prop · H903224 · 2022-04-07 00:00:00 — Det görs inte några sakliga ändringar i dessa delar (se även NJA 2018 s. 491 punkterna 18–20). Bestämmelsen om utvisning av nordiska medborgare i hittillsvarande 5 § tredje stycket tas bort. Nordiska medborgare kommer därmed att omfattas av de bestämmelser som gäller för EES-medborgare. En utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i får utvisas enligt 1 § endast om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet. I detta ligger att ekonomiska syften inte får ligga till grund för beslutet. När en domstol överväger om en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt ska utvisas ska den ta hänsyn till hur länge utlänningen har varit bosatt i , hans eller hennes ålder, följderna av en utvisning för utlänningen och hans eller hennes familjemedlemmar samt utlänningens band till eller avsaknad av band till ursprungslandet. En utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i och som har internationellt skydd i en annan EU-stat får utvisas endast till den staten. Paragrafen, som utformas i linje med Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om utvisning av den som har ställning som varaktigt bosatt i . Paragrafen bygger på artikel 12 i direktivet om varaktigt bosatta. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.4. Första stycket saknar motsvarighet i hittillsvarande 8 a kap. Enligt bestämmelsen får en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt i utvisas endast om han eller hon utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet. Detta är ett unionsrättsligt uttryck och ska ges den innebörd som följer av unionsrätten. Av bestämmelsen framgår också att det ligger i det kravet att ekonomiska syften inte får ligga till grund för beslutet. Även andra stycket saknar motsvarighet i hittillsvarande 8 a kap. Enligt bestämmelsen ska domstolen, när den överväger om en utlänning som har ställning som varaktigt bosatt bör utvisas, ta hänsyn till hur länge utlänningen har varit bosatt i , hans eller hennes ålder, följderna av en utvisning för utlänningen och hans eller hennes familjemedlemmar Prop. 2021/22:224 samt utlänningens band till eller avsaknad av band till ursprungslandet. Enligt får ett beslut om utvisning av en varaktigt bosatt inte fattas enbart på grundval av tidigare fällande domar i brottmål. Det ska fastställas huruvida personen utgör ett reellt och tillräckligt allvarligt hot mot den allmänna ordningen och säkerheten och de omständigheter som anges i andra stycket ska beaktas (López Pastuzano, C-636/16 och WT, C-448/19). Tredje stycket motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 7 a §. Utvisning på grund av brott beslutas av den domstol som handlägger brottmålet. Paragrafen, som motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 6 §, reglerar vilken domstol som beslutar om utvisning på grund av brott. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Beslut om utvisning vid ändring av påföljd enligt 34 kap. När en domstol enligt 34 kap. beslutar att ändra en påföljd för en utlänning som också har meddelats ett beslut om utvisning, får domstolen även meddela det beslut om utvisningen som förändringen av påföljd ger anledning till. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, innehåller en bestämmelse om beslut om utvisning vid ändring av påföljd enligt 34 kap. . Paragrafen motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 7 §. Det görs vissa språkliga justeringar i paragrafen. Någon saklig ändring är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Ett beslut om utvisning på grund av brott ska innehålla förbud för utlänningen att återvända till eller utan tidsbegränsning. I beslutet ska utlänningen upplysas om den påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra enligt 20 kap. Paragrafen innehåller bestämmelser om återreseförbud. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.1 och 6.6.2. Första stycket motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 8 § första meningen. Den hittillsvarande bestämmelsen i andra meningen, om att utlänningen ska upplysas om vilken dag ett tidsbegränsat återreseförbud upphör att gälla, tas bort. Det görs också vissa språkliga ändringar i stycket. Andra stycket motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 8 § tredje meningen. Endast språkliga ändringar görs av den bestämmelsen. Återreseförbudets längd ska bestämmas med utgångspunkt i brottslighetens straffvärde. Om detta motsvarar fängelse i mindre än ska återreseförbudet normalt bestämmas till . Motsvarar det fängelse men inte ska återreseförbudet normalt bestämmas till . Vid högre straffvärden ska återreseförbudet normalt inte tidsbegränsas. Som skäl för att bestämma återreseförbudets längd på ett annat sätt än som sägs i första stycket får domstolen beakta brottslighetens karaktär och risken för att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet. Domstolen får också ta hänsyn till utlänningens anknytning till och andra särskilda omständigheter som är hänförliga till honom eller henne. I paragrafen, som är ny, regleras hur återreseförbudets längd ska bestämmas. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.1. Paragrafen utformas i allt väsentligt i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt första stycket ska återreseförbudets längd bestämmas med utgångspunkt i brottslighetens straffvärde. Om detta motsvarar fängelse i mindre än ska återreseförbudet normalt bestämmas till . Motsvarar det fängelse men inte ska återreseförbudet normalt bestämmas till . Vid högre straffvärden, dvs om straffvärdet motsvarar fängelse , ska återreseförbudet normalt inte tidsbegränsas. I likhet med straffvärdegränsen i 1 § första stycket 2 är det straffvärdet – inte straffmätningsvärdet – som ska läggas till grund för bedömningen. Däremot ska domstolen, till skillnad från vad som gäller enligt den sistnämnda bestämmelsen, här utgå från den samlade brottslighetens straffvärde. Begreppet brottslighet syftar till att markera detta. Av andra stycket framgår att återreseförbudets längd får bestämmas på ett annat sätt än som sägs i första stycket om det finns skäl för det med hänsyn till brottslighetens karaktär, risken för att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet, utlänningens anknytning till eller andra särskilda omständigheter som är hänförliga till utlänningen. Bestämmelsen innebär att förbudstiden, med utgångspunkt i den skärpta regleringen enligt första stycket, ska bestämmas utifrån en allsidig och nyanserad bedömning av vad som ligger utlänningen till last och stå i proportion till de konsekvenser som förbudet får för utlänningen och hans eller hennes familjemedlemmar. Brottslighetens karaktär bör beaktas i skärpande riktning när återreseförbudets längd bestäms. Så kan exempelvis vara fallet när brottet har inneburit ett allvarligt angrepp mot någons liv, hälsa, frihet eller frid eller annars utgjort en påtaglig integritetskränkning. Detsamma bör gälla när brottet har riktat sig mot rättsordningen eller ett annat särskilt skyddsvärt samhällsintresse. Begreppet brottslighetens karaktär ska alltså uppfattas på samma sätt som enligt 1 §, se författningskommentaren till den paragrafen. Som exempel bör ett tioårigt återreseförbud kunna meddelas vid en misshandel av normalgraden även om straffvärdet inte når upp till fängelse, om brottet utövats i en nära relation, riktat sig mot någon som befinner sig i en skyddslös ställning eller om ett motiv har varit att bevara eller återupprätta någons heder. Även risken för att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet bör beaktas i skärpande riktning vid bestämmandet av återreseförbudets längd. Denna omständighet får särskild relevans när utvisningen – helt eller delvis – sker enligt 1 § första stycket 1, dvs. vid risk för återfall i brottslighet. För att det ska anses föreligga en sådan risk bör – i likhet med vad som gäller enligt 1 § första stycket 1 – normalt utlänningen vid åtminstone ett tidigare tillfälle ha dömts för brott, godkänt ett strafföreläggande eller fått en åtalsunderlåtelse eller en straffvarning. En återfallsrisk kan emellertid också föreligga t.ex. om en tidigare ostraffad utlänning döms för flera brott, om brottsligheten i sig indikerar yrkesmässig verksamhet eller om brottstypen annars i hög grad utgör ett upprepningsbrott, såsom vid våld i nära relationer. Vid bedömningen av vilken vikt återfallsrisken bör ges vid bestämmandet av återreseförbudets längd är tidigare och aktuell brottslighet av central betydelse. När utvisning sker på grund av risken för återfall kan nämligen straffvärdet för den utvisningsgrundande brottsligheten vara lågt, men brottsligheten sedd kan framstå som allvarlig. I dessa fall kan det finnas anledning att meddela ett längre återreseförbud än vad den aktuella brottslighetens straffvärde motiverar enligt första stycket. Exempelvis bör beaktande av risken för fortsatt brottslighet innebära att ett tioårigt förbud kan komma i fråga om utlänningen har gjort sig skyldig till omfattande eller systematisk stöldbrottslighet även om straffvärdet är lägre än fängelse. Vid särskilt stötande återfall, t.ex. vid upprepade våldsbrott eller brott mot någons frid eller frihet av viss svårhet, bör även ett återreseförbud utan tidsbegränsning övervägas, trots att straffvärdet ensamt motiverar ett tidsbegränsat förbud. Utlänningens anknytning bör beaktas i mildrande riktning när återreseförbudets längd bestäms. Anknytningen ska bedömas på samma sätt som enligt 2 §, vilket innebär en stramare bedömning av utlänningens anknytning än . Det är dock främst när utvisningen innebär ett mer beaktansvärt men för den enskilde som det finns anledning att välja en kortare förbudstid. Ju allvarligare brottsligheten eller risken för fortsatt brottslighet är desto mer krävs det i fråga om anknytning för att återreseförbudet ska kortas ned. Med andra särskilda omständigheter hänförliga till utlänningen avses sådana omständigheter som är kopplade till utlänningens person och som –vid sidan av utlänningens anknytning till – skäligen bör beaktas i mildrande riktning vid bestämmande av återreseförbudets längd. Bedömningen av om det i det enskilda fallet rör sådana omständigheter som avses i bestämmelsen ska vara restriktiv. Förhållandet att utlänningen är underårig eller har starka band till en annan Schengenstat som han eller hon genom utvisningen utestängs från är typexempel på sådana särskilda omständigheter som avses. Att utlänningen exempelvis ska genomgå en medicinsk behandling i utgör däremot inte sådana särskilda omständigheter. Domstolen ska alltså göra en helhetsbedömning där samtliga omständigheter som är relevanta för bestämmandet av återreseförbudets längd vägs samman. Vilken vikt som bör läggas vid olika omständigheter i förhållande till brottslighetens straffvärde är en prövning för domstolen i det enskilda fallet. Det ska också beaktas att dessa omständigheter kan föreligga i olika grad. Om utlänningen t.ex. har gjort sig skyldig till rån 2021/22:224 med ett straffvärde fängelse och tidigare dömts för relativt allvarliga brott mot person talar omständigheterna med sådan styrka för ett återreseförbud utan tidsbegränsning att det bör krävas att utlänningens anknytning till är betydande, för att det ska komma i fråga att meddela ett tidsbegränsat förbud. Om omständigheterna är sådana att återreseförbudets längd ska bestämmas på annat sätt än vad som anges i första stycket, bör längden på återreseförbudet normalt bestämmas till någon av de nivåer som anges i det stycket, dvs. , eller ett varaktigt förbud. I vissa fall bör dock ett återreseförbud kunna bestämmas till en nivå som ligger strax under eller över dessa nivåer. Om t.ex. straffvärdet eller risken för återfall starkt talar för ett tioårigt återreseförbud, men anknytningen till är sådan att utvisningen innebär ett men som bör beaktas i viss mån, skulle det t.ex. kunna anses proportionerligt att bestämma återreseförbudet till åtta eller , i stället . Paragrafen innebär alltså dels att de tidsbegränsade återreseförbuden generellt ska bli längre än och att återreseförbud utan tidsbegränsning ska meddelas i större utsträckning, dels att det ska göras en nyanserad och allsidig bedömning av relevanta omständigheter när återreseförbudets längd bestäms. När ett återreseförbud börjar löpa Ett återreseförbud enligt 10 § börjar löpa den dag utlänningen lämnar medlemsstaternas territorium eller, om beslutet om utvisning ska verkställas till en medlemsstat, den dag utlänningen lämnar . Med medlemsstater avses de stater i vilka och rådets direktiv /115/EG av om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna är tillämpligt. Paragrafen, som saknar motsvarighet i hittillsvarande 8 a kap., reglerar när ett återreseförbud börjar löpa. Övervägandena finns i avsnitt 6.6.2. Enligt första stycket börjar ett återreseförbud enligt 10 § löpa den dag utlänningen lämnar medlemsstaternas territorium eller, om beslutet om utvisning ska verkställas till en medlemsstat, den dag utlänningen lämnar . Av andra stycket framgår att med medlemsstaterna avses de stater i vilka återvändandedirektivet är tillämpligt. Hänvisningen till direktivet är dynamisk och avser alltså direktivet i den gällande Särskilt tillstånd till kort besök En utlänning som har meddelats ett återreseförbud enligt 10 § får ges särskilt tillstånd av att göra ett kort besök här, om besöket gäller synnerligen viktiga angelägenheter. Om det finns särskilda skäl, får ett sådant tillstånd ges också på ansökan av någon annan än utlänningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om tillstånd till besök för en utlänning som har meddelats ett återreseförbud i anslutning till ett beslut om utvisning på grund av brott. Paragrafen motsvarar hittillsvarande 8 a kap. Prop. 2021/22:224 9 §, med den ändringen att första meningen nu hänvisar till 10 §. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Uppehållstillstånd och upphävande av utvisningsbeslut Bestämmelser om uppehållstillstånd för den som har utvisats enligt detta kapitel finns i 12 kap. Där finns också regler om upphävande av ett sådant utvisningsbeslut. Paragrafen, som motsvarar hittillsvarande 8 a kap. 10 §, innehåller en upplysningsbestämmelse. Bestämmelsen justeras endast språkligt. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Ett barn får tas i förvar, om 1.det är sannolikt att barnet kommer att avvisas av eller avvisas med omedelbar verkställighet av eller om det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett sådant beslut, 2.risken är uppenbar att barnet annars håller sig undan och därigenom äventyrar en verkställighet som inte bör fördröjas, och 3.det inte är tillräckligt att barnet ställs under uppsikt enligt bestämmelserna i Ett barn får också tas i förvar, om 1.det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning i andra fall än enligt första stycket eller ett beslut om utvisning enligt 8 kap. 6 eller 10 § eller 8 a kap., och 2.det vid ett tidigare försök att verkställa beslutet inte visat sig tillräckligt att barnet ställts under uppsikt enligt bestämmelserna i 7 § andra stycket. Paragrafen, som anger förutsättningarna för att ta ett barn i förvar, ändras som en följd av att det införs ett nytt 8 a kap. med en ny struktur. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Ett barn får, under de förutsättningar som anges i 2 § första stycket 1 och 2, ställas under uppsikt. Ett barn får dessutom ställas under uppsikt när beslut har meddelats om avvisning i andra fall än som avses i 2 § första stycket eller när beslut har meddelats om utvisning enligt 8 kap. 6 eller 10 § eller 8 a kap. Paragrafen, som anger förutsättningarna för att ställa ett barn under uppsikt, ändras som en följd av att det införs ett nytt 8 a kap. med en ny struktur. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. Om en förundersökningsledare eller en socialnämnd har ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 §, får besluta om inhibition av ett beslut att avvisa eller utvisa den utlänning som ansökan avser. Paragrafen, som innehåller en bestämmelse om inhibition, ändras som en följd av att socialnämnden i vissa fall får ansöka om uppehållstillstånd för betänketid enligt 5 kap. 15 § andra stycket. Övervägandena finns i avsnitt 8. Har ett beslut om avvisning eller utvisning verkställts, och anträffas utlänningen därefter här i landet, ska beslutet verkställas på nytt, om det har fått laga kraft eller enligt 7 eller 8 § ändå får verkställas och om det inte har upphört att gälla enligt 22 §. Beslut om avvisning eller utvisning får dock inte verkställas om utlänningen 1.återvänt med uppehållstillstånd eller visering, 2.återvänt efter att ha fått särskilt tillstånd till ett kort besök här i landet enligt 8 kap. 25 § eller 8 a kap. 13 §, eller 3.efter återkomsten beviljats ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Vad som sägs i andra stycket 1 gäller för tillståndet eller viseringen. Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte är förenat med något gällande förbud att återvända får inte heller verkställas om utlänningen är undantagen från krav på visering eller uppehållstillstånd enligt 2 kap. 8 a första stycket eller 8 b § eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 2 kap. 9 §. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om ny verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning, ändras som en följd av att det införs ett nytt 8 a kap. med en ny struktur. Det görs även en språklig ändring i paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. beslut om avslag på en ansökan om tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 § eller beslut om återkallelse av ett tillstånd som meddelats med stöd av 5 kap. 15 § överklagas till migrationsdomstol. Sådana beslut får överklagas endast av förundersökningsledaren eller, om det är socialnämnden som har ansökt om tillståndet, endast av nämnden. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av beslut om att neka eller återkalla uppehållstillstånd för medverkan i en brottsutredning eller för betänketid. Övervägandena finns i kapitel 8. Andra meningen ändras till följd av att socialnämnden i vissa fall får ansöka om uppehållstillstånd för betänketid enligt 5 kap. 15 § andra stycket. Ändringen innebär att endast socialnämnden får överklaga beslut om att avslå nämndens ansökan om uppehållstillstånd för betänketid eller att återkalla ett sådant uppehållstillstånd. Till böter döms en utlänning som uppsåtligen eller av oaktsamhet uppehåller sig i utan föreskrivet tillstånd, utan att utlänningen har ansökt om ett sådant tillstånd och utan att en förundersökningsledare eller en socialnämnd har ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd för utlänningen med stöd av 5 kap. 15 §. I ringa fall ska åtal för brott enligt denna paragraf inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om straffansvar, ändras som en följd av att socialnämnden i vissa fall får ansöka om uppehållstillstånd för betänketid enligt 5 kap. 15 § andra stycket. Det görs även vissa språkliga justeringar i paragrafen. Övervägandena finns i kapitel 8. Till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter döms en utlänning som uppsåtligen uppehåller sig i fastän han eller hon enligt ett verkställt beslut om utvisning enligt 8 a kap. inte har haft rätt att återvända hit. Bestämmelserna i första stycket gäller inte om utlänningen har flytt hit av skäl som avses i 4 kap. 1, 2 eller 2 a §. I ringa fall ska åtal för brott enligt första stycket inte väckas annat än om det är motiverat från allmän synpunkt. Paragrafen, som innehåller en bestämmelse om straffansvar, ändras som en följd av att det införs ett nytt 8 a kap. med en ny struktur. Övervägandena finns i avsnitt 6.1. I 8 a kap. 4 § finns bestämmelser om utvisning på grund av brott i fråga om en utlänning som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, innehåller en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om utvisning på grund av brott, i fråga om en utlänning som har uppehållstillstånd med tillfälligt skydd, finns i 8 a kap. 4 §. Paragrafen ändras som en följd av att de materiella bestämmelserna om utvisning av sådana personer i stället finns i det angivna lagrummet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. I 8 a kap. 4 § finns bestämmelser om utvisning på grund av brott i fråga om en utlänning som har uppehållstillstånd enligt 2 eller 3 §. Paragrafen, som utformas efter synpunkter från Lagrådet, innehåller en upplysningsbestämmelse om att bestämmelser om utvisning på grund av brott, i fråga om en utlänning som har uppehållstillstånd som tribunalvittne eller nära anhörig till ett sådant vittne, finns i 8 a kap. 4 §. Paragrafen ändras som en följd av att de materiella bestämmelserna om utvisning av 2021/22:224 sådana personer i stället finns i det angivna lagrummet. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.1. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Vid tillämpningen av 8 a kap. 13 § ska med beslut som där nämns likställas motsvarande beslut enligt äldre bestämmelser. Övervägandena finns i kapitel 10. Av andra punkten framgår att det vid tillämpningen av bestämmelserna om särskilt tillstånd till kort besök i 8 a kap. 13 § ska med beslut som där nämns likställas motsvarande beslut enligt äldre bestämmelser. Punkten är en följd av att det införs ett nytt 8 a kap. med en ny struktur. 12.2Förslaget till lag om ändring i Vid straffmätningen ska rätten, utöver brottets straffvärde, i skälig omfattning beakta 1.om den tilltalade till följd av brottet drabbats av allvarlig kroppsskada, 2.om den tilltalade till följd av hög ålder eller dålig hälsa skulle drabbas oskäligt hårt av ett straff utmätt efter brottets straffvärde, 3.om en i förhållande till brottets art ovanligt förflutit sedan brottet begicks, 4.om den tilltalade efter förmåga försökt förebygga, avhjälpa eller begränsa skadliga verkningar av brottet, 5.om den tilltalade frivilligt angett sig, 6. om den tilltalade förorsakas men till följd av att han eller hon på grund av brottet blir eller kan antas bli avskedad eller uppsagd från anställning eller drabbas av annat hinder eller synnerlig svårighet i yrkes- eller näringsutövning, 7.om ett straff utmätt efter brottets straffvärde skulle framstå som oproportionerligt strängt med hänsyn till andra rättsliga sanktioner till följd av brottet, eller 8.om någon annan omständighet påkallar att den tilltalade får ett lägre straff än brottets straffvärde motiverar. Finns det någon sådan omständighet som avses i första stycket, får rätten döma till ett lindrigare straff än vad som är föreskrivet för brottet, om det finns särskilda skäl för det. Paragrafen innehåller bestämmelser om billighetsskäl. Övervägandena finns i avsnitt 6.7. Första stycket ändras på så sätt att bestämmelsen i sjätte punkten om att den tilltalade förorsakas men till följd av att han eller hon utvisas på grund av brottet tas bort. Punkterna 6–8 motsvarar hittillsvarande punkterna 7– 9. Ändringen innebär att det men som den tilltalade orsakas genom att han eller hon utvisas på grund av brottet inte längre ska beaktas vid straffmätningen. Denna omständighet beaktas i stället när längden på det återreseförbud som åtföljer ett beslut om utvisning på grund av brott bestäms (jfr 8 a kap. 11 § andra stycket utlänningslagen [2005:716]). är därför inte heller aktuellt att beakta utvisningen vid straffmätningen med Prop. 2021/22:224 stöd av punkterna 7 eller 8. Ändringen innebär också att det men som utvisningen innebär för den tilltalade inte längre ska beaktas vid valet av påföljd (jfr 30 kap. 4 § första stycket). 12.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1999:353) om rättspsykiatriskt forskningsregister För varje person får det registreras sådana uppgifter ur domen som avser 1.utgången i ansvarsdelen, 2.utdömd påföljd eller meddelad påföljdseftergift, och 3.beslut om utvisning enligt 8 a kap. utlänningslagen (2005:716).