prop · H903228 · 2022-04-19 00:00:00 — Vid beräkning av de gäller att endast resdagar där avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen överstiger den nedre avståndsgränsen som följer av första eller andra stycket räknas som en resdag. För skattskyldiga som är bosatta och arbetar i en kommun som omfattas av den högre avståndsgränsen i andra stycket gäller att endast dagar där resan mellan bostad och arbetet överstiger enkel väg räknas som en resdag. För övriga skattskyldiga gäller att sträckan måste överstiga enkel väg för att räknas som en resdag. Beräkningen av antalet resdagar ska göras gemensamt för inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet. Det gäller även då beskattningsåret för näringsverksamheten rent tidsmässigt inte motsvarar ett kalenderår, vilket exempelvis kan vara fallet för en nystartad verksamhet med ett förkortat eller ett förlängt räkenskapsår (1 kap. 13 § andra stycket). Avståndsgränserna och antal resdagar gäller inte för skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungna att använda egen bil eller förmånsbil för sina arbetsresor. För dessa personer gäller i stället för vad som anges i 54 § att skattereduktion får göras för skäliga utgifter för arbetsresor under beskattningsåret (se 55 §). Övervägandena finns i avsnitt 4.3. 55 § Skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungna att använda egen bil eller förmånsbil har, i stället för vad som anges i 54 §, rätt till skattereduktion för skäliga utgifter för arbetsresor. Av paragrafen, som är ny, framgår att skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungna att använda egen bil eller förmånsbil, i stället för vad som anges i 54 §, har rätt till skattereduktion för skäliga utgifter för arbetsresor. Som kostnad för arbetsresa räknas även väg-, bro- och färjeavgifter samt parkeringsavgift. dock hänsyn tas till bidrag som den skattskyldige har fått och som har samband med arbetsresorna, t.ex. bilstöd eller merkostnadsersättning från Kompletterande bestämmelser om hur underlaget ska fastställas och hur storleken på skattereduktionen ska beräknas finns i 60 och 62 §§. Den skattskyldige ska vid förfrågan från kunna visa läkarintyg eller liknande som styrker att personen är förhindrad att använda allmänna transportmedel och därför har behov av att resa med bil mellan bostad och arbetsplats. Bestämmelsen utgör en särreglering och i det fall den skattskyldige inte vill ge in ett läkarintyg för att styrka sitt behov av att använda bil för sina arbetsresor kan den skattskyldige i stället begära skattereduktion enligt huvudregeln i 54 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. 56 § Avståndet mellan bostad och arbetsplats beräknas till kortaste lämpliga körsträcka med bil oavsett vilket färdmedel och vilken färdväg som har använts. Om arbetsresan omfattar en sträcka på vatten ska den delen av avståndet beräknas till kortaste lämpliga färdsträcka för sjöfarten. vattenförbindelse saknas för någon del av arbetsresan ska den delen av avståndet beräknas till kortaste lämpliga sträcka med annat lämpligt färdmedel. När arbetsresor görs mellan olika arbetsplatser beräknas avståndet enkel väg till summan av avstånden från bostaden till arbetsplatsen, mellan arbetsplatserna och från arbetsplatsen till bostaden dividerat med två. Beräknade avstånd ska avrundas uppåt till hela kilometer. Paragrafen, som är ny, reglerar hur avståndsberäkningen mellan bostad och arbetsplats ska göras. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Av första stycket första meningen följer att avståndsberäkningen i normalfallet ska göras enligt kortaste lämpliga körsträcka med bil oavsett vilket färdmedel och vilken färdväg som faktiskt har använts. arbetsresan genomförs med flyg ska avståndet mellan bostad och arbetsplats likväl beräknas enligt kortaste lämpliga körsträcka med bil mellan bostad och arbetsplats. Undantagsvis kan en längre sträcka än den kortaste vara lämpligast om den skattskyldige kan visa att den kortaste sträckan är uppenbart olämplig, t.ex. på grund av undermålig vägstandard, vägbyggen eller liknande. Av första stycket andra meningen framgår att om arbetsresan omfattar en sträcka på vatten ska den delen av avståndet beräknas till kortaste lämpliga färdsträcka för sjöfarten, vilket normalt innebär sträckan som t.ex. bilfärja eller passagerarfärja färdas. I första stycket tredje meningen anges att om såväl vägsom vattenförbindelse saknas för någon del av arbetsresan ska avståndet beräknas till kortaste lämpliga sträcka med annat lämpligt färdmedel. kan t.ex. röra sig om snöskoter eller fyrhjuling. Av andra stycket framgår hur ett dagligt genomsnittligt avstånd enkel väg räknas fram i de fall när arbetsresor görs mellan Att det ska vara fråga om resor mellan arbetsplatser innebär att fall där den enskilde har åkt hem mellan arbetspassen inte omfattas. Avståndet enkel väg ska beräknas till summan av avstånden från bostaden till arbetsplatsen, mellan arbetsplatserna och från arbetsplatsen till bostaden dividerat med två. I tredje stycket anges att beräknat avstånd ska avrundas uppåt till hela Avrundningen uppåt gäller alla avståndsberäkningar. innebär att även delkomponenterna i beräkningen i andra stycket ska Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag och övervägandena finns i avsnitt 4.4. 2021/22:228 57 § Rätt till skattereduktion enligt 54 och 55 §§ har efter begäran fysiska personer som är obegränsat skattskyldiga under någon del av beskattningsåret. Sådan rätt till skattereduktion har efter begäran också de som är begränsat skattskyldiga enligt 3 kap. 18 § första stycket 1, 2 eller 3, om deras överskott av förvärvsinkomster i och i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande utgörs av överskott av förvärvsinkomster i . Rätt till skattereduktion föreligger inte för arbetsresor hänförliga till inkomster som inte ska beskattas i . Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vilka fysiska personer som efter begäran kan få skattereduktion. I första stycket anges att fysiska personer som är obegränsat skattskyldiga under någon del av beskattningsåret efter begäran har rätt till skattereduktion för arbetsresor. Av andra stycket framgår att skattereduktion även kan tillgodoräknas vissa begränsat skattskyldiga personer. Det rör sig om sådana begränsat skattskyldiga som har skattepliktiga inkomster enligt 3 kap. 18 § första stycket 1, 2 eller 3, dvs. utomlands bosatta som begärt att få sina tjänsteinkomster beskattade enligt inkomstskattelagen i stället för enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta eller lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. samt skattskyldiga som beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet för inkomster från ett fast driftställe eller en fastighet i . Rätt till skattereduktion föreligger om deras överskott av förvärvsinkomster i och i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande utgörs av överskott av förvärvsinkomster i . Med överskott av förvärvsinkomster avses summan av tjänsteintäkter och intäkter av näringsverksamhet efter avdrag för kostnader i respektive inkomstslag. Det ankommer på den skattskyldige att ange vilka inkomster denne uppbär utomlands. Begäran om skattereduktion kan avse arbetsresor hänförliga till såväl inkomstslaget tjänst som arbetsresor hänförliga till inkomstslaget näringsverksamhet. Enligt tredje stycket föreligger rätt till skattereduktion inte för arbetsresor hänförliga till inkomster som inte ska beskattas i . Skattereduktion ges således inte för arbetsresor som hör samman med inkomster som undantas från svensk beskattning till följd av exempelvis sexmånaders- eller ettårsregeln i 3 kap. 9 §, skatteavtal eller annan internationell överenskommelse. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. 58 § Underlag för skattereduktion består av den dagliga reslängden, beräknad enligt 54 och 56 §§, multiplicerad med antalet resdagar. Högst under beskattningsåret får ingå i underlaget. Om antalet resdagar överstiger ska underlaget i första hand beräknas efter de längsta resorna i kilometer. Paragrafen, som är ny, reglerar hur underlaget för skattereduktion ska I första stycket finns den grundläggande regeln om underlaget för skattereduktion för arbetsresor. Enligt denna består underlaget av den dagliga reslängden, beräknad enligt 54 och 56 §§, multiplicerad med I den dagliga reslängden ingår den skattskyldiges Prop. 2021/22:228 sammanlagda arbetsresor under arbetsdagen, normalt sett resor tur och retur mellan bostaden och arbetsplatsen. Exempel: En skattskyldig bor och arbetar i en sådan kommun som anges i bilaga 67.2. Den skattskyldiges arbetsplats ligger från bostaden. Den skattskyldige har i detta fall rätt till skattereduktion för den del av arbetsresan som enkel väg överstiger , dvs. Eftersom den skattskyldige även gör en returresa ska denna ingå i beräkningen av den dagliga reslängden, som i detta exempel uppgår (5 + ). Den dagliga reslängden kan i förekommande fall även bestå av en enkel resa mellan bostaden och arbetsplatsen eller till exempel inkludera arbetsresor som företagits mellan arbetsplatser hos olika arbetsgivare. Av 56 § andra stycket framgår hur reslängden beräknas vid resor mellan olika arbetsplatser om flera arbetsresor genomförs . Om den dagliga reslängden inte är densamma för samtliga resdagar räknas dagar med respektive reslängd för sig och läggs därefter samman i underlaget. Av andra stycket framgår att det finns ett högsta tak för antal resdagar som får ingå i underlaget. Om antalet resdagar överstiger ska underlaget i första hand beräknas efter de längsta resorna i kilometer. Det innebär att de resdagar som totalt sett innefattar längst daglig reslängd ska räknas med. Beräkningen av antalet resdagar ska göras gemensamt för inkomstslagen tjänst och näringsverksamhet. Det gäller även när beskattningsåret för näringsverksamheten rent tidsmässigt inte motsvarar ett kalenderår, vilket exempelvis kan vara fallet för en nystartad verksamhet med ett förkortat eller ett förlängt räkenskapsår (1 kap. 13 § andra stycket). Övervägandena finns i avsnitt 4.5.3. 59 § Vid skattereduktion enligt 54 § ska även utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter som har betalats i samband med arbetsresorna, till den del utgifterna överstiger , ingå i underlaget för skattereduktion enligt 58 §. Av paragrafen, som är ny, följer att vid skattereduktion enligt 54 § ska även utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter som har betalats i samband med arbetsresorna, till den del utgifterna överstiger , ingå i underlaget för skattereduktion enligt 58 §. Det krävs således att den skattskyldige uppfyller avståndsgränsen samt har minst då avståndsgränsen uppnås för att även utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter ska omfattas av skattereduktionen. Övervägandena finns i avsnitt 5.1.2. 60 § För skattskyldiga som har rätt till skattereduktion enligt 55 § består underlaget av summan av skäliga utgifter för arbetsresor under beskattningsåret till den del utgifterna överstiger . I paragrafen, som är ny, finns en särreglering för hur underlaget för skattereduktion ska beräknas om den skattskyldige till följd av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungen att använda egen bil eller förmånsbil och den skattskyldige begär skattereduktion enligt 55 §. 2021/22:228 framgår att underlaget består av summan av skäliga utgifter till den del som överstiger en beloppsgräns om under beskattningsåret. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. 61 § Skattereduktionen uppgår till – underlaget enligt 58 § multiplicerat med , och – av underlaget enligt 59 §. I paragrafen, som är ny, anges hur skattereduktionens storlek beräknas. Av första strecksatsen framgår det att skattereduktionen uppgår till underlaget enligt 58 § multiplicerat med . Denna strecksats avser själva arbetsresan, dvs. den dagliga reslängden multiplicerat med antalet resdagar med denna reslängd. Av andra strecksatsen framgår det att skattereduktionen uppgår till av underlaget enligt 59 §. Denna strecksats avser de fall när den skattskyldige även har haft utgifter för väg, bro- och färjeavgifter. Det krävs att den skattskyldige uppfyller avståndsgränsen under minst för att även utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter som har betalats i samband med arbetsresorna ska omfattas av skattereduktionen (54 §). Vidare får utgifter för väg-, bro- och färjeavgifter ingå i underlaget bara till den del som överstiger (59 §). Övervägandena finns i avsnitt 4.5.3 och 5.1.2. 62 § För skattskyldiga som har rätt till skattereduktion enligt 55 § uppgår skattereduktionen till av underlaget enligt 60 §. Av paragrafen, som är ny, framgår att skattereduktion för skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning är tvungna att använda egen bil eller förmånsbil uppgår till av underlaget enligt 60 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. 63 § En begäran om skattereduktion enligt 54 eller 55 §§ ska göras i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då arbetsresorna har gjorts. Av paragrafen, som är ny, framgår att en begäran om skattereduktion enligt 54 eller 55 §§ ska göras i inkomstdeklarationen för det beskattningsår då arbetsresorna har gjorts. Begäran kan avse arbetsresor både i inkomstslaget tjänst och inkomstslaget näringsverksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. 64 § De som är obegränsat skattskyldiga bara under en del av beskattningsåret har rätt till skattereduktion enligt 54 och 55 §§ för . Om de skattskyldigas överskott av förvärvsinkomster i och i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande, utgörs av överskott av förvärvsinkomster i , ska dock bestämmelserna i 54 och 55 §§ tillämpas utan de begränsningar som anges i första stycket. I paragrafen, som är ny, regleras i första stycket situationen när en person varit obegränsat skattskyldig under endast del av beskattningsåret. stycket framgår att en skattskyldig bara har rätt till skattereduktion för de dagar som han eller hon har varit obegränsat skattskyldig. De gränser på Prop. 2021/22:228 antal resdagar, 30 respektive , som framgår av 54 och 58 §§, gäller även för dessa skattskyldiga och gäller oavsett hur stor av del av beskattningsåret som den skattskyldige har varit obegränsat respektive begränsat skattskyldig. I andra stycket förtydligas att de begränsningar som följer av första stycket inte gäller om de skattskyldigas överskott av förvärvsinkomster i och i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande, utgörs av förvärvsinkomster i . Övervägandena finns i avsnitt 4.6. 12.3Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) 9 § I kontrolluppgiften ska följande uppgifter lämnas: 1.värdet av den ersättning eller förmån som har getts ut, 2.antalet dagar med sjöinkomst samt på vilket fartyg och i vilket fartområde tjänstgöringen har ägt rum, 3.om har bestämt värdet av en förmån enligt 2 kap. 10 b eller 10 c § socialavgiftslagen (2000:980), 4.om ersättningen ges ut på grund av tjänstepensionsförsäkring eller sådant avtal om tjänstepension som avses i 28 kap. 2 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229), 5.arbetsställenummer enligt lagen (1984:533) om arbetsställenummer m.m., om ett sådant har tilldelats, och 6.arbetsplatsens adress, om betalningsmottagaren har haft endast en arbetsplats i en och samma anställning. Om kontrolluppgiften avser en ersättning med ett sådant engångsbelopp på grund av personskada som avses i 11 kap. 38 § inkomstskattelagen, ska det i kontrolluppgiften anges om engångsbelopp på grund av samma skada har getts ut tidigare samt i så fall med vilket belopp och under vilket utbetalningsår. Om kontrolluppgiften avser ersättning eller förmån som inte ska tas upp till beskattning men är avgiftspliktig enligt socialavgiftslagen, ska i kontrolluppgiften värdet på sådan ersättning eller förmån anges särskilt. Paragrafen anger vilka uppgifter en kontrolluppgift om intäkt i inkomstslaget tjänst ska innehålla. I första stycket har det lagts till en ny sjätte punkt. En kontrolluppgift ska enligt bestämmelsen innehålla uppgift om arbetsplatsens adress om betalningsmottagaren har haft endast en arbetsplats i en och samma anställning. Arbetsplatsens adress ska anges i form av gatuadress (gatunamn och adressnummer) eller annan lägesangivelse och ortens namn. Ligger arbetsplatsen inte i en specifik ort ska i stället för ortens namn uppgift lämnas om närmaste tätort eller annan lämplig geografisk beteckning. Om betalningsmottagaren har haft flera olika arbetsplatser i en och samma anställning under beskattningsåret ska ingen adressuppgift lämnas. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. 2021/22:228 26 kap. 19 a § En arbetsgivardeklaration ska även för varje betalningsmottagare innehålla uppgift om 1.den ersättning för arbete som utbetalaren är skyldig att göra skatteavdrag för, 2.den ersättning som utbetalaren är skyldig att göra skatteavdrag för enligt 13 kap. 3 och 4 §§, 4.den ersättning som utbetalaren är skyldig att betala arbetsgivaravgifter för, 5.ersättning som är underlag för statlig ålderspensionsavgift enligt lagen (1998:676) om statlig ålderspensionsavgift, 6.avdrag med tillämpning av 2 kap. 21 § socialavgiftslagen (2000:980), och 7.arbetsplatsens adress, om betalningsmottagaren har haft endast en arbetsplats i en och samma anställning . Arbetsgivardeklarationen ska dock inte innehålla uppgift enligt första stycket 1–4 om ersättningen är sådan som avses i 10 kap. 5 § första stycket 4 och 5 inkomstskattelagen (1999:1229). Paragrafen anger att en arbetsgivardeklaration även ska innehålla vissa uppgifter för varje betalningsmottagare. I första stycket har det lagts till en ny sjunde punkt. I arbetsgivardeklarationen ska uppgift om arbetsplatsens adress lämnas om betalningsmottagaren har haft endast en arbetsplats i en och samma anställning. Arbetsplatsens adress ska anges i form av gatuadress (gatunamn och adressnummer) eller annan lägesangivelse och ortens namn. Ligger arbetsplatsen inte i en specifik ort ska i stället för ortens namn uppgift lämnas om närmaste tätort eller annan lämplig geografisk beteckning. Om betalningsmottagaren har haft flera olika arbetsplatser i en och samma anställning ska ingen adressuppgift lämnas. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. 33 § Den som begär skattereduktion för hushållsarbete, gåva, mikroproduktion av förnybar el, installation av grön teknik eller arbetsresor enligt 67 kap. 11–45 och 53–64 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) ska lämna uppgift om underlaget för skattereduktionen. I fråga om förmån av sådant arbete som räknas som hushållsarbete enligt 67 kap. 13 a och 13 b §§ inkomstskattelagen ska även sådana uppgifter som avses i 9 a § lagen (2009:194) om förfarandet vid skattereduktion för hushållsarbete lämnas. Paragrafen innehåller bestämmelser om att den som begär skattereduktion för någon av de i paragrafen uppräknade skattereduktionerna ska lämna uppgift om underlaget för skattereduktionen. Ändringen i första stycket föranleds av de nya bestämmelserna om skattereduktion för arbetsresor i inkomstskattelagen (1999:1229). Ändringen innebär att den som begär skattereduktion för arbetsresor ska lämna uppgift om underlaget för skattereduktionen i inkomstdeklarationen. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Sammanfattning av betänkandet Skattelättnad för arbetsresor (SOU 2019:36) 2021/22:228 Bilaga 1 Våra förslag i korthet •Reseavdraget i sin nuvarande kostnadsbaserade form avskaffas. •En avståndsbaserad och färdmedelsneutral skattereduktion för längre resor mellan bostaden och arbetsplatsen (arbetsresor) införs. Formen skattereduktion innebär att skattelättnaden blir oberoende av den skattskyldiges inkomst och marginalskatt. •Skattereduktion ges för den del av avståndet mellan bostad och arbetsplats enkel väg som överstiger och upp till och med . •Skattereduktionen beräknas utifrån det faktiska antalet resdagar under beskattningsåret med resor som överstiger den nedre avståndsgränsen för skattereduktion, dock . Vid 59 eller färre resdagar medges ingen skattereduktion. •Skattereduktionen är per kilometer oavsett vilket färdmedel som faktiskt används för arbetsresan. •Vid bristfällig kollektivtrafik medges ytterligare skattereduktion med ett fast belopp om per resdag vid avstånd och uppåt och ett rörligt belopp på per kilometer för avstånd . •För skattskyldiga som på grund av sjukdom eller funktionsnedsättning tvingas använda egen bil eller förmånsbil i stället för allmänna kommunikationsmedel ges skattereduktion för den del av avståndet enkel väg som överstiger och upp till och med . •Skattereduktion ska ges av skäliga utgifter för väg-, bro- eller färjeavgifter i samband med arbetsresor för den del av de sammanlagda utgifterna som överstiger under beskattningsåret under förutsättning att kravet på bristfällig kollektivtrafik är uppfyllt. •Avdraget för trängselskatt avskaffas. •Administration och kontroll utvecklas och görs säkrare genom att arbetsgivaren ska lämna uppgift om arbetsplatsens adress i arbetsgivardeklarationen. •De föreslagna författningsändringarna ska träda i kraft . Regeringen beslöt att tillsätta en kommitté som skulle undersöka och lämna förslag på ett förändrat reseavdragssystem. nuvarande regelverket har ansetts gynna storstadsområden och arbetsresande med bil jämfört med andra transportmedel, vilket inte premierar resor med låga utsläpp. Reglerna har även kritiserats för svårigheten att kontrollera att de skattskyldiga som yrkar avdrag för resor 2021/22:228 Bilaga 1 till och från arbetet uppfyller de krav som ställs för avdragsrätt. Ett flertal utredningar, t.ex. Miljömålsberedningen och den parlamentariska landsbygdskommittén, har behandlat det nuvarande systemet för reseavdrag och föreslagit förändringar av regelverket eller att det bör ses över. Enligt direktiven ska vi undersöka hur systemet för reseavdrag bör omarbetas för att bättre gynna resor med låga utsläpp av växthusgaser och luftföroreningar och vara enklare än nuvarande system att tillämpa, administrera och kontrollera. En utgångspunkt för förslaget till ett förändrat reseavdrag bör även vara att det ska bidra till regionförstoring och därigenom underlätta rörligheten på arbetsmarknaden som utformningen av reseavdraget bidrar till klimatmålen för transportsektorn 2030. I uppdraget ska det ingå en analys av hur ett avståndsbaserat reseavdrag kan utformas och kommittén ska bedöma lämpligheten med en sådan utformning. Reseavdraget har funnits och är en del av den så kallade nettoinkomstbeskattningen. Avdraget baseras på kostnaderna för arbetsresan med viss schablonisering. Vår historiska kartläggning visar att reseavdraget har varit ifrågasatt under i stort sett hela dess existens. I många utredningar och propositioner har det framhållits att kostnader för resor mellan bostad och arbete egentligen är att betrakta som privata levnadskostnader som enligt skatterättsliga principer inte ska berättiga till avdrag vid inkomstbeskattningen. Att avdraget ändå har fått vara kvar som ett undantag har motiverats med att avdraget för vissa skattskyldiga har stor ekonomisk betydelse och kan ha ett visst samband med inkomsternas förvärvande. Under har utredningar gjorts om en förändrad utformning av reseavdraget till att baseras på avståndet mellan bostad och arbetsplats i stället för kostnaden för resan. Dessa har dock inte resulterat i några förändringar. Omkring hälften av kartlagda saknar reseavdrag. Bland de länder som har någon form av reseavdrag varierar utformningen kraftigt. Ett reseavdrag liknande det i finns bara i ett fåtal andra länder. och har avståndsbaserade och färdmedelsneutrala avdrag sedan ett tjugotal år tillbaka. Det totala antalet arbetsresande i uppgår till omkring 4,5 miljoner. Huvuddelen av arbetsresorna sker regelbundet under en stor del av året, men även andra resmönster förekommer. Huvuddelen av alla arbetsresor, , är enkel väg och omkring hälften av resorna är . av resorna görs med bil, med kollektivtrafik och till fots eller med cykel, de senare nästan helt på avstånd . Resmönstren skiljer sig åt mellan olika delar av landet.