prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — 2021/22:85 enhet och endast sammankopplas med varan. Ett annat närliggande exem- pel är en smarttelefon som enligt avtalet tillhandahålls tillsammans med program som krävs för att varan ska fungera på det sätt som är avsett, t.ex. applikationer för alarm eller kamera. Ytterligare ett exempel är en smart- klocka där själva klockan för sin funktion behöver en applikation som tillhandahålls enligt köpeavtalet men som måste laddas ned av konsumen- ten. Frågan om huruvida de digitala delarna utgör en del av köpeavtalet påverkas inte av det faktum att konsumenten ska ge sitt samtycke till ett licensavtal med tredje part för att kunna utnyttja det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om det råder tvivel om huruvida ett digitalt innehåll eller en digital tjänst utgör en del av köpeavtalet, bör ett sådant tillhandahållande anses omfattas av köpeavtalet (se artikel 3.3 i varu- direktivet). När parterna inte har avtalat om något annat och alltså de digitala delarna ingår i köpet av varan, tillämpas lagens bestämmelser om köp av varor på . Om de digitala delarna däremot inte ingår i köpeavtalet är i stället lagens bestämmelser i 9 kap. om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster normalt tillämpliga på delarna (se 7och 8 §§). Ett exempel på detta är att konsumenten köper en smarttelefon med en uttrycklig överenskommelse om att den inte innefattar ett operativ- system och köper operativsystemet från tredje man (se skäl 16i varudirektivet). Bestämmelserna i 9 kap. tillämpas då på köpet av operativsystemet. Att näringsidkaren har fungerat som mellanhand i detta separata avtal förändrar inte bedömningen. Ett köpeavtal avseende en vara med digitala delar kan innebära att det integrerade eller sammankopplade digitala innehållet eller den integrerade eller sammankopplade digitala tjänsten ska tillhandahållas av en tredje part i stället för av näringsidkaren. Av andra stycket andra meningen följer att köpet då ändå ska anses utgöra ett köp av en vara med digitala delar. 4 § Lagen gäller även i fall då säljaren inte är en näringsidkare, om köpet för- medlas för säljaren av en näringsidkare. I sådana fall svarar båda för de skyldigheter en näringsidkare har enligt lagen. I paragrafen anges att lagen är tillämplig på förmedlingsköp. motsvarar 1 § andra stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 5 § Lagen gäller i tillämpliga delar även byte av en vara. I paragrafen anges att lagen är tillämplig även vid byte av varor. motsvarar 1 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 6 § Lagen gäller även köp av en vara som ska tillverkas. tillhandahålla en väsentlig del av materialet, gäller därutöver 4 § första stycket och 6 och 7 §§ konsumenttjänstlagen (1985:716). Lagen gäller inte avtal som innebär att den som ska leverera en vara även ska utföra arbete eller någon annan tjänst, om tjänsten utgör den övervägande delen av I paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, anges att lagen är tillämplig på tillverkningsköp men inte på avtal där tjänsteinslaget utgör den övervägande delen av förpliktelsen. Den motsvarar 2 § lag. 2021/22:85 Genom paragrafen genomförs artikel 3.2 i varudirektivet. finns i avsnitt 6.2. 7 § Lagen gäller även avtal där en näringsidkare mot betalning ska tillhandahålla eller utveckla ett digitalt innehåll eller en digital tjänst till en konsument. Detsamma gäller om konsumenten ska tillhandahålla sina personuppgifter, utom när konsumentens personuppgifter behandlas av näringsidkaren endast för att uppfylla rättsliga krav som gäller för denne eller för att tillhandahålla det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. När en del av ett avtal avser ett sådant tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som avses i första stycket, gäller lagens bestämmelser om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster för den delen av avtalet. Detsamma gäller när ett digitalt innehåll tillhandahålls på ett fysiskt medium som uteslutande fungerar som bärare av det digitala innehållet. I paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, anges att lagen är tillämplig på avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Den saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genom- förs artikel 3.4 a i varudirektivet och artikel 3.1, 3.2, 3.3 och 3.6 i digital- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. I första stycket första meningen anges att lagens tillämpningsområde omfattar avtal där en näringsidkare tillhandahåller ett digitalt innehåll eller en digital tjänst och avtal om utveckling enligt konsumentens anvisningar av ett sådant innehåll eller en sådan tjänst. Definitioner av begreppen digitalt innehåll och digital tjänst finns i 2 §. Förutom i 1 kap. finns bestämmelserna om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster i 9 kap. Digitalt innehåll eller digitala tjänster kan i vissa fall utgöra digitala delar av en vara enligt ett köpeavtal. Bestämmelserna i 9 kap. är inte tillämpliga på sådana digitala delar (se 3 § andra stycket). I 8 § undantas vissa avtal från lagens tillämpningsområde. Avtalet ska innebära att näringsidkaren tillhandahåller det digitala innehållet eller den digitala tjänsten men också att konsumenten som motprestation betalar det pris som varan säljs för, dvs. Med pris avses enligt definitionen i artikel 2.7 i digitaldirektivet ett penning- belopp eller en digital värderepresentation (se även skäl 23). Med betalning avses inte personuppgifter. Av första stycket andra meningen framgår att lagen är tillämplig inte bara när konsumenten betalar utan också när avtalet innebär att konsumenten i stället ska tillhandahålla sina personuppgifter, utom när näringsidkaren behandlas konsumentens personuppgifter endast för att uppfylla rättsliga krav som gäller för näringsidkaren eller för att näringsidkaren ska kunna tillhandahålla ett digitalt innehåll eller en digital tjänst. Enligt 2 § är personuppgifter i denna lag sådana uppgifter som avses i artikel 4 i den allmänna dataskyddsförordningen. Det kan handla om att konsumenten registrerar ett konto på sociala medier och tillhandahåller näringsidkaren sitt namn och sin e-postadress, som sedan används för andra syften än de som särskilt anges i meningen, eller när konsumenten lämnar sitt samtycke till att personuppgifter kommer att kunna behandlas av näringsidkaren i marknadsföringssyfte. Personuppgifterna kan tillhandahållas antingen då avtalet ingås eller , t.ex. när näringsidkaren använder personuppgifter som konsumenten laddar upp eller skapar vid användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. All behandling av personuppgifter vid avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster och vid tillämpningen generellt enligt denna lag ska ske i enlighet med gällande dataskyddsregler, se 9 §. Lagens bestämmelser ger därmed inte stöd för att behandla personupp- gifter på ett sätt som är oförenligt med dataskyddsreglerna (jfr artikel 3.8 i digitaldirektivet). Ett exempel när lagen är avsedd att kunna tillämpas är på sociala medier där ett villkor för tjänsten är att konsumenten samtycker till att vissa personuppgifter används. För att lagen ska tillämpas krävs att personuppgifterna tillhandahålls, men för tillämpligheten har det ingen betydelse huruvida tillhandahållandet kan ses som en motprestation. I första stycket andra meningen anges att lagen inte är tillämplig när en konsuments personuppgifter behandlas av en näringsidkare endast för att uppfylla rättsliga krav som gäller för denne eller för att kunna tillhanda- hålla ett digitalt innehåll eller en digital tjänst. När konsumenten inte ska betala något pris och tillhandahåller sina personuppgifter enbart i något av de nu angivna syftena blir lagen alltså inte tillämplig på avtalet. näringsidkaren som har bevisbördan för att det är ett sådant undantagsfall. Ett rättsligt krav kan t.ex. vara att vidta i författning föreskrivna åtgärder som syftar till att hindra penningtvätt. I regleringen ligger att rättsliga krav är sådana krav som gäller för näringsidkaren i dennes verksamhet. då handla om att konsumenten registreras i säkerhets- eller identifierings- syfte (se skäl 25). Rekvisitet rättsligt krav är avsett att förstås brett. omfattar offentligrättsliga författningar och inkluderar lag, förordning och myndighetsföreskrifter som gäller för den aktuella verksamheten (jfr 2 kap. 1 § lagen [2018:218] med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning om uttrycket rättslig förpliktelse). när personuppgiftsbehandling sker endast för att kunna tillhandahålla ett digitalt innehåll eller en digital tjänst är när konsumentens geografiska position är nödvändig för att kunna prestera enligt ett avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll i form av en gps. Beroende på hur parternas avtalsvillkor utformats och omständigheterna i det enskilda fallet skulle ett annat exempel kunna vara behandling av konsumentens personuppgifter för att individanpassa dennes tjänst, s.k. personalisering. tioner som omfattas av undantagen får avgöras i rättstillämpningen. För att lagen ska vara tillämplig krävs att näringsidkaren och konsumenten har ingått ett avtal. Det innebär bl.a. att konsumenten på något sätt måste ha agerat aktivt. Något avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst kan t.ex. inte anses ha ingåtts då en konsument har klickat i ett godkännande av att näringsidkaren samlar in metadata, såsom information om konsumentens enhet eller webbhistorik (s.k. kakor). Inte heller är lagen tillämplig i en situation där konsumenten, utan att ha ingått ett avtal med en näringsidkare, exponeras för reklam uteslutande i syfte att få tillgång till ett digitalt innehåll eller en digital tjänst (se skäl 25 i digitaldirektivet). Frågan om huruvida ett avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst har ingåtts får avgöras enligt samma principer som i övrigt gäller för avtal enligt Bestämmelsen i andra stycket första meningen har störst betydelse för situationen att ett och samma avtal omfattar såväl tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst, som tillhandahållande av en annan Prop. 2021/22:85 typ av tjänst, eftersom den klargör i vilken utsträckning lagen i dessa fall alls blir tillämplig. Regleringen innebär att bestämmelserna i lagen ska tillämpas på den del av avtalet som avser det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Om avtalet mellan näringsidkaren och konsumenten avser dels köp av en vara, dels tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst (utan att det är fråga om en vara med digitala delar) kommer lagen att vara tillämplig på . Det blir dock olika bestämmelser i lagen som tillämpas på de olika delarna av avtalet. Bestämmelsen i andra stycket första meningen reglerar inte de följder som en uppsägning eller hävning av en del av avtalet får för de övriga delarna av avtalet. Detta gäller oavsett om det är den del av avtalet som avser digitalt innehåll eller digital tjänst som sägs upp eller hävs eller någon annan del av avtalet. Avsikten är i stället att frågan om sådana följder normalt kommer att bero på avtalets utformning och innehåll. Om inte detta regleras i avtalet eller får sitt svar i någon annan författning, får frågan avgöras utifrån allmänna avtalsrättsliga principer (jfr artikel 3.6 i digitaldirektivet). När digitalt innehåll tillhandahålls på ett fysiskt medium som ute- slutande fungerar som bärare av digitalt innehåll, t.ex. dvd-skivor, cd- skivor, usb-minnen och minneskort, anses enligt andra stycket andra meningen transaktionen som ett avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och alltså inte som ett köp av en vara. Bestämmelserna i 9 kap. är då tillämpliga på såväl det digitala innehållet som det fysiska mediet i sig. En förutsättning är att det digitala innehållet enligt avtalet tillhandahålls på det fysiska mediet. Om konsumenten däremot köper ett tomt minnes- kort av en näringsidkare för senare användning, ska det på samma sätt som ses som ett köp av en vara. 8 § Lagen gäller inte 1.avtal som avser elektroniska kommunikationstjänster med undantag för nummer- oberoende interpersonella kommunikationstjänster, 2.avtal som avser vadhållning, kasinospel eller andra typer av spel enligt spellagen (2018:1138), 3.avtal om digitalt innehåll eller digitala tjänster som avser åtgärder för att medi- cinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador eller tandvård enligt 1 § tandvårdslagen (1985:125), och som tillhandahålls av sådan hälso- och sjuk- vårdspersonal som avses i artikel 3 f i och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård, i den ursprungliga lydelsen, 4.avtal som avser finansiella tjänster, 5.avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll som är en del av ett framförande eller ett evenemang, om det digitala innehållet görs tillgängligt för allmänheten på annat sätt än genom signalöverföring, 6.tillhandahållande av digitalt innehåll i enlighet med lagen (2010:566) om vidare- utnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen, eller 7.tillhandahållande av fri programvara med öppen källkod, om de person- uppgifter som konsumenten har tillhandahållit behandlas av näringsidkaren endast för att förbättra säkerheten, kompatibiliteten eller driftskompatibiliteten hos programvaran. I paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, finns undantag avseende vissa avtal tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala Punkterna i paragrafen saknar motsvarighet lag. paragrafen genomförs artikel 3.5 i digitaldirektivet. I första punkten undantas avtal som avser elektroniska kommunikations- tjänster med undantag för nummeroberoende interpersonella kommuni- Begreppen har samma betydelse som i artikel 2.4 och 2.7 i och rådets direktiv (EU) 2018/1972. nummeroberoende interpersonell kommunikationstjänst avses en inter- personell kommunikationstjänst som varken etablerar en förbindelse till nummer i nationella eller internationella nummerplaner eller möjliggör kommunikation med sådana nummer. tionstjänst avses en tjänst som vanligen tillhandahålls mot ersättning och som möjliggör ett direkt interpersonellt och interaktivt informationsutbyte via elektroniska kommunikationsnät mellan ett begränsat antal personer, varigenom de personer som inleder eller deltar i kommunikationen bestämmer vem eller vilka som ska vara mottagare av denna, dock inte en tjänst som möjliggör interpersonell och interaktiv kommunikation enbart som en extrafunktion av mindre betydelse som är direkt kopplad till en Exempel på interpersonella kommunikationstjänster är e- posttjänster, meddelandetjänster och gruppchattar. sådan tjänst inte t.ex. sociala nätverk eller bloggar. interpersonella kommunikationstjänster gäller 9 kap. Andra elektroniska kommunikationstjänster som omfattas av definitionen av digital tjänst undantas däremot från lagens tillämpningsområde. I andra punkten undantas avtal om spel enligt spellagen. lotteri, vadhållning, kasinospel och andra typer av spel som omfattas av den Begreppen definieras i spellagen och omfattar både spel där utslaget helt beror på slumpen och spel där det finns inslag av skicklighet, som vid pokerspel (se 2 kap. 3 § spellagen). I tredje punkten undantas vissa avtal om digitalt innehåll eller digitala tjänster inom hälso- och sjukvården. Undantaget avgränsas till att avse dels åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador, dels tandvård, dvs. åtgärder för att förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador i munhålan. De beskrivna åtgärderna ska vidare utföras av hälso- och sjukvårdspersonal enligt angiven definition för att avtalet ska omfattas av undantaget. Lagen gäller däremot för digitalt innehåll och digitala tjänster, t.ex. hälsoapplikationer, som konsumenten tillhandahålls av en näringsidkare utan att den förskrivs eller tillhandahålls av hälso- och sjukvårdspersonal (se skäl 29 i digitaldirektivet). avser inte heller köp av varor på detta område. För att undantaget i tredje punkten ska tillämpas krävs att det rör sig om både ett tillhandahållande av hälso- och sjukvård och att det är hälso- och sjukvårdspersonal som tillhandahåller detta. Med hälso- och sjukvård avses åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Även åtgärder som avses i 1 § tandvårdslagen ryms inom vad som avses med hälso- och sjukvård. Med hälso- och sjukvårds- personal avses här läkare, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, barnmorska eller farmaceut i den mening som avses i direktiv /36/EG. Dessutom avses även annan person som utövar yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvård som är begränsad till ett reglerat yrke enligt definitionen i artikel 3.1 a i nämnt direktiv eller en person som anses som hälso- och sjukvårdspersonal enligt den behand- Prop. 2021/22:85 lande medlemsstatens lagstiftning. I fjärde punkten undantas avtal om finansiella tjänster. Med det avses främst sådana tjänster som tillhandahålls av de finansiella instituten, t.ex. banker, kreditmarknadsbolag och försäkringsbolag, men uttrycket inne- fattar även detaljhandelns och bensinbranschens erbjudanden om konto- kortstjänster. Det kan handla om tjänster för betalningar och penning- överföring över internet eller digitala försäkringsapplikationer. Andra exempel är tjänster i form av mobila eller icke mobila bank-id. I vart fall sådana tjänster som är att anse som finansiella tjänster enligt artikel 2 b i direktiv /65/EG omfattas av punkten och undantas således från lagens tillämpningsområde. I femte punkten undantas avtal som avser tillhandahållande av sådant digitalt innehåll som utgör en del av ett framförande eller ett evenemang som görs tillgängligt för allmänheten på annat sätt än genom signalöverföring. Undantaget kan avse när digitalt innehåll tillhandahålls en offentlig publik som en del av ett konstnärligt framförande eller annat evenemang, t.ex. en digital filmvisning eller en audiovisuell teaterföreställning. Ledet ”ett fram- förande eller ett evenemang” är avsett att ges en vidsträckt betydelse. Det centrala i tillämpningen av undantaget är om det digitala innehållet görs tillgängligt för allmänheten eller inte. Om konsumenten själv kan interagera med det digitala innehållet, såsom vid interaktiva utställningar på ett museum, är undantaget i regel tillämpligt. För att undantaget ska tillämpas krävs alltid att det digitala innehållet utgör en del av framförandet eller evenemanget. När framförandet sker genom signalöverföring, som vid digitala televisions- tjänster, är lagen dock tillämplig. Av sjätte punkten framgår att lagen inte gäller digitalt innehåll som tillhandahålls i enlighet med lagen om vidareutnyttjande av handlingar från den offentliga förvaltningen. Det kan avse handlingar som registreras, återges eller överförs med hjälp av digitala medel. Enligt sjunde punkten gäller lagen inte heller när en näringsidkare har tillhandahållit fri programvara med öppen källkod och de av en konsument tillhandahållna personuppgifterna behandlas av näringsidkaren endast för att förbättra säkerheten, kompatibiliteten eller driftskompatibiliteten hos den specifika programvaran. Med fri programvara med öppen källkod avses att källkoden öppet kan delas och användarna fritt kan få tillgång till, använda, ändra och på nytt distribuera programvaran eller ändrade ver- sioner av den. Som exempel kan nämnas vissa operativsystem och webb- läsare. Definitioner av uttrycken kompatibilitet och driftskompatibilitet finns i 2 §. 9 § Bestämmelser om behandling av personuppgifter finns i och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av direktiv /46/EG (allmän dataskydds- förordning), i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s data- skyddsförordning och i föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. 2021/22:85 I paragrafen beskrivs vad som gäller vid behandling av personuppgifter i samband med avtal enligt lagen. Den saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artiklarna 3.8 och 16.2 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen upplyser om, och tydliggör därmed för tillämpare av lagen, att den allmänna dataskyddsförordningen gäller vid all personuppgifts- behandling som sker i samband med avtal som omfattas av lagen. Därtill anges som en upplysning att det även finns bestämmelser i lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning och i före- skrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. I paragrafen ligger att förordningen inte bara gäller vid en eventuell normkonflikt med någon bestämmelse i lagen utan så snart som personuppgifter behandlas (jfr skäl 37 och 38 i digitaldirektivet). Det gäller för sådan behandling av person- uppgifter som kan komma att ske både under avtalets löptid och i samband med hävning av avtalet. En konsekvens av att dataskyddsförordningen tillämpas parallellt med lagen så snart som personuppgifter behandlas är att ett avtal enligt lagen inte innebär att näringsidkaren ges någon ytter- ligare rättslig grund för personuppgiftsbehandlingen utöver de grunder som ges i den allmänna dataskyddsförordningen. Avtalsvillkor som avviker från lagen 10 § Avtalsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i denna lag är till nackdel för konsumenten är utan verkan mot denne, om inte något annat anges i lagen. Första stycket gäller inte vid köp av gas, som levereras i ledning, om de allmänna avtalsvillkor som tillämpas vid sådana leveranser har godkänts av Konsument- verket. Paragrafen slår fast att lagen är tvingande till konsumentens förmån. Den motsvarar 3 § lag. Genom paragrafen genomförs artikel 21 i varudirektivet och artikel 22 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. 2 kap. Varans avlämnande 1 § Om inte något annat följer av avtalet, ska varan hållas tillgänglig för avhämtning där näringsidkaren vid köpet hade sitt affärsställe. Paragrafen reglerar platsen för avlämnandet och innefattar huvudregeln att näringsidkaren inte är skyldig att transportera varan till konsumenten. Paragrafen motsvarar 4 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 2 § Om tiden för avlämnande av varan inte följer av avtalet, ska avlämnandet ske utan onödigt dröjsmål och senast efter det att avtalet ingicks. Näringsidkaren är inte skyldig att lämna ut varan förrän konsumenten betalar för den, utom när konsumenten har fått kredit. Paragrafen, som utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag, reglerar vid Prop. 2021/22:85 vilken tidpunkt en vara ska avlämnas. Den motsvarar 5 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 3 § är avlämnad när konsumenten, själv eller genom en transportör som konsumenten anlitat eller genom någon annan som handlar på konsumentens vägnar, har fått varan i sin besittning. Även om det är konsumenten som har anlitat transportören anses varan inte avlämnad när den har lämnats över till transportören, om det är näringsidkaren som erbjudit transportalternativet. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en vara ska anses avlämnad. Paragrafen motsvarar 6 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. 4 § För att en vara med digitala delar ska vara avlämnad krävs, utöver vad som anges i 3 §, att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten har tillhandahållits konsumenten. Om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas kontinuerligt , anses avlämnande ha skett när tillhandahållandet har påbörjats. Ett digitalt innehåll i en vara med digitala delar är tillhandahållet när konsumen- ten ges tillgång eller åtkomst till innehållet eller till ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned det. En digital tjänst i en vara med digitala delar är tillhandahållen när den görs tillgänglig för konsumenten.