prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls kontinuerligt , ska näringsidkaren betala tillbaka dels den andel av betalningen som svarar mot den tid under vilken det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte var i felfritt skick, dels det som har betalats i förskott för tid efter det att avtalet hävts. Paragrafen reglerar näringsidkarens återbetalningsskyldighet. Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.3 och 16.1 i digitaldirektivet. Över- vägandena finns i avsnitt 7.12.1. I paragrafen regleras näringsidkarens återbetalningsskyldighet. Vid ett enstaka tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst har konsumenten rätt till återbetalning av allt som konsumenten har betalat. Vid kontinuerligt tillhandahållande av innehållet eller tjänsten har konsumenten rätt till den andel av det betalade priset som svarar mot den tid under vilken det förelåg fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Näringsidkaren ska också till konsumenten återbetala det som utgör förskott för den period som skulle ha återstått enligt avtalet om avtalet inte hade hävts. Återbetalningsskyldigheten avser det pris som konsu- menten har betalat, dvs. den gäller inte de personuppgifter som konsumenten kan ha tillhandahållit i utbyte mot tillgång till det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Det förhållandet att näringsidkaren ska betala tillbaka det som konsumenten har betalat innebär att näringsidkaren inte först kan kräva sådan betalning i det fall konsumenten vid hävningen ännu inte har betalat för användningen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten när det förelåg fel. Av 10 § följer att konsumenten har rätt att hålla inne betalning vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten (se kommentaren till den paragrafen). 16 § Innehåll som konsumenten har tillhandahållit eller skapat vid användningen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och som inte är personuppgifter får inte användas av näringsidkaren efter det att avtalet har hävts. Näringsidkaren får dock använda sådant innehåll om det 1. inte har något annat användningsområde än det som tillhandahålls av 2. endast rör konsumentens verksamhet vid hans eller hennes användning av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls av näringsidkaren, 3. har satts samman med andra uppgifter av näringsidkaren och det inte är möjligt eller endast med oproportionella ansträngningar går att dela upp innehållet, 4. har skapats gemensamt med andra och innehållet kan användas av andra Om avtalet hävs ska näringsidkaren på konsumentens begäran göra innehåll som avses i första stycket tillgängligt för konsumenten, förutom i de fall som anges i andra stycket 1–3. Innehållet ska göras tillgängligt utan kostnad, inom skälig tid och i ett allmänt använt, maskinläsbart format. Paragrafen reglerar näringsidkarens hantering av visst innehåll efter Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.3, 16.3 och 16.4 i Övervägandena finns i avsnitt 7.12.1. Vid användningen av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som näringsidkaren tillhandahåller kan konsumenten komma att skapa eller tillhandahålla eget innehåll. När avtalet hävs får näringsidkaren enligt vad som anges i första stycket som utgångspunkt inte använda sådant innehåll. Det kan t.ex. handla om digitala bilder, video- och ljudfiler och liknande innehåll som skapats i mobila enheter (se skäl 69 i digitaldirektivet). Paragrafen reglerar endast sådant innehåll som inte utgör personuppgifter, se 1 kap. 9 § om behandling av personuppgifter. I andra stycket anges i fyra punkter i vilka situationer näringsidkaren trots allt får använda sådant innehåll som avses i första stycket. framför allt om situationer där näringsidkaren eller andra kan ha behov av att använda innehållet i den fortsatta användningen och utvecklingen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten eller där det av annat skäl inte är motiverat att ta bort innehållet. Till exempel kan näringsidkaren ha ett intresse av att få använda loggar och statistik över konsumentens användning av tjänsten (andra punkten). Vid vissa typer av dataspel skapas innehåll som konsumenten bara har användning för vid spelandet (första punkten) eller som har genererats gemensamt med andra konsumenter som vid framtagandet av olika miljöer i ett dataspel (fjärde punkten). mentens innehåll kan även ha blivit en integrerad del av eller en funktion i den digitala tjänsten, såsom en gemensam musikspellista. om att innehållet har satts ihop (aggregerats) med andra uppgifter av näringsidkaren och det inte är möjligt eller endast med oproportionella ansträngningar går att separera innehållet (tredje punkten). Enligt tredje stycket har näringsidkaren efter hävning av avtalet en skyldighet att göra sådant annat innehåll som paragrafen reglerar tillgäng- ligt för konsumenten. Den skyldigheten gäller dock inte för det innehåll som anges i första, andra och tredje punkterna i andra stycket. konsumenten ska få tillgång till innehållet utan kostnad innebär att näringsidkaren inte får ta ut en avgift för åtgärden. kan uppstå kostnader som förorsakas av konsumentens egen digitala miljö, t.ex. kostnaderna för en nätverksanslutning, är däremot inte något som Prop. 2021/22:85 näringsidkaren ska stå för. Om näringsidkaren är lagligen förhindrad att lämna ut visst innehåll gäller inte skyldigheten enligt denna paragraf (se skäl 71 i digitaldirektivet). 17 § Om avtalet hävs får konsumenten inte använda eller låta någon annan använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Näringsidkaren får hindra sådan fortsatt användning. Om ett digitalt innehåll har tillhandahållits på ett fysiskt medium ska konsumen- ten om näringsidkaren begär det återlämna det fysiska mediet. Återlämnandet ska ske utan onödigt dröjsmål och på näringsidkarens bekostnad. Näringsidkarens begäran ska göras dagar efter det att konsumenten meddelade närings- idkaren att avtalet hävs. Paragrafen reglerar hinder för fortsatt användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.3, 16.5, 17.1 och 17.2 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.12.1. Om avtalet hävs är konsumenten enligt första stycket skyldig att avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Konsumenten får inte heller ge någon annan tillgång till och möjlighet att använda innehållet eller tjänsten. Ett sätt att säkerställa att skyldigheten fullgörs när det gäller digitalt innehåll kan vara att innehållet och varje användbar kopia raderas. Näringsidkaren får vid hävning hindra att konsumenten eller någon annan fortsätter att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Det kan ske genom att näringsidkaren gör det digitala innehållet eller den digitala tjänsten otillgänglig för konsumenten, t.ex. genom att avaktivera konsumentens användarkonto. Näringsidkarens rätt att hindra konsumenten från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten får inte ske på ett sätt som förhindrar konsumentens rätt enligt 16 § tredje stycket att vid hävning få tillgång till annat innehåll. I andra stycket finns särskilda bestämmelser om digitalt innehåll på ett fysiskt medium. Enligt 1 kap. 7 § andra stycket avses ett sådant medium som endast fungerar som bärare för det digitala innehållet (t.ex. en cd- skiva med musik). Om ett digitalt innehåll har tillhandahållits på ett fysiskt medium får näringsidkaren välja att kräva tillbaka det. Om näringsidkaren begär ett återlämnande, ska konsumenten göra det utan onödigt dröjsmål. Näringsidkaren ska stå kostnaderna för ett återlämnande. För det fall konsumenten häver avtalet ska en begäran av näringsidkaren om åter- lämnande göras senast efter det att konsumenten gjorde en hävningsförklaring enligt 12 §. Formerna för näringsidkarens återbetalning 18 § Näringsidkaren ska fullgöra sin återbetalningsskyldighet vid prisavdrag och hävning utan onödigt dröjsmål och dagar efter det att konsumenten krävde prisavdrag eller meddelade näringsidkaren att han eller hon häver avtalet. Näringsidkaren ska använda samma betalningssätt som konsumenten använde, om inte konsumenten uttryckligen går med på något annat. Någon avgift för återbetal- ningen får inte påföras. 2021/22:85 Paragrafen innehåller bestämmelser om formerna för näringsidkarens återbetalning. Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.3 och 18 i digital- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.12.2. Näringsidkaren kan vara skyldig att göra en återbetalning av det som konsumenten har betalat för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten när konsumenten får prisavdrag eller häver avtalet (se 12 § om prisavdrag och 15 § om återbetalning vid hävning). En sådan återbetalning ska enligt första stycket ske utan onödigt dröjsmål och under alla omstän- digheter från den dag då näringsidkaren informerades om konsumentens krav på prisavdrag eller att han eller hon häver avtalet. Om näringsidkaren häver avtalet ska i förekommande fall dennes återbetalning ske utan onödigt dröjsmål. Enligt andra stycket ska återbetalningen normalt göras med samma betalningssätt som konsumenten använde när han eller hon betalade för det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om konsumenten har betalat med ett kontokort, ska alltså medlen återföras till det konto som är kopplat till kortet. Avvikelser från detta får göras endast om konsumenten uttryck- ligen har gått med på det. Ett sådant medgivande kan lämnas antingen i samband med att avtalet ingås eller när återbetalningen aktualiseras. Oavsett betalningsmetod får näringsidkaren inte ta ut någon extra avgift för att göra sin återbetalning till konsumenten. Det finns inte någon sanktion mot näringsidkaren om denne gör återbetalningen med ett annat betal- ningssätt som konsumenten inte godtagit. I regleringen ligger emellertid att konsumenten inte får åsamkas kostnader av att ha mottagit betalningen på fel sätt. Om konsumenten i en sådan situation kräver att korrekt betalningssätt används, ska näringsidkaren se till att en sådan återbetalning sker. Konsumenten har då inte rätt att behålla den första åter- betalningen. Ändring av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst 19 § Näringsidkaren får ändra ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som ska tillhandahållas kontinuerligt endast om 1.det följer av avtalet och det där anges ett giltigt skäl till en sådan ändring, 2.ändringen sker utan kostnad för konsumenten, och 3.konsumenten har informerats enligt 20 § om ändringen. Om ändringen försämrar konsumentens tillgång till eller användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i mer än endast obetydlig utsträckning, har konsumenten rätt att säga upp avtalet med omedelbar verkan. Det gäller dock inte om konsumenten har möjlighet att utan extra kostnad behålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten utan ändring och i felfritt skick. Uppsägning ska ske senast från det att konsumenten tog emot information enligt 20 § eller från det att ändringen genomfördes, om det skedde . Vid uppsägningen tillämpas 15–18 §§. Denna paragraf är inte tillämplig om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ingår i ett paket tillsammans med en internetanslutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst. Paragrafen, som i huvudsak utformas enligt Lagrådets förslag, reglerar förutsättningarna för näringsidkaren att göra ändringar i det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten när avtalet avser ett kontinuerligt tillhanda- Genom paragrafen genomförs artiklarna 3.6 andra stycket och 19 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.13. Paragrafen tar inte sikte på ändringar i det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som endast syftar till att upprätthålla avtalsenlighet, t.ex. genom uppdateringar. Inte heller avses situationer där parterna ingår ett nytt avtal om tillhandahållande, som t.ex. kan vara fallet vid distribution av en ny version. Paragrafen tar sikte på ändringar av framför allt egen- skaper och funktioner i det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Däremot omfattas inte ändringar i t.ex. en tjänsts utbud. Näringsidkaren har enligt första stycket rätt att göra en ändring i det digitala innehållet eller den digitala tjänsten under förutsättning att avtalet tillåter det och det i avtalet ges ett giltigt skäl till en sådan ändring. Ändringen måste vidare ske utan merkostnad för konsumenten. Ett giltigt skäl kan vara att ändringen är nödvändig för en anpassning till en ny teknisk miljö eller till ett ökat antal användare. Konsumenten ska också ha informerats om ändringen. I 20 § finns närmare bestämmelser om sådan information. När en ändring försämrar konsumentens tillgång till eller användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i mer än endast obetydlig omfattning, gäller enligt andra stycket särskilda regler. I en sådan situation har konsumenten rätt att säga upp avtalet, förutom när näringsidkaren har gjort det möjligt för konsumenten att utan extra kostnad behålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten utan ändring. Det är i det senare fallet en förutsättning att det fortfarande föreligger avtalsenlighet hos det digitala innehållet eller den digitala tjänsten; konsumentens rätt till påföljder vid fel påverkas inte. Eftersom paragrafen inte omfattar änd- ringar som syftar till att upprätthålla avtalsenlighet, saknar konsumenten rätt att med stöd av andra stycket säga upp avtalet vid sådana ändringar. En uppsägning innebär att avtalet upphör att gälla. Bedömningen av om en ändring påverkar konsumentens tillgång till eller användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten negativt i mer än endast obetydlig utsträckning, ska göras objektivt. Hänsyn ska tas till det digitala innehållets eller den digitala tjänstens art och syfte och till den kvalitet, funktionalitet, kompatibilitet och andra centrala egenskaper som är normala för innehåll eller tjänster av samma typ. Exempel på när en obetydlig ändring föreligger kan vara när en ändring förbättrar den digitala tjänsten men gör den något långsammare att använda eller när en funktion som inte längre används tas bort eftersom det finns andra sätt att göra i huvudsak samma sak. När en rätt till uppsägning föreligger får konsumenten säga upp avtalet från mottagandet av informationen eller från den tidpunkt då näringsidkaren gjorde ändringen, beroende på vilken tidpunkt som infaller senast. Vid uppsägningen tillämpas bestämmelserna om hävning i 15–18 §§. I tredje stycket görs undantag från paragrafens tillämpningsområde när ett digitalt innehåll eller en digital tjänst ingår i ett paket tillsammans med en internetanslutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst. Förutsättningarna för att en närings- idkare ska kunna göra ändringar i det digitala innehåll eller den digitala tjänst som ingår i ett sådant paket regleras således inte av förevarande paragraf. I stället kommer de nationella bestämmelser som genomför artikel 107 om paketerbjudanden i och rådets direktiv (EU) 2018/1972 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk 2021/22:85 kommunikation att tillämpas på paketet i sin helhet, dvs. även på de delar av paketet som avser digitalt innehåll och digitala tjänster (se även artikel 105 i det direktivet). Med ett paket avses situationer där delarna i paketet tillhandahålls eller säljs av samma tillhandahållare inom ramen för samma eller ett närbesläktat eller anknytande avtal (se skäl 283 i direktiv /1972). Med en nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst avses en interpersonell kommunikationstjänst som etablerar en förbindelse till nummer i nationella eller internationella nummerplaner eller som möjliggör kommunikation med sådana nummer. 20 § Näringsidkaren ska informera konsumenten om en ändring enligt 19 §. Informationen ska vara klar och begriplig. I fråga om en ändring som avses i 19 § andra stycket ska konsumenten dessutom i skälig tid ha informerats om ändringens egenskaper och tidpunkten för ändringen samt om rätten att säga upp avtalet eller om möjligheten att behålla innehållet eller tjänsten i oförändrat skick. Informationen enligt andra stycket ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten. Paragrafen reglerar formerna och sättet för sådan information som ska ges till en konsument enligt 19 §. Genom paragrafen genomförs artikel 19 i digital- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.13. Enligt första stycket ska näringsidkaren vid en ändring av det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls ge konsumenten information om detta. Informationen ska bl.a. gälla vilken ändring som görs och vid behov upplysning om varför den görs. Informationen ska vara klar och begriplig (jfr motsvarande uttryck i 2 kap. 3 och 5 §§ lagen [2005:59] om distansavtal och avtal utanför affärslokaler). När näringsidkaren vill göra en ändring som påverkar konsumentens tillgång till eller användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten negativt i mer än endast obetydlig utsträckning, ska konsumenten enligt andra stycket ges särskild information om detta. Informationen ska omfatta egenskaperna hos och tidpunkten för ändringen. Konsumenten ska med stöd av den lämnade informationen ha möjlighet att avgöra hur ändringen påverkar dennes möjligheter och vilja att fortsätta använda innehållet eller tjänsten. Det kan t.ex. handla om uppgifter om hur ändringen påverkar det digitala innehållets eller den digitala tjänstens prestanda eller funktioner. Information bör också ges om huruvida ändringen ställer nya eller ändrade krav på konsumentens digitala miljö. Information ska vidare ges om rätten att säga upp avtalet eller, när det är aktuellt, om möjligheten att behålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i oförändrat skick. Enligt tredje stycket ska informationen enligt andra stycket lämnas till konsumenten på ett sätt som gör det möjligt för honom eller henne att ta till sig och kunna bevara informationen. Informationen ska därför lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för konsumenten (se artikel 2.13 i digitaldirektivet om begreppet varaktigt medium och skäl 76). Det är viktigt att konsumenten har möjlighet att spara informationen för framtiden. Informationen kan t.ex. ges i en bifogad fil till ett e-postmeddelande. Även en webbplats på internet där informationen lagras kan uppfylla kraven förutsatt att informationen med säkerhet bevaras i ursprungligt skick och i det enskilda fallet är tillgänglig för Prop. 2021/22:85 konsumenten så länge informationen är relevant. 21 § Vid avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst gäller 8 kap. 1 § om begränsning av skadan, 5 § första och andra styckena om anspråk mot näringsidkare i ett tidigare säljled och 7 § om förhållandet till närings- idkarens borgenärer. För konsumentens meddelanden enligt 3 och 12 §§ i detta kapitel gäller 8 kap. Paragrafen innehåller hänvisningar till de paragrafer i 8 kap. som även gäller för avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Övervägandena finns i avsnitt 7.4, 7.6, 7.11 och 10.1. I första stycket görs tre paragrafer som gäller för varor tillämpliga även på tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Genom hänvisningen till 8 kap. 1 § gäller att den skadelidande parten har en skyldighet att vara aktivt verksam för att begränsa sin skada för att inte riskera att få bära en motsvarande del av förlusten. Regleringen tillämpas oavsett vem av näringsidkaren och konsumenten som är den skadelidande parten. Genom hänvisningen till 8 kap. 5 § första och andra styckena har konsumenten, enligt de närmare förutsättningar som anges där, rätt att rikta anspråk på grund av fel i ett digitalt innehåll eller en digital tjänst mot en näringsidkare i ett tidigare säljled som har överlåtit innehållet eller tjänsten för vidareförsäljning. Till skillnad mot vad som gäller vid ett köp av en vara har konsumenten, som en följd av att tredje stycket i 8 kap. 5 § inte tillämpas, inte någon reklamationsskyldighet. Genom hänvisningen till 8 kap. 7 § gäller ett avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst mot näringsidkarens borgenärer i och med avtalet. Paragrafen kan aktualiseras i fråga om digitalt innehåll på ett fysiskt medium som endast fungerar som bärare för det digitala innehållet. I andra stycket görs ytterligare en paragraf i 8 kap. tillämplig på avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Genom hänvisningen till 8 kap. 6 § ska konsumentens hävningsförklaring vid näringsidkarens dröjsmål och vid fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten gå på mottagarens (näringsidkarens) risk. Genom hänvisningar i 3 och 14 §§ kommer 8 kap. 6 § att även bli tillämplig på vissa ytterligare meddelanden som kan aktualiseras för avtal om tillhanda- hållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 1 och 9 kap. om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster i den nya lagen tillämpas även på avtal som har ingåtts före ikraftträdandet, om tillhandahållandet av innehållet eller tjänsten sker efter ikraftträdandet. Bestämmelserna i 9 kap. 19 och 20 §§ tillämpas dock inte på avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. 3.Genom lagen upphävs konsumentköplagen (1990:932). 2021/22:85 4. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för avtal som omfattas av den lagen och som har ingåtts före ikraftträdandet. Genom bestämmelserna genomförs artikel 24 i varudirektivet och artikel 24 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 11. Enligt första punkten börjar den nya lagen att tillämpas . Enligt andra punkten gäller den nya lagens bestämmelser om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster retroaktivt på så sätt att de ska tillämpas på tillhandahållanden som äger rum från lagens ikraftträdande även om avtalet om tillhandahållande ingicks tidigare. De bestämmelser som kommer att gälla även på tidigare ingångna avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst är de i 1 kap. och 9 kap. och därigenom de bestämmelser i lagens övriga kapitel som hänvisning sker till. Ett undantag gäller för bestämmelserna om ändring av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som endast ska tillämpas på avtal om tillhandahållande som ingåtts efter ikraftträdandet. Enligt tredje punkten upphävs lag när den nya lagen träder ikraft och i fjärde punkten tydliggörs att lag fortsatt ska tillämpas på avtal som omfattas av den lagen och som har ingåtts före ikraft- trädandet. Det gäller avtal om köp, avtal om varor som ska tillverkas efter avtalsslutet och avtal om byte av varor (se 1 och 2 §§ lag). 13.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1964:528) om tillämplig lag beträffande internationella köp av lösa saker 1 § Denna lag tillämpas på sådana köp av lösa saker som har internationell karaktär. Från lagens tillämpningsområde undantas 1.köp av registrerade fartyg och luftfartyg, 2.köp av värdepapper, 3.försäljning genom en judiciell myndighets åtgärd eller i exekutiv ordning, och 4.köp som omfattas av konsumentköplagen (2022:000) eller av artikel 6 i och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I). Med köp likställs avtal om leverans av lösa saker som ska tillverkas, om materialet ska tillhandahållas av den som har åtagit sig leveransen. I paragrafen ersätts hänvisningen till konsumentköplag i andra stycket fjärde punkten med en hänvisning till den föreslagna nya konsumentköplagen. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. 1.Denna lag träder i kraft .