prop · H903136 · 2022-03-01 00:00:00 — Tillhandahållaren ska vara skyldig att kostnadsfritt ta bort operatörslås senast vid betalning av kompensation- en. När det gäller överföringstjänster som används för tillhandahållande av maskin-till-maskin-tjänster ska med slutanvändare avses endast kon- sumenter, mikroföretag, små företag och organisationer som drivs utan vinstsyfte. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om beräkning av kompensationen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås att bestämmelser om hur kompensationen ska beräknas ska meddelas i myndighetsföreskrifter. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. konsumenter anser dock att bestämmelserna behöver förtydligas i flera avseenden. PTS framhåller att det bör regleras i lag hur kompensationen ska beräknas. påtalar att stora företag inte behöver denna typ av slutanvändarskydd och anser därför att skyldigheten är oproportionerligt betungande i för- hållande till sådana slutanvändare. Skälen för regeringens förslag: Artikel 105 i EU-direktivet innehåller även nya bestämmelser om den ersättning som en tillhandahållare kan be- gära när ett avtal sägs upp . Av artikel 105.6 första stycket framgår 2021/22:136 att om en slutanvändare har rätt att säga upp ett avtal före utgången av den överenskomna avtalsperioden i enlighet med EU-direktivet, andra bestäm- melser i unionsrätten eller nationell lagstiftning, ska slutanvändaren inte vara skyldig att betala någon annan ersättning än för subventionerad termi- nalutrustning som denne behåller. Artikeln omfattar andra allmänt till- gängliga elektroniska kommunikationstjänster än nummeroberoende inter- Artikel 105.6 är fullharmoniserad (se avsnitt 16.1.1). Den är en sådan central skyddsregel för slutanvändare som bör framgå av lag. för i den nya lagen införas en bestämmelse med motsvarande innebörd. den svenska versionen av artikeln har det engelska ordet compensation översatts med ersättning. För att knyta an till den situation som avses i direktivet, dvs. att avtalet sägs upp , är kompensation en bättre översättning som bör användas i lagen. Bestämmelsen bör i enlighet med direktivet omfatta avtal om allmänt tillgängliga elektroniska kommunika- tionstjänster med undantag för nummeroberoende interpersonella kommu- Bestämmelsen träffar avtal med bindningstid. också att rätten att säga upp avtalet har sin grund i unionsrätten eller En rätt att säga upp avtalet finns enligt artikel 105.3 och 105.4, se avsnitt 16.7.2 och 16.7.3. Som framgår av nästa avsnitt finns det även enligt artikel 105.5 i EU-direktivet en rätt att säga upp avtalet om tjänsten inte motsvarar det som har avtalats i fråga om prestanda. sådana fall ska konsumenten t.ex. få häva avtalet med stöd av konsument- tjänstlagen (1985:716). Den bestämmelse som föreslås behöver därför omfatta en rätt att både säga upp och häva ett avtal med stöd av unionsrätten eller nationell rätt. konsumenter efterfrågar ett klargörande av om bestämmelsen har civilrättslig verkan. Regeringen konstaterar att regleringen i LEK som utgångspunkt är offentligrättslig. Det gäller även de bestämmelser som innehåller rättigheter till skydd för slutanvändare (se t.ex. prop. 2010/11: 115 s. 97). Den nya lagen innebär ingen ändring i det avseendet. myndigheten ska övervaka att bestämmelsen följs och har möjlighet att ingripa inom ramen för den allmänna tillsynen. innebär endast en begränsning av tillhandahållarens möjlighet att begära kompensation när avtalet sägs upp med stöd av unionsrätten eller Förhållandet mellan tillhandahållaren och slutanvändaren regleras fortfarande i första hand av avtalet. Enligt artikel 105.6 fjärde stycket ska tillhandahållaren kostnadsfritt häva eventuella förbehåll avseende användningen av terminalutrustningen i andra nät som fastställts av medlemsstaterna, dock senast vid betalningen av ersättningen. Det som avses är att ta bort ett sådant operatörslås som definieras i 5 kap. 15 c § andra stycket LEK (se avsnitt Skyldigheten att ta bort operatörslås kostnadsfritt bör framgå av Så länge terminalutrustningen i någon mening ägs av tillhandahålla- ren är det rimligt att tillhandahållaren har rätt att vidta nödvändiga åtgärd- er, som att tillämpa ett operatörslås, för att säkerställa att terminalutrust- ningen används på det sätt som avses enligt abonnemangsavtalet. punkten för att ta bort operatörslås bör därför kopplas till tidpunkten för betalning av kompensationen. Det bör därmed i lagen anges att tillhanda- hållaren ska ta bort operatörslås senast vid betalning av kompensationen. I artikel 105.6 andra stycket anges en metod för beräkning av kompen- Prop. 2021/22:136 sationen i fråga om terminalutrustning som för avtalets ingående ingår i ett paket. I ett sådant fall får kompensationen inte över- stiga det lägsta beloppet av antingen ett tidsproportionellt beräknat rest- värde av terminalutrustningen enligt det som överenskommits vid avtalets ingående eller summan av serviceavgifterna under den återstående avtals- perioden. Med serviceavgift torde avses avgiften för tjänsten, t.ex. en abonnemangsavgift. I skäl 263 anges att det tidsproportionella värdet ska beräknas på grundval av värdet då avtalet ingicks. Som PTS förordar bör en bestämmelse om den maximala kompensation som en tillhandahållare ska kunna kräva läggas till i lagen. Den bör återspegla den beräkningsmetod som föreskrivs i direktivet. Vidare finns det enligt EU-direktivet möjlighet att fastställa andra metoder för beräkning av kompensationen, förutsatt att kompensationen inte blir högre. Det finns alltså utrymme att utforma de nationella bestäm- melserna med hänsyn till nationella förhållanden. Som föreslås i prome- bör det finnas en möjlighet att närmare reglera beräkningsmetoden genom myndighetsföreskrifter. Regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om beräkning av kompensationen. På samma sätt som för bestämmelserna om ändring av avtal ska när det gäller överföringstjänster som används för maskin-till-maskin-tjänster bestämmelserna endast gälla till förmån för slutanvändare som är konsu- menter, mikroföretag, små företag eller organisationer som drivs utan vinstsyfte (artikel 105.7). I fråga om sådana tjänster bör därför de kate- gorier av slutanvändare som skyddas begränsas till nämnda slutanvändare (jfr avsnitt 16.7.2). Regeringen instämmer därför inte i Verizon Sweden AB:s uppfattning att stora företag inte ska omfattas av slutanvändarskyddet i fråga om internetanslutningstjänster och nummerbaserade interperso- nella kommunikationstjänster som är allmänt tillgängliga. Regeringens förslag: Om den faktiska prestandan på en elektronisk kommunikationstjänst, med undantag för internetanslutningstjänster och nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster, skiljer sig väsentligt från den prestanda som anges i ett avtal med en konsu- ment, ska konsumenten få använda sig av de påföljder vid fel som anges i 16 § konsumenttjänstlagen. I ett sådant fall ska bestämmelserna om reklamation i samma lag tillämpas. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås inte regler om reklamation. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. , , konsumenter och flera regioner, bl.a. Regionerna och , invänder dock mot att internetanslutningstjänster undantas. kon- sumenter anser vidare att det bör införas en lagreglerad rätt till avbrotts- ersättning. Regionerna instämmer i att ett sådant system bör utredas och framhåller att det är viktigt att det finns ett mätverktyg för kvaliteten på 2021/22:136 internetanslutningstjänster. framhåller att det bör klar- göras att bevisbördan för ett påstått fel i en tjänst ligger på konsumenten. Skälen för regeringens förslag Påföljder enligt konsumenttjänstlagen får användas i vissa fall Artikel 105.5 i EU-direktivet innebär att de påföljder som en konsument har tillgång till i enlighet med nationell rätt ska aktiveras om tjänsten inte motsvarar det som har avtalats i fråga om prestanda. Enligt artikeln ska alla betydande ihållande eller ofta återkommande skillnader mellan den faktiska prestandan på andra elektroniska kommunikationstjänster än in- ternetanslutningstjänster eller nummeroberoende interpersonella kommu- nikationstjänster och den prestanda som anges i avtalet anses som skäl att aktivera sådana påföljder. I svensk rätt är det bestämmelserna om påföljder vid fel i 16, 19–21 och 31 §§ konsumenttjänstlagen (1985:716) som närmast finns till hands. Regeringen har i propositionen En ny konsumentköplag (prop. 2021/ 22:85) föreslagit en ny konsumentköplag. Den nya lagen omfattar bl.a. till- handahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster, inklusive nummer- oberoende interpersonella kommunikationstjänster. Den nya lagen före- slås träda i kraft . De påföljder i konsumenttjänstlagen som en konsument har att välja på om tjänsten är felaktig, förutsatt att felet inte beror på något förhållande på konsumentens sida, är innehållande av betalning, avhjälpande, prisavdrag, hävning och skadestånd (16 §). Konsumenttjänstlagen reglerar avtal om tjänster som näringsidkare utför åt konsumenter. Lagreglerna är i huvudsak tvingande till konsumentens förmån. Lagen omfattar dels avtal om tjänster avseende arbete på lösa saker (dock inte behandling av levande djur), dels arbete på fast egendom, på byggnader eller andra anläggningar på mark eller i vatten eller på andra fasta saker, dels förvaring av lösa saker (dock inte levande djur). Elektro- niska kommunikationstjänster omfattas inte direkt av konsumenttjänst- lagen. Enligt förarbetena finns det dock utrymme för att tillämpa lagen analogt vid många tjänster som inte omfattas av lagens tillämpnings- område. Det blir i sådana fall främst aktuellt att använda reglerna som ut- fyllande rätt i frågor som inte har reglerats genom avtalet mellan parterna. I förarbetena anges att lagen bör tillmätas desto större betydelse ju mer den aktuella avtalssituationen liknar de avtalssituationer som omfattas av lagen (se prop. 1984/85:110 s. 142). Artikel 105.5 i EU-direktivet är fullharmoniserad (se avsnitt 16.1.1) och medger därmed inte någon flexibilitet vid genomförandet. För att uppfylla direktivets krav på att skillnader mellan den faktiska prestandan och den som anges i avtalet ska aktivera påföljder som konsumenten kan välja mellan enligt nationell rätt bedömer regeringen att det är nödvändigt att koppla konsumenttjänstlagen, som annars endast kan tillämpas analogt, till lagstiftningen om elektroniska kommunikationstjänster. Påföljderna vid fel enligt konsumenttjänstlagen bör göras direkt tillämpliga under de förhållanden som anges i direktivet, dvs. vid betydande ihållande eller ofta återkommande skillnader mellan den faktiska prestandan och den som har avtalats. En sådan reglering får civilrättslig verkan. Enligt konsumenttjänstlagen krävs det att konsumenten reklamerar ett Prop. 2021/22:136 fel hos en tjänst för att inte förlora rätten att åberopa felet (17 och 18 §§). Detsamma bör gälla när en konsument använder sig av på- följderna vid fel enligt konsumenttjänstlagen med stöd av den nya lagen. Bevisbördans placering när det gäller ett påstående om fel på en tjänst följer av allmänna principer. Det har inte framkommit skäl att, som efterfrågar, reglera frågan. I promemorian föreslås bestämmelsen i enlighet med EU-direktivet om- fatta elektroniska kommunikationstjänster med undantag för internet- anslutningstjänster och nummeroberoende interpersonella kommunika- tionstjänster. Flera remissinstanser, bl.a. och , anser att konsumenttjänstlagen ska göras direkt tillämplig även på internet- anslutningstjänster så att samma skydd gäller för alla tjänster. Regeringen konstaterar att motsvarande reglering för internetanslutningstjänster finns i artikel 4.4 i TSM-förordningen (EU) 2015/2120. Av artikeln framgår att betydande skillnader mellan internetanslutningstjänstens faktiska prestan- da avseende hastighet eller andra parametrar för tjänstekvalitet och den prestanda som har angetts i avtalet ska anses utgöra bristande överensstäm- melse gällande prestanda med avseende på utlösandet av de korrigerings- åtgärder som finns tillgängliga för konsumenten i enlighet med nationell rätt. En förutsättning är dock att relevanta omständigheter har fastställts genom en övervakningsmekanism som har certifierats av den nationella regleringsmyndigheten. Regeringen konstaterar att PTS inte har meddelat några föreskrifter med anledning av TSM-förordningen. Även om internetanslutningstjänster med fördel skulle kunna regleras på samma sätt som föreslås är det inte möjligt att göra det inom ramen för genomförandet av artikel 105.5. Regeringen anser dock att det kan finnas skäl att återkomma till frågan. Ett mätverktyg för kvaliteten av internet- anslutningstjänster, så som bl.a. Regionerna och för- ordar, skulle kunna bidra till att göra slutanvändarrättigheterna mer effektiva. Sammantaget anser regeringen att det inte finns skäl att utvidga tillämpningsområdet för påföljderna vid fel enligt konsumenttjänstlagen i förhållande till förslaget i promemorian. I detta lagstiftningsärende saknas det även underlag för att införa en lagreglerad rätt till avbrottsersättning, som bl.a. konsumenter föreslår. 2021/22:136 16.8 Byte av tillhandahållare och Regeringens förslag: Den som tillhandahåller en internetanslutnings- tjänst ska se till att en slutanvändare kan byta tillhandahållare utan av- brott i tjänsten i den utsträckning det är tekniskt genomförbart. Den mottagande tillhandahållaren ska tillhandahålla tjänsten den dag och inom den tidsram som har avtalats med slutanvän- daren. Avbrott i tjänsten under bytet får inte överstiga en arbetsdag. Bestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation om nummer- portabilitet ska föras över till den nya lagen med den ändringen att ett nummer ska överlämnas den dag som har avtalats mellan slutanvändaren och den mottagande tillhandahållaren. En slut- användare ska ha rätt att behålla sitt nummer vid byte av tillhanda- hållare under minst efter det att avtalet har upphört, om inte slutanvändaren uttryckligen har avsagt sig den rätten. Avbrott i tjänsten under överlämnandet ska inte få överstiga en arbetsdag. Den mottagan- de tillhandahållaren ska överta tillståndet att använda det överlämnade numret liksom de rättigheter och skyldigheter som är knutna till det överlämnade numret för tiden efter överlämnandet. Bestämmelserna om ersättning för nummerportering ska föras över till den nya lagen. Detsamma gäller bestämmelserna om skadestånd vid försening eller missbruk med nummerportering med det tillägget att tillhandahållaren innan ett avtal ingås ska informera slutanvändaren om dennes rätt till ersättning. Skadeståndsansvaret ska även gälla vid byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst och i fall av uteblivna service- eller installationstillfällen. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås inte att det av lag ska framgå att det är den mottagande tillhandahållaren som leder porteringsförfarandet. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. PTS anser dock att alla skyldigheter som gäller för tillhandahållare av internetanslutningstjänst vid ett byte ska regleras i lag och efterlyser ett förtydligande av regleringen med hänsyn till att det måste finnas en tillträdesskyldighet för att en ny operatör ska ha möjlighet att tillhandahålla tjänsten. Enligt PTS bör lagbestäm- melserna vidare separeras från regleringen om nummerportabilitet. anser att mobila bredbandstjänster måste undantas från bestäm- melserna. Bolaget framhåller också att skyndsamhetskravet för porterings- förfarandet måste vara tydligt med hänsyn till skadeståndsansvaret och de sanktionsavgifter som föreslås. Vidare anser PTS att det bör framgå att pro- cessen för nummerportering nu är mottagardriven. I likhet med konsumenter anser PTS att bestämmelsen om rätt att portera sitt nummer under minst efter det att avtalet upphört behöver utformas tydligare. förordar att möjligheten att meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna ska användas för de speciella omständigheter som råder när tjänster tillhandahålls stora företag. konsumenter efterfrågar tydligare regler i fråga om misslyckade bytes- eller porterings- försök, ersättning för nummerportering och skadeståndsansvaret. ser konsumenter att skadeståndet inte enbart ska omfatta ekonomisk Prop. 2021/22:136 skada och att det bör säkerställas att slutanvändaren inte blir dubbelfaktu- Organisationen efterlyser också regler om skyldighet att betala till- baka eventuella kvarvarande tillgodohavanden till slutanvändaren och regler som förhindrar att ett nummer porteras innan ångerfristen har löpt ut. Skälen för regeringens förslag Byte av tillhandahållare och nummerportabilitet I 5 kap. 9 och 10 §§ LEK finns bestämmelser om nummerportabilitet och ersättning för nummerportering. Bestämmelser om skadeståndsansvar vid nummerportering finns i 7 kap. 13 b § LEK. Paragraferna genomför delar av artikel 30 i USO-direktivet, som med vissa ändringar och tillägg har förts över till artikel 106 i EU-direktivet. Artikel 106 i EU-direktivet reglerar byte av tillhandahållare och nummer- portabilitet. Artikel 106.1 är ny och gäller vid byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst. Artikel 106.2–106.5 behandlar nummerportabili- tet. Mer detaljerade bestämmelser om bytes- och porteringsförfarandet finns i artikel 106.6. Bestämmelser om sanktioner och ersättning till slutanvändare finns i artikel 106.7–106.9. Genomgående är den nya regleringen mer detal- jerad jämfört med den som finns i USO-direktivet. Det har också tillkommit nya bestämmelser, och artikeln har genomgått språkliga ändringar. Syftet med regleringen är att öka rörligheten på marknaden till nytta för konkurrensen, genom att undanröja de hinder som kan medföra att en slut- användare av mer eller mindre praktiska skäl avstår från att välja en kon- kurrerande ny leverantör (prop. 2010/11:115 s. 105). Tanken är att tillgång till information i rätt tid bör öka slutanvändarnas förtroende för byten och göra dem mer villiga att aktivt medverka i konkurrensprocessen (skäl 277 i EU-direktivet). Som PTS konstaterar är byte av tillhandahållare av internetanslutnings- tjänst och nummerportering två separata förfaranden. Syftet med bestäm- melserna är dock detsamma. EU-direktivet behandlar dessutom de två förfarandena tillsammans i fråga om sanktioner och ersättning till slut- användare. Det finns därför enligt regeringens bedömning inte skäl för att rent lagtekniskt skilja regleringarna åt på det sätt som PTS förordar. Ny reglering om byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst Bestämmelserna om byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst i artikel 106.1 är nya. Tillhandahållarna ska ge slutanvändarna tillgång till lämplig information före och under bytesförfarandet och säkerställa tjänst- ens kontinuitet, om det är tekniskt genomförbart. Eventuella avbrott i tjänst- en under bytet får inte överstiga en arbetsdag. I artikeln regleras vidare skyldigheter för mottagande respektive överlämnande tillhandahållare i samband med bytesförfarandet, där det bl.a. finns ett skyndsamhetskrav. Skyldigheterna är kopplade till bestämmelserna om sanktioner och ersätt- ning till slutanvändare i artikel 106.7 och 106.8. Enligt artikel 106.6 får nationella regleringsmyndigheter fastställa detaljerna för bytesförfarandet. Med anledning av att PTS anser att det behövs ett förtydligande i fråga om en tillträdesskyldighet för att möjliggöra bytet konstaterar regeringen att det av artikel 106.1 framgår att skyldigheterna inträder ”i händelse av 2021/22:136 byte av tillhandahållare”. Detta innebär inte en rätt för slutanvändaren att fritt välja tillhandahållare. Avsikten är att säkerställa att bytet sker smidigt i det fall slutanvändaren avtalat med en annan tillhandahållare som ska Det förutsätter att tillhandahållaren faktiskt kan tillhan- Någon korresponderande tillträdesskyldighet med anled- ning av slutanvändarens initiativ till byte är alltså inte aktuell. Den grundläggande bestämmelsen i artikel 106.1 är att säkerställa konti- nuitet i tjänsten under bytet, dvs. att bytet ska kunna ske utan längre av- Detta är en sådan central skyddsregel för slutanvändare som bör framgå av lag. framhåller är det vid byte av tillhan- dahållare av mobilt bredband inte möjligt för tillhandahållarna att kon- trollera att bytet sker utan avbrott. ett sim-kort och kopplar själv in sitt mobila bredband. aktiveras alltså oberoende av om den tidigare (fasta eller mobila) bred- bandstjänsten har avslutats. Regeringen konstaterar att skyldigheten enligt direktivet gäller så långt det är tekniskt genomförbart. När det gäller till- handahållare av mobilt bredband bör alltså skyldigheten sträcka sig så långt att tjänsten i sig ska kunna fungera i enlighet med det som överens- kommits med slutanvändaren. Skyldigheten för den överlämnande och mottagande tillhandahållaren att samordna bytet för att säkerställa konti- nuitet i tjänsten kan uppfyllas oavsett teknikslag. Sammantaget bör det därmed anges i lagen att den som tillhandahåller en internetanslutningstjänst ska se till att en slutanvändare, i den utsträckning det är tekniskt genomförbart, kan byta tillhandahållare utan avbrott i tjänsten. Med avbrott bör menas den tid under vilken slutanvänd- aren inte har tillgång till tjänsten. Med hänsyn till att skyldigheten att säkerställa kontinuitet i tjänsten gäller i den utsträckning det är tekniskt genomförbart finns det inte skäl att undanta mobila internetanslutnings- Ett sådant undantag skulle inte heller vara förenligt med principen om fullharmonisering (se avsnitt 16.1.1). Tidsgränsen för avbrott i tjänsten och skyndsamhetskravet för aktivering av tjänsten är centrala för syftet med regleringen, nämligen att enkelt, effektivt och användarvänligt kunna byta tillhandahållare och att minimera risken att slutanvändaren står helt utan tjänst . är dessutom kopplat till regleringen om sanktioner och ersättning till slut- Bestämmelser om tidsgränser finns när det gäller nummer- portabilitet i 5 kap. 9 § tredje stycket LEK (se nedan om nummerporta- Tidsgränserna i fråga om byte av tillhandahållare av internetan- slutningstjänst bör utformas på liknande sätt. Det bör gälla att den mottag- ande tillhandahållaren ska tillhandahålla tjänsten den dag och inom den tidsram som har avtalats med slutanvändaren samt att avbrott i tjänsten under bytet inte får överstiga en arbetsdag. Som PTS uppmärksammar ställer artikel 106.1 ytterligare krav på bytes- Kraven gäller dels information som tillhandahållarna ska ge slutanvändaren före och under bytesförfarandet, dels att den överlämnande tillhandahållaren ska fortsätta att tillhandahålla sin tjänst till dess att den nya är aktiverad. I artikel 106.6 finns också fler bestämmelser som träffar Där anges bl.a. att den mottagande tillhandahållaren ska leda bytesförfarandet och att slutanvändarens avtal med den överlämnande tillhandahållaren automatiskt ska upphöra att gälla när bytesförfarandet När det gäller att avtalet ska upphöra i och med bytet bör ett byte av tillhandahållare i sig anses innebära att slutanvändaren avslutar ett Prop. 2021/22:136 befintligt avtal om tillhandahållande av tjänsten för att denne valt att ingå ett nytt avtal med en annan tillhandahållare. När bytet är genomfört bör därigenom avtalet med den överlämnande tillhandahållaren ha upphört. Enligt direktivets lydelse träffar bestämmelsen om att avtalet automatiskt ska upphöra att gälla endast ett byte av tillhandahållare av internetanslut- ningstjänst, dvs.