prop · H903200 · 2022-03-31 00:00:00 — Paragrafen innehåller tillsammans med 7 § bestämmelser om märkning. Punkt 1 innehåller ett förbud mot att utforma märkningen på produkter eller förpackningar till tobaksfria nikotinprodukter på ett sätt som antyder att en viss tobaksfri nikotinprodukt är mindre skadlig än en annan sådan tobaksfri nikotinprodukt. Punkt 2 innehåller ett förbud mot att utforma märkningen på produkter eller förpackningar till tobaksfria nikotinprodukter på ett sådant sätt att produkterna liknar ett livsmedel eller en kosmetisk produkt. Med förpackningar avses både styck- och ytterförpackningar. Tillsynen över kravet på märkning regleras i 24 § 3, 26 § 2, 22 § första stycket och 23 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentarerna till de paragraferna. Övervägandena finns i avsnitt 10.11. 2021/22:200 Marknadsföring 9 § Vid marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter ska särskild måttfullhet iakttas. Reklam eller andra marknadsföringsåtgärder får inte vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobaksfria nikotin- produkter. Hänvisning till produktens smak får endast göras om det är motiverat av konsumentens behov av produktinformation. Marknadsföringen får inte riktas särskilt till eller skildra barn eller ungdomar som inte har fyllt . Paragrafen innehåller tillsammans med 10 § de övergripande krav som gäller vid all marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter. I första stycket finns ett generellt krav på särskild måttfullhet vid mark- nadsföring som gäller oavsett i vilka medier reklam eller marknads- föringsåtgärd förekommer. Med marknadsföring avses enligt 3 § mark- nadsföringslagen (2008:486) reklam och andra åtgärder i näringsverksam- het som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter. Begreppet marknadsföring i denna lag ska ha samma innebörd som i mark- nadsföringslagen. Det innebär att bestämmelsen reglerar åtgärder i nä- ringsverksamhet, dvs. sådant som typiskt sett faller utanför tryckfrihets- förordningens och yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde. Reg- lerna om marknadsföring inskränker alltså inte det område som skyddas av dessa grundlagar. Första stycket innehåller även ett förtydligande om att kravet på särskild måttfullhet innebär att reklam eller andra marknadsföringsåtgärder inte får vara påträngande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobaksfria nikotinprodukter. En liknande bestämmelse om måttfullhet vid marknadsföring finns för tobaksvaror när det gäller marknadsföring på fysiska försäljningsställen i nuvarande 4 kap. 2 § (som föreslås flyttas till 4 kap. 1 §) lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Vad som sägs i förarbetena till den bestämmelsen om återhållsam exponering av varumärken, reklam- skyltar av måttfull karaktär, diskreta logotyper på exempelvis kyldiskar för snusförpackningar och om kommersiella meddelanden i butiker som säljer andra varor, såsom livsmedel, kan även tjäna som vägledning vid tillämp- ning av denna paragraf (prop. 2004/05:118 s. 59). Av andra stycket framgår att hänvisning till produktens smak endast får ske om det är motiverat av konsumentens behov av produktinformation. En näringsidkare får lämna sakliga upplysningar om smaksättning som riktar sig till konsumenter av tobaksfria nikotinprodukter. Däremot får näringsidkaren inte använda reklam eller marknadsföringsåtgärder som skapar onödig uppmärksamhet kring en produkt och som därigenom riskerar att dra till sig nya konsumenter. Förbudet mot att hänvisa till smak om det inte är motiverat av konsumentens behov av produktinformation får betydelse för hur exempelvis produktförpackningar kan utformas, men är inte begränsat till vissa former av reklam eller marknadsföringsåtgärder. Det gäller alltså all information, såväl skriftlig som muntlig, som en näringsidkare lämnar konsumenter. I tredje stycket finns förbud dels mot att rikta marknadsföring särskilt till barn eller ungdomar, dels mot att skildra barn eller ungdomar. barn avses personer som inte fyllt och med ungdomar avses personer Prop. 2021/22:200 som har fyllt men inte fyllt . Tillsynen över bestämmelserna om marknadsföring i paragrafen regleras i 24 § andra stycket, 27 §, 22 § andra stycket och 23 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentarerna till de paragraferna. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.1. 10 § En hälsovarning ska på ett tydligt sätt återges vid marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter genom kommersiella annonser i 1.periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihets- förordningen är tillämplig, 2.andra tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig, eller Om det finns flera hälsovarningar, ska minst en av dem återges. Vid upprepad annonsering ska de olika hälsovarningarna användas omväxlande och om möjligt i lika stor omfattning. Första stycket 2 gäller inte marknadsföring inne på fysiska försäljningsställen. Paragrafen innehåller tillsammans med 9 § de övergripande krav som gäller vid all marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter. I första stycket finns ett krav på att det vid marknadsföring av tobaksfria nikotinprodukter till konsumenter på ett tydligt sätt ska återges en Av 7 § framgår att med hälsovarning menas en text som informerar om nikotinets skadeverkningar och att hälsovarningens exakta utformning får meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av bemyndigandet i 48 § 4. inte marknadsföring som riktar sig till exempelvis återförsäljare. Enligt punkt 1 gäller kravet på att återge en hälsovarning vid marknads- föring genom kommersiella annonser i periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig. kommersiella annonser avses samma sak som i 1 kap. 12 § tryckfrihets- Av förarbetena till den bestämmelsen framgår att med annons menas ett av annonsören betalt meddelande. syfta till försäljning av tobaksfria nikotinprodukter. kommersiell i annat hänseende är inte tillräckligt (prop. Av punkt 2 och 3 framgår att kravet på hälsovarning vid marknadsföring genom kommersiella annonser även gäller andra tryckta skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig och i informationssamhällets Med informationssamhällets tjänster avses samma sak som i och rådets direktiv (EU) 2015/1535 av den 9 om ett informationsförfarande beträffande tekniska föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets I 7 § första stycket finns ett krav på att en hälsovarning ska finnas på Redan genom att en produktförpackning med en hälsovarning visas upp kan syftet med kravet på hälsovarning vid marknadsföring i vissa fall vara uppfyllt. I andra fall behöver en hälsovarning återges även på annat sätt, t.ex. när produktförpackningen endast visas upp flyktigt eller inte alls. Förutsatt att hälsovarningen återges på ett tillräckligt tydligt sätt ska den inte behöva återges mer än en gång under en och samma reklam- eller marknadsföringsåtgärd. 2021/22:200 I andra stycket finns bestämmelser om vad som gäller när det finns mer än en hälsovarning. Tredje stycket innehåller ett undantag för andra tryckta skrifter än periodiska skrifter eller andra jämförbara skrifter när de används inne på fysiska försäljningsställen. Undantaget innebär att kravet på hälsovarning inte gäller för exempelvis reklamskyltar inne i fysiska butiker. Tillsynen över bestämmelserna om hälsovarning regleras i 24 § andra stycket, 27 §, 22 § andra stycket och 23 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentarerna till de paragraferna. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.4. 11 § Det är förbjudet att marknadsföra tobaksfria nikotinprodukter till konsu- menter genom kommersiell reklam i tv-sändningar, beställ-tv eller ljudradiosänd- ningar. En leverantör av en videodelningsplattform får inte tillhandahålla sådan reklam som avses i första stycket före, under eller efter användargenererade videor eller tv-program på plattformen. Paragrafen innehåller bestämmelser om marknadsföring i tv-sändningar, beställ-tv, ljudradiosändningar och på videodelningsplattformar. I första stycket förbjuds reklam i radio och tv. Bestämmelsen meddelas med stöd av 1 kap. 19 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Be- greppet kommersiell reklam har samma innebörd som i den bestämmelsen. Begreppen tv-sändning, beställ-tv och ljudradiosändning definieras i radio- och tv-lagen (2010:696). Förbudsbestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser för tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllnings- behållare i lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter. Förbudet omfattar inte tv-sändningar som en annan EES-stat har jurisdiktion över, men däremot sådana sändningar som kommer från tredjeland (se prop. 2019/20:168 s. 223–224). Enligt andra stycket förbjuds en leverantör av en videodelningsplattform att tillhandahålla reklam före, under eller efter användargenererade videor och tv-program på plattformen. På samma sätt som för tv-sändningar och beställ-tv omfattar bestämmelsen inte videodelningsplattformar som en annan EES-stat har jurisdiktion över, men däremot plattformar under tredjelands jurisdiktion. Begreppet videodelningsplattform definieras i radio- och tv-lagen. Förbuden kan sanktioneras med en marknadsstörningsavgift, se 13 §. Tillsynen över bestämmelsen om marknadsföring regleras i 27 §. närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.2. 12 § Tillverkare, partihandlare och importörer får inte sponsra evenemang eller verksamheter dit allmänheten har tillträde om sponsringen främjar tobaksfria nikotinprodukter. Bestämmelser om förbud mot sponsring i tv, radio och på videodelnings- plattformar och produktplacering i tv och på videodelningsplattformar finns i radio och tv-lagen (2010:696). Paragrafen innehåller en bestämmelse om förbud mot sponsring och Prop. 2021/22:200 upplysningar om att det finns bestämmelser om förbud mot sponsring och produktplacering i radio- och tv-lagen (2010:696). I första stycket finns ett förbud mot sponsring av evenemang och verksamheter dit allmänheten har tillträde. Bestämmelsen omfattar varje form av offentliga och privata bidrag. När det gäller begreppen evenemang och verksamhet avses detsamma som i bestämmelserna om sponsring av tobaksvaror, elektroniska cigaretter och påfyllningsbehållare i lagen (2018:2088) om tobak och liknande produkter (prop. 2004/05:118 s. 61 samt prop. 2016/17:132 s. 90–91). Med evenemang avses en organi- serad händelse särskilt av kulturellt eller idrottsligt slag. En verksamhet innebär en fortlöpande aktivitet. Exempel på evenemang som avses är konserter, idrottstävlingar, enstaka teaterföreställningar och festivaler. Verksamhet som omfattas av bestämmelsen kan exempelvis vara driften av idrottsanläggningar, ungdomsgårdar, muséer och teatrar. Det rör sig alltså om evenemang och verksamheter som i sig inte omfattas av tryck- frihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen. Den närmare gräns- dragningen för vilka evenemang och verksamheter som omfattas av bestämmelsen får ytterst avgöras i rättstillämpningen. Förbudet omfattar tillverkare, partihandlare och importörer. Den som är detaljhandlare har därmed möjlighet att sponsra exempelvis ett lokalt idrottslag. Sponsringen ska därutöver främja tobaksfria nikotinprodukter för att vara förbjuden. Det innebär att åtgärden ska syfta till eller ha den direkta eller indirekta verkan att främja en produkt. Andra stycket innehåller upplysning om att det finns bestämmelser i radio- och tv-lagen om förbud mot sponsring av program i radio och tv och för leverantörer av videodelningsplattformar. Stycket innehåller även upplysningar om att det finns bestämmelser i radio- och tv-lagen om förbud mot produktplacering av tobaksfria nikotinprodukter i tv och för leverantörer av videodelningsplattformar i radio- och tv-lagen. Tillsynen över bestämmelsen om sponsring regleras i 27 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.3. 13 § En marknadsföringsåtgärd som strider mot någon av 8–11 §§ och 12 § första stycket ska, vid tillämpningen av 5, 23 och 26 §§ marknadsföringslagen (2008:486), anses vara otillbörlig mot konsumenter. En marknadsföringsåtgärd som strider mot 11 § kan medföra marknadsstörningsavgift enligt bestämmelserna i 29–36 §§ marknadsföringslagen. Paragrafen innehåller bestämmelser om otillbörlig marknadsföring och om marknadsstörningsavgift. Av första meningen framgår att bestämmelserna om otillbörlig mark- nadsföring i marknadsföringslagen (2008:486) ska tillämpas på åtgärder som strider mot någon av 8–12 §§. Andra meningen gör det möjligt att påföra en näringsidkare marknadsstörningsavgift vid överträdelser av för- budet mot marknadsföring i radio och tv som finns i 11 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.12.5. 2021/22:200 Rapporteringsskyldighet 14 § Tillverkare och importörer av tobaksfria nikotinprodukter ska till lämna in 1.fullständiga uppgifter om försäljningsvolymer, och 2.uppgifter om preferenserna hos olika konsumentgrupper, inbegripet barn eller ungdomar som inte fyllt . Tobaksfria nikotinprodukter får inte tillhandahållas konsumenter på marknaden om den rapporteringsskyldighet som följer av första stycket eller av föreskrifter som har meddelats med stöd av 48 § 5 inte har uppfyllts. Paragrafen innehåller bestämmelser om rapporteringsskyldighet. Första stycket innehåller en skyldighet för tillverkare och importörer att lämna in fullständiga uppgifter om försäljningsvolymer och uppgifter om preferenserna hos olika konsumentgrupper, inbegripet unga människor. Rapporteringen ska göras till . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 48 § 5 meddela ytterligare föreskrifter om hur fullgörandet av rapporteringsskyldigheten ska gå till. Det innebär till exempel att uppgiftsskyldigheten kan komma att omfatta fler konsumentgrupper än unga människor. Skyldigheten att lämna in uppgifter om försäljningsvolymer och konsu- mentgrupper är inte begränsad till de uppgifter som blivit tillgängliga under det närmast föregående året. Vid det första rapporteringstillfället efter bestämmelsens ikraftträdande är tillverkare och importörer skyldiga att lämna in samtliga uppgifter som de har tillgängliga och som omfattas av uppgiftsskyldigheten. Därefter behöver sådana uppgifter som redan har rapporterats inte rapporteras på nytt. I andra stycket finns ett förbud mot att tillhandahålla konsumenter tobaksfria nikotinprodukter när den föreskrivna rapporteringsskyldigheten inte är uppfylld. Förbudet mot att tillhandahålla produkterna är inte be- gränsat till vissa aktörer, utan omfattar såväl tillverkare och importörer som detaljhandlare. Tillsynen över rapporteringsskyldigheten regleras i 24 § 4, 26 § 1, 22 § första stycket och 23 §. För närmare detaljer om tillsynen, se kommenta- rerna till de paragraferna. Övervägandena finns i avsnitt 10.13. 15 § Tillverkare, importörer och distributörer av tobaksfria nikotinprodukter ska upprätta och upprätthålla ett system för att samla in information om alla misstänkta skadliga effekter som dessa produkter har på människors hälsa. Informationen ska på begäran lämnas till . Paragrafen innehåller bestämmelser om krav på informationsinsamling. Enligt första stycket ska tillverkare, importörer och distributörer av tobaksfria nikotinprodukter upprätta och upprätthålla ett system för att samla in information om alla misstänkta skadliga effekter som sådana produkter har på människors hälsa. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får genom ett bemyndigande i 48 § 6 meddela ytterligare föreskrifter om systemet för informationsinsamling. Begreppet distributör är vidare än begreppet partihandlare. distributör avses varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan utöver tillverkaren och importören som tillhandahåller en produkt på marknaden. 2021/22:200 Distributör är alltså ett samlingsbegrepp för t.ex. grossister, återförsäljare Den som köper in en tobaksfri nikotinprodukt från ett företag, antingen i eller inom EU, i syfte att sälja den vidare till konsumenter eller andra företag är att betrakta som en distributör. Det gäller oavsett om försäljningen sker direkt från ett lager, i butik, i varuhus eller via internet. Av andra stycket framgår att den insamlade informationen på begäran ska lämnas ut till . Därutöver följer av bestäm- melsen i 16 § andra stycket att tillverkare, importörer och distributörer av tobaksfria nikotinprodukter i vissa fall är skyldiga att underrätta Folk- hälsomyndigheten om misstänkta produktbrister. Tillsynen över informationsinsamlingen regleras i 26 § 1. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 10.14. 16 § Om en tillverkare, importör eller distributör av tobaksfria nikotinprodukter anser, eller har skäl att anta, att en sådan produkt inte är säker eller av god kvalitet eller att den på annat sätt inte är förenlig med denna lag eller anslutande föreskrifter, ska denne 1.vidta de korrigerande åtgärder som är nödvändiga för att den berörda produkten ska bli förenlig med denna lag, 2.dra tillbaka produkten, eller När en åtgärd enligt första stycket vidtas, ska underrättas om produktens brister, vilken åtgärd som vidtagits och resultaten av åtgärden. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärder vid brister i en produkt. Tillverkare, importörer och distributörer av tobaksfria nikotinprodukter ska vidta vissa åtgärder om en vara inte är säker, av god kvalitet eller på annat sätt inte är förenlig med lagen eller anslutande föreskrifter. Anslutande föreskrifter omfattar såväl föreskrifter som har meddelats med direkt eller indirekt stöd av lagen som föreskrifter som har meddelats med stöd av restkompetensen eller rätten att meddela verkställighetsföreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen. Med distributör avses varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan utöver tillverkaren och importören som tillhandahåller en produkt på marknaden. Distributör är alltså ett samlings- begrepp för t.ex. grossister, återförsäljare och detaljhandlare. Av första stycket framgår att skyldigheten inträder redan när det finns tillräckliga indikationer på att produkten är bristfällig. Det behöver alltså inte vara klarlagt att så är fallet. Skyldigheten inträffar och omfattar korrigerande åtgärder, tillbakadragande och återkallelse. Med tillbakadragande avses varje åtgärd i syfte att förhindra att en produkt i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden. Med återkallelse avses varje åtgärd för att dra tillbaka en produkt som redan har tillhandahållits slutanvändaren. I vissa fall kan det bli aktuellt att både dra tillbaka och återkalla en viss typ av produkt beroende på vart i leveranskedjan produkt- erna befinner sig. De praktiska verkningarna blir då desamma. Om en åtgärd enligt första stycket vidtas ska enligt andra stycket underrättas. Tillverkaren, importören eller 2021/22:200 distributören ska lämna uppgifter om produktens brister, vilken åtgärd som har vidtagits och resultaten av åtgärden. Att rapportering har skett till innebär inte att tillverkaren, importören eller distributören kan bortse från skyldigheter som följer av annan lagstiftning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 48 § 7 meddela ytterligare före- skrifter om underrättelseskyldigheten. Tillsynen över rapporteringsskyldigheten regleras i 26 § 1. För närmare detaljer om tillsynen, se kommentaren till den paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 10.14. 17 § En näringsidkare får inte bedriva detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter utan att först ha gjort en anmälan om försäljningen. En näringsidkare som har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i ska göra en anmälan till den kommun där det fysiska försäljningsstället är beläget. Om ett fysiskt försäljningsställe saknas, ska anmälan göras till den kommun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. Saknar näringsidkaren säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i ska anmälan göras till . Paragrafen innehåller bestämmelser om anmälan om försäljning. Av första stycket framgår att detaljhandel av tobaksfria nikotinprodukter inte får bedrivas utan att näringsidkaren först har gjort en anmälan om försäljning. Kravet på anmälan är förenat med straffansvar enligt 45 § första stycket. I andra stycket anges att anmälan av en näringsidkare som har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i ska göras till en viss kommun. Med uttrycket fast driftställe för näringsverksamhet avses samma sak som i 2 kap. 29 § inkomstskattelagen (1999:1229), dvs. en stadigvarande plats för affärsverksamhet varifrån verksamheten helt eller delvis bedrivs, alternativt att någon som är verksam för en närings- verksamhet i har fått och regelmässigt använder fullmakt att ingå avtal för verksamhetens innehavare. Anmälan ska ske i varje kommun där näringsidkarens fysiska försälj- ningsställe är beläget. Med fysiskt försäljningsställe avses enligt 3 § 4 en viss lokal eller ett annat avgränsat utrymme för detaljhandel. Närings- idkare som saknar fysiskt försäljningsställe, och som t.ex. sköter försälj- ningen genom internet, ska anmäla försäljningen till den kommun där företaget har sitt säte eller, om företaget saknar säte inom landet, till den kommun där företaget har ett fast driftställe. I tredje stycket anges att en näringsidkare som varken har säte eller fast driftställe för näringsverksamhet i ska göra sin anmälan till Folk- hälsomyndigheten. Ytterligare krav på anmälan finns i 18 §. Tillsynen över anmälningskravet regleras i 25 § 1, 26 § 3, 22 § första stycket och 23 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.15. 18 § Den som bedriver detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter ska utöva egenkontroll över försäljningen och hanteringen i övrigt av tobaksfria nikotinprodukter och se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram. Till anmälan om försäljning enligt 17 § ska egenkontrollprogrammet och de övriga uppgifter som behövs för kommunens och tillsyn bifogas. Ändrade uppgifter ska utan dröjsmål anmälas till kommunen respektive . Paragrafen innehåller bestämmelser om egenkontroll. Av första stycket framgår att den som bedriver anmälningspliktig detaljhandel med tobaksfria nikotinprodukter är skyldig att utöva egen- kontroll över att försäljningen uppfyller lagens krav, däribland ålders- kraven. Skyldigheten innebär också ett krav på att se till att det finns ett för verksamheten lämpligt egenkontrollprogram. Programmet får utformas utifrån verksamhetens omfattning och art. Normalt krävs mer detaljerade program för större verksamheter. I andra stycket finns ett krav på att egenkontrollprogrammet och övriga uppgifter som behövs för kommunens och tillsyn ska bifogas anmälan om försäljning enligt 17 §. Andra stycket innehåller också ett krav på anmälan utan dröjsmål av ändrade uppgifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av 48 § 8 meddela föreskrifter om utformningen av egenkontrollprogram. Tillsynen över egenkontrollen regleras i 25 § 1, 26 § 3, 22 § första stycket och 23 §. Övervägandena finns i avsnitt 10.15. 19 § Tobaksfria nikotinprodukter får inte säljas eller på annat sätt lämnas ut i näringsverksamhet till den som inte har fyllt . Den som lämnar ut en sådan produkt ska förvissa sig om att mottagaren har uppnått den åldern. Om det finns särskild anledning att anta att produkten är avsedd att lämnas över till någon som inte har fyllt , får den inte lämnas ut. På försäljningsställen ska det finnas ett tydligt och klart synbart meddelande med information om förbudet mot att sälja eller lämna ut tobaksfria nikotinprodukter till den som inte har fyllt . Paragrafen innehåller bestämmelser om åldersgräns och ålderskrav vid försäljning.