prop · H903142 · 2022-03-15 00:00:00 — För att underlätta implementeringen av systemet i medlemsstaterna har kommissionen åtagit sig att utveckla en referensprogramvara som kan användas som s.k. back-end system. Tanken är att medlemsstaterna ska kunna använda programvaran i stället för ett eget nationellt it-system om något sådant system inte finns eller är svårt att anpassa till det decentraliserade it-systemet (artikel 27 bevisupptagningsförordning). Genomförandekommittéerna påbörjade sitt arbete och beräknas kunna anta genomförandeakterna . Skyldigheten för medlemsstaterna att börja kommunicera via det decentraliserade itsystemet inträder efter antagandet av genomförandeakterna (artikel 35.3 bevisupptagningsförordning). Varje medlemsstat ska stå kostnaderna för att installera, driva och underhålla accesspunkterna, dvs. de enheter som sammankopplar de nationella it-systemen inom ramen för det decentraliserade systemet. Medlemsstaterna ska också stå kostnaderna för att upprätta, anpassa och Prop. 2021/22:142 underhålla sina nationella it-system för att göra dem interoperabla med accesspunkterna. Kommissionen å sin sida ska tillhandahålla, upprätthålla och stödja kostnadsfri implementering av de programvarukomponenter som ligger till grund för accesspunkterna. Kommissionen ansvarar även för skapandet, underhållet och den framtida utvecklingen av referensprogramvaran (artiklarna 27 och 28 bevisupptagningsförordning). Elektroniska handlingars rättsliga verkan För att övergången till digitalt översändande av handlingar ska få avsedd effekt har det bevisupptagningsförordning tagits in en bestämmelse om elektroniska handlingars rättsliga verkan (artikel 8). Artikeln ska inte uppfattas som en regel om bevistillåtlighet utan endast som en princip om icke-diskriminering. Avsikten är att garantera att handlingar som har skickats digitalt inte nekas rättslig verkan eller anses otillåtna som bevis enbart för att de har elektronisk form (skäl 13 bevisupptagningsförordning). 5.2.2Bevisupptagning via videokonferens som huvudregel Om bevis ska tas upp direkt av en domstol genom hörande av en person som befinner sig i en annan medlemsstat gäller att den anmodade medlemsstaten ska verka för att det kan ske genom kommunikationsteknik, t.ex. video- eller telefonkonferens (artikel 17.4 tredje stycket bevisupptagningsförordning). I den omarbetade bevisupptagningsförordningen framhålls att sådan kommunikationsteknik är ett viktigt verktyg för att förenkla och påskynda bevisupptagningen men att tekniken inte används till sin fulla potential (skäl 21). När muntlig bevisning ska tas upp direkt av den ansökande domstolen ska huvudregeln fortsättningsvis vara att videokonferens eller annan teknik för distanskommunikation ska användas. Detta gäller under förutsättning att den ansökande domstolen har tillgång till sådan teknik och anser det lämpligt att använda tekniken i det specifika målet (artikel 20.1 bevisupptagningsförordning). En ansökan om direkt bevisupptagning med användande av videokonferens eller annan teknik för distanskommunikation ska göras på ett särskilt formulär och de behöriga myndigheterna i respektive medlemsstat ska komma överens om de praktiska arrangemangen för hörandet. Den ansökande domstolen ska också på begäran kunna få hjälp att hitta en tolk på plats (artikel 20.2 samt skäl 22 bevisupptagningsförordning). 5.2.3Bevisupptagning via diplomatiska och konsulära tjänstemän Medlemsstaterna ska i fortsättningen kunna ge sina domstolar möjlighet att ta upp bevisning på en annan medlemsstats territorium med hjälp av 2021/22:142 diplomatiska och konsulära tjänstemän (artikel 21 bevisupptagningsförordning). En sådan möjlighet har tidigare endast funnits med stöd av (se avsnitt II i konventionen). De diplomatiska eller konsulära tjänstemännen ska kunna ta upp bevisningen utan att det krävs någon föregående framställning till eller godkännande av den medlemsstat på vilkens territorium bevisupptagningen ska ske. Bevisupptagningen måste avse medborgare i den medlemsstat som tjänstemännen företräder, ha samband med ett pågående förfarande och ske på frivillig väg. Bevisupptagningen ska som huvudregel ske i lokaler som tillhör det egna landets diplomatiska beskickning eller konsulat men undantag får göras under exceptionella omständigheter. Ett exempel på en sådan undantagssituation kan vara att den person som ska höras inte kan komma till lokalerna på grund av en allvarlig sjukdom. I ett sådant fall kan bevisupptagningen ske på en annan plats (skälen 24 och 25 bevisupptagningsförordning). Medlemsstaterna bestämmer själva om deras diplomatiska och konsulära tjänstemän ska ges befogenhet att utföra bevisupptagning enligt förordningen 5.2.4En ny definition av domstol I den omarbetade bevisupptagningsförordningen införs en definition av ordet domstol som breddar termen något jämfört med tidigare. Med domstol avses inte bara domstolar i ordets traditionella betydelse utan även andra myndigheter i medlemsstaterna som utövar rättsliga funktioner. En förutsättning är att myndigheten agerar på delegation eller under kontroll av en rättslig myndighet som enligt nationell rätt är behörig att ta upp bevis i den typ av mål och ärenden som omfattas av förordningens tillämpningsområde (artikel 2.1 bevisupptagningsförordning). De myndigheter som särskilt avses med den nya definitionen är sådana som utövar domstolsliknande funktioner enligt andra unionsrättsakter (skäl 5 bevisupptagningsförordning). För svenskt vidkommande kan den nya definitionen innebära att det blir enklare att avgöra om en framställning utfärdas eller verkställs av en utländsk myndighet som är behörig enligt förordningen. 5.2.5Konsekvenser vid en obesvarad förfrågan Liksom tidigare ska en framställning om direkt bevisupptagning besvaras (artikel 17.4 bevisupptagningsförordning och artikel 19.4 bevisupptagningsförordning). En nyhet är emellertid att om den ansökande domstolen inte har fått något svar på framställningen inom efter att en påminnelse har skickats, får den utgå från att framställningen har godtagits (artikel 19.5 bevisupptagningsförordning). Om det centrala organet eller den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten på grund av exceptionella omständigheter har varit förhindrad att svara inom utsatt tid kan skäl att vägra bevisupptagningen fortfarande undantagsvis åberopas. Effekten av den nya bestämmelsen torde därmed vara att en medlemsstat . 2021/22:142 som utan giltigt skäl inte har svarat på en framställning inom utsatt tid förlorar möjligheten att avslå framställningen, även om det finns en vägransgrund (se artikel 19.7). 5.2.6Dataskydd, formulär, genomförandeakter, kommunikation och övervakning Den omarbetade bevisupptagningsförordningen innehåller en del språkliga och redaktionella ändringar, bl.a. anpassas reglerna om hantering av personuppgifter efter dataskyddsförordningen (artiklarna 31 och 32). Det delvis förändrade förfarandet har medfört ett behov av ytterligare formulär i bilagan till förordningen. Befintliga formulär har också behövt uppdateras och justeras. Det har även skett en omnumrering för att hänvisningarna till bilagan ska bli tydligare. Kommissionens befogenhet att uppdatera och göra tekniska ändringar i förordningens bilagor anpassas till det nya förfarande för antagande av delegerade akter som beslutats genom Lissabonfördraget (artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt samt artiklarna 23 och 24 förordning). Den skyldighet som finns för medlemsstaterna att förmedla viss information till kommissionen utökas till att avse ytterligare uppgifter. Viss information ska också, via kommissionen, tillgängliggöras på e- juridikportalen (artikel 31). Vidare införs en skyldighet för medlemsstaterna att förse kommissionen med vissa uppgifter som behövs i övervakningssyfte (artikel 32). De uppgifter som räknas upp i artikeln ska regelbundet rapporteras till kommissionen i den mån uppgifterna finns tillgängliga. I vissa fall, om det är tekniskt möjligt, ska informationen samlas in och rapporteras till kommissionen programmatiskt. För att regleringen om bevisupptagning ska vara så lättillgänglig och lättläst som möjligt kommer bevisupptagningsförordning att ersätta bevisupptagningsförordning. Artiklarna i den nu tillämpliga förordningen upphävs som de artiklar som ersätter dem ska börja tillämpas (artikel 34 bevisupptagningsförordning). Huvuddelen av bestämmelserna i förordningen ska börja tillämpas (artikel 35 bevisupptagningsförordning). Skyldigheten att uteslutande kommunicera via det decentraliserade itsystemet gäller dock inte förrän i den månad som följer på en period av efter dagen för ikraftträdandet av de genomförandeakter som inrättar systemet. Detta för att ge medlemsstaterna tillräckligt med tid för att implementera it-systemet nationellt (artikel 35.3). 6Ändringar i svenska författningar 6.1Bevisupptagningsförordningen är direkt tillämplig Den omarbetade bevisupptagningsförordningen är direkt tillämplig i svensk rätt. En EU-förordning varken ska eller får genomföras i eller omvandlas till nationell rätt. Däremot kan kompletterande bestämmelser på nationell nivå antas för att säkerställa att förordningen kan tillämpas på ett bra sätt. Kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordning finns, som anges i avsnitt 4.2, i lagen om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur, och tillkännagivandet om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. Omarbetningen av bevisupptagningsförordningen medför att dessa författningar måste ändras. Även följdändringar i andra lagar krävs. I avsnitt 6.2–6.5 redogörs för dessa ändringar. 6.2Hänvisningar i lag ska avse den nya bevisupptagningsförordningen Regeringens förslag: De hänvisningar till bevisupptagningsförordning som finns i lagen om bevisupptagning åt utländsk domstol, lagen om bevisupptagning vid utländsk domstol och lagen om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur ska ändras till att avse bevisupptagningsförordning. Hänvisningarna ska även fortsättningsvis vara dynamiska dvs. avse förordningen i den gällande lydelsen. Promemorians förlag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås ingen ändring i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: bevisupptagningsförordning ersätter förordning, som upphör att gälla i och med att den nya förordningen börjar tillämpas. Hänvisningarna till bevisupptagningsförordning i lagen (2003:493) om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur bör därför ändras till att avse bevisupptagningsförordning. Vidare bör den hänvisning som görs till bevisupptagningsförordning i upplysningsbestämmelsen i lagen (1946:816) om bevisupptagning åt utländsk domstol ändras på samma sätt. I promemorian föreslås inte en motsvarande ändring i upplysningsbestämmelsen i lagen (1946:817) om bevisupptagning vid utländsk domstol. En sådan följdändring är dock Prop. 2021/22:142 nödvändig och bör enligt regeringen göras. Hänvisningarna till bevisupptagningsförordning är dynamiska. Det innebär till skillnad från statiska hänvisningar att de inte är bundna till en viss lydelse av förordningen. Bestämmelserna i lagen om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur kompletterar förordningen för att den ska kunna tillämpas på ett bra sätt och reglerar utseende av behöriga domstolar, forum samt handläggnings- och förfaranderegler. Syftet med hänvisningarna lagar om bevisupptagning åt respektive vid utländsk domstol är att upplysa om förordningens företräde framför dessa lagar. Om bevisupptagningsförordningen skulle ändras skulle en statisk hänvisning till förordningen i dessa fall kunna leda till oklarheter och brister. För att säkerställa att eventuella ändringar som görs i förordningen får genomslag är det därför i likhet med gällande reglering ändamålsenligt att hänvisningarna till bevisupptagningsförordning är dynamiska, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Domstolar och centralt organ Regeringens bedömning: Tingsrätterna som fungerar som behöriga domstolar enligt bevisupptagningsförordning bör fortsätta att ha samma funktion och uppgifter enligt 2020 års Svenska domstolar bör fortfarande få begära att en domstol i en annan medlemsstat ska ta upp bevisning. som fungerar som centralt organ enligt 2001 års bevisupptagningsförordning bör fortfarande ha samma funktion och uppgifter enligt bevisupptagningsförordning. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. promemorian används dock benämningen förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot Skälen för regeringens bedömning: På samma sätt som tidigare ska bevisupptagningsförordning tillämpas när en domstol i en medlemsstat enligt sin nationella lagstiftning anmodar (begär att) en domstol i en annan medlemsstat att ta upp bevisning eller begär direkt bevisupptagning (artikel 1). Rätten att begära bevisupptagning utomlands måste alltså som tidigare följa av nationell lagstiftning. ovan i avsnitt 4.2 får svenska domstolar begära bevisupptagning i en annan medlemsstat (2 § lagen [2003:493] om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). bevisupptagningsförordning kvarstår vidare skyldigheten för medlemsstaterna att utse de domstolar som är behöriga att ta upp bevis i enlighet med förordningen samt ett centralt organ eller en behörig myndighet med vissa uppgifter (artiklarna 3 och 4). Som anges ovan i avsnitt 4.2 är tingsrätter behöriga att verkställa en begäran om bevisupptagning från en annan medlemsstat (5 § lagen om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). 2021/22:142 är centralt organ med uppgift att bl.a. fatta beslut i fråga om framställningar om direkt bevisupptagning (1 § tillkännagivandet om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur). Eftersom huvudregeln enligt den nya bevisupptagningsförordningen är att all kommunikation ska ske digitalt via ett decentraliserat it-system måste domstolarna och det centrala organet ges tillgång till it-systemet. Detta kommer att kräva visst arbete och medföra kostnader. Det kan därför övervägas om det bör göras några förändringar i fråga om vilka myndigheter som ska få begära bevisupptagning respektive fungera som behöriga domstolar och centralt organ enligt förordningen och i vilken mån dessa myndigheter bör ha direkt tillgång till it-systemet. Både hos domstolarna och i () finns en välfungerande organisation för hantering av ärenden om bevisupptagning enligt förordningen. I likhet med promemorian anser regeringen därför att domstolarna och bör ha samma funktion och uppgifter som . Med tillämpning av 12 § förordningen (1996:1515) med instruktion för kommer uppgifterna fortfarande att ligga på . Mot denna bakgrund bör domstolarna och () få direkt tillgång till det decentraliserade itsystemet för att ska kunna fortsätta att fullgöra sina skyldigheter enligt förordningen. Arbetet med att analysera ett införande av det decentraliserade it-systemet hanteras i annan ordning (jfr regeringens beslut om Uppdrag om införande av digital kommunikation för rättsliga samarbeten inom EU, dnr Ju2021/02436). 6.4Vissa kompletterande bestämmelser bör tas in i förordning Regeringens bedömning: Vissa kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordning bör tas in i en ny förordning med kompletterande bestämmelser till EU:s bevisupptagningsförordning. Till följd av det bör regeringens tillkännagivande om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur utgå. Regleringen om tillåtna metoder för kommunikation i förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s bevisupptagningsförordning bör upphävas när de artiklar bevisupptagningsförordning som gäller det decentraliserade it-systemet ska börja tillämpas. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. I promemorian används dock benämningen förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Tillkännagivandet bör ersättas av en ny förordning Vissa kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordning finns i regeringens tillkännagivande om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. Tillkännagivandet innehåller information om att –utsetts till centralt organ med de uppgifter som följer av förordningen, –det centrala organet fattar beslut i fråga om framställningar från en annan medlemsstat om direkt bevisupptagning, –översändande av framställningar och meddelanden till får ske genom post, bud, telefax eller, efter överenskommelse i det enskilda fallet, på annat sätt, och –standardformulär som skickas till ska fyllas i på svenska eller engelska. I det lagstiftningsärende som behandlade behovet av kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordning konstaterades att vissa av de kompletteringar som behövdes inte var av sådan art att författningsändringar krävdes. Det ansågs i stället vara tillräckligt att regeringen fattade särskilda beslut och att dessa beslut togs in i ett tillkännagivande, (se prop. 2002/03:76 s. 34). Vid valet att ta in regleringen i ett tillkännagivande noterades att det var på detta sätt delgivningsförordning hade kompletterats med liknande bestämmelser, detta genom tillkännagivandet (2001:352) om rådets förordning (EG) nr 1348/2000 om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur. med att delgivningsförordning reviderades och 2007 års delgivningsförordning antogs upphävdes emellertid tillkännagivandet och ersattes av en förordning (förordningen med kompletterande föreskrifter till EG:s delgivningsförordning). De kompletterande bestämmelser till bevisupptagningsförordningen som finns i tillkännagivandet behövs fortfarande. Frågan är om det finns skäl att i stället reglera dessa bestämmelser i förordning. bestämmelserna huvudsakligen riktar sig till det centrala organet finns det ett intresse för enskilda och andra myndigheter att känna till vilken myndighet som fungerar som centralt organ, vilka uppgifter det centrala organet har och vilka förfaranderegler som gäller. anser regeringen i likhet med vad som anges i promemorian att det är lämpligast att ta in dessa bestämmelser i en ny förordning med kompletterande bestämmelser till EU:s bevisupptagningsförordning. Till följd av att de kompletterande bestämmelserna tas in i förordning bör tillkännagivandet om EG:s förordning om bevisupptagning i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur utgå. Regleringen om tillåtna metoder för kommunikation bör upphävas när det decentraliserade it-systemet ska börja användas Den nya huvudregeln enligt bevisupptagningsförordning är att all kommunikation enligt förordningen ska ske via det decentraliserade it- Förordningen reglerar även hur kommunikationen ska ske när 2021/22:142 det decentraliserade it-systemet undantagsvis inte kan användas (artikel 7 och skäl 12 bevisupptagningsförordning). När de artiklar bevisupptagningsförordning som är hänförliga till det decentraliserade it-systemet ska börja tillämpas bör därför den nationella regleringen om tillåtna metoder för kommunikation enligt bevisupptagningsförordningen upphävas. Det bör därför tas fram en ändringsförordning till den nya förordningen med kompletterande bestämmelser till EU:s bevisupptagningsförordning av den innebörden. 6.5Bevisupptagning av diplomatiska och konsulära tjänstemän Regeringens bedömning: Det bör inte införas några nationella regler som möjliggör bevisupptagning av diplomatiska och konsulära tjänstemän på en annan medlemsstats territorium. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot bedömningen. anser dock att kompletterande bestämmelser som möjliggör bevisupptagning via diplomatiska och konsulära tjänstemän bör övervägas eftersom detta bl.a. skulle innebära effektivitetsvinster. Skälen för regeringens bedömning: En nyhet bevisupptagningsförordning är att medlemsstaterna ska kunna ge sina domstolar möjlighet att ta upp bevisning på en annan medlemsstats territorium med hjälp av diplomatiska och konsulära tjänstemän (artikel 21 bevisupptagningsförordning). finns en sådan möjlighet och det förekommer också i begränsad utsträckning att andra staters diplomatiska och konsulära tjänstemän tar upp bevisning på svenskt territorium. Det krävs dock att har lämnat sitt godkännande till sådan bevisupptagning i enlighet med reservation till konventionen. Den möjlighet till bevisupptagning via diplomatiska och konsulära tjänstemän som införs i den omarbetade bevisupptagningsförordningen motsvarar den med undantag för kravet på godkännande från den stat på vilkens territorium bevisupptagningen ska ske. Mot bakgrund av att EU-samarbetet bygger på principen om ömsesidigt förtroende har ett krav på godkännande ansetts obehövligt. Det krävs inte några kompletterande regler för att möjliggöra för andra medlemsstater att ta upp bevisning på detta sätt i . har inte utnyttjat möjligheten att använda sina diplomatiska och konsulära tjänstemän i utlandet för att verkställa bevisupptagning. Även om en sådan ordning skulle kunna innebära vissa effektivitetsvinster som anför, är bevisupptagning utom rätta dvs. utan en domares medverkan, svår att förena med bestämmelser om bevisupptagning och det finns inte anledning att göra någon annan bedömning . Några nationella regler som möjliggör bevisupptagning via diplomatiska och konsulära tjänstemän på en annan medlemsstats territorium bör därför inte införas. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inte några övergångsbestämmelser. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Skälen för förslaget och bedömningen: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft , dvs. när huvuddelen av bestämmelserna bevisupptagningsförordning börjar tillämpas. Utgångspunkten när det gäller processrättslig lagstiftning är att nya regler blir tillämpliga genast efter ikraftträdandet. De omarbetade EU-förordningarna innehåller inga övergångsbestämmelser. Det finns inte heller något behov av övergångsbestämmelser i den nationella regleringen. Regeringens bedömning: De nya bestämmelserna i 2020 års bevisupptagningsförordning bör sammantaget leda till effektivare förfaranden för bevisupptagning i gränsöverskridande situationer. Den utökade möjligheten att ta upp bevis genom teknik för distans- kommunikation kan medföra marginella kostnadsminskningar för Förslagen medför i övrigt inte några kostnadsökningar för det Övergången från en pappersbaserad hantering till ett mer digitalt förfarande innebär en positiv förändring ur miljösynpunkt. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot Kostnader och konsekvenser med anledning av införandet av det Kostnaderna och konsekvenserna för myndigheterna och för staten till följd av kravet på att införa det decentraliserade it-systemet utreds i särskild ordning (se regeringens beslut om Uppdrag om införande av digital kommunikation för rättsliga samarbeten inom EU, dnr Ju2021/02436). De integritetsskyddsaspekter som aktualiseras vid 2021/22:142 införandet av det decentraliserade it-systemet kommer att tas upp inom ramen för det uppdraget. Konsekvenser för enskilda och företag Den omarbetade bevisupptagningsförordningen kommer sammantaget att leda till effektivare förfaranden för bevisupptagning i gränsöverskridande situationer.