prop · H903129 · 2022-02-28 00:00:00 — Borttagande av bosättningsprincipen vid Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att kravet på att vara bosatt i en region för att kunna delta i sprututbytesverksamhet där tas bort. gäller att endast personer som kan anses bosatta i en region som har beviljats tillstånd enligt lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler får delta i sprututbytesverksamhet i den regionen. Förslaget syftar till att öka tillgängligheten till sprututbyten och därigenom underlätta ett effektivt smittskyddsarbete. Lagändringen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler ........................................................................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Förutsättningar för sprututbyte.......................................................... En restriktiv men hälsofrämjande narkotikapolitik ............ Regelverket för sprututbytesprogrammen .......................... 4.3God tillgänglighet till sprututbyte är en viktig 4.4Regeringen genomför flera insatser på Bosättningsprincipen tas bort.......................................................... Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av lagförslaget ......................................................... Sammanfattning av promemorian Förslag om ändring av lagen om utbyte av sprutor och kanyler (2006:323) ........................................................................ Förteckning över remissinstanserna ................................. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler. 2021/22:129 2 Förslag till lag om ändring i lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler ska ha följande lydelse. En spruta eller en kanyl får lämnas ut av regionen endast om en begagnad spruta eller kanyl lämnas in. Utlämnande får dock ske om det finns särskilda skäl till varför motsvarande begagnade sprutor och kanyler inte kan lämnas in. Sprutor eller kanyler får lämnas ut endast till den som har fyllt . Utlämnande får ske endast vid personligt besök. Endast personer som kan anses bosatta i en region som har beviljats tillstånd får delta i sprututbytesverksamhet i den regionen. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2019:924. Ändringen innebär att tredje stycket tas bort. Ärendet och dess beredning trädde ändringar i lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler i kraft. har på regeringens uppdrag följt upp konsekvenserna av lagändringarna. I slutrapporten, Ändringar i lagen om utbyte av sprutor och kanyler – förslag till systematisk och samordnad uppföljning av sprututbytesverksamhet i , föreslår att kravet att endast personer som anses bosatta i regionen ska få delta i sprututbytesverksamheten i den regionen, tas bort. Inom har det därefter utarbetats en promemoria, Förslag om ändring av lagen om utbyte av sprutor och kanyler (2006:323) (S2021/06088). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i (S2021/06088). I denna proposition behandlas promemorians förslag. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över ett lagförslag som är likalydande med lagförslaget i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. En restriktiv men hälsofrämjande Den svenska narkotikapolitiken syftar till att skapa ett samhälle fritt från Det har fastslagits i regeringens proposition En samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken (prop. s. 23, 36 och 42). Av strategin framgår att tyngdpunkten inom narkotika- politiken ska ligga på förebyggande åtgärder och tidig upptäckt eftersom detta har avgörande betydelse för att minska nyrekrytering till missbruk Narkotikapolitiken är en del av folkhälsopolitiken. begränsa tillgången till och förebygga användningen av narkotika, erbjuda vård och stöd för missbruk och beroende samt minska skador och dödsfall till följd av narkotikabruk. för en balanserad narkotikapolitik som består av olika insatser inom narkotikaområdet och där tillgångsbegräns- ning och efterfrågeminskning är likvärdiga beståndsdelar. rade narkotikapolitiken är hälsofrämjande och restriktiv. bidra till det folkhälsopolitiska målet att skapa samhälleliga förutsätt- ningar för en god och jämlik hälsa i hela befolkningen och till att sluta de påverkbara hälsoklyftorna inom en generation. Sprututbytesverksamhet är en åtgärd som syftar till att förebygga ohälsa hos personer som injicerar droger. Den är ett komplement till, men inte på 2021/22:129 något vis en ersättning för, vård- och behandlingsinsatser för missbruk eller beroende i regioners och kommuners regi. Det är viktigt att det finns ett brett och individanpassat utbud av vård och stödinsatser för personer som injicerar droger. har tagit fram nationella riktlinjer för vård och stöd vid missbruk och beroende. Lagen om utbyte av sprutor och kanyler reglerar verksamhet med utbyte av sprutor och kanyler i syfte att förebygga spridning av hivinfektion och andra blodburna infektioner bland personer som missbrukar eller är beroende av narkotika. Utbyte av sprutor och kanyler inom sprututbytesverksamheterna är i första hand en smittskyddsåtgärd. Sprututbytesmottagningarna kan även bidra till att göra hälso- och sjukvård mer tillgänglig för den som uppsöker mottagningen samt motivera deltagare i sprututbytesverksamheten till behandling och sociala insatser mot missbruk och beroende. Verksamheten ska enligt 1 § andra stycket lagen om utbyte av sprutor och kanyler bedrivas på ett sådant sätt att den enskilde motiveras för vård och behandling. Sprututbytesverksamhet får enligt 2 § samma lag endast bedrivas av regioner inom ramen för deras hälso- och sjukvård och sedan Inspektionen för vård och omsorg () har gett tillstånd till verksamheten. Endast personer som kan anses bosatta i en region som har beviljats tillstånd får enligt 6 § lagen om utbyte av sprutor och kanyler delta i sprututbytesverksamhet i den regionen. Kravet på bosättning inom regionen brukar kallas bosättningsprincipen. trädde ett par ändringar i lagen om utbyte av sprutor och kanyler i kraft. I propositionen Ökad tillgänglighet till sprututbytesverksamhet i (prop. 2016/17:15 s. 38) konstaterade regeringen att syftet med lagändringarna var att förbättra tillgången till sprututbyten i hela landet. Ändringarna innebar att ansvaret för sprututbytesverksamheterna renodlades till regionen samt att den tidigare åldersgränsen sänktes från 20 till . gäller dock att endast personer som anses bosatta i den region som har beviljats tillstånd att bedriva sprututbyte får delta i sprututbytesverksamhet i regionen. har på regeringens uppdrag följt upp konsekvenserna av lagändringarna . Slutrapporten över uppdraget fick namnet Ändringar i lagen om utbyte av sprutor och kanyler – förslag till systematisk och samordnad uppföljning av sprututbytesverksamhet i och presenterades . Rapporten visar att lagändringarna har gett personer som injicerar droger ökad tillgänglighet till sprututbytesverksamhet. Enligt myndighetens kartläggning ökade antalet regioner med sprututbytesverksamhet från åtta före lagändringen 2017 till sexton regioner 2019. har 20 av 21 regioner tillstånd att bedriva sprututbytesverksamhet enligt uppgift från Inspektionen för vård och omsorg, som ansvarar för tillståndsgivningen. föreslår i sin rapport att kravet att endast personer som anses bosatta i regionen ska få delta i verksamheten med utbyte av sprutor och kanyler tas bort. Bosättningsprincipen utgör enligt ett hinder för personer att besöka sprututbytesverksamhet utanför sin hem- Prop. 2021/22:129 region, vilket kan försvåra ett effektivt smittskyddsarbete i enlighet med smittskyddslagen (2004:168). Möjligheten för individen att skydda sig själv och andra mot smitta skulle enligt rapporten öka om bosättningsprincipen tas bort. 4.3 God tillgänglighet till sprututbyte är en viktig smittskyddsfråga Befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar ska enligt smittskyddslagen tillgodoses av samhällets smittskydd. Därutöver har var och en skyldighet att medverka till att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar. Personer som injicerar droger är en utsatt och sårbar grupp. Jämfört med befolkningen i stort löper de högre risk att drabbas av både smittsamma och icke-smittsamma infektionssjukdomar som behöver behandling. Delning av icke-sterila injektionsverktyg med andra personer utgör den främsta orsaken till att hepatit och hivinfektion sprids inom gruppen personer som injicerar droger. Genom att tillhandahålla sterila injektionsverktyg går det att reducera riskbeteenden, minska antalet nya fall av till exempel hepatit C eller hiv och stärka en persons eget skydd vid eventuella sjukdomsutbrott. Sprututbytesverksamheter utgör ett värdefullt komplement till övriga smittskyddsinsatser som bedrivs i regionernas regi. deltog 4 817 personer i sprututbytesverksamhet enligt Social- styrelsens rapport , substansrelaterade diagnoser och spel om pengar – Tematisk uppföljning av behov, vård och stöd i förhållande till det nationella ANDT-arbetet och spel om pengar. Av dessa var en klar Andelen besökare som var kvinnor varierade mellan 19 och och andelen män mellan . substansen som injiceras är amfetamin följt av opioider i någon form. Lagstiftning som reglerar smittskydd Sprututbyte är, som framgår ovan, i första hand en smittskyddsåtgärd. Grundläggande regler om smittskydd finns i smittskyddslagen. innehåller bestämmelser om åtgärder och förhållningsregler då en smitt- sam sjukdom misstänks eller har konstaterats samt regler om hur spridning av sådana sjukdomar ska motverkas. Med smittsam sjukdom avses enligt 1 kap. 3 § smittskyddslagen alla sjukdomar som kan överföras till eller mellan människor och som innebär ett inte ringa hot mot människors hälsa. Särskilda regler finns för s.k. allmänfarliga respektive samhällsfarliga De allmänfarliga och samhällsfarliga sjukdomarna anges i bilagor till smittskyddslagen. Till de allmänfarliga sjukdomarna räknas bland annat hepatit A–E och hivinfektion. Smittskyddslagen är inte utformad på ett sätt som begränsar smitt- skyddsinsatserna utifrån bosättning. Varje region ansvarar enligt 1 kap. 8 § smittskyddslagen för att behövliga smittskyddsåtgärder vidtas inom Myndigheter inom smittskyddet, andra berörda myndigheter, läkare samt annan hälso- och sjukvårdspersonal ska enligt 1 kap. 10 § smittskyddslagen samverka för att förebygga och begränsa utbrott eller 2021/22:129 spridning av smittsamma sjukdomar. Regionerna och smittskyddsläkarna ska enligt 2 kap. 3 § smittskyddslagen se till att allmänheten har den information som krävs för att var och en ska kunna skydda sig mot smitta som kan hota liv eller hälsa. Enligt 2 kap. 1 § smittskyddslagen är varje enskild individ skyldig att genom uppmärksamhet och rimliga försiktighetsåtgärder medverka till att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar. Den som vet att han eller hon har en smittsam sjukdom, eller som misstänker att så är fallet, ska enligt 2 kap. 2 § smittskyddslagen vidta de åtgärder som krävs för att skydda andra mot smitta. Om det är fråga om en allmänfarlig sjukdom ska den smittade lämna information om smittan till de människor i omgivningen som han eller hon kan riskera att smitta. Reglering av försäljning av sprutor och kanyler Av 3 § lagen (2012:595) om införsel av och handel med sprutor och kanyler framgår vem som får bedriva handel i med sprutor och kanyler. Bestämmelsen innebär bland annat att sprutor och kanyler får säljas på apotek. Försäljning får inte ske när omständigheter ger anledning till misstanke att varan kan komma till användning vid missbruk av narkotika eller dopningsmedel, vilket framgår av 3 § i förordningen (2012:596) om införsel av och handel med sprutor och kanyler. Den som har ett missbruk eller ett beroende har därmed begränsade möjligheter att lagligt köpa sterila injektionsverktyg. Lagstiftning som reglerar hälso- och sjukvård Narkotikapolitiken har en nära koppling till hälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, fastställer att hälso- och sjukvården ska arbeta för att förebygga ohälsa. Sprututbytesverksamhet är en viktig komponent i en beroendevård präglad av ett förebyggande och skadereducerade perspektiv. Målet med hälso- och sjukvården är enligt 3 kap. 1 § HSL en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet, främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen samt vara lätt tillgänglig. Begreppet hälso- och sjukvård innefattar enligt 2 kap. 1 § HSL bland annat åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Som exempel på förebyggande individinriktade åtgärder nämns i förarbetena allmänna och riktade hälsokontroller, vaccinationer samt hälsoupplysning. Utbytet av sprutor och kanyler är inte en verksamhet som definieras som hälso- och sjukvård eftersom det inte är en vårdande eller behandlande insats. Sprututbytesverksamheterna anses dock som en viktig plattform för att förbättra hälsostatusen hos personer med ett skadligt bruk, missbruk eller beroende av narkotika. Vid sprututbytesverksamheterna erbjuds ofta förebyggande insatser som vaccination, riskreducerande rådgivning och testning. Vid vissa sprututbyten erbjuds även behandling mot hepatit C. Sprututbytesverksamheterna bedöms även skapa en kontaktyta för hälso- och sjukvården när det gäller personer som är svåra att nå med andra insatser. I förarbetena till lagen om utbyte av sprutor och kanyler framfördes att den kontaktmöjlighet som skapas inom ramen för sprututbytet aktivt bör användas till att motivera patienterna till vård- och behandlingsinsatser som ska leda till drogfrihet (prop. 2005/06:60 s. 129). En utgångspunkt för lagstiftaren var att det i de regioner där sprututbytesverksamhet ska bedrivas måste finnas fungerande vårdkedjor med abstinensvård, vård och behandling samt eftervård (samma prop. s. 131). Regionens skyldighet att erbjuda en hälso- och sjukvård omfattar enligt 8 kap. 1 § HSL i första hand den som är bosatt inom regionen samt den som både har skyddad folkbokföring och som stadigvarande vistas inom regionen. Därutöver ska regionen enligt 8 kap. 2 § HSL även erbjuda hälso- och sjukvård åt vissa andra personer som inte är bosatta i . Regionen ska dock enligt 8 kap. 3 § HSL även erbjuda öppen vård åt personer som omfattas av en annan regions ansvar för hälso- och sjukvård. Dessa patienter omfattas inte av regionens vårdgaranti, men ska i övrigt ges vård på samma villkor som gäller för regionens egna invånare. Som huvudregel faller ansvaret för kostnaderna för vård i en annan region på den region som enligt 8 kap. 1 § har ansvaret för patientens hälso- och sjukvård. I förhållande till sprututbytesverksamheterna innebär detta att personer som är bosatta i en annan region har rätt att ta del av hälso- och sjukvårdande insatser som erbjuds i anslutning till en sprututbytesverksamhet. Även patientlagens (2014:821) bestämmelser medför att det måste finnas en beredskap för att ta emot patienter från andra regioner. Enligt 9 kap. 1 § patientlagen ska en patient, som omfattas av en regions ansvar för hälso- och sjukvård, inom eller utom denna region få möjlighet att välja utförare av offentligt finansierad öppen vård. Lagstiftning som avser insatser mot missbruk och beroende Även om sprututbytesverksamhet primärt är att betrakta som en smittskyddsinsats är verksamheten också en möjlig kontaktyta för att motivera till vård och behandling för missbruk eller beroende. Genom att bygga upp en förtroendefull relation och visa på allas lika rätt till en god vård ökar chanserna att nå fram med insatser som hjälper personer att hantera, eller att ta sig ur, ett drogberoende. Såväl kommuner som regioner har ansvar för att erbjuda personer med skadligt bruk, missbruk eller beroende av narkotika medicinska eller sociala insatser. I de allra flesta fall ansvarar regionerna för abstinensvård samt i många fall läkemedelsassisterad behandling. Kommunerna ansvarar för annan typ av behandling samt övriga sociala insatser. har enligt 5 kap. 9 § socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, ett särskilt ansvar för insatser åt den som till följd av missbruk har behov av särskilda åtgärder till stöd och hjälp för att komma ifrån missbruket. ska även arbeta för att förebygga och motverka missbruk av alkohol och andra beroendeframkallande medel samt missbruk av spel om pengar, vilket framgår av 3 kap. 7 § SoL. En kommun har enligt 2 kap. 1 § SoL ansvaret för inom sitt område och det yttersta ansvaret för att enskilda får det stöd och den hjälp som de behöver. Utgångspunkten i 2 a kap. 1 § SoL är att ansvaret för att den enskilde får stöd och hjälp ligger på den kommun där den 2021/22:129 enskilde vistas, om det inte står klart att en annan kommun bär ansvaret. I förarbetena uttalas att det är av grundläggande betydelse att den enskilde alltid ska garanteras omedelbar hjälp oavsett i vilken kommun personen befinner sig. En kommun kan aldrig neka bistånd med hänvisning till att behovet kan tillgodoses i en annan kommun, om det inte står klart vilken annan kommun som bär ansvaret (prop. 2010/11:49 s. 35). 4.4Regeringen genomför flera insatser på narkotikaområdet Regeringen ser behov av att utreda ytterligare frågor som rör narkotikaområdet. Regeringen avser därför att tillsätta en utredning med syfte att utvärdera den svenska narkotikapolitiken. Utgångspunkt för den kommande utredningen är tänkt att vara att en fortsatt restriktiv narkotikapolitik måste kombineras med en god missbruks- och beroendevård som innehåller insatser för skademinimering. Den nuvarande narkotikapolitiken bör utvärderas i syfte att säkerställa att den är förenlig med kraven på evidensbaserad vård, beprövad erfarenhet och skademinimering. lämnade sitt betänkande Från delar till helhet – En reform för samordnade, behovsanpassade och personcentrerade insatser till personer med samsjuklighet (SOU 2021:93). föreslår en genomgripande reform av samhällets insatser till personer med samsjuklighet. Reformen ska bidra till ökad samordning, behovsanpassning och personcentrering. Reformen förutsätter ett förändrat huvudmannaskap för vård och stöd till alla personer med skadligt bruk eller beroende. Betänkandet har remitterats och bereds i . Regeringens förslag: Även personer som inte kan anses bosatta i den region som har beviljats tillstånd för sprututbytesverksamhet ska få delta i sådan verksamhet i regionen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig till- styrker eller har inga invändningar mot förslaget. Det gäller bland annat , , , Smitt- skyddsläkarföreningen, för beroendemedicin, Kommuner och Regioner, de universitet som besvarat remissen liksom samtliga regioner och kommuner som inkommit med svar. Som nationell samordnare av smittskyddsarbetet ser Folkhälsomyndig- heten positivt på förslaget. ningen att den nuvarande s.k. bosättningsprincipen kan försvåra ett effektivt smittskyddsarbete i enlighet med smittskyddslagen. sen anser att fördelarna ur ett smittförebyggande perspektiv väger tyngre än de eventuella nackdelar som ett borttagande av principen möjligtvis skulle kunna få. lyfter fram att lågtröskelverksamheter med utbyte av sprutor och kanyler som är öppna för personer som injicerar droger är ett viktigt instrument för att minska risken för att infektioner, såsom till exempel blodsmitta, sprids. Flera regioner, bland annat Region är positivt inställda till förslaget. Region anser att förslaget till lagändring kommer att möjliggöra en förbättrad tillgänglighet och därmed bättre smittskyddsarbete på lokalt, regionalt och nationellt plan till stor nytta för den enskilda individen och samhället. Region anser att tillgängligheten ska prioriteras högt för att öka jämlikheten avseende tillgång till rena sprutor och kanyler samt för att förhindra spridning av blodsmitta. Samtliga kommuner som besvarat remissen är positiva eller har inga invändningar mot förslaget i promemorian. lyfter fram att procentuellt sett färre droginjicerande män och kvinnor i än i övriga landet uppger att de har delat spruta. Kommunen anser att det kan kopplas till den sprututbytesverksamhet som har pågått i kommun har inget att invända mot förslaget i promemorian. Kommunen anser dock att den delen av sprututbytesmottagningarnas verksamhet som bidrar till att göra hälso- och sjukvården mer tillgänglig, samt motiverar den som deltar i utbytet till behandling av och sociala insatser mot missbruk och beroende, borde tydliggöras och säkerställas. kommun anser vidare att det är av vikt att en spruta endast får lämnas ut om en begagnad spruta eller kanyl lämnas in och att åldersgränsen följs. Region ställer sig bakom förslaget om förändring i lagen om utbyte av sprutor och kanyler. Regionen efterlyser dock ett förtydligande av om dagens krav på motprestation för personer som besöker sprututbytet, som innebär att de ska lämna tillbaka använda sprutor och kanyler för att få nya, även ska gälla för personer som endast besöker sprututbytesverksamheten vid enstaka tillfällen. kommun är positiva till den lagändring som föreslås i promemorian och som kommunen bedömer bör leda till en ökad tillgänglighet, minskad smitta samt att fler ges tillgång till stöd och hjälp för att förändra sin situation. som besvarat remissen är positiva eller har inga invändningar mot förslaget. () anser sammantaget att de överväganden som görs i promemorian är välgrundade och tillstyrker därför förslaget. (SoRAD) anser att god tillgänglighet är av största vikt för smittskyddsinsatser, förebyggande insatser och skadereducerande insatser och tillstyrker att bosättningsprincipen tas bort. Även ställer sig positivt till den föreslagna lagändringen. instämmer i bedömningen i att bosättningskravet utgör ett hinder för personer att besöka sprututbytesverksamhet utanför sin hemregion, vilket kan försvåra ett effektivt smittskyddsarbete i enlighet med smittskyddslagen. anser att förslaget bidrar till jämlik vård för de personer som inte kan ta del av sprututbytesverksamhet på grund av bosättningskravet. vill att begränsningen för privatpersoner att köpa kanyler på apotek ses över. Begränsningen leder, enligt föreningen, 2021/22:129 till låg tillgänglighet till rena kanyler i landet och att det ibland kan uppstå hotfulla situationer på apoteken när apotekspersonal vägra sälja produkterna. Även för beroendemedicin lyfter fram att fler individer i risk för blodsmitta skulle kunna nås genom att de erbjuds möjligheten att köpa sprutor och nålar relaterat till injektionsbruk på apotek. Föreningen lyfter även frågan om anonymitet och om brukarrum. Skälen för regeringens förslag: Förslaget innebär att bosättningsprincipen tas bort. Bosättningsprincipen innebär att endast personer som anses bosatta i den region som har beviljats tillstånd att bedriva sprututbyte får delta i sprututbytesverksamhet i regionen (6 § tredje stycket lagen om utbyte av sprutor och kanyler). Förslaget syftar till att öka tillgängligheten till sprututbyten och därigenom underlätta ett effektivt smittskyddsarbete. Regeringen delar den bedömning som framgår av promemorian och av flera remissyttranden, att bosättningsprincipen kan försvåra ett effektivt smittskyddsarbete i enlighet med smittskyddslagen. Personer som injicerar droger är bland de mest utsatta i samhället.