prop · H903209 · 2022-04-12 00:00:00 — Den behöriga myndigheten ska besluta om huruvida tillstånd ska krävas för exporten i fråga. 3.En medlemsstat får anta eller behålla nationell lagstiftning om tillståndskrav för export av produkter med dubbla användningsområden som inte förtecknas i bilaga I om exportören har anledning att misstänka att produkterna helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som anges i punkt 1 i denna artikel. 4.En medlemsstat som beslutar om ett tillståndskrav enligt punkt 1, 2 eller 3 ska underrätta sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter och förse övriga medlemsstater och kommissionen med relevant information om tillståndskravet i fråga, särskilt när det gäller de berörda produkterna och slutanvändarna, såvida medlemsstaten inte anser att det är olämpligt att göra detta mot bakgrund av transaktionens art eller den berörda informationens känslighet. 5.Medlemsstaterna ska ta vederbörlig hänsyn till information som mottas i enlighet med punkt 4 och ska informera sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter om detta. 6.För att medlemsstaterna ska kunna pröva alla giltiga avslag ska artikel 16.1, 16.2 och 16.5–16.7 tillämpas på fall som rör produkter med dubbla användningsområden som inte förtecknas i bilaga I. L 206/10 Europeiska unionens officiella tidning 7.Allt informationsutbyte som krävs enligt denna artikel ska ske i enlighet med de rättsliga kraven om skydd av personuppgifter, kommersiellt känsliga uppgifter eller skyddade uppgifter avseende försvar, utrikespolitik eller nationell säkerhet. Allt sådant informationsutbyte ska ske via säkra elektroniska medel, inbegripet genom det system som avses i artikel 23.6. 8.Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas rätt att vidta nationella åtgärder enligt artikel 10 i förordning (EU) 2015/479. 1.Tillstånd ska krävas för export av cyberövervakningsprodukter som inte förtecknas i bilaga I om exportören har informerats av den behöriga myndigheten om att produkterna i fråga helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för användning i samband med internt förtryck och/eller för att begå allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt. 2.Om en exportör känner till, enligt sina due diligence-resultat, att de cyberövervakningsprodukter som denna avser att exportera, som inte förtecknas i bilaga I, helt eller delvis är avsedda för någon av de användningar som avses i punkt 1 i denna artikel, ska exportören underrätta den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten ska besluta om huruvida tillstånd ska krävas för exporten i fråga. Kommissionen och rådet ska tillgängliggöra riktlinjer för exportörer som avses i artikel 26.1. 3.En medlemsstat får anta eller behålla nationell lagstiftning om tillståndskrav för export av cyberövervaknings produkter som inte förtecknas i bilaga I om exportören har anledning att misstänka att produkterna helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som anges i punkt 1 i denna artikel. 4.En medlemsstat som beslutar om ett tillståndskrav enligt punkt 1, 2 eller 3 ska underrätta sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter och ska förse övriga medlemsstater och kommissionen med relevant information om tillståndskravet i fråga, särskilt avseende de berörda produkterna och enheterna, såvida medlemsstaten inte anser att det är olämpligt att göra detta mot bakgrund av transaktionens art eller den berörda informationens känslighet. 5.Medlemsstaterna ska ta vederbörlig hänsyn till information som mottagits enligt punkt 4 och se över den mot bakgrund av kriterierna i punkt 1 . De ska informera sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter. I undantagsfall får varje medlemsstat begära en förlängning av den 30-dagarsperioden. En sådan förlängning får dock inte överskrida . 6.Om alla medlemsstater till varandra och kommissionen anmäler att ett tillståndskrav bör införas för i allt väsentligt identiska transaktioner, ska kommissionen i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra information om de cyberövervakningsprodukter och, när det är lämpligt, destinationer som omfattas av tillståndskrav som anmälts av medlemsstaterna för detta ändamål. 7.Medlemsstaterna ska minst en gång se över den information som offentliggörs i enlighet med punkt 6, på grundval av relevant information och analyser från kommissionen. Om alla medlemsstater till varandra och kommissionen anmäler att offentliggörandet av ett tillståndskrav bör ändras eller förnyas, ska kommissionen omgående och i enlighet med detta ändra eller förnya den information som offentliggjorts enligt punkt 6 i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning. 8.För att medlemsstaterna ska kunna pröva alla giltiga avslag ska artikel 16.1, 16.2 och 16.5–16.7 tillämpas på fall som rör cyberövervakningsprodukter som inte förtecknas i bilaga I. 9.Allt informationsutbyte som krävs enligt denna artikel ska ske i enlighet med de rättsliga kraven om skydd av personuppgifter, kommersiellt känsliga uppgifter eller skyddade uppgifter avseende försvar, utrikespolitik eller nationell säkerhet. Allt sådant informationsutbyte ska ske via säkra elektroniska medel, inbegripet genom det system som avses i artikel 23.6. Europeiska unionens officiella tidning L 206/11 10.Medlemsstaterna ska överväga att stödja införandet av produkter som offentliggjorts enligt punkt 6 i denna artikel i de relevanta internationella icke-spridningssystemen eller överenskommelserna om exportkontroll i syfte att utvidga kontrollerna. Kommissionen ska tillhandahålla analyser av relevanta uppgifter som samlats in enligt artiklarna 23.2 och 26.2. 11.Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas rätt att vidta nationella åtgärder enligt artikel 10 i förordning (EU) 2015/479. 1.Tillstånd ska krävas för tillhandahållande av förmedlingstjänster för produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I om förmedlaren har informerats av den behöriga myndigheten om att produkterna i fråga helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1. 2.Om en förmedlare avser att tillhandahålla förmedlingstjänster för produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I och känner till att dessa produkter helt eller delvis är avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1, ska förmedlaren underrätta den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten ska besluta om huruvida sådana förmedlingstjänster ska omfattas av tillstånd. 3.En medlemsstat får utvidga tillämpningen av punkt 1 till produkter med dubbla användningsområden som inte tas upp i förteckningen. 4.En medlemsstat får anta eller behålla nationell lagstiftning om tillståndskrav för tillhandahållande av förmedlings tjänster för produkter med dubbla användningsområden, om förmedlaren har anledning att misstänka att produkterna är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som anges i artikel 4.1. 5.Artikel 9.2, 9.3 och 9.4 ska tillämpas på sådana nationella åtgärder som avses i punkterna 3 och 4 i den här artikeln. 1.Transitering av icke-unionsprodukter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I får när som helst förbjudas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där produkterna befinner sig om produkterna helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1. 2.Innan beslut fattas om huruvida en transitering ska förbjudas får den behöriga myndigheten i enskilda fall införa tillståndskrav för den specifika transiteringen av produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I, om produkterna helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1. Om transiteringen sker genom flera medlemsstaters territorium ska den behöriga myndigheten i varje berörd medlemsstat kunna förbjuda sådan transitering genom dess territorium. Den behöriga myndigheten får besluta om tillståndskrav för den fysiska eller juridiska person eller det partnerskap som har ett avtal med mottagaren i tredjelandet och som har befogenhet att besluta om avsändande av produkterna som passerar genom unionens tullområde. Om den fysiska eller juridiska personen eller partnerskapet inte är bosatt eller etablerat i unionens tullområde får den behöriga myndigheten besluta om tillståndskrav för a)deklaranten i den mening som avses i artikel 5.15 i unionens tullkodex, b)fraktföraren i den mening som avses i artikel 5.40 i unionens tullkodex, eller c)den fysiska person som transporterar produkterna med dubbla användningsområden under transitering, om dessa produkter med dubbla användningsområden ingår i den personens personliga bagage. 3.En medlemsstat får utvidga tillämpningen av punkt 1 till produkter med dubbla användningsområden som inte tas upp i förteckningen. 4.Artikel 9.2, 9.3 och 9.4 ska tillämpas på de nationella åtgärder som avses i punkt 3 i den här artikeln. L 206/12 Europeiska unionens officiella tidning 1.Tillstånd ska krävas för tillhandahållande av tekniskt bistånd för produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I om tillhandahållaren av tekniskt bistånd har informerats av den behöriga myndigheten om att produkterna i fråga helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1. 2.Om en tillhandahållare av tekniskt bistånd avser att tillhandahålla tekniskt bistånd för produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I och känner till att dessa produkter helt eller delvis är avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1, ska tillhandahållaren av tekniskt bistånd underrätta den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten ska besluta huruvida sådant tekniskt bistånd ska omfattas av tillstånd. 3.Punkterna 1 och 2 ska inte tillämpas om det tekniska biståndet a)tillhandahålls inom eller till territoriet i ett land som förtecknas i avsnitt A del 2 i bilaga II, eller till en person som är bosatt i ett land som förtecknas i avsnitt A del 2 i bilaga II, b)sker i form av överföring av information som är allmänt tillgänglig eller som utgör grundforskning i den mening som avses i den allmänna anmärkningen rörande teknik eller anmärkningen rörande kärnteknik i bilaga I, c)tillhandahålls av myndigheter eller organ i en medlemsstat inom ramen för deras officiella uppgifter, d)tillhandahålls för en medlemsstats väpnade styrkor på grundval av de uppgifter som tilldelats dem, e)avser ett ändamål som anges i undantagen för produkter i Missilteknologikontrollregimen (MTCR-teknikprodukter) i bilaga IV, eller f)utgör ett nödvändigt minimum för installation, drift, underhåll (kontroll) eller reparation av produkter för vilka ett exporttillstånd har beviljats. 4.En medlemsstat får utvidga tillämpningen av punkt 1 till produkter med dubbla användningsområden som inte tas upp i förteckningen. 5.En medlemsstat får anta eller behålla nationell lagstiftning om tillståndskrav för tillhandahållande av tekniskt bistånd om en tillhandahållare av tekniskt bistånd som avser att tillhandahålla tekniskt bistånd för produkter med dubbla användningsområden har anledning att misstänka att dessa produkter är, eller kan vara, avsedda för någon av de användningar som avses i artikel 4.1. 6.Artikel 9.2, 9.3 och 9.4 ska tillämpas på sådana nationella åtgärder som avses i punkterna 4 och 5 i den här artikeln. 1.En medlemsstat får med hänsyn till den allmänna säkerheten, inbegripet förebyggande av terroristhandlingar, eller till överväganden rörande mänskliga rättigheter, förbjuda eller kräva tillstånd för export av produkter med dubbla användningsområden som inte förtecknas i bilaga I. 2.Medlemsstaterna ska till kommissionen och övriga medlemsstater anmäla varje åtgärd som vidtagits enligt punkt 1 utan dröjsmål och ange de exakta skälen till åtgärden. Om åtgärden består i att upprätta en nationell kontrollförteckning ska medlemsstaterna också informera kommissionen och övriga medlemsstater om beskrivningen av de kontrollerade produkterna. 3.Medlemsstaterna ska utan dröjsmål till kommissionen och övriga medlemsstater anmäla varje ändring av åtgärder som vidtagits enligt punkt 1, inbegripet varje ändring av deras nationella kontrollförteckningar. 4.Kommissionen ska offentliggöra de åtgärder som anmälts till den enligt punkterna 2 och 3 i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning. Kommissionen ska separat, utan dröjsmål och på unionens alla officiella språk, offentliggöra en sammanställning av de nationella kontrollförteckningar som är i kraft i medlemsstaterna. Kommissionen ska, efter anmälan från en medlemsstat om eventuella ändringar av sin nationella kontrollförteckning, utan dröjsmål och på unionens alla officiella språk offentliggöra en uppdatering av den sammanställning av nationella kontrollförteckningar som är i kraft i medlemsstaterna. Europeiska unionens officiella tidning L 206/13 1.Tillstånd ska krävas för export av produkter med dubbla användningsområden som inte förtecknas i bilaga I om en annan medlemsstat inför tillståndskrav för export av dessa produkter på grundval av en nationell kontrollförteckning över produkter som antagits av den medlemsstaten enligt artikel 9 och offentliggjorts av kommissionen enligt artikel 9.4, och om exportören har informerats av den behöriga myndigheten om att produkterna i fråga helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för användning som ger anledning till oro avseende den allmänna säkerheten, inbegripet förebyggande av terrorist handlingar, eller överväganden rörande mänskliga rättigheter. 2.En medlemsstat som avslår ett tillstånd som krävs enligt punkt 1 ska också underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om ett sådant beslut. 3.En medlemsstat som enlig punkt 1 i denna artikel beslutar om tillståndskrav för export av en produkt med dubbla användningsområden som inte förtecknas i bilaga I, ska informera sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter om tillståndskravet utan dröjsmål och, när det är lämpligt, förse övriga medlemsstater och kommissionen med relevant information, särskilt om de berörda produkterna och slutanvändarna. De övriga medlemsstaterna ska på vederbörligt sätt beakta denna information och informera sina tullmyndigheter och andra relevanta nationella myndigheter om detta. 1.Tillstånd ska krävas för överföring inom unionen av de produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga IV. Produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i del 2 i bilaga IV får inte omfattas av ett generellt tillstånd. 2.En medlemsstat får föreskriva ett tillståndskrav för överföring av andra produkter med dubbla användningsområden från sitt territorium till en annan medlemsstat i fall då för överföringen a)operatören eller den behöriga myndigheten vet att de berörda produkternas slutdestination är belägen utanför unionens tullområde, b)det i den medlemsstat från vilken produkterna ska överföras krävs tillstånd i enlighet med artikel 3, 4, 5, 9 eller 10 för exporten av dessa produkter till den slutdestinationen och sådan export direkt från medlemsstatens territorium inte har tillåtits genom ett generellt tillstånd eller ett globalt tillstånd, och c)produkterna inte ska genomgå någon behandling eller bearbetning enligt definitionen i artikel 60.2 i unionens tullkodex i den medlemsstat till vilken de ska överföras. 3.Ansökan om det överföringstillstånd som avses i punkterna 1 och 2 ska göras i den medlemsstat från vilken produkterna med dubbla användningsområden ska överföras. 4.I fall då den därpå följande exporten av produkter med dubbla användningsområden redan har godkänts av den medlemsstat från vilken produkterna ska överföras genom de samrådsförfaranden som avses i artikel 14, ska tillstånd för överföring utfärdas till aktören, om inte omständigheterna har förändrats väsentligt. 5.En medlemsstat som antar lagstiftning som föreskriver ett tillståndskrav som avses i punkt 2 ska utan dröjsmål informera kommissionen och övriga medlemsstater om de åtgärder den har vidtagit. Kommissionen ska offentliggöra dessa uppgifter i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning. 6.Tillämpningen av de åtgärder som avses i punkterna 1 och 2 får inte innebära kontroller vid de inre gränserna inom unionens tullområde, utan endast kontroller som utförs som en del av de normala kontrollförfaranden som tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt inom hela unionens tullområde. 7.Tillämpningen av åtgärder som vidtagits enligt punkterna 1 och 2 får inte leda till att överföring från en medlemsstat till en annan underkastas mer restriktiva villkor än export av samma produkter till tredjeländer. 8.En medlemsstat får, för varje överföring inom unionen från den medlemsstaten av produkter som förtecknas i bilaga I, kategori 5, del 2 men som inte finns förtecknade i bilaga IV, genom nationell lagstiftning kräva att ytterligare uppgifter om dessa produkter ska tillhandahållas den behöriga myndigheten i den medlemsstaten. L 206/14 Europeiska unionens officiella tidning 9.I de relevanta kommersiella dokument som avser överföring inom unionen av produkter med dubbla användningsområden som förtecknas i bilaga I ska det tydligt anges att produkterna omfattas av kontroll vid export från unionens tullområde. Sådana dokument ska särskilt omfatta alla försäljningskontrakt, orderbekräftelser, fakturor eller leveransavier. EXPORTTILLSTÅND OCH TILLSTÅND FÖR FÖRMEDLINGSTJÄNSTER OCH TEKNISKT BISTÅND 1.Följande typer av exporttillstånd får utfärdas, eller inrättas, enligt denna förordning: a) Individuella exporttillstånd. b) Globala exporttillstånd. c) Nationella generella exporttillstånd. d)Unionens generella exporttillstånd för export av vissa produkter till vissa destinationer på särskilda villkor och krav för användning enligt avsnitten A–H i bilaga II. Tillstånd som utfärdas eller inrättas enligt denna förordning ska vara giltiga i hela unionens tullområde. 2.Individuella och globala exporttillstånd enligt denna förordning ska beviljas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där exportören är bosatt eller etablerad. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 2.3 ska individuella exporttillstånd, om exportören inte är bosatt eller etablerad i unionens tullområde, beviljas enligt denna förordning av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där produkterna med dubbla användningsområden befinner sig. Alla individuella och globala exporttillstånd ska, när så är möjligt, utfärdas via elektroniska medel på formulär som minst innehåller samtliga uppgifter och i den ordning som anges i förlagorna i avsnitt A i bilaga III. 3.Individuella exporttillstånd och globala exporttillstånd ska vara giltiga , om inte den behöriga myndigheten beslutar något annat. Tillstånd för stort projekt ska vara giltiga som ska fastställas av den behöriga myndigheten, dock inte längre än , utom under vederbörligen motiverade omständigheter baserade på projektets varaktighet. 4.Exportörerna ska förse den behöriga myndigheten med all relevant information som krävs för deras ansökningar om individuellt och globalt exporttillstånd, så att fullständig information ges, särskilt om slutanvändaren, destinationslandet och den exporterade produktens slutanvändning. De individuella exporttillstånden ska omfattas av krav på slutanvändningsintyg. Den behöriga myndigheten får undanta vissa ansökningar från skyldigheten att tillhandahålla ett slutanvändningsintyg. De globala exporttillstånden får om så är lämpligt omfattas av krav på slutanvändningsintyg. Exportörer som använder globala exporttillstånd ska genomföra ett internt efterlevnadsprogram, såvida inte den behöriga myndigheten anser det onödigt på grund av annan information som den har beaktat vid behandlingen av exportörens ansökan om ett globalt exporttillstånd. Rapporteringskrav och krav på interna efterlevnadsprogram avseende användningen av globala exporttillstånd ska fastställas av medlemsstaterna. På exportörernas begäran ska globala exporttillstånd som innehåller kvantitativa begränsningar delas upp. Europeiska unionens officiella tidning L 206/15 5.De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska behandla ansökningar om individuella eller globala tillstånd inom en tidsfrist som ska fastställas enligt nationell rätt eller praxis. 6.Nationella generella exporttillstånd ska a)inte omfatta produkter som förtecknas i avsnitt I i bilaga II. b)definieras i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis; de får användas av alla exportörer som är etablerade eller bosatta i den medlemsstat som utfärdar dessa tillstånd, om de uppfyller de krav som fastställs i denna förordning och i den kompletterande nationella lagstiftningen; de ska utfärdas i enlighet med vad som anges i avsnitt C i bilaga III. c)inte användas om exportören har informerats av den behöriga myndigheten att produkterna i fråga helt eller delvis är, eller kan vara, avsedda för sådan användning som anges artikel 4.1, eller om exportören känner till att produkterna är avsedda för ovannämnda användning. Nationella generella exporttillstånd får även tillämpas på produkter och destinationer som förtecknas i avsnitten A–H i bilaga II. Medlemsstaterna ska till kommissionen anmäla alla nationella generella exporttillstånd som utfärdas eller ändras. Kommissionen ska offentliggöra sådana meddelanden i C-serien av Europeiska unionens officiella tidning. 7.Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där exportören är bosatt eller etablerad får förbjuda exportören att använda unionens generella exporttillstånd om det föreligger skäligen grundad misstanke i fråga om exportörens förmåga att följa villkoren för tillståndet eller en bestämmelse i lagstiftningen om exportkontroll. Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska utbyta information om exportörer som är förbjudna att använda unionens generella exporttillstånd, såvida inte den behöriga myndigheten i den medlemsstat där exportören är bosatt eller etablerad fastställer att exportören inte kommer att försöka exportera produkter med dubbla användningsområden genom en annan medlemsstat. Informationsutbytet ska ske med hjälp av det elektroniska system som avses i artikel 23.6. 1.Tillstånd för tillhandahållande av förmedlingstjänster och tekniskt bistånd enligt denna förordning ska beviljas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat där förmedlaren eller tillhandahållaren av tekniskt bistånd är bosatt eller etablerad. Om förmedlaren eller tillhandahållaren av tekniskt bistånd inte är bosatt eller etablerad inom unionens tullområde ska tillstånd för tillhandahållande av förmedlingstjänster och tekniskt bistånd enligt denna förordning beviljas av den behöriga myndigheten i den medlemsstat varifrån förmedlingstjänsterna eller det tekniska biståndet kommer att tillhandahållas. 2.Tillstånd för tillhandahållande av förmedlingstjänster ska beviljas för en bestämd kvantitet specifika produkter och det ska tydligt anges var produkterna finns i ursprungstredjelandet, vem slutanvändaren är och exakt var slutanvändaren befinner sig. I tillstånd för tekniskt bistånd ska det tydligt anges vem slutanvändaren är och exakt var slutanvändaren befinner sig. Tillstånden ska vara giltiga i hela unionens tullområde. 3.Förmedlare och tillhandahållare av tekniskt bistånd ska förse den behöriga myndigheten med all relevant information som krävs för ansökan om tillstånd enligt denna förordning, särskilt uppgifter om var produkterna med dubbla användningsområden befinner sig, en tydlig beskrivning av produkterna och de kvantiteter det rör sig om, tredje parter som är inblandade i transaktionen, destinationslandet, slutanvändaren i det landet och exakt var denna befinner sig. 4.De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska behandla ansökningar om tillstånd för tillhandahållande av förmedlingstjänster och tekniskt bistånd inom en tidsfrist som ska fastställas enligt nationell lagstiftning eller praxis.