prop · H903275 · 2022-07-19 00:00:00 — enligt regeringen med styrka mot att genomföra utredningens förslag 2016/17:57 s. 48 f.). Det finns emellertid viktiga skillnader mellan det tidigare lagstiftningsärendet och det nu aktuella. Som redan nämnts har , till skillnad mot Kriminalvården, ingen egen utpräglad transportverksamhet och transporter är inte en del av myndighetens grund- Merparten av transporter utförs av poliser och det aktuella förslaget kan förväntas göra större nytta än vad som var fallet för Kriminalvårdens del. ställer sig också positiv till det aktuella förslaget. En annan viktig skillnad är att den utvidgning som nu föreslås är mindre omfattande på så sätt att den inte inkluderar sådana transporter som utför åt andra myndigheter. det gäller uppgifter om enskilds personliga förhållanden bedömer regeringen att förordnade arrestantvakter normalt sett kommer att omfattas av förbud enligt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, att röja eller utnyttja uppgift, och det föreslås en särskild bestämmelse om tystnadsplikt för övriga situationer (se avsnitt 5.3). sammantaget att förslaget inte medför någon försämring i skyddet för de frihetsberövades personliga integritet. Sammanfattningsvis finns alltså ett antal betydelsefulla skillnader mellan förslagen. Det har varit så att den utbildning som ges till arrestantvakter har varierat i hög grad mellan olika regioner. revision har därför rekommenderat att det ska införas en nationell enhetlig utbildning för personal som tjänstgör i arrestverksamheten. heten har också fattat beslut om att vidta åtgärder i detta avseende. har en ny kursplan för arrestantvakter som gäller från Utbildningen är densamma för egenanställda och Utbildningen omfattar och innehåller bl.a. säkerhetsarbete vid transporter. För personer som redan har en ordningsvakts- eller väktarutbildning ges dock en något kortare utbildning. Den utbildning som ges till arrestantvakter är alltså numera enhetlig. Sammantaget finns goda skäl för att även förordnade arrestantvakter ska kunna utföra mer rutinmässiga transportuppdrag. En sådan ordning skulle frigöra polisresurser som i stället kan användas till Som har pekat på kan detta i sin tur ha positiva effekter för brottsbekämpningen. Fördelarna kan bli påtagliga inte minst på landsbygden där en enstaka polispatrull som måste användas för en transport kan göra att ett stort område står utan polisiär närvaro under Prop. 2021/22:275 . Skälen för att ge möjlighet att förordna arrestantvakter för rutinmässiga transportuppdrag bedöms väga tyngre än de invändningar som kan göras mot en sådan ordning. I motsats till i och anser regeringen att frågan är tillräckligt väl belyst för att en sådan slutsats ska kunna dras. Utvidgningen bör dock omfatta endast transportuppdrag som ansvarar för inom ramen för arrestverksamheten. har efterfrågat ett förtydligande av om förslaget omfattar transporter av förvarstagna utlänningar som har placerats i polisarrest. Utvidgningen omfattar inte sådana transporter. Som i har berört förekommer det att utför transporter åt Kriminalvården. Utvidgningen omfattar inte heller sådana transporter. Av bestämmelsen bör uttryckligen framgå att endast rutinmässiga transporter omfattas. Därmed tillgodoses Justitiekanslerns synpunkt om förtydligande av lagtexten för att bättre återspegla de centrala avgränsningar som följer av förslaget. i har också anfört att det inte framgår hur och av vem bedömningen ska göras om en viss transport kan utföras av förordnad arrestantvakt. Av förslaget följer dock att det ankommer på att göra dessa bedömningar i enskilda fall. Myndigheten får bestämma de närmare formerna för hur dessa bedömningar ska gå till. Eftersom transporter av frihetsberövade personer innefattar bl.a. bevakning och därmed rätten att vidmakthålla ett frihetsberövande förutsätter utvidgningen, som nämnts, stöd i lag. Det föreslås därför att arrestantvakter enligt 23 a § polislagen ska kunna förordnas även för rutinmässiga transportuppdrag. 5.2Endast väktare ska kunna förordnas som arrestantvakter Regeringens förslag: Endast en väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag ska få förordnas som arrestantvakt. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det i sak. i efterfrågar ett förtydligande av vad som här avses med väktare. Skälen för regeringens förslag: I 23 a § polislagen ställs inga uttryckliga krav på vem som kan förordnas som arrestantvakt. Eftersom det nu föreslås att förordnade arrestantvakters befogenheter ska utökas finns det anledning att överväga om det bör ställas några särskilda krav på de personer som ska kunna förordnas. I 15 kap. 3 § fängelselagen och 8 kap. 1 § häkteslagen ges Kriminalvården möjlighet att förordna privata utövare att utföra bevakningsuppdrag. Enligt dessa bestämmelser får endast väktare i auktoriserade bevakningsföretag förordnas. Att ställa sådana krav ger garantier för att de som förordnas uppfyller vissa krav när det gäller lämplighet (se t.ex. 4 § lagen [1974:191] om bevakningsföretag). Man kan också utgå från att 2021/22:275 sådana väktare har grundläggande kunskaper som är värdefulla i arbetet som arrestantvakt. Enligt uppgift från är det dessutom uteslutande väktare i auktoriserade bevakningsföretag som förordnas som arrestantvakter. Mot den bakgrunden föreslås att endast väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag får förordnas som arrestantvakt. Med väktare i auktoriserat bevakningsföretag avses den som är godkänd för anställning i auktoriserat bevakningsföretag och har till uppgift att utföra bevakningstjänst (se 7 § lagen om bevakningsföretag). Därmed tillgodoses också i önskemål om ett förtydligande av vad som avses med väktare. Även med en sådan begränsning i fråga om vem som kan förordnas som arrestantvakt är det givetvis av stor vikt att den som förordnas som arrestantvakt får kompletterande utbildning vid . Regeringens förslag: Det ska införas en särskild bestämmelse om tystnadsplikt för väktare som förordnats som arrestantvakt. får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte något att invända mot det. förordnade arrestantvakter som utför transporter kommer att omfattas av 2 kap. 1 § OSL. Myndigheten har dock inte något att invända mot den särskilda bestämmelse om tystnadsplikt som föreslås för att säkerställa att det inte uppstår tveksamheter i enstaka fall. anser att den föreslagna tystnadspliktsbestämmelsen kan tolkas som att arrestantvakter har som uppgift att utreda eller lagföra brott och att den därför bör förtydligas. ser positivt på förslaget att införa en särskild bestämmelse om tystnadsplikt. överväganden avseende behovet av att införa en sekretessbrytande bestämmelse för att ett uppgiftsutlämnande överhuvudtaget ska kunna ske. Vidare efterfrågar ytterligare analys av vilka personuppgifter som behöver överlämnas, hur informationen ska lämnas över och därefter hanteras hos mottagaren samt vilka dataskydds- rättsliga regler som kommer gälla avseende uppgifterna hos mottagaren. Skälen för regeringens förslag Förordnade arrestantvakter omfattas av förbudet i offentlighets- och sekretesslagen att röja eller utnyttja uppgift Transport av frihetsberövade personer förutsätter i många fall ett informationsutbyte om enskildas personliga förhållanden. fråga om känsliga uppgifter t.ex. om den enskildes hälsa. frihetsberövades integritet är det viktigt att skyddet för sådana uppgifter inte försämras när uppgifterna lämnas till en förordnad arrestantvakt i samband med transportuppdrag. En arrestantvakt kan också i samband med ett transportuppdrag få uppgifter om arbetsmetoder som inte bör röjas för obehöriga. Förbudet att röja eller utnyttja en uppgift enligt OSL gäller som huvudregel för myndigheter (2 kap. 1 §). Ett sådant förbud gäller också för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, på grund av tjänsteplikt, eller på annan liknande grund. Anställda hos myndigheten tillhör givetvis denna kategori. Det är svårare att bedöma i vilken utsträckning uppdragstagare, t.ex. förordnade arrestantvakter, ska hänföras hit. Det krävs att uppdraget getts direkt till en fysisk person. I allmänhet krävs också att uppdragstagaren är så knuten till myndigheten att han eller hon kan sägas delta i myndighetens egentliga verksamhet, dvs. som regel myndighetens uppgifter enligt instruktion eller motsvarande reglering. Det måste antas att en uppdragstagare har den behövliga anknytningen till en viss myndighet, om den uppgift som han eller hon utför vanligen ankommer på en tjänsteman eller annan befattningshavare vid myndigheten eller i alla fall naturligen skulle kunna handhas av en sådan befattningshavare. Mot den bakgrunden talar mycket för att det uppdrag som lämnas till en förordnad arrestantvakt normalt är av det slag som avses i den nämnda bestämmelsen och att de således omfattas av bestämmelserna i . I förarbetena till motsvarande bestämmelse i den numera upphävda sekretesslagen (1980:100) framgår dock att lagen i princip inte omfattar den som är anställd hos ett privat rättssubjekt (prop. 1979/80:2 del A s. 128). I ett senare lagstiftningsärende konstaterades också att t.ex. personal från en kontoristförening eller ett bevakningsföretag som regel inte torde vara bundna av sekretesslagen (prop. 1981/82:186 s. 41 f.). Dessa uttalanden har sedan legat till grund för bedömningen att en särskild regel om tystnadsplikt är nödvändig för de väktare som Kriminalvården kan förordna att utföra vissa bevakningsuppdrag (prop. 1997/98:95 s. 64 f.). Detta talar för att det bör införas en motsvarande regel även för arrestantvakter som förordnas enligt 23 a § polislagen. I de förstnämnda förarbetena framgår dock att även anställda i privata rättssubjekt i vissa situationer kan omfattas av bestämmelsen. Som exempel nämns att en arbetstagare har ställts till en myndighets förfogande och deltar i dess verksamhet på samma sätt som om myndigheten hade ingått uppdragsavtal med vederbörande själv (prop. 1979/80:2 del A s. 128). Det är med tanke på sådana och liknande fall som 2 kap. 1 § OSL angetts gälla även den som på ”annan liknande grund” deltar i en myndighets verksamhet. Förordnade arrestantvakter deltar i arrestverksamhet på samma sätt som arrestantvakter som är anställda av myndigheten. De uppgifter som en förordnad arrestantvakt utför skulle i annat fall ha kunnat utföras av en egenanställd arrestantvakt eller av en polis. Det är en betydande skillnad jämfört med om ett bevakningsföretag anlitas för bevakning av en myndighet vars egentliga verksamhet består av något helt annat än bevakning. Slutsatsen blir därför att förordnade arrestantvakter som utför transporter normalt sett kommer att omfattas av förbudet i 2 kap. 1 § OSL att röja eller utnyttja uppgift. I undantagsfall kan en bestämmelse om tystnadsplikt behövas Det finns trots det sagda viss osäkerhet i fråga om OSL är tillämplig i alla de fall där förordnade arrestantvakter kan komma att anlitas för att fullgöra transportuppdrag. Det gäller inte minst om det rör sig om ett kortvarigt uppdrag som kanske bara omfattar någon enstaka transport och arrestantvakten i fråga i övrigt inte är inblandad i arrestverksamheten. Det bör därför övervägas en bestämmelse om tystnadsplikt avsedd att träda in i sådana undantagsfall där OSL inte är tillämplig. En bestämmelse om tystnadsplikt innebär en begränsning av yttrandefriheten enligt 2 kap. 1 § RF och artikel 10 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). Enligt 2 kap. 20–21 §§ RF får begränsningar i yttrandefriheten endast göras i lag under vissa förutsättningar. Vidare framgår av 2 kap. 23 § RF att yttrandefriheten endast får begränsas av vissa särskilda angivna ändamål bl.a. med hänsyn till allmän ordning och säkerhet, enskildas anseende, förebyggandet och beivrandet av brott eller om särskilt viktiga skäl föranleder det. Även enligt , som gäller som svensk lag (lagen [1994:1219] om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna), får yttrandefriheten inskränkas endast under vissa förutsättningar. För frihetsberövade är det av stor betydelse att uppgifter om deras personliga förhållanden, som kan vara väldigt integritetskänsliga, skyddas. På samma sätt är det av vikt att uppgifter som är sekretessreglerade till skydd för allmänna intressen får ett ändamålsenligt skydd. Regeringen bedömer att behovet av tystnadsplikt för förordnade arrestantvakter väger tyngre än intresset av yttrandefrihet för dessa personer. Vidare anser regeringen att tystnadsplikt i detta sammanhang är proportionerligt och att en sådan tystnadsplikt även i övrigt uppfyller de krav som gäller för begränsningar i yttrandefriheten enligt RF och . På grund härav föreslås att det införs en särskild bestämmelse om tystnadsplikt som är avsedd att träda in när OSL inte är tillämplig i förhållande till den förordnade arrestantvakten. Bestämmelsen bör utformas efter förebild av 8 kap. 2 § häkteslagen, 15 kap. 4 § fängelselagen och 11 § lagen (1980:578) om ordningsvakter. Regeringen anser i likhet med i att lagtexten kan förtydligas. En redaktionell ändring har därför gjorts. En sekretessbrytande bestämmelse behövs inte har efterfrågat överväganden om det behövs en sekretessbrytande bestämmelse för att ett uppgiftsutlämnande överhuvudtaget ska kunna ske. Visserligen kan sekretessbrytande bestämmelser behövas i de sällsynta situationer som kan tänkas falla utanför tillämpningsområdet för 2 kap. 1 § OSL och där uppgiften som ska lämnas ut omfattas av sekretess. Enligt regeringens uppfattning ger emellertid det befintliga regelverket i OSL tillräckliga möjligheter för detta. Någon särskild sekretessbrytande bestämmelse behöver därför inte införas. Som redan har berörts är det viktigt att skyddet för personuppgifter inte försämras när uppgifterna lämnas till en förordnad arrestantvakt i samband har i den delen efterfrågat en utbyggd dataskyddsrättslig analys. kan bli aktuella att behandla är endast de som är nödvändiga för att kunna utföra transporten och som annars skulle ha behandlats av myndighetens anställda för samma ändamål. Den personuppgiftsbehandling som en förordnad arrestantvakt utför omfattas dessutom av brottsdatalagens (2018:1177) tillämpningsområde i samma utsträckning som gäller för myndighetens anställda (se SOU 2017:29 s. 231 f. och prop. s. 112). Samma dataskyddsrättsliga regler gäller alltså oavsett om en transport utförs av egenanställda arrestantvakter eller av förordnade arrestantvakter. Förslaget bedöms inte leda till någon utökad behandling av personuppgifter. 6 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagändringen ska träda i kraft . Regeringens bedömning: Det behövs inga övergångsbestämmelser. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget och bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Förslaget kan bidra till en viss renodling av arbete vilket länge eftersträvats. Förslaget bör därför träda i kraft . Den föreslagna ändringen kräver endast begränsade förberedande åtgärder hos . Lagändringarna föreslås därför träda i kraft . Det finns inget behov av övergångsbestämmelser. 2021/22:275 7 Regeringens bedömning: Förslagen bidrar till en mer effektiv använd- ning av polisiära resurser. Poliser kan i högre utsträckning fokusera på grunduppdrag vilket i sin tur kan ha positiva effekter för brottsbekämpningen. Förbättringarna kan bli särskilt påtag- liga i glesbygdsområden. Förslagen kan också leda till positiva effekter för enskilda, för företag och för miljön. Förslagen föranleder inte några kostnadsökningar för Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker eller har inga invändningar mot bedömningen. förslagen kommer att bidra till en mer effektiv användning av polisiära att mer omfattande utredning och analys krävs. särskilt fram att de ekonomiska konsekvenserna inte är tillräckligt väl belysta och att alternativa förslag på lösningar borde övervägas. Skälen för regeringens bedömning: Det centrala förslaget innebär att ett förordnande för arrestantvakt även får avse transportuppdrag. medför att förordnade arrestantvakter självständigt kan utföra transporter av frihetsberövade från de arrester som ansvarar för, en uppgift som ofta sköts av poliser i yttre tjänst. frihetsberövade kan därför hanteras på ett mer effektivt sätt och på så sätt frigöra polisresurser och minska belastningen på Därtill föreslås att endast väktare i auktoriserade bevakningsföretag ska kunna förordnas som arrestantvakter samt att förordnade arrestantvakter ska ha tystnadsplikt beträffande vissa uppgifter som han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta. förväntas leda till en stärkt förmåga för att upprätthålla allmän ordning och säkerhet och att förebygga, förhindra och upptäcka har instämt i detta. polisiära resurser som kan frigöras är svårt att bedöma exakt och beror naturligtvis på i vilken utsträckning myndigheten väljer att utnyttja möjligheterna som förslaget innebär. bedömt att det sannolikt handlar om en betydande potential att frigöra Generellt sett har det som svårast att uppfylla sitt grunduppdrag i glesbygdsområden. Områden där antalet polispatruller är få påverkas också i större utsträckning av att en polispatrull måste ombesörja en transport. Transporterna är i sig också oftast längre och mer Förslagen bör därför få särskild effekt i dessa områden. Förslagen kan också leda till att något färre transportuppdrag kommer att överlämnas till Kriminalvården med stöd av 29 a § polislagen. I de fall akuta transporter måste genomföras från en polisarrest på en ort där (och Kriminalvården) saknar stationering kan det innebära att en polispatrull måste köra långa sträckor innan transporten Om sådana transporter i stället kan genomföras av förordnade arrestantvakter som redan finns på plats medför det positiva effekter i flera avseenden. Den enskilde som är intagen behöver inte vänta på transport inför t.ex. ett läkarbesök. Det kan också innebära minskad Prop. 2021/22:275 bilkörning vilket har positiva effekter för miljön. En ökad användning av förordnade arrestantvakter skulle på kort sikt i och för sig kunna innebära en marginell kostnadsökning för i form av ökade utgifter för extern bemanning. Det är emellertid billigare att använda förordnade arrestantvakter än att använda en polispatrull för transporter. Förordnade arrestantvakter kan också behöva kompletterande utbildning när det gäller transporter. har tidigare bedömt att förslaget sammantaget inte kommer att medföra några ökade kostnader för myndigheten. Förslagen bedöms mot den bakgrunden inte medföra några ökade kostnader. kan kostnaderna för samhället i stället förväntas minska. Förslagen kan antas medföra att förordnade arrestantvakter utnyttjas i större utsträckning vilket kan leda till en viss intäktsökning för enskilda bevakningsföretag. Det kan också få viss positiv betydelse för sysselsättning i sådana företag om fler väktare behöver anställas. i och har efterlyst ytterligare utredning och analys. Syftet med förslagen är att ge möjlighet att hantera transporter av frihetsberövade på ett mer effektivt sätt för att därigenom frigöra polisresurser och minska belastningen på övriga verksamhet. Regeringen bedömer att utredningen ger tillräckligt stöd för slutsatsen att förslagen kommer bidra till en mer effektiv användning av polisiära resurser. Det bedöms inte finnas någon mer fördelaktig alternativ lösning för att uppnå detta. Om förslagen inte genomförs kommer även fortsättningsvis att behöva lägga betydande polisiära resurser på rutinmässiga transporter av frihetsberövade. De konkreta förslag som lämnas i denna promemoria bedöms inte ha några ekonomiska konsekvenser i övrigt för det allmänna eller för enskilda. Förslagen bedöms inte innebära några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män och inte heller medföra några andra konsekvenser som bör redovisas särskilt. Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) 23 a § meddelar förordnande att vara arrestantvakt eller passkontrollant för den som inte är anställd som sådan vid och inte heller är polisman. Endast väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag får förordnas att, inom ramen för sin anställning i företaget, vara arrestantvakt. Ett förordnande för en arrestantvakt får avse även bevakningsuppdrag utanför förvaringslokalen och rutinmässiga transportuppdrag. I förordnandet ska verksamhetens art och omfattning anges. Förordnandet får återkallas. I paragrafen regleras möjlighet att meddela förord- nande att vara arrestantvakt eller passkontrollant för den som inte är anställd som sådan vid och inte heller är polisman. Övervägandena finns i avsnitt 5.1 och 5.2. 2021/22:275 Ändringen innebär att det införs en ny andra mening som anger att endast väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag får förordnas att vara arrestantvakt. Med väktare i ett auktoriserat bevakningsföretag avses, i enlighet med 7 § lagen (1974:191) om bevakningsföretag, den som är godkänd för anställning i ett auktoriserat bevakningsföretag och har till uppgift att utföra bevakningstjänst. Motsvarande krav ställs när Kriminalvården förordnar privata utförare för bevakningsuppdrag enligt 8 kap. 1 § häkteslagen (2010:611) och 15 kap. 3 § fängelselagen (2010:610). Därutöver görs en ändring i tredje meningen som innebär att ett förordnande för en arrestantvakt får avse även rutinmässiga transportuppdrag. Med rutinmässiga transportuppdrag avses transportuppdrag utan förhöjd risk som inte kräver polisiär kompetens. När en anhållen person ska transporteras till en häktningsförhandling bör det ofta kunna övervägas om förordnade arrestantvakter kan genomföra transporten. Även andra mer rutinmässiga transporter av redan frihetsberövade personer bör kunna komma i fråga, t.ex. i samband med sjukhusbesök. måste i varje enskilt fall avgöra om det är lämpligt, utifrån en samlad riskbedömning, att en transport utförs av icke-polisiär personal. Myndigheten får bestämma de närmare formerna för hur dessa bedömningar ska gå till. Bestämmelsen omfattar endast transportuppdrag som ansvarar för inom ramen för arrestverksamheten. 23 b § En väktare med ett förordnande som arrestantvakt enligt 23 a § får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om 1.en enskilds personliga förhållanden, eller 2.förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och lagföra brott. I det allmännas verksamhet tillämpas i stället offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I paragrafen, som är ny, regleras en förordnad arrestantvakts tystnadsplikt i de fall han eller hon inte omfattas av regleringen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. En motsvarande reglering finns i 8 kap. 2 § häkteslagen, 11 § lagen (1980:578) om ordningsvakter och 15 kap. 4 § fängelselagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Enligt första stycket får en väktare inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon på grund av sitt uppdrag har fått veta om en enskilds personliga förhållanden eller förhållanden av betydelse för rikets säkerhet eller för att utreda och lagföra brott. Att endast obehörigt röjande av uppgifter skyddas innebär att bestämmelsen inte hindrar att väktaren lämnar uppgifter som han eller hon fått del av, t.ex. från en enskild i samband med transport, till .