prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — Enligt direktivet utgör det en förutsättning för en gruppöverskridande cram-down att berörda borgenärer som inte samtycker till planen behand- las minst lika fördelaktigt som andra grupper med samma rang (artikel Det framgår inte tydligt av direktivet om medlemsstater som väljer att tillämpa regeln om absolut prioritet får avvika från denna likabehand- lingsprincip (jfr artikel 11.2 och skäl 55). Regeringen anser dock under alla omständigheter att en likabehandlingsprincip är rimlig eftersom borgenärsskyddet utan en sådan princip enbart tillgodoses genom borge- närens möjlighet att anmärka mot gruppindelningen och av testet om borgenärers bästa intresse. Regeln om likabehandling bör vidare tillämpas i förhållande till samtliga berörda parter och inte bara borgenärer. Rege- ringen föreslår att utgångspunkten bör vara att en rekonstruktionsplan endast ska kunna fastställas genom en gruppöverskridande cram-down om de berörda parter som röstat mot planen behandlas minst lika fördelaktigt som andra grupper som vid konkurs har samma prioritet. Undantag från reglerna om absolut prioritet och likabehandling En medlemsstat som väljer att införa en regel om absolut prioritet får föreskriva vissa undantag, om undantagen är nödvändiga för att uppnå målen med rekonstruktionsplanen och planen inte otillbörligt skadar några berörda parters rättigheter eller intressen (artikel 11.2 andra stycket). I skälen till direktivet anges att medlemsstaterna t.ex. bör kunna avvika från regeln om absolut prioritet om det anses rättvist att en ägare behåller vissa intressen i planen trots att en grupp med högre rang tvingas godta en minskning av sina fordringar, eller att väsentliga leverantörer som omfattas av bestämmelsen om avbrytande av enskilda verkställighets- åtgärder betalas före en borgenärsgrupp med högre rang (skäl 56). Regeringen anser att direktivets undantag bör utnyttjas. Ett problem med regeln om absolut prioritet är att den inte ger något incitament till gälde- nären, och därmed i förlängningen företagsägarna, att acceptera en cram- down. De ligger sist i prioritetsordningen vid en konkurs och kan ofta inte räkna med att få något av större intresse genom planen vid en tillämpning av regeln om absolut prioritet. Eftersom gäldenärens samtycke normalt ska krävas för att rätten ska kunna fastställa en rekonstruktionsplan genom en gruppöverskridande cram-down kan detta leda till att planen inte kan fastställas trots att den i övrigt ger verksamheten förutsättningar att överleva. I syfte att underlätta rekonstruktionen anser regeringen att det inte bör vara uteslutet att en företagsägare i något fall kan få behålla ett visst innehav och vara kvar i verksamheten trots att en grupp med högre prioritet tvingas att godta en nedsättning. För att möjliggöra det bör det finnas ett visst utrymme att göra avsteg från reglerna om likabehandling och absolut prioritet. Om det endast införs en möjlighet att göra avsteg från regeln om absolut prioritet skulle det medföra att samtliga företagsägare måste erbjudas samma eller likvärdiga uppgörelser om de ska kunna erbjudas en bättre uppgörelse än en grupp med högre prioritet. Det kan emellertid finnas fall där företagsägarna företräder olika intressen och där det i undantagsfall finns skäl att ge en bättre uppgörelse till endast en av dessa grupper, t.ex. en grupp som utgörs av en majoritetsägare som är aktiv i företaget, för att säkra verksamhetens överlevnad. detta måste avsteg kunna göras även från likabehandlingsprincipen. 2021/22:215 Regeringen bedömer att detta är tillåtet enligt direktivet. punkt ska emellertid reglerna om likabehandling och absolut prioritet upprätthållas. Möjligheten till avsteg bör utnyttjas mycket restriktivt. Det är t.ex. svårt att tänka sig att undantaget över huvud taget ska kunna tilläm- pas för att åsidosätta likabehandlingen mellan borgenärer med samma prioritet. För att markera detta bör det krävas att det finns synnerliga skäl för att göra avsteg från dessa principer. Ingen grupp ska få behålla mer än det fulla värdet av sina fordringar eller rättigheter För att en cram-down ska vara tillåten krävs enligt direktivet att ingen grupp får eller får behålla mer än det fulla värdet av sina fordringar eller intressen genom rekonstruktionsplanen (artikel 11.1 d). Regeringen före- slår därför att en regel om detta ska därför införas i den nya lagen. Det innebär t.ex. att en borgenär inte kan tilldelas aktier i bolaget till ett värde som överstiger dennes fordran. 8.8Värdering av gäldenärens verksamhet Regeringens förslag: När rätten tar ställning till om en rekonstruk- tionsplan ska fastställas ska rätten i vissa fall pröva konkurs- värdet av gäldenärens verksamhet. Det ska ske om en berörd part som inte samtycker till planen invänder att utfallet för den berörda parten blir sämre genom planen än vad det hade blivit vid gäldenärens konkurs eller att förutsättningarna för en gruppöverskridande s.k. cram-down inte är uppfyllda på grund av att rekonstruktionsplanen inte godkänts av sådana grupper med borgenärer som kan förväntas få betalt vid gälde- närens konkurs. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Utred- ningen föreslår en annan lagteknisk lösning. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. framhåller vikten av att domstolarna har kompetens att kunna göra en korrekt värdering av en gäldenärs verksamhet. Även framhåller att förslaget kommer ställa höga krav på domstolarnas kompetens. Ackordscentralen anser vidare att värderingen av tillgångarna bör utgå från att gäldenärens verksamhet helt eller delvis ska fortsätta när det gäller att bedöma huruvida en viss fordran är prioriterad eller inte och med utgångspunkt i ett konkursvärde vid bedömningen av om en skuld- nedskrivning i ett rekonstruktionsförfarande ger ett bättre utfall för borge- närerna än i en konkurs. anser att det bör klargöras hur värde- ringen ska ske och vem som ska bekosta den. anser att gäldenären som utgångspunkt bör stå för kostnaden för en sakkunnig som har utsetts av rätten. Skälen för regeringens förslag: Av insolvensdirektivet följer att rätten i vissa undantagsfall ska besluta om värdering av gäldenärens verksamhet (artikel 14.1). En värdering ska endast göras om en berörd part som inte 2021/22:215 samtycker till planen invänder att testet om borgenärers bästa intresse inte är uppfyllt eller att förutsättningarna för en gruppöverskridande s.k. cram- down inte är uppfyllda på grund av att rekonstruktionsplanen inte godkänts av tillräckligt många grupper med borgenärer som kan förväntas få betalt vid gäldenärens konkurs (artikel 11.1 b ii). Syftet med bestämmelserna om värdering är att ge ett skydd till berörda parter som motsatt sig att rekon- En eventuell invändning ska göras till den rättsliga instans som har att fastställa planen (artikel 14.3 första stycket). Det skulle kunna hävdas att rätten även utan en uttrycklig regel om värdering i praktiken alltid kommer att behöva ta ställning till konkurs- värdet av gäldenärens verksamhet om en berörd part invänder att rekon- struktionsplanen inte klarar testet om borgenärers bästa intresse eller att villkoren för gruppöverskridande cram-down inte uppfylls. Det är svårt att se hur rätten annars ska kunna ta ställning till invändningen. kommer det underlätta för rättens handläggning av fastställelsefrågan om det anges vilken prövning som ska göras. Det är också en fördel om det tydligt framgår hur har genomfört direktivets regler om värdering. Regeringen föreslår mot denna bakgrund att bestämmelser om värdering ska införas i den nya lagen. Som framhålls av och Stiftelsen Ackordscentralen ställer direktivet höga krav på domstolarnas förmåga att göra en korrekt värdering. Det har i direktivet förutsetts att det kan vara förenat med svårigheter att värdera ett företag. Av skälen till direktivet följer nämligen att värderingsbeslutet kan bestå i ett godkännande av sakkunnigvärdering eller en värdering som lagts fram av gäldenären eller någon annan part i ett tidigare skede av processen (skäl 63). föreslår regeringen att den förteckning över tillgångar och skulder som ska ingå i rekonstruktionsplanen ska innehålla en värdering av gäldenärens Värdet ska bestämmas med utgångspunkten att verksamheten helt eller delvis ska fortsätta. Förteckningen ska även innehålla en värde- ring med utgångspunkt från det pris till vilket tillgångarna hade kunnat säljas i en konkurs. I rekonstruktionsplanen ska vidare ingå ett yttrande från rekonstruktören som ska innehålla uppgift om bl.a. den utdelning som kan påräknas i en konkurs (se avsnitt 8.5.1). Information av betydelse för värderingsfrågan kommer alltså att finnas tillgänglig i rekonstruktionsärendet. Enligt regeringens uppfattning är det lämpligt att rättens prövning i första hand utgår från redan tillgängliga Som remissinstanserna påpekar kommer det nämligen vara förenat med vissa svårigheter för rätten att göra en helt egen värdering av Om en berörd part invänder att rekonstruktions- planen inte klarar testet om borgenärers bästa intresse eller att villkoren för en gruppöverskridande cram-down inte är uppfyllda ska rätten alltså vid prövningen av invändningen göra en värdering som utgår från de uppgifter som finns tillgängliga i ärendet. Testet om borgenärers bästa intresse innebär, enligt regeringens förslag, att en berörd part som inte samtycker till rekonstruktionsplanen inte ska få ett sämre ekonomiskt utfall enligt planen än vad den berörda parten hade fått vid gäldenärens konkurs (avsnitt 8.7.1). Det relevanta värdet är således verksamhetens värde vid en konkurs oberoende av om gäldenärens verksamhet avvecklas eller om den säljs som en fortlevande verksamhet. För att en gruppöverskridande cram-down enligt artikel 11.1 b ii ska vara tillåten ska det enligt regeringens förslag krävas att fler än hälften av grupperna röstat för planen och att minst två av dessa utgörs av grupper med borgenärer som kan förväntas få utdelning vid gäldenärens konkurs (se avsnitt 8.7.2). Även här är det alltså verksamhetens värde vid en konkurs som är det relevanta värdet. I likhet med Stiftelsen centralen anser regeringen därför att det är konkursvärdet som ska ligga till grund för rättens bedömning av värdet av gäldenärens verksamhet. Närmare bestämt bör rätten vid värderingen fastställa det ekonomiska utfallet till de berörda parterna för det fall gäldenären hade försatts i konkurs. Detta värde bör sedan jämföras med det föreslagna utfallet i rekonstruktionsplanen när rätten tar ställning till om det föreligger hinder mot fastställelse på grund av en invändning om att testet om borgenärers bästa intresse eller villkoren för gruppöverskridande cram-down inte är uppfyllda. Som Lagrådet anför bör det inte i lagen, såsom föreslogs i lag- rådsremissen, anges någon värderingstidpunkt. Värderingen får göras per den tidpunkt som i det enskilda fallet bäst tjänar syftet med värderingen. Normalt bör detta vara tidpunkten för begäran om planförhandling. I det enskilda fallet kan det dock förekomma omständigheter som föranleder att en annan tidpunkt för värderingen bör väljas. Regeringen utvecklar denna fråga i författningskommentaren. Om det inte framkommit något som ger anledning att ifrågasätta värderingen i rekonstruktionsplanen bör den normalt kunna godtas. Invänder den berörda part som inte samtyckt till rekonstruktionsplanen mot värderingen kan parten lägga fram en egen värdering eller på annat sätt argumentera för varför värderingen är felaktig, varefter domstolen får pröva värderingsfrågan. Detta bör ske inom ramen rättens prövning av om huruvida rekonstruktionsplanen ska fastställas. Rätten ska enligt direktivet kunna utse eller höra en sakkunnig när den ska värdera gäldenärens verksamhet (artikel 14.2). Enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion handläggs ett ärende om företagsrekon- struktion, om inte annat föreskrivs, enligt lagen (1996:242) om domstols- ärenden (4 kap. 1 §). Detta kommer att vara fallet även framöver (se avsnitt 6.4). Enligt lagen om domstolsärenden tillämpas regler i fråga om sakkunnig (25 § som hänvisar till 40 kap. ). Även i frågan om ersättning till en av rätten utsedd sakkunnig tillämpas bestämmelser (40 kap. 17 §). Något behov av ytterligare förtydliganden av ersättningsfrågan, såsom efterfrågas av och , finns därför inte. Regeringen gör mot denna bak- grund bedömningen att direktivets krav såvitt gäller anlitande av sak- kunnig därigenom är uppfyllda utan att några ytterligare lagändringar är nödvändiga. Medlemsstaterna får tillåta att en invändning görs i samband med ett överklagande (artikel 14.3). Bestämmelserna i lagen om domstolsärenden hindrar i regel inte en part från att åberopa nya omständigheter eller bevis först i överrätt. Regeringen anser att det inte i detta fall finns anledning att begränsa rätten att göra denna invändning till första instans. Regeringen anser alltså att direktivets möjlighet att tillåta invändningar i högre rätt bör utnyttjas. 2021/22:215 8.9 Verkan av att en rekonstruktionsplan fastställs Regeringens förslag: En fastställd rekonstruktionsplan ska vara bindande för gäldenären och alla berörda parter som hade rätt att delta i planförhandlingen samt för gäldenärens motpart vid ny finansiering. I likhet med vad som gäller för ackord enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion ska en borgenär som har godkänt en rekonstruk- tionsplan som innehåller en skulduppgörelse inte genom godkännandet förlora sin rätt mot borgensmän eller andra som förutom gäldenären svarar för fordringen. Om rekonstruktionsplanen innehåller en skulduppgörelse har en okänd borgenär endast rätt till betalning motsvarande vad den grupp som borgenären skulle ha delats in i har erhållit, om borgenären varit Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. universitet anser att det är oklart hur en fastställd rekonstruktionsplan förhåller sig till associationsrättsliga regler utöver aktiebolagsrätten. Transportstyrelsen anser att utredningens bedömning avseende formkrav för överlåtelse av luftfartyg, skepp och skeppsbygge endast är delvis korrekt men invänder inte mot att en fastställd rekonstruktionsplan kan ligga till grund för sådana överlåtelser. Skälen för regeringens förslag En fastställd rekonstruktionsplan ska vara bindande för gäldenären, de berörda parterna och gäldenärens motpart vid ny finansiering Enligt insolvensdirektivet ska medlemsstaterna säkerställa att en fastställd rekonstruktionsplan är bindande för alla berörda parter som anges eller beskrivs i planen (artikel 15.1) och att borgenärer som inte medverkar i antagandet inte påverkas av planen (artikel 15.2). regler om detta ska införas i den nya lagen. I enlighet med vad som föreskrivs i direktivet ska en fastställd rekon- struktionsplan vara bindande för de berörda parterna (se avsnitt 8.4.3 om vilka som ska anses vara berörda parter samt artikel 15.1 med hänvisning till artikel 8.1 c). Som framgår av avsnitt 8.5.1 kommer en rekonstruk- tionsplan innehålla även andra uppgifter än de egentliga rekonstruktions- åtgärderna, såsom allmän information om gäldenären och dennes verk- Planens bindande verkan kommer dock främst att träffa en skulduppgörelse och andra åtgärder som påverkar de rättsförhållanden som fanns redan när beslutet om företagsrekonstruktion meddelades. innebär att den fastställda planen kommer att vara bindande även mot berörda parter som påverkas av planen men som inte samtyckt till den. även gäldenären binds av villkoren i planen får betraktas som självklart. Lagrådet anför i detta sammanhang att det finns skäl att överväga om gäldenärens motpart i avtal om ny finansiering alls bör vara bunden av en Som framgår av regeringens förslag i avsnitt 10.1.2 ska bästa allmänna förmånsrätt gälla för ny finansiering i den utsträckning som anges i en fastställd rekonstruktionsplan. Enligt regeringen finns det därför ett behov av att den fastställda planen binder den som tillför ny finansiering även om denne normalt inte är att betrakta som berörd part och därför inte deltar vid omröstningen om planen (jfr artikel 10.1 b). Planens bindande verkan kommer bör dock i första hand att avse villkoren för eventuell förmånsrätt. Det kan t.ex. handla om föreskrifter i planen om hur länge förmånsrätt för ny finansiering ska gälla. För att säkerställa själva tillgången till ny finansiering får gäldenären normalt ingå separata kreditavtal med en långivare. Sammanfattningsvis anser alltså regeringen i likhet med utredningen att rekonstruktionsplanen bör vara bindande även för gäldenärens motpart vid avtal om ny finansiering. Rekonstruktionsplanen kommer inte att vara bindande för borgenärer som hade en fordran vid beslutet om företagsrekonstruktion, men som inte berörs av åtgärderna i rekonstruktionsplanen. Deras fordringar kvarstår därför i enlighet med det ursprungliga avtalet. Rekonstruktionsplanen kommer inte heller att binda tredje man även om denne föreslås få någon rättighet i planen. Rekonstruktionsplanen blir således t.ex. inte bindande mot någon som åtagit sig att köpa delar av gäldenärens verksamhet. Ett förslag om att verksamheten ska överlåtas blir alltså enbart bindande för gäldenären. För att säkerställa att sådana villkor blir bindande även för gäldenärens motpart måste separata avtal ingås. Det innebär inte att den fastställda rekonstruktionsplanen är utan betydelse i denna del. Även sådana villkor i rekonstruktionsplanen som inte kan verkställas utgör en del av planen och kan leda till att planen kan komma att upphävas om gäldenären inte följer sina åtaganden. För de parter som rekonstruktionsplanen binder ges den fastställda planen samma rättsverkningar som ett obligationsrättsligt bindande avtal. Det innebär att den bör kunna läggas till grund för t.ex. äganderätts- registrering. Den fastställda planen ersätter däremot inte eventuella form- krav, om inte annat uttryckligen framgår av lag. Det innebär att om det är fråga om överlåtelse av fast egendom, som enligt jordabalken måste vara skriftligt för att vara giltigt, är det inte tillräckligt att planen fastställs för att uppfylla formkravet. I dessa fall måste alltså separata överlåtelsehand- lingar upprättas. Det finns dock inte något hinder mot att de upprättade handlingarna sedermera läggs som bilaga till rekonstruktionsplanen. Om det i rekonstruktionsplanen däremot genomförs en överlåtelse som inte kräver särskild form bör den fastställda planen kunna åberopas till stöd för äganderätten. Rekonstruktionsplanen bör därmed kunna ligga till grund för registrering. Vid t.ex. registrering av ett luftfartyg i luftfartygsregistret ankommer det enligt luftfartslagen (2010:500) på ägaren att lämna de upplysningar och den utredning som behövs för registrering (se 2 kap. 5 § och TSFS 2018:33 enligt vilka det till en ansökan ska bifogas en fånges- handling eller utredning angående förvärvet av luftfartyget). Den fastställ- da planen bör därmed, i likhet med vad som anförs av Transportstyrelsen, kunna åberopas till stöd för att sökanden är rätt ägare. Vilka formkrav som ska gälla vid ingivande av förvärvshandlingar i registreringsärenden bör regleras i förordning. vid anser att det är oklart hur en fastställd rekonstruktionsplan förhåller sig till associations- rätten. Regeringen vill med anledning av detta framhålla att vilka åtgärder som ska kunna vidtas inom ramen för en rekonstruktionsplan utvecklas i avsnitt 8.3.1. I avsnitt 8.3.2 föreslår regeringen vissa undantag från 2021/22:215 bestämmelserna i aktiebolagslagen (2005:551). Övriga associationsrätts- liga regler kommer att gälla oförändrat under en företagsrekonstruktion. Utredningen föreslår att en berörd part som har godkänt ett förslag till rekonstruktionsplan inte genom godkännandet ska förlora sin rätt mot borgensmän eller andra som förutom gäldenären svarar för fordringen. En motsvarande bestämmelse finns i den nuvarande lagen om företagsrekon- struktion (3 kap. 9 §). Regeringen anser i likhet med Lagrådet att det finns skäl att närmare ansluta sig till nuvarande ordalydelsen. Lagen bör gälla endast för borgenärer och i de fall planen innehåller en skulduppgörelse. Okända borgenärers fordringar ska inte upphöra till följd av att en rekonstruktionsplan fastställs men de ska vara bundna av planen Direktivets bestämmelser ger vid en första anblick intrycket av att borge- närer som inte medverkat vid omröstningen inte ska kunna påverkas av planen. Av skälen framgår emellertid att medlemsstaterna själva bör kunna fastställa vad som avses med medverkan för en borgenär, inbegripet okända borgenärer och borgenärer med framtida fordringar, och reglera vad som bör hända om en borgenär fått information om omröstningen, men valt att inte delta (skäl 64). Regeringen föreslår i avsnitt 8.4.4 att rätten ska besluta om planförhand- ling om en begäran om sådan förhandling inte avvisas. I samband med detta ska rätten kalla de berörda parterna till ett plansammanträde. Beslutet om plansammanträde ska också kungöras. Genom kungörelsen ges de berörda parterna information om plansammanträdet och okända berörda parter en möjlighet att ge sig till känna. Om en berörd part trots detta väljer att inte närvara vid omröstningen eller underlåter att anmäla sitt anspråk är det enligt regeringen både rimligt och lämpligt att den berörda parten blir bunden av villkoren i rekonstruktionsplanen, jfr 47 § skuldsanerings- lagen (2016:675). Regeringen föreslår därför att en fastställd rekonstruk- tionsplan även ska vara bindande för okända berörda parter. Med tanke på att direktivet överlämnar till medlemsstaterna att avgöra vad som ska hända om en borgenär har fått information om omröstningen men valt att inte delta, bedöms detta vara tillåtet. Det förhållandet att ett fastställt ackord enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion binder även okända borgenärer innebär inte att dessa förlorar sin fordringsrätt, med undantag för efterställda fordringar (3 kap. 8 § andra stycket). Okända borgenärer har alltså fortfarande rätt till sin fordran, men med ett enligt ackordet minskat belopp (se m.fl., Lagen om företagsrekonstruktion, 2 uppl., kommentaren till 3 kap. 8 §). Detta bör gälla även enligt den nya lagen. Regeringen föreslår att om en fastställd rekonstruktionsplan innehåller en skulduppgörelse så har en okänd borgenär rätt till betalning motsvarande vad den grupp som borge- nären skulle ha delats in i har erhållit, om borgenären varit känd. Lagrådet påpekar att en uppgörelse i en rekonstruktionsplan inte behöver betyda att borgenärerna får betalt i pengar utan att det t.ex. kan förekomma att deras fordringar helt eller delvis konverteras till aktier i gäldenärsföretaget. Enligt Lagrådet bör det därför göras ett tillägg i lagen om att en tidigare okänd borgenär har rätt till annan kompensation än betalning om det är möjligt och rimligt. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att det inte alltid framstår som praktiskt möjligt att kräva att gäldenären erbjuder kompensation i t.ex. aktier till en tidigare okänd borgenär. En reglering Prop. 2021/22:215 som bygger på att det i efterhand ska göras en rimlighetsbedömning fram- står emellertid som problematisk ur ett rättssäkerhets- och förutsebarhets- perspektiv. Regeringen förespråkar i stället en lösning som innebär att rätten till ersättning enbart gäller betalning i pengar. En tidigare okänd borgenär bör alltså inte ha rätt att få sin fordran konverterad till aktier i gäldenärsföretaget även om den grupp som borgenären hade tillhört har fått ersättning i aktier. I en sådan situation får ersättning i stället utgå i pengar utifrån den procentsats som borgenärerna i den aktuella gruppen har fått sina fordringar nedskrivna. Det finns dock inget som hindrar parterna att komma överens om att ersättning ska utgå på annat sätt. 8.10Tillsyn över rekonstruktionsplanens genomförande