prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — Ett beslut om förvar meddelas enligt första stycket av den myndighet som är behörig. Av andra stycket framgår att är behörig myndighet om varken regeringen eller Säkerhetspolisen är behörig enligt tredje eller fjärde stycket. är därmed behörigt att besluta om förvar när myndigheten handlägger en ansökan från Säkerhetspolisen om att en utlänning ska utvisas. är också behörigt att besluta om förvar som ett överklagat beslut handläggs i Migrationsöverdomstolen och fram till dess att ärendet överlämnas till . Vidare är behörig myndighet om Säkerhetspolisen har fattat ett interimistiskt beslut om förvar enligt 5 §, även om Säkerhetspolisen ännu inte har ansökt om utvisning. kan också vara behörig myndighet om Säkerhetspolisen eller har fattat ett interimistiskt beslut enligt 6 §, om ingen annan är behörig myndighet för det interimistiska beslutet. I tredje stycket anges att regeringen är behörig myndighet när den hand- lägger ett överklagat ärende om utvisning. Behörigheten gäller från det att handlingarna i ärendet tas emot av till dess att handlägg- ningen av överklagandet har avslutats. Vem som är behörig att besluta när ärendet handläggs av regeringen regleras i 4 §. Enligt fjärde stycket är Säkerhetspolisen behörig myndighet från det att myndigheten har tagit emot ett beslut om utvisning för verkställighet till dess att beslutet har verkställts. Säkerhetspolisen är alltså behörig myndighet även om den har gett i uppdrag att verkställa beslutet om utvisning enligt 2 kap. 11 § andra stycket. Säkerhetspolisens och beslut om förvar får enligt 7 kap. 3 och 5 §§ överklagas särskilt till Migrationsöverdomstolen och utan inskränkning . Detta gäller dock inte Säkerhetspolisens interim- istiska beslut. Bestämmelser om interimistiska beslut finns i 5 och 6 §§. Ett beslut om förvar ska prövas på nytt med vissa angivna tidsintervaller enligt 10 §. 4 § När regeringen är behörig myndighet beslutar det ansvariga statsrådet om förvar. Regeringen får dock besluta att en utlänning fortsatt ska vara tagen i förvar när Prop. 2021/22:131 regeringen omprövar ett beslut om förvar enligt 11 §. Regeringen får även upphäva ett beslut om förvar. I paragrafen anges det ansvariga statsrådets respektive regeringens befogenheter att besluta om förvar när regeringen är behörig myndighet. Paragrafen motsvarar delvis 9 c § lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Av första stycket framgår att det enligt huvudregeln ankommer på det ansvariga statsrådet att besluta om förvar när regeringen är behörig myn- dighet enligt 3 § tredje stycket. Vilket statsråd som är ansvarigt framgår av förordningen (1996:1515) med instruktion för . Om ett statsråd har beslutat om förvar kan utlänningen enligt 7 kap. 4 § få frågan prövad av . Enligt andra stycket får dock regeringen besluta att utlänningen fortsatt ska vara tagen i förvar när regeringen omprövar ett beslut om förvar enligt 11 §, det vill säga när regeringen fattar beslut om utvisning, se kommen- taren till den paragrafen. Regeringen får vidare alltid upphäva ett sådant beslut. Interimistiska beslut om förvar 5 § Trots att Säkerhetspolisen ännu inte har ansökt om utvisning enligt denna lag, får myndigheten besluta att en utlänning ska tas i förvar, om det finns förut- sättningar för det enligt 1 eller 2 §. Beslutet ska genast anmälas till , som ska pröva om det ska fortsätta att gälla. I paragrafen ges Säkerhetspolisen en möjlighet att interimistiskt besluta om förvar innan en ansökan om utvisning har lämnats in. Paragrafen mot- svarar i huvudsak 9 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. I första stycket anges förutsättningarna för att Säkerhetspolisen ska få fatta ett interimistiskt beslut om förvar även om myndigheten ännu inte har ansökt om utvisning hos enligt 2 kap. 2 §. De allmänna förutsättningarna för förvar enligt 1 eller 2 § måste vara uppfyllda vid interimistiska beslut, se kommentarerna till dessa para- grafer. I 6 § ges såväl Säkerhetspolisen som en möjlig- het att interimistiskt besluta om förvar efter att en ansökan om utvisning har lämnats in. Säkerhetspolisen ska enligt andra stycket genast anmäla beslutet till . Om möjligt bör det göras som beslutet fattas eller närmast påföljande arbetsdag. ska därefter , det vill säga omgående efter det att frågan har underställts myndigheten, pröva om åtgärden ska bestå. Om beslutar att utlän- ningen ska vara kvar i förvar kommer det beslutet att ersätta det tillfälliga beslut som Säkerhetspolisen har fattat. Såväl Säkerhetspolisens interimistiska beslut som beslut ska enligt 6 kap. 10 § vara skriftligt och vara motiverat. Säkerhets- polisens interimistiska beslut kan inte överklagas enligt 7 kap. 3 §. Om fastställer förvarsbeslutet löper den frist som anges i 2021/22:131 10 §. Om anser att det inte finns skäl för förvar ska utlänningen friges enligt 12 §. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). 6 § Om det inte finns tid att invänta den behöriga myndighetens beslut om förvar och förutsättningar enligt 1 eller 2 § finns för att ta en utlänning i förvar, får Säkerhetspolisen eller besluta att ta en utlänning i förvar till dess den behöriga myndigheten har meddelat ett beslut i frågan. Beslutet ska genast anmälas till den behöriga myndigheten, som ska pröva om beslutet ska fort- sätta att gälla. I vissa fall får en polisman omhänderta en utlänning enligt 11 § polislagen (1984:387) i väntan på Säkerhetspolisens eller beslut om för- var. Om kontroll av en utlänning görs med hjälp av en tulltjänsteman, en kustbevak- ningstjänsteman eller en särskilt förordnad passkontrollant, har de samma rätt att omhänderta utlänningen som en polisman. Omhändertagandet ska genast anmälas till en polisman för prövning av om åtgärden ska bestå. I paragrafen ges Säkerhetspolisen och en möjlighet att interimistiskt besluta om förvar efter att en ansökan om utvisning har läm- Paragrafen motsvarar i huvudsak hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 17 § utlännings- lagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.3. I första stycket anges att Säkerhetspolisen eller får besluta att interimistiskt ta en utlänning i förvar, trots att det är Migrations- verket, regeringen eller Säkerhetspolisen som är behörig myndighet enligt 3 §, se kommentaren till den paragrafen. Det förutsätter att åtgärden är brådskande och att det därför inte finns tid att invänta den behöriga myn- Det kan till exempel inträffa när vid spaning påträffar en utlänning som har hållit sig gömd sedan utvisnings- beslutet har meddelats. Det kan också vara fråga om en utlänning som har återvänt till efter verkställighet. De allmänna förutsättningarna för förvar enligt 1 eller 2 § måste vara uppfyllda vid och Säkerhetspolisens interimistiska beslut, se kommentaren till dessa para- Om Säkerhetspolisen eller har fattat ett interim- istiskt beslut ska det genast anmälas till den myndighet som vid tillfället är behörig att besluta om förvar enligt 3 §. Om möjligt bör det göras som beslutet fattas eller närmast påföljande arbetsdag. behöriga myndigheten ska därefter , det vill säga omgående efter det att frågan har underställts myndigheten, pröva om förvarsbeslutet ska fortsätta att gälla. Om regeringen är behörig myndighet kan, med hänsyn till formerna för beslutsfattande, en accepteras för pröv- ningen än om det är eller Säkerhetspolisen som är behö- I vissa situationer där Säkerhetspolisen eller får besluta om en tvångsåtgärd enligt första stycket, får också en polisman Det framgår genom en hänvisning i andra stycket till 11 § polis- lagen (1984:387). Enligt den paragrafen får en polisman omhänderta en Prop. 2021/22:131 utlänning i väntan på myndighetens beslut. En polisman som har verkställt ett sådant omhändertagande ska enligt 15 § polislagen skyndsamt anmäla åtgärden till sin förman som ska pröva om att åtgärden ska bestå. Om förmannen beslutar att åtgärden ska bestå ska han eller hon se till att en anmälan sker enligt första stycket. Utlänningen ska enligt 15 § fjärde stycket polislagen underrättas om anledningen till omhändertagandet. Enligt tredje stycket får vissa andra tjänstemän samma rätt som en polisman att omhänderta en utlänning som påträffas vid en kontroll. att en tulltjänsteman, en kustbevakningstjänsteman eller en särskilt förord- nad passkontrollant ska få omhänderta en utlänning krävs det, genom hän- visningarna till polislagen, att förutsättningar bedöms finnas för att utlän- ningen ska kunna tas i förvar av . genast anmäla omhändertagandet till en polisman som ska pröva om åtgärden ska bestå. När anmälan gjorts till en polisman övertar han eller hon ansvaret för åtgärden (proposition med förslag till lagstiftning om gränsövervakning, prop. 1978/79:215, s. 36). Om polismannen beslutar att åtgärden ska bestå ska han eller hon se till att en anmälan sker enligt första Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- 7 § Förvar ska pågå . I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges att förvar ska pågå . Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen kompletterar den generella proportionalitetsbedömningen i 1 kap. 8 § och gäller oavsett på vilken grund som utlänningen hålls i för- Vid bedömningen av hur länge utlänningen får hållas i förvar ska hän- syn tas till bland annat vilka konsekvenser ett frihetsberövande får för Mot det ska ställas dels det allmännas behov av att frihetsberöva utlänningen för att underlätta framtida verkställighet, dels det samhällshot som utlänningen utgör. Ju som utlänningen har varit tagen i för- var, desto större krav måste ställas på att åtgärden är nödvändig. ramen för proportionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska tillmätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i ). Förvarstiden för verkställighetsförvar får aldrig överstiga de tidsgränser som anges i 8 och 9 §§. Uppsikt enligt 4 kap. 1 § kan bli aktuellt när det är möjligt att hålla en utlänning i förvar därför att den tillåtna tiden för förvarstagande har gått ut eller för att det inte längre bedöms vara proportionerligt. 8 § En utlänning som har fyllt får inte hållas i förvar enligt 1 § första stycket 2 . Om det är sannolikt att verkställigheten av utvisningsbeslutet kommer att ta än så på grund av bristande samarbete från utlänningen, för att det tar tid att skaffa nödvändiga handlingar eller av något annat väsentligt skäl som hänför sig till verkställigheten, får dock utlänningen hållas i förvar i som längst . Om en utlänning återförs till på grund av att verkställigheten har miss- lyckats, ska tiden räknas från det att utlänningen på nytt anländer till Utlänningen får dock aldrig hållas i förvar än . I paragrafen föreskrivs hur länge en utlänning som har fyllt får hållas i så kallat verkställighetsförvar. Paragrafen motsvarar delvis hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 4 § andra stycket utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen utformas med beaktande av Lagrådets förslag. En utlänning som har fyllt får enligt första stycket som huvudregel inte hållas i verkställighetsförvar i än . sättningar får dock förvarstiden förlängas . imalt tillåtna tiden som en utlänning får hållas i verkställighetsförvar upp- går därmed till . En förlängning av tiden i verkställighetsförvar får ske vid bristande samarbete från utlänningen, för att det tar tid att skaffa nödvändiga handlingar eller av något annat väsentligt skäl som hänför sig Ett sådant väsentligt skäl kan till exempel vara att det finns anledning att hålla utlänningen i förvar i avvaktan på att Europa- domstolen ska pröva ett klagomål från utlänningen om att utvisningen till exempel strider mot artikel 3 i . Det kan också vara fråga om att Säkerhetspolisen behöver skaffa särskilda tillstånd från det land som utlänningen ska utvisas till eller att kommunikationen med det landet är särskilt komplicerad. Den processen får dock inte ta så att förvar är proportionerligt. Enligt 7 § ska förvar pågå under så som möjligt och enligt 10 § andra och tredje styckena ska ett beslut om verkställighetsförvar prövas på nytt . ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §. proportionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- Tidsgränsen respektive räknas från det att utvisnings- beslutet är verkställbart, under förutsättning att utlänningen är i förvar vid denna tidpunkt, se kommentaren till 10 §. Ett beslut är verkställbart när det har fått laga kraft eller när utlänningen har lämnat en nöjdförklaring enligt 7 kap. 20 §. Om ett försök att verkställa ett beslut om utvisning har misslyckats och utlänningen har förts tillbaka till , påbörjas enligt andra stycket en ny ettårsfrist räknad från när utlänningen på nytt anländer till . påverkar emellertid inte den längsta tiden som en utlänning får hållas i verkställighetsförvar. Det innebär att om ett verkställighetsförsök misslyckas när utlänningen har hållits i förvar och får utlänningen hållas i förvar högst till. Är det däremot fråga om ett nytt verkställighetsärende kan en ny treårsperiod börja löpa. verkställighetsärende kan aktualiseras till exempel om utvisningsbeslutet har verkställts men utlänningen på nytt påträffas i eller om beslutet Prop. 2021/22:131 inte har kunnat verkställas därför att utlänningen beviljats ett Lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid är tillämplig vid beräkningen av fristerna. 9 § En utlänning som inte har fyllt får inte hållas i förvar än . Om det finns synnerliga skäl får utlänningen dock hållas i förvar . I paragrafen föreskrivs hur länge en utlänning som inte har fyllt får hållas i förvar. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 5 § utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.11. Lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid är tillämplig vid beräkningen av fristerna. Vid tillämpningen av paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för proportionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska tillmätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i ). Ny prövning av ett beslut om förvar 10 § Den behöriga myndigheten ska pröva ett beslut om förvar enligt 1 § första stycket 1 på nytt då beslutet verkställdes. Har förvarsbeslutet föregåtts av ett interimistiskt beslut om förvar, ska tidsfristen räk- nas från när det beslutet verkställdes. Den behöriga myndigheten ska pröva ett beslut om förvar enligt 1 § första stycket 2 på nytt då utvisningsbeslutet fick laga kraft eller utlänningen lämnade en nöjdförklaring enligt 7 kap. 20 § eller den senare tidpunkt då förvarsbeslutet verkställdes. Om utlänningen är kvar i förvar ska en ny prövning fortlöpande ske inom de tider som anges i första respektive andra stycket. Om ett beslut om förvar inte prövas på nytt inom föreskriven tid, upphör beslutet att gälla. I paragrafen anges när ett beslut om förvar ska prövas på nytt för att inte upphöra att gälla. Paragrafen motsvarar delvis hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 9 § första och tredje styckena och 10 kap. 10 § utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.5. Paragrafen utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag. Enligt första stycket ska ett beslut om så kallat sannolikhetsförvar prövas på nytt . Fyraveckorsfristen räknas från det att förvarsbe- slutet verkställdes. Om beslutet föregicks av ett interimistiskt beslut om förvar ska tiden i stället räknas från när det interimistiska beslutet verk- ställdes. Det avgörande är alltså när utlänningen faktiskt berövades fri- heten. Enligt andra stycket ska ett beslut om så kallat verkställighetsförvar prö- vas på nytt . Om utlänningen inte är i förvar när utvis- 2021/22:131 ningsbeslutet får laga kraft eller när utlänningen lämnar en nöjdförklaring utan tas i förvar senare, räknas tremånadersfristen från den dag då förvars- beslutet verkställdes. Även här är alltså det avgörande när utlänningen fak- tiskt berövades friheten. I tredje stycket finns en hänvisning till första respektive andra stycket som innebär att en ny prövning ska göras respektive , så länge utlänningen hålls kvar i förvar. Tidsfristen räknas då från det närmast föregående förvarsbeslutet. En ny prövning av ett beslut om förvar ska alltid föregås av en muntlig förhandling. Det framgår av 15 §. Av fjärde stycket framgår att ett beslut om förvar upphör att gälla om en ny prövning inte har gjorts . Utlänningen ska då försättas på fri fot. Det ankommer på den behöriga myndigheten att bevaka att tids- fristen inte överskrids. Vem som är behörig att göra den nya prövningen anges i 3 och 4 §§. Lagen (1930:173) om beräkning av lagstadgad tid är tillämplig vid beräkningen av fristerna. Skyldighet att ompröva ett beslut om förvar 11 § Om eller regeringen beslutar om utvisning av en utlänning som hålls i förvar, ska myndigheten också pröva om utlänningen fortsatt ska vara tagen i förvar. Myndigheten får vid en sådan omprövning i stället besluta att ställa en utlänning under uppsikt enligt 4 kap. 1 §. Detta gäller också om regeringen upphäver ett beslut om utvisning och återför- visar eller överlämnar ärendet till för handläggning. En ny pröv- ning ska därefter göras av . Prövningen ska göras inom fyra veckor från regeringens beslut. I paragrafen anges att ett beslut om förvar ska omprövas i samband med ett beslut om utvisning. Paragrafen motsvarar delvis 9 a § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. När eller regeringen beslutar att en utlänning ska utvi- sas, ska myndigheten enligt första stycket ta ställning till om förvarsbe- slutet ska bestå eller om utlänningen ska försättas på fri fot. verkets förvarsbeslut får överklagas särskilt till Migrationsöverdomstolen enligt 7 kap. 3 §. och regeringen får vidare, när de omprövar förvarsbeslutet, i stället besluta att ställa en utlänning under upp- Av 4 § framgår att regeringen får besluta att utlänningen fortsatt ska hållas i förvar när den omprövar förvarsbeslutet enligt denna paragraf. I andra stycket anges att regeringen ska ompröva ett beslut om förvar, om utvisningsbeslutet upphävs och ärendet återförvisas eller överlämnas till för handläggning. Ett ärende kan överlämnas till med stöd av 7 kap. 17 §. En återförvisning kan bli aktu- ell till exempel med anledning av ändrade förhållanden eller om ett hand- läggningsfel har förekommit hos . av förvarsbeslutet är det som är behörig myndighet. ska då från regeringens beslut göra en ny prövning av förvarsbeslutet. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand Prop. 2021/22:131 beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). Skyldighet att upphäva ett beslut om förvar 12 § Om det inte längre finns skäl för ett beslut om förvar, ska den behöriga myndigheten upphäva beslutet. I paragrafen anges den behöriga myndighetens skyldighet att upphäva ett beslut om förvar om det inte längre finns skäl för det. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 9 § fjärde stycket utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.7. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). Muntlig handläggning vid förvar 13 § Muntlig handläggning vid förvar genomförs av den myndighet som beslutar om förvar. I paragrafen anges vilken myndighet som ska genomföra muntlig hand- läggning. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 2 § utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.8. I 6 kap. 1 och 2 §§ finns gemensamma bestämmelser om muntlig hand- läggning hos en förvaltningsmyndighet. I 16 § finns bestämmelser om muntlig handläggning när regeringen är behörig myndighet. 14 § Om ett beslut om förvar inte har föregåtts av muntlig handläggning, ska sådan handläggning genomföras efter det att beslutet har verk- ställts. Detta gäller inte interimistiska beslut enligt 5 eller 6 § eller om regeringen är behörig myndighet. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges muntlig handläggning efter att ett beslut om förvar har verkställts. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. Om ett beslut om förvar inte har föregåtts av muntlig handläggning, ska enligt första stycket en sådan handläggning genomföras så snart som möj- ligt efter det att beslutet har verkställts. Den muntliga handläggningen behöver inte ha formen av en muntlig förhandling. Det viktiga är att utlän- ningen får tillfälle att muntligen framföra sina synpunkter till den behöriga myndigheten. I 6 kap. 1 och 2 §§ finns gemensamma bestämmelser om muntlig handläggning hos en förvaltningsmyndighet. 2021/22:131 Av andra stycket framgår ett antal undantag från kravet på muntlig hand- läggning. 15 § När ett beslut om förvar ska prövas på nytt ska det hållas en muntlig förhandling. I paragrafen anges att en ny prövning av förvarsbeslutet ska föregås av en muntlig förhandling. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 10 kap. 11 § första stycket utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 8.8. I 6 kap. 1 och 2 §§ finns gemensamma bestämmelser om muntlig hand- läggning hos en förvaltningsmyndighet. I 10 och 16 §§ finns bestämmelser om muntlig handläggning när regeringen är behörig myndighet. 16 § I ett ärende om förvar som handläggs av regeringen får det ansvariga stats- rådet, eller den tjänsteman som statsrådet bestämmer, besluta om en muntlig för- handling och uppdra åt Migrationsöverdomstolen att hålla förhandlingen. Vid den muntliga förhandlingen ska utlänningen höras. får bestämma att även andra personer ska höras. En representant för ska närvara vid förhandlingen. Utlänningen ska vid förhandlingen få tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt och uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. I paragrafen föreskrivs att regeringen genom det ansvariga statsrådet får besluta om en muntlig förhandling och uppdra åt Migrationsöverdom- stolen att hålla förhandlingen. Paragrafen motsvarar 13 c § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.8.