prop · H903197 · 2022-03-29 00:00:00 — Att införa en separat ordning för omhändertagande av egendom innan har beslutat om utmätning skulle kräva en reglering av bl.a. hur länge egendomen ska tillåtas vara omhändertagen och hur egendomen ska hanteras om utmätning inte beslutas. Även frågor om möjligheten att överklaga beslut att omhänderta egendomen, behörigheten att fatta beslut och dokumentation skulle behöva regleras. Det finns inte möjlighet att närmare överväga frågan inom ramen för detta lagstiftningsärende utan det får vid behov ske i ett annat samman- hang. Regeringen återkommer nedan till att ska kunna begära biträde för att genomföra ett provisoriskt omhändertagande. Några remissinstanser anser att fler myndigheter bör kunna bistå . Det skulle enligt regeringen i första hand vara aktuellt att överväga att ge den uppgiften till andra brottsutredande myndigheter medan det är mer tveksamt att, som anför, överväga att ge en sådan uppgift till Kriminalvården. Det kan emellertid antas att t.ex. och inte lika ofta som befinner sig i en situation där det blir aktuellt att ta kontakt med för att efterhöra om utmätning är aktuellt. kan i sin verksamhet mer regelbundet ha anledning att ta en sådan kontakt. Utredningen har inte närmare övervägt dessa myndigheters medverkan vid utvidgad distansutmätning, t.ex. beträffande myndigheternas befogenheter och konsekvenserna för deras verksamhet, och det finns därför inte tillräckligt underlag för att nu lämna ett sådant förslag. Det kan enligt regeringen mycket väl finnas skäl att återkomma till frågan och överväga att utöka regleringen till att avse ytterligare myndigheter. I detta sammanhang kan det påpekas att möjlig- heten att genomföra distansutmätning genom att meddela ett förbuds- meddelande när förutsättningarna för detta finns kvarstår även med det förslag som regeringen nu lämnar. kan alltså även fortsättningsvis genomföra en distansutmätning genom förbudsmed- delande i det fall t.ex. har utmätningsbar egendom i sin besitt- ning. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att den utökade distans- utmätningen ska innebära att får begära biträde av för att ta utmätt lös egendom i förvar om egendomen 2021/22:197 har påträffats i verksamhet. En polisman har enligt 10 § första stycket 4 och andra stycket polislagen (1984:387) rätt att använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd om polismannen möts av motstånd vid omhändertagande av egendom. Regeringen anser att det inte finns behov av någon särskild lagreglering av hur myndigheten ska hantera egendom som säkerställs med stöd av den nya regleringen. ska även kunna få hjälp med provisoriska åtgärder om det är osäkert om gäldenären äger egendomen Utredningen tar upp att utökad distansutmätning kan leda till att brotts- vinster ”tvättas” i utsökningsprocessen och att egendom som egentligen borde förverkas i stället används för att betala skulder. I 36 kap. brotts- balken finns bestämmelser om förverkande av bl.a. utbyte av brott och av brottslig verksamhet och om förverkande av hjälpmedel vid brott. Där finns även bestämmelser om förverkande under vissa förutsättningar för att förebygga brottslig användning av föremål som kan befaras komma till sådan användning. kan utmätning och förverkande aktualiseras beträffande samma egendom. I regel ska förverkande ha företräde framför utmätning, och ett beslut om utmätning hindrar inte att egendomen tas i beslag eller förverkas. Om utmätt egendom tas i beslag på grund av att den antas komma att förverkas, bör utsökningsmålet vila i avvaktan på prövning av förverkandefrågan (jfr rättsfallet NJA 1965 s. 97 I). Enligt 36 kap. 5 b § andra stycket upphör den rätt som sökanden har vunnit genom en utmätning när egendomen förverkas, om inte domstolen av särskild anledning beslutar att rätten ska bestå. Den gällande ordningen som innebär att förverkande går före utmätning förändras inte av att möjligheterna till distansutmätning utökas. Frågan om distansutmätning aktualiseras främst i situationer då gör bedömningen att egendom som påträffas inte ska förverkas och det inte heller finns någon annan grund för att ta egendomen i beslag. I den situa- tionen kan det framstå som stötande att egendom som egentligen borde utmätas inte kan tas om hand. Som anförs ovan kan utmätning indirekt utgöra ett led i arbetet mot organiserad brottslighet, och utmätning kan på så sätt ses som ett komplement till förverkande ur perspektiv. Det kan i detta sammanhang noteras att förverkande- utredning föreslår att möjligheterna till förverkande ska utvidgas, bl.a. genom att det införs en ny förverkandeform, s.k. självständigt förverkande av brottsvinster (SOU 2021:100). Om möjligheterna till förverkande blir större, kan behovet av och utrymmet för att utmäta egendom i vissa situa- tioner minska. Utmätning går ut på att gäldenärens tillgångar tvångsvis används för betalning av gäldenärens skulder, vilket innebär att endast egendom som tillhör gäldenären kan utmätas. Som påpekar i sitt tillkänna- givande ska stöldgods alltså inte utmätas. I 4 kap. utsökningsbalken finns presumtionsregler som innebär att gäldenärens äganderätt inte alltid måste bevisas för att utmätning ska kunna ske. Lös egendom som finns i gälde- närens besittning antas tillhöra honom eller henne (4 kap. 18 § utsöknings- balken). Även om besittningspresumtionen är tillämplig kan omständig- heterna vara sådana att behöver utreda ägande- rätten innan utmätning kan ske (jfr rättsfallet NJA 2012 s. 953). innebär att utmätning inte kan ske genast, får vid Prop. 2021/22:197 behov ta egendomen i förvar eller vidta annan provisorisk åtgärd (se 6 kap. 12 § utsökningsbalken och prop. 1980/81:8 s. 425). Regeringen anser att i den situationen bör kunna be om biträde för att genomföra en sådan provisorisk åtgärd beträffande egendom som har påträffat. Detta stämmer överens med vad har föreslagit. En uppgiftsskyldighet för vissa myndigheter i förhållande till kan underlätta för distansutmätningen En fråga som är nära kopplad till distansutmätning är vilka möjligheter andra myndigheter har att lämna upplysningar till Kronofogdemyndig- heten och på så sätt väcka frågan om utmätning. Huvudregeln är att sekretess gäller mellan myndigheter, vilket innebär att det som utgångs- punkt finns hinder mot att lämna uppgifter till en annan myndighet om sekretess gäller för uppgiften (8 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Sekretess kan gälla t.ex. vid förundersökning och annan brottsutredande verksamhet (18 kap. 1 § och 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om en uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning (10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen). I 4 kap. 15 § utsökningsbalken finns en sekretessbrytande bestämmelse om tredje mans skyldighet att besvara frågor från (se avsnitt 4.2). I lagen (2016:774) om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet finns särskilda möjligheter för vissa myndig- heter – bl.a. – att utan hinder av sekretess utbyta information med varandra inom ramen för samverkan för att förebygga, förhindra eller upptäcka viss typ av brottslig verksamhet (1 och 2 §§). Som utredningen konstaterar tillämpas i övrigt den s.k. generalklausulen i 27 § offentlighets- och sekretesslagen om en myndighet vill lämna uppgifter till . En myndighet får enligt den bestämmelsen lämna en sekretessbelagd uppgift till en annan myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. har betonat att uppgiftslämnande till Krono- fogdemyndigheten med stöd av generalklausulen inte får ske rutinmässigt utan måste föregås av en verklig intresseavvägning i det enskilda fallet (se bl.a. JO 2017/18 s. 275 med där angivna hänvisningar). Kritik har riktats mot för att myndigheten inte har kunnat visa att upp- giftslämnandet föregåtts av en sådan egentlig intresseavvägning som bestämmelsen kräver (JO 2014/15 s. 127). Som har påpekat är generalklausulens syfte att vara en ventil för att inte oförutsedda hinder ska uppkomma i myndigheternas verksamhet och den framstår enligt regeringen inte som en helt ändamålsenlig grund för uppgifts- lämnande för en myndighet som mer regelbundet träffar på egendom som kan vara utmätningsbar. I de situationer då uppmärk- sammar egendom som kan vara intressant för – t.ex. vid en trafikkontroll – behöver myndigheten i regel snabbt fatta beslut om kontakt med och huruvida uppgifter ska lämnas. Med beaktande av att uppgiftslämnandet tar sikte på uppgifter om 2021/22:197 att en person innehar viss egendom, bedömer regeringen att det är godtagbart att införa en reglering som innebär att tröskeln för att lämna uppgifterna är lägre än vad uppenbarhetsrekvisitet i generalklausulen innebär och som därmed kan underlätta hanteringen och leda till att uppgifter lämnas i fler fall än . Det finns därför skäl att införa en regel som är anpassad för dessa situationer. Denna bedömning är i linje med tillkännagivande att regeringen bör se över polisens möjlighet att dela med sig av information om egendom som påträffas i polisens verksamhet till i syfte att möjliggöra utmätning 2017/18:JuU13 punkt 14, rskr. 2017/18:254). En uppgiftsskyldighet bör utformas efter en intresseavvägning mellan de olika organens behov av att utbyta uppgifter och det intresse som den aktuella sekretessbestämmelsen avser att skydda (prop. s. 30). Tillämpningsområdet bör vidare begränsas till vad som är nöd- vändigt, och bestämmelsen bör utformas så att risken för godtyckliga bedömningar minimeras (jfr prop. 2019/20:123 s. 69 f.). Det är viktigt att komma ihåg att det inte är kriminellt att ha obetalda skulder och att de allra flesta gäldenärer inte ägnar sig åt organiserad brottslighet. måste därför utformas så att den fungerar i olika situationer. bör omfattas av en uppgiftsskyldighet. heten träffar regelbundet på egendom som kan vara utmätningsbar i situationer där det inte framstår som ändamålsenligt att tillämpa general- klausulen i offentlighets- och sekretesslagen. Det kan övervägas om ytter- ligare myndigheter bör omfattas av regleringen. De bestämmelser som är i fråga utgör inte föreskrifter om utsökning (jfr 8 kap. 3 § regeringsformen) utan bestämmelser om uppgiftsskyldighet, som bl.a. bryter eventuell sekretess. Sekretessbrytande regler vid uppgifts- lämnande mellan myndigheter kan meddelas i förordning (10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen). Detta talar för att bestäm- melserna kan regleras i förordning. I sammanhanget måste även 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen beaktas, där det regleras att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. denna fri- och rättighet får endast göras i lag. genombrott kan utgöra en reglering som kan leda till ett sådant betydande Med beaktande av att de uppgifter som är i fråga inte är särskilt integritetskänsliga i sig och att uppgifterna dessutom redan finns i stor utsträckning hos gör regeringen bedöm- ningen att den föreslagna uppgiftsskyldigheten inte innebär ett sådant betydande integritetsintrång som enligt 2 kap. 6 § andra stycket regerings- formen kräver att frågan regleras i lag. fogdemyndigheten bör inte kräva att den myndighet som ska lämna uppgifter samlar in nya personuppgifter. Det rör sig om uppgifter som redan behandlar med stöd av brottsdatalagen (2018:1177). Även om de uppgifter som lämnas rör uppgifter i Polis- myndighetens verksamhet anser regeringen att det inte rör sig om ett sådant tillgängliggörande av uppgifter som motiverar att föreskriften ges i lag (jfr prop. 2009/10:85 s. 193). Bestämmelser om uppgiftsskyldighet för regleras i vissa fall i förordning, se t.ex. 5 § förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Genom att uppgiftsskyldigheten regleras i Prop. 2021/22:197 förordning underlättas möjligheten att vid behov inkludera ytterligare Frågan om uppgiftsskyldighet bör mot denna bakgrund regleras i förordning. kan ta emot information från andra myndigheter inom ramen för sina tillgångsutredningar. Det närmare ända- målet för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske med anledning av den nya uppgiftsskyldigheten är fastställt i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet genom att får behandla personuppgifter i utsök- nings- och indrivningsdatabasen för bl.a. verksamhet för verkställighet (2 kap. 2 § 1). Den personuppgiftsbehandling som en uppgiftsskyldighet kan ge upphov till föranleder inte några ändringar i lagen om behandling av uppgifter i verksamhet. Uppgifter som en annan myndighet lämnar till kan omfattas av sekretess hos . Enligt 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess hos i mål eller ärende om utsökning och indrivning för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men. Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till förundersökning i brottmål eller till angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i sådant mål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs (18 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Eftersom sekretessen gäller för uppgift som hänför sig till den nämnda verksamheten följer sekretessen med uppgiften om den lämnas vidare till en annan myndighet. Det bedöms mot denna bakgrund inte finnas behov av ytterligare sekretessbestämmelser till skydd för uppgifter som lämnas till Krono- fogdemyndigheten (jfr prop. 2015/16:167 s. 37 f.). Det finns inte anled- ning att, som Föreningen är inne på, överväga en reglering av hur underrättelseinformation som inte har samband med på- gående mål ska hanteras. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det finns inget behov av övergångs- bestämmelser. Utredningens förslag och bedömning: Utredningen föreslår att lag- ändringarna ska träda i kraft som regeringen bestämmer. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. 2021/22:197 Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig invänder inte mot förslaget eller bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De lagändringar som föreslås innebär framför allt ökad förutsebarhet och effektivitet i utsök- ningsförfarandet och ett utökat indrivningsresultat. Förslaget om utökade möjligheter till distansutmätning kan även ha positiva effekter på arbetet mot organiserad brottlighet. Regeringen anser mot denna bakgrund att det är angeläget att ändringarna träder i kraft . Lagänd- ringarna bör därför träda i kraft . Regeringen bedömer att det inte finns behov av övergångsbestämmelser. De nya reglerna blir därmed tillämpliga direkt från ikraftträdandet. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms leda till en mer resurs- effektiv verksamhet för , ett ökat indrivnings- resultat och positiva ekonomiska konsekvenser för såväl enskilda borgenärer som det allmänna. De kostnader som förslagen kan innebära för statliga myndigheter kan finansieras inom befintliga ramar. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med rege- Utredningen bedömer inte konsekvenserna av utökad distans- utmätning eftersom utredningen inte lämnar något sådant förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser invänder inte mot utred- anför att förslaget om att tredje man ska kunna hämtas till förhör kan medföra ökad arbetsbelastning för Skälen för regeringens bedömning: I utredningens betänkande lämnas många förslag på moderniseringar av utsökningsförfarandet. och deras konsekvenser har behandlats i propositionen Löneutmätning och digitala ansökningar i utsökningsförfarandet (prop. 2020/21:161). proposition går regeringen vidare med frågor i betänkandet som rör utökad distansutmätning och förslag för att effektivisera Kronofogdemyndig- Den mer genomgripande reform som föreslås i betänkandet behandlas dock inte . Detta innebär att det endast är de aktuella förslagens konsekvenser som bedöms. Förslaget om tydligare ramar för tillgångs- utredningar bedöms kunna leda till ökad förutsebarhet och tydlighet för gäldenärer, både enskilda personer och företag. tydlighet och effektivitet bedöms i förlängningen leda till ökat förtroende bedömer att utökade möjligheter till distans- utmätning vid en försiktig beräkning kan tredubbla det utmätta beloppet avseende egendom som påträffas av en annan myndighet. om justeringar i reglerna om gäldenärens och tredje mans upplysnings- skyldighet, hämtning och vite bedöms leda till ökad effektivitet i Krono- fogdemyndighetens verksamhet, vilket i förlängningen leder till att verk- ställighet kan ske snabbare. Att det totala utmätta beloppet ökar och Prop. 2021/22:197 verkställighet sker snabbare innebär att fler borgenärer kan få betalt. innebär positiva konsekvenser för såväl enskilda borgenärer som företag som är borgenärer och för det allmänna i sin roll som borgenär. Genom att egendom som inte kan förverkas utmäts kan Kronofogde- myndighetens verksamhet utgöra ett led i arbetet mot organiserad brotts- lighet. Utökade möjligheter till distansutmätning innebär bättre möjlig- heter till samarbete mellan och Polismyndig- heten för att slå mot kriminellas tillgångar. Detta bedöms i förlängningen kunna ha positiva konsekvenser för brottsbekämpningen. Förslaget om tydligare ramar för tillgångs- utredningar bör leda till ökad tydlighet och enhetligare bedömningar inom myndigheten. Förslagen om förhöjda viten och hämtning bedöms leda till ökad effektivitet och snabbare handläggning. För att Kronofogdemyndig- heten ska kunna använda de utökade möjligheter till distansutmätning som förslaget innebär behöver jourtelefonens tillgänglighet utökas och resurser omfördelas för att hämta, förvara och försälja det utmätta godset. Regeringen bedömer att eventuella ökade kostnader kan hanteras inom befintliga ekonomiska ramar. Sammantaget bör förslagen ha positiva effekter för . Förslaget om utökad distansutmätning bedöms leda till visst ökat arbete för . Arbetet bedöms dock kunna inordnas i myndig- hetens övriga verksamhet och de kostnader som uppkommer bedöms kunna hanteras inom befintliga anslagsramar. Som anför kan förslaget om att tredje man ska kunna hämtas till förhör medföra ökad arbetsbelastning för myndigheten. Regeringen bedömer dock att antalet fall då hämtning skulle kunna komma i fråga är begränsat och att ökade kostnader med anledning av förslaget kan hanteras inom befintliga anslagsramar. Förslagen bedöms inte leda till några ökade kostnader eller ekonomiska konsekvenser för domstolarna, för staten i övrigt eller för kommunerna och regionerna och bedöms inte heller påverka den kommunala själv- styrelsen. Förslagen bedöms inte ha någon betydelse för miljön, för jämställd- heten, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslagen bedöms vara förenliga med . 2021/22:197 8 Författningskommentar Förslaget till lag om ändring i utsökningsbalken 10 § får hålla förhör med svaranden, om det behövs. Svaranden får föreläggas att inställa sig personligen vid vite av högst . Till ett sådant förhör ska vid behov även sökanden kallas. Sökanden får före- läggas att inställa sig vid påföljd av att hans eller hennes ansökan annars förfaller. Sökanden får föreläggas att inställa sig personligen vid vite av högst femtusen Paragrafen innehåller bestämmelser om förhör med svaranden. Över- vägandena finns i avsnitt 4.2. Genom ändringar i paragrafen höjs det maximala vitesbeloppet från ettusen till . Nivån på vitet bör anpassas efter omständig- heterna i det enskilda fallet. Det kan finnas skäl att sätta ut ett lägre belopp vid den första kallelsen och vid behov höja beloppet om ny kallelse behövs. Storleken på vitet kan även variera beroende på om den som kallas är en enskild gäldenär eller ställföreträdare för en juridisk person. Övriga ändringar är endast språkliga. 11 § Förhör får vid behov hållas med tredje man som är sakägare eller som enligt denna balk är skyldig att lämna upplysningar. Tredje man får föreläggas att inställa sig personligen vid vite av högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om förhör med tredje man. Över- vägandena finns i avsnitt 4.2. Genom ändringen i paragrafen höjs det maximala vitesbeloppet från ettusen till . Nivån på vitet bör anpassas efter omständig- heterna i det enskilda fallet. Det kan finnas skäl att sätta ut ett lägre belopp vid den första kallelsen och vid behov höja beloppet om ny kallelse behövs. Storleken på vitet kan även variera beroende på om den som kallas är en enskild person eller ställföreträdare för en juridisk person. Övrig ändring är endast språklig. 12 § Fråga om utdömande av vite som har förelagts enligt 10 eller 11 § prövas av . Om ändamålet med vitet har förfallit, får vitet inte dömas ut. En svarande eller tredje man som har kallats att inställa sig till förhör vid vite får hämtas om han eller hon uteblir från förhöret. Paragrafen innehåller bestämmelser om utdömande av vite och hämtning. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Genom ändringen i andra stycket införs en möjlighet att hämta tredje man till förhör under samma förutsättningar som gäller för svaranden. Möjligheten att hämta tredje man bör användas med stor försiktighet (jfr 1980/81:8 s. 234 f.). En bedömning av om hämtning bör ske behöver göras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. Övriga ändringar är endast språkliga. 9 § ska i den utsträckning som det behövs med hänsyn till ansökans innehåll, tillkommande uppgifter, gäldenärens förhållanden och omständigheterna i övrigt utreda gäldenärens anställnings- och inkomstförhållan- den och undersöka om gäldenären har utmätningsbar egendom. Kronofogde- myndigheten får vidta de utredningsåtgärder som är befogade. Paragrafen innehåller bestämmelser om utred- ningsskyldighet vid utmätning. Övervägandena finns i avsnitt 4.1. Det införs en föreskrift om att får vidta de utredningsåtgärder som är befogade för att utreda gäldenärens för- hållanden. Syftet är att tydliggöra det rättsliga stödet för Kronofogde- myndighetens utredningsåtgärder (jfr 8 kap. 2 § första stycket 2 regerings- formen). Vad som är en befogad utredningsåtgärd bör bestämmas utifrån de ändamål som motiverar att en utredning genomförs och utmätning sker, den roll och de befogenheter som har och myndighetens resurser. Sökanden har möjlighet att lämna synpunkter på vilka åtgärder som vidtas – t.ex. genom att anvisa viss egendom som tillhör gäldenären – men det är som avgör vilka utred- ningsåtgärder som ska vidtas och när det är lämpligt att låta bli att utföra åtgärder som inte rimligen kan antas ge något resultat. Om verkställighet begärs i viss egendom behöver annan egendom i regel inte efterforskas (prop. 1980/81:8 s. 379). Att söka i offentliga register är i princip alltid en godtagbar utrednings- åtgärd och det är en åtgärd som är lämplig att vidta tidigt i utredningen innan mer ingripande åtgärder som t.ex. en bostadsförrättning övervägs. De upplysningar som gäldenären lämnar är i regel centrala för tillgångs- utredningen (se 14 §). Förfrågningar till banker, försäkringsbolag, arbets- givare och andra tredje män är vedertagna utredningsmetoder (se 15 §). Även samverkan med andra myndigheter är en naturlig del. Sådan sam- verkan kan ske på olika sätt, t.ex. i form av förfrågningar till andra myndigheter om en viss gäldenärs inkomstförhållanden. Kronofogde- myndigheten kan även delta när en annan myndighet genomför en åtgärd inom ramen för sin verksamhet, t.ex. kontroller som eller genomför.