellan sådana närstående ska tas bort. Utredningens förslag stämmer överens med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna är positiva till eller invänder inte mot utredningens förslag att avskaffa beslagsförbudet i närståendefall, däribland , , Några remissinstanser anför att de skäl som utredningen redovisat inte är tillräckliga för att avskaffa förbudet och att, även om skälen i vissa delar kan ha fog för sig, det krävs en närmare analys av integritetsintresset innan förslaget kan leda till lagstiftning. Datainspektionen), Justitiekanslern och (juridiska fakul- teten) tillhör dem som ger uttryck för denna uppfattning. instanser, däribland ombudsmän (), , Hovrätten för och , anser att utredningens förslag om att avskaffa förbudet går för långt och att det i stället bör införas ett mer begränsat undantag. lösning som innebär ett undantag som är begränsat till allvarligare brottslighet, till exempel häktningsgrundande brott. framför liknande synpunkter. JO ifrågasätter om det är nödvändigt att avskaffa förbudet helt men invänder inte mot att en justering av förbudets tillämpningsområde behöver göras. JO förordar att ett undantag från förbudet införs dels för situationer där själva lämnandet av med- 2021/22:119 delandet är brottsligt eller innehållet i meddelandet utgör ett led i utförandet av ett brott, dels för meddelanden som utbytts mellan när- stående som misstänks ha begått brott tillsammans. Några remissinstanser, bland annat , Hovrätten för och , framför att undantag från förbudet inte bör gälla i förundersökningar om lindrigare brottslighet. och Hovrätten över och av- styrker utredningens förslag. anser att det sak- nas en tillräckligt genomgripande analys för ett så långtgående förslag som att helt avskaffa förbudet men menar att en partiell begränsning kan visa sig vara motiverad med ett utvidgat utredningsunderlag. Hovrätten över och anser att den utökade möjligheten inte behövs efter- som det vid brott i nära relationer alltid finns möjlighet för målsäganden att lämna ut meddelandet till polisen. Att målsäganden i en sådan situation skulle behöva avstå från sin mobiltelefon eller annan informationsbärare anser hovrätten inte är ett tillräckligt tungt vägande skäl för att göra undantag från förbudsregleringen. Skälen för regeringens förslag Nuvarande möjligheter att beslagta meddelanden mellan närstående Enligt de allmänna bestämmelserna om beslag får föremål som skäligen kan antas ha betydelse för utredning om brott eller vara avhänt någon ge- nom brott eller förverkat på grund av brott tas i beslag (27 kap. 1 § rätte- Regleringen gäller även skriftlig handling om inte annat föreskrivs (27 kap. 1 § andra stycket). Med skriftlig handling avses även elektroniskt lagrade uppgifter (NJA 2015 s. 631). cip måste alltid beaktas. Beslag får beslutas endast om skälen för åtgärden väger upp det intrång eller men i övrigt som beslaget innebär för den miss- tänkte eller för något annat motstående intresse (27 kap. 1 § tredje stycket). Alla handlingar får dock inte tas i beslag. I 27 kap. 2 § finns regler om förbud mot beslag av skriftliga handlingar i vissa fall. det gäller skriftliga meddelanden mellan en misstänkt och hans eller hennes närstående är huvudregeln att det är förbjudet att beslagta sådana meddelanden (27 kap. 2 § andra stycket). Som närstående räknas den krets av anhöriga som är undantagna från vittnesplikten, bland annat make, maka, barn och syskon (se 36 kap. 3 §). Förbudet omfattar meddelanden som den misstänkte har skickat till en närstående liksom meddelanden som han eller hon har tagit emot från en Det omfattar också meddelanden mellan personer som är när- stående till den misstänkte. Den misstänkte behöver således varken vara avsändare eller mottagare av meddelandet för att förbudet ska gälla. budet gäller dock endast om meddelandet påträffas hos den misstänkte eller någon närstående till honom eller henne. Ett meddelande kan alltså tas i beslag om det hittas hos någon utanför den misstänktes närstående- Förbudet syftar till att skydda förtroligheten mellan nära anhöriga. har sin utgångpunkt i rätten till skydd för privat- och familjeliv och korrespondens (NJA II 1943 s. 359, 2 kap. 6 § regeringsformen och artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna []). utom visst samband med att personer i den misstänktes närståendekrets är undantagna från vittnesplikten, vilket motiveras av motsättningen mellan plikten att hålla sig till sanningen och den naturliga benägenheten att vilja hjälpa en närstående (NJA II 1943 s. 464). Även av FN:s konvention om barnets rättigheter () artikel 16 framgår att inget barn får utsättas för godtyckliga eller olagliga ingripanden i sitt privat- och familjeliv, sitt hem eller sin korrespondens och inte heller för olagliga an- grepp på sin heder och sitt anseende. Vid beslut om skydd mot ingripande ska i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa (artikel 3.1 i ). I en bedömning av barnets bästa ska hänsyn tas till alla de rättigheter som ett barn har enligt och som är relevanta i sammanhanget. Ett barn ska också ges möjlighet att uttrycka sin åsikt inför att ett beslut tas (jämför artikel 12 i ). Förbudet mot att ta meddelanden mellan närstående i beslag är inte absolut. Meddelanden får till exempel tas i beslag vid förundersökningar om brott där minimistraffet är fängelse , till exempel mord, människorov, våldtäkt, våldtäkt mot barn, grovt rån, grovt narkotikabrott och grovt vapenbrott (27 kap. 2 § andra stycket 1 ). Undantaget har gällt sedan tillkomst och motiveras av att straffrättskipningen väger tungt i fråga om allvarlig brottslighet, med följden att förbud inte bör gälla i sådana fall (se NJA II 1943 s. 360 och betänkandet Processlagberedningens förslag till rättegångsbalk II, Motiv m.m., SOU 1938:44 s. 39 f.). Förbudet gäller inte heller vid förundersök- ningar om vissa samhällsfarliga brott, till exempel sabotage, mordbrand och terroristbrott (se 27 kap. 2 § andra stycket 2–7). Vad gäller de sam- hällsfarliga brotten får beslag även ske vid en förundersökning om försök, förberedelse eller stämpling (27 kap. 2 § andra stycket 8). Av förarbetena framgår att motivet till undantaget är ett behov av förstärkt beredskap vad gäller vissa för rikets säkerhet särskilt farliga brott (se proposition med förslag till lag om särskilda bestämmelser om tvångsmedel för vissa brottmål, prop. 1952:22 s. 42 f.). Utan en möjlighet att kunna beslagta meddelanden mellan närstående i dessa situationer skulle det till exempel bli svårare för Säkerhetspolisen att utreda dessa brott (se bland annat propositionen Åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, m.m., prop. 2007/08:163 s. 39 ff.). Det finns behov av att kunna ta meddelanden mellan närstående i beslag i fler fall Bestämmelsen om förbud mot att beslagta meddelanden i närståendefall och undantagen från förbudet har i huvudsak varit oförändrad sedan rätte- gångsbalkens tillkomst. När regleringen infördes förekom meddelanden enbart i brevform och brottsliga gärningar eller kommunikation om brotts- liga gärningar i skrift torde inte ha varit särskilt vanligt förekommande, varken mellan närstående eller andra. Redan då konstaterades dock att det fanns situationer då brottsbekämpningens intressen vägde tyngre varvid förbudet inte skulle gälla. Som utredningen konstaterar har det skett en betydande förändring av hur människor kommunicerar med varandra. Teknikutvecklingen har lett till att skriftlig kommunikation sker i en väsentligt större omfattning än vad som var fallet vid beslags- 2021/22:119 förbudets tillkomst. Det gäller särskilt olika former av elektronisk kom- munikation, till exempel sms och e-postmeddelanden. Utredningen anför vidare att det med hänsyn till dessa ändrade kom- munikationsvanor är betydligt vanligare att meddelanden mellan när- stående har betydelse för brottsutredningar. Detta ifrågasätts av vissa remissinstanser, bland annat JO som undrar vilket underlag det finns för Det som utredningen anför bekräftas dock av de remiss- instanser som har bäst insyn i det operativa brottsutredande arbetet, däri- bland , , Säkerhetspolisen, Eko- Även flera domstolar, bland annat hovrätt, delar utredningens uppfattning om att det nu är vanligare att bevis- ning om brott finns i skriftlig kommunikation. får utredningens slutsats i det avseendet även stöd av det omfattande material som de brottsutredande myndigheterna fått del av från krypterade kommunikationstjänster som till exempel Encrochat, Sky ECC och Anom, vilket har gett en unik inblick i de kriminellas digitala Som utredningen anger försvåras exempelvis förundersökningar gällande brott i nära relation av beslagsförbudet. Det gäller bland annat brott som olaga hot, misshandel och överträdelse av kontaktförbud men Dessa brott utgör också led i grova fridskränknings- eller kvinnofridskränkningsbrott. samordnaren om våld i nära relationer har lyft fram kan i sådana fall beslag av skriftlig information, till exempel sms, ha högre bevisvärde än vittnes- eller målsägandeförhör med någon som har läst hotet. Det kan även finnas skriftliga meddelanden där redan fullbordade brott diskuteras eller refe- reras till, vilket kan utgöra viktig stödbevisning (se betänkandet Våld i nära relationer – en folkhälsofråga, SOU 2014:49). som redovisade sitt betänkande , pekar också på behovet av förändringar vad gäller beslagsförbudet i närståendefall, särskilt vad gäller hedersrelaterad brottslighet (se betänkandet Ett särskilt hedersbrott, SOU Vidare försvåras förundersökningar om insiderbrott av förbudet. dessa brott är det vanligt förekommande att uppgifter som skulle kunna utgöra bevis för själva brottet har skickats mellan närstående. sådana meddelanden den enda bevisning som finns. Av uppgifter som de brottsbekämpande myndigheterna har lämnat till utredningen framgår att de i dessa fall inte sällan tvingas lägga ner förundersökningar på grund av att bevisningen träffas av beslagsförbudet. Behovet av att kunna komma åt meddelanden mellan närstående gör sig gällande även i utredningar om organiserad brottslighet och olika former Förekomsten av släktbaserade kriminella nätverk är något som både och har upp- märksammat (se Brå 2016:12). Enligt utredningen förekommer det dess- utom att personer som är inblandade i brottslighet filmar eller fotograferar själva utförandet av brottet för att sedan skicka filmen eller fotot till någon Som Hovrätten över och uppmärksammar träffar beslagsförbudet själva meddelandet som upptagningen kan ha bi- fogats i och därmed också upptagningen i det sammanhanget. utredning kan då avstanna om inte upptagningen går att få tag på i något annat sammanhang än som bilaga till meddelandet. Det står således klart att teknikutvecklingen och förändrade kommuni- kationsvanor har gjort att beslagsförbudet i närståendefall är ett större hinder för att kunna utreda och lagföra personer för brott . Utöver den tekniska utvecklingen har det, som även framgår av utred- ningen, sedan beslagsförbudet infördes skett en stor förändring av synen på brottslighet i närståenderelationer och samhällets inblandning i sådana angelägenheter. När förbudet tillkom ansågs brott inom familjen vara en privat angelägenhet och inte en fråga för de brottsbekämpande myndig- heterna. Successivt har dock synen på detta förändrats och är bekämpningen av brott mot närstående ett prioriterat område. Exempelvis presenterade regeringen ett åtgärdspaket med 40 punkter för att intensifiera arbetet mot mäns våld mot kvinnor. Sedan beslagsförbudets tillkomst har också en rad lagstiftningsåtgärder vidtagits i syfte att skydda enskilda mot övergrepp från närstående, till exempel borttagandet av en särskild åtalsregel för misshandel med den huvudsakliga motiveringen att lagändringen var av särskild betydelse för möjligheten att lagföra kvinnomisshandel, införandet av fridskränknings- brotten och införandet av ett barnfridsbrott. För att dessa åt- gärder ska få genomslag krävs dock att det finns förutsättningar att lagföra förövarna. Det innebär bland annat att den brottsliga gärningen måste vara möjlig att leda i bevis. I likhet med vad som ovan konstaterats utgör med- delanden mellan den tilltalade och någon honom eller henne närstående inte sällan den mest centrala bevisningen i utredningar om dessa brott. Förutom det intresse som brottsbekämpningen utgör i sig har staten ett ansvar för att skydda enskildas privatliv och personliga integritet mot intrång som begås av andra enskilda, bland annat genom att tillse att det finns en effektiv brottsbekämpning. Detta följer av bland annat artikel 8 i (jfr K.U. mot , , mål nr 2872/02).