prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — Med betalningsplan avses en plan som anger specifika betalningsbelopp och betalningsdatum för en insolvent entreprenörs betalningar till borge- närer eller en periodisk överföring till borgenärer av en viss del av entreprenörens disponibla inkomst (artikel 2.1.11). Enligt regeringens uppfattning får detta begrepp, som redan förekommer i lagen om skuldsanering för företagare, anses vara självförklarande. Något behov av att införa en särskild definition för betal- ningsplan finns alltså inte. 5Verktyg för tidig varning 5.1Direktivets regler om verktyg för tidig varning Ju tidigare en gäldenär kan upptäcka sina ekonomiska svårigheter och vidta lämpliga åtgärder desto större är sannolikheten för att en förestående insolvens kan undvikas eller, om det är fråga om en verksamhet vars livskraft är permanent skadad, desto mer ordnat och effektivt kan avveck- lingen av verksamheten ske (se skäl 22). Direktivet föreskriver därför att medlemsstaterna ska se till att gäldenärer har tillgång till ett eller flera tydliga och transparenta verktyg för tidig varning (early warning på engelska) som kan upptäcka omständigheter som kan medföra en sanno- likhet för insolvens och som kan signalera till dem att det finns ett behov av att agera utan dröjsmål (artikel 3.1). Vidare anges i direktivet (artikel 3.2) att verktyg för tidig varning kan inbegripa: –varningsmekanismer när gäldenären inte har gjort vissa typer av betalningar, –rådgivningstjänster som tillhandahålls av offentliga eller privata organisationer, och –incitament för tredje part som har relevant information om gäldenären, såsom en redovisningskonsult och skatte- eller socialförsäkringsmyn- dighet, att göra gäldenären uppmärksam på en negativ utveckling. Medlemsstaterna ska vidare säkerställa att gäldenärer och arbetstagar- representanter har tillgång till relevant och aktuell information om till- gången till verktyg för tidig varning samt till förfaranden och åtgärder rörande rekonstruktion och skuldavskrivning (artikel 3.3). Medlems- staterna ska också säkerställa att information om tillgång till verktyg för tidig varning är offentligt tillgänglig via internet och att, särskilt för mikro- företag samt små och medelstora företag, denna information är lättill- gänglig och att den presenteras på ett användarvänligt sätt (artikel 3.4). Medlemsstaterna får vidare ge stöd till arbetstagarrepresentanter vid deras bedömning av gäldenärens ekonomiska situation (artikel 3.5). Det finns flera verktyg för tidig varning i Regeringens bedömning: lever upp till direktivets bestämmel- ser om verktyg för tidig varning. Den möjlighet som direktivet ger medlemsstaterna att ge stöd till arbetstagarrepresentanter vid deras bedömning av gäldenärens ekonomiska situation bör inte utnyttjas. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De allra flesta av remissinstanserna, bl.a. Rekon- struktör- och konkursförvaltarkollegiet i och advokat- samfund, instämmer i utredningens respektive promemorians bedömning eller invänder inte mot den. påpekar att det finns kommuner vars budget- och skuldrådgivning endast har resurser avsatta för att hjälpa till med en ansökan om skuldsanering och att många av de som söker hjälp gör det först när de redan har långtgående skuldproblem. anser att ett skuldregister skulle kunna vara ett sätt att i ett tidigare skede förhindra överskuldsättning. Även Juridiska fakultets- nämnden vid betonar att en svaghet i det svenska systemet är att mycket lämnas över till budget- och skuld- rådgivning och anför att vissa kommuner inte erbjuder en fullgod budget- och skuldrådgivning. Företagarna delar inte promemorians bedömning att lever upp till direktivets krav om verktyg för tidig varning såvitt gäller skuldsanering. Skälen för regeringens bedömning Medlemsstaterna ska tillhandahålla verktyg för tidig varning Insolvensdirektivet ställer som krav att medlemsstaterna ska tillhandahålla olika mekanismer för att uppmuntra gäldenärer som börjar erfara ekono- miska svårigheter att vidta åtgärder på ett tidigt stadium eller, som det uttrycks i direktivet, se till att gäldenärer har tillgång till ett eller flera verktyg för tidig varning (artikel 3.1). Bestämmelserna om verktyg för tidig varning är placerade i direktivets avdelning för allmänna bestäm- melser (avdelning I) och är därmed inte formellt begränsade till något visst insolvensförfarande. Det framgår dock tydligt av skälen att bestämmel- serna framför allt tar sikte på reglerna om rekonstruktion (skäl 17 och 22). Det är alltså mot denna bakgrund som direktivets bestämmelser om verktyg för tidig varning främst bör läsas. Syftet med ett system med tidig varning är just att fånga upp ett företag som i och för sig har en i grunden god affärsidé, men som av en eller annan anledning har hamnat i en situation som det har svårt att ta sig ur på egen hand. Genom att fånga upp ett sådant företag tidigt, helst innan det har fått likviditetsproblem, kan det finnas bättre förutsättningar att rädda företaget. Men även för ett företag som saknar livskraft har ett system med tidig varning stora fördelar, efter- som företaget då kan få hjälp att avveckla sin verksamhet på ett kontrollerat sätt. Det finns verktyg för tidig varning i Det kan inledningsvis konstateras att det i allmänhet finns ett antal aktörer som kommer att reagera om ett företag inte sköter sina betalningar eller om företagets ekonomi kraftigt försämras. Företagets kunder avvaktar sällan med att reagera på uteblivna leveranser och företagets leverantörer är vanligtvis snabba med att påtala eventuella sena eller uteblivna betal- ningar alternativt att sälja sina fordringar till ett inkassobolag, som i sin tur tar kontakt med det företag som inte betalar. Därutöver kommer företagets revisorer eller redovisningskonsulter normalt uppmärksamma gäldenären på att verksamhetens ekonomi är på väg att försämras. Regeringen kan vidare konstatera att arbetar aktivt med att tidigt identifiera gäldenärer som inte kan eller inte vill betala och informe- rar dessa om när och hur de ska betala, samt vad som händer om betalning inte sker. Utredningen redogör närmare för förebyggande arbete i detta avseende. Utredningen framhåller bl.a. att verket informerar företagare om konsekvenserna av att myndigheten har fattat eller kommer att fatta ett beslut om t.ex. höjning av skatt och att arbetar för att tidigt identifiera och kontakta gäldenärer som har förfallna skatte- och avgiftsskulder. Enligt utredningen tittar myndigheten särskilt på de företag som har störst risk att inte kunna betala inom . Dessa företag väljs ut för hantering i syfte att åstadkomma betalning eller förhindra skulduppbyggnad. I arbetet ingår att ta kontakt med företaget när det är möjligt. Även kreditupplysningsföretagens verksamhet med registrering av betalningsanmärkningar kan ses som en form av verktyg för tidig varning (jfr artikel 3.2 a). Av lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning framgår att har en skyldighet att delge en ansökan om betalningsföreläggande (29 §). Eftersom en betal- ningsanmärkning för företag, med undantag för enskilda näringsidkare, får registreras av kreditupplysningsföretagen redan vid ansökan om betal- ningsföreläggande innebär detta i praktiken att företaget normalt får del av information som kommer att leda till en betalningsanmärkning. Vidare finns det ett flertal lagregler med en tydlig handlingsdirigerande verkan som tvingar företagsledningen att både hålla sig informerad om företagets ekonomiska situation och överväga åtgärder när företaget går dåligt. Det handlar t.ex. om aktiebolagslagens (2005:551) regler om medansvar, enligt vilka styrelsen i ett aktiebolag har en skyldighet att vidta vissa åtgärder när det finns skäl att anta att det egna kapitalet understiger halva det registrerade aktiekapitalet. Om styrelsen underlåter detta kan styrelseledamöterna bli skyldiga att svara solidariskt med bolaget för de förpliktelser som uppkommer som underlåtenheten består (25 kap. 18 § första stycket). En liknande handlingsdirigerande verkan har reglerna om skatterättsligt företrädaransvar i skatteförfarandelagen (2011:1244), enligt vilka en företrädare för en juridisk person som upp- såtligen eller av grov oaktsamhet underlåtit att betala skatt eller avgift, är skyldig att betala skatten eller avgiften tillsammans med den juridiska personen (59 kap. 13 §). Även dessa regler bör enligt regeringens bedömning beaktas vid bedömningen av om det finns verktyg för tidig varning i svensk rätt. Till detta kommer också att det finns regionala initiativ där det erbjuds kostnadsfri rådgivning till krisande företag. Utredningen redovisar att det fanns tre företagsjourer i landet som erbjöd rådgivning till företag med ekonomiska problem. Till följd av de ekonomiska effekterna av den ännu pågående pandemin etablerades 2020 nya företagsjourer i stora delar av landet och en av de ursprungliga företagsjourerna växlade tillfälligt upp sin verksamhet till en nationell företagsakut. Att företagen känner till vilken hjälp som finns att få är förstås viktigt och en förutsättning för att de ska kunna använda sig av tillgängliga verktyg för tidig varning. lämnas information via de berörda myndigheterna, t.ex. på och webbplatser. Domstolar informerar också utförligt på sin webb- plats om vad ett beslut om företagsrekonstruktion innebär, vilka krav som ställs för att tingsrätten ska besluta om företagsrekonstruktion och hur det tar. Där finns också information om avgifter och riktad information till företagets borgenärer, liksom information om lönegaranti. Information finns också på myndighetsportalen , där bl.a. Arbetsför- medlingen, , och har samlat information och e-tjänster till de som ska starta eller som driver företag. Även företagsjourerna informerar om sin verksamhet på internet. Regeringen kan vidare konstatera att det i även existerar flera mekanismer för att upptäcka och komma till rätta med överskuldsättning hos fysiska personer. Enligt socialtjänstlagen (2001:453) är varje kommun skyldig att erbjuda budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer (5 kap. 12 § första stycket). ska stödja och ge vägled- ning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna ska svara för (5 kap. 12 § andra stycket). tillhandahåller också, genom upplysningstjänsten Hallå konsument, information till allmänheten om budget- och skuldfrågor och vilken hjälp som finns att få för den som är skuldsatt. Upplysningstjänsten finns tillgänglig bl.a. via internet. Av lagen (2016:676) om skuldsanering för företagare framgår vidare att ska lämna upplysningar om F-skuldsanering till svårt skuldsatta företagare och närstående till företagare som är eller har varit föremål för verkställighet enligt utsökningsbalken (3 §). En mot- svarande bestämmelse finns i skuldsaneringslagen (2016:675). Informa- tion om innebörden av skuldsanering finns vidare allmänt tillgänglig på internet, bl.a. på berörda myndigheters webbplatser. och vid univer- sitet framhåller i detta sammanhang vikten av en fullgod budget- och skuldrådgivning. Även Företagarna lyfter frågan om befintliga kommun- och myndighetsfunktioner är ägnade att fånga upp en ökande skuldsättning på ett tidigt stadium. anför att ett skuldregister skulle kunna vara ett sätt att i ett tidigare skede förhindra överskuldsättning. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att granska marknaden för konsumentkrediter och föreslå åtgärder som motverkar riskfylld kreditgivning och överskuldsättning (dir. 2021:108). I uppdraget ingår att särskilt överväga hur ett skuldregister kan utformas och bedöma vilka åtgärder som skulle kunna vara lämpliga för att ge redan överskuldsatta konsumenter bättre förutsättningar att betala tillbaka sina skulder. Det pågår alltså redan arbete med att överväga ytterligare åtgärder för att förhindra överskuldsättning bland konsumenter. 2021/22:215 lever upp till direktivets bestämmelser om tillgång till verktyg för tidig varning Regeringen kan sammanfattningsvis konstatera att det finns ett flertal verktyg för tidig varning i svensk rätt som bedöms tillräckliga för att förmå företag att tidigt vidta åtgärder för att undvika att hamna på obestånd (artikel 3.1 och 3.2). Det finns också ett antal regionala initiativ där det erbjuds kostnadsfri rådgivning till företag i ekonomiska svårigheter. Dessa företagsjourer fyller en viktig funktion genom att hjälpa företag, inte minst mindre sådana, som står inför ekonomiska svårigheter. Några särskilda lagstiftningsåtgärder för att det arbetet ska kunna bedrivas även fortsätt- ningsvis krävs inte. Regeringen kan vidare konstatera att det finns flera mekanismer för att fånga upp varningssignaler för att fysiska personer hamnar i överskuld- sättning. Som nämns ovan finns det också handlingsdirigerande regler i bl.a. aktiebolagslagen och skatteförfarandelagen som ger företagets företrädare incitament att hålla sig informerade om företagets ekonomiska situation, eller stå risken att bli personligt betalningsansvarig. Information till företag och enskilda om vilken hjälp som finns att tillgå är också allmänt tillgänglig (artikel 3.3 och 3.4). Sådan information finns bl.a. på de berörda myndigheternas webbplatser. Regeringen anser vid en sammantagen bedömning att uppfyller de krav som direktivet ställer i fråga om verktyg för tidig varning. Det finns inte skäl att utnyttja den möjlighet som direktivet ger medlems- staterna att ge stöd till arbetstagarrepresentanter vid deras bedömning av gäldenärens ekonomiska situation (artikel 3.5). Det är dock självklart att företagsrekonstruktioner bör bygga på en dialog med berörda intressenter och att arbetstagarrepresentanter bör involveras på lämpligt sätt i enlighet med det arbetsrättsliga regelverket. 6Förutsättningar för att inleda företagsrekonstruktion Regeringens förslag: Rekonstruktionsförfarandet ska även i fortsätt- ningen vara tillgängligt för näringsidkare som är fysiska eller juridiska personer. Gäldenärer som ägnar sig åt viss finansiell verksamhet ska undantas från möjligheten att beviljas företagsrekonstruktion enligt den nya lagen. Detsamma ska gälla för verksamheter där staten, en kommun, en region eller ett kommunalförbund har ett bestämmande inflytande. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna, bl.a. Svensk För- säkring och , tillstyrker utredningens förslag eller invänder inte mot det. Skälen för regeringens förslag Rekonstruktionsförfarandet ska vara tillgängligt för näringsidkare som är fysiska eller juridiska personer Av insolvensdirektivet framgår att medlemsstaterna ska säkerställa att gäldenärer har tillgång till ett förfarande för att rekonstruera sin verk- samhet. Förfarandet ska finnas tillgängligt när det råder sannolikhet för insolvens. Syftet med förfarandet är att göra det möjligt att bevara arbetstillfällen och upprätthålla företagets verksamhet, genom att i ett tidigt skede möjliggöra för gäldenären att ta itu med sina ekonomiska svårigheter (artikel 4.1 och skäl 24). Fysiska personer som inte är entre- prenörer omfattas inte av direktivet (artikel 1.2 h). Medlemsstaterna har dessutom rätt att begränsa tillgången till rekonstruktionsförfarandet till endast juridiska personer (artikel 1.4). Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion gäller för både juri- diska och fysiska personer. Lagens tillämpningsområde begränsas dock av ett krav på att gäldenären bedriver näringsverksamhet. Begreppet närings- idkare definieras inte i lagen. I förarbetena anges att begreppet är vidsträckt och täcker såväl juridiska som fysiska personer som bedriver näring (prop. 1995/96:5 s. 63). När lagen infördes övervägdes det att begränsa förfarandet till enbart en viss krets av näringsidkare. Regeringen ansåg dock att så inte borde ske och pekade bl.a. på att behovet av rekonstruktion kan vara väl så stort hos ett mindre företag som hos ett större och ansåg det angeläget att inte utesluta någon kategori närings- idkare från möjligheten till företagsrekonstruktion (prop. 1995/96:5 s. 64). Fysiska personer som inte är entreprenörer är uttryckligen undantagna från direktivets tillämpningsområde. Det svenska undantaget för fysiska personer som inte är näringsidkare är därför tillåtet och bör gälla även enligt den nya lagen. Något motsvarande undantag för juridiska personer som inte är näringsidkare finns inte i direktivet. Syftet med direktivet är emellertid att fånga upp företag som bedriver näringsverksamhet. Det åter- speglas genomgående i direktivet, t.ex. genom att det krävs att medlems- staterna vidtar särskilda åtgärder för att skydda arbetstagare under en rekonstruktion. Regeringen gör därför bedömningen att den svenska begränsningen till näringsidkande juridiska personer är tillåten och att samma avgränsning bör gälla även i den nya lagen. Avgörande för om företagsrekonstruktion ska beviljas bör inte vara om gäldenären är en fysisk eller en juridisk person. I stället bör behovet av att rekonstruera verksamheten sättas i främsta rummet, ett behov som kan vara väl så stort hos enskilda näringsidkare. Regeringen gör därför bedöm- ningen att inte bör utnyttja direktivets möjlighet att begränsa tillämpningen av rekonstruktionsförfarandet till enbart juridiska personer. Gäldenärer som ägnar sig åt viss finansiell verksamhet ska undantas från lagens tillämpningsområde Direktivets regler om rekonstruktion är tillämpliga på gäldenärer som befinner sig i ekonomiska svårigheter när det råder sannolikhet för insol- vens (artikel 1.1). Från direktivets tillämpningsområde undantas bl.a. följande gäldenärer (artikel 1.2): –försäkringsföretag eller återförsäkringsföretag, –värdepappersföretag eller företag för kollektiva investeringar, –centrala motparter, –värdepapperscentraler, och –vissa finansinstitut och enheter. Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion gäller för näringsidkare som har betalningssvårigheter. Från tillämpningsområdet är emellertid vissa näringsidkare undantagna (1 kap. 3 § första stycket). Det handlar bl.a. om bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker, kreditmarknads- företag, försäkringsföretag och värdepapperscentraler. Att dessa företag undantagits från lagens tillämpningsområde motiveras bl.a. av att det krävs tillstånd för att bedriva dessa typer av verksamheter och att bolag som bedriver sådan verksamhet står under tillsyn (prop. 1995/96:5 s. 65). Direktivets regler om företagsrekonstruktion gäller för inte nämnda före- tag (artikel 1.2 a, b och e). Regeringen gör därför bedömningen att det svenska undantaget för bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker och kreditmarknadsföretag är tillåtet och att det bör gälla även enligt den nya lagen. Undantaget bör dock formuleras på så sätt att det gäller för kredit- institut eftersom banker och kreditmarknadsföretag utgör kreditinstitut enligt definitionen i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (1 kap. 5 § 10). Även undantaget för försäkringsföretag och värdepappers- centraler bedöms tillåtet och bör behållas i den nya lagen. Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion gäller inte heller för finansiella institut och holdingföretag som är försatta i resolution enligt lagen (2015:1016) om resolution (1 kap. 3 § tredje stycket). Lagen om resolution innehåller bestämmelser om ett särskilt förfarande under statlig kontroll för rekonstruktion eller avveckling (resolution) av finansiell verksamhet som bedrivs av bl.a. kreditinstitut, värdepappersbolag och finansiella holdingföretag. När lagen om resolution infördes ansågs det olämpligt att företagsrekonstruktion och resolution skulle kunna pågå (prop. 2015/16:5 s. 621). Lagen tar sikte på systemviktiga insti- tut. Vilka företag som omfattas av lagen framgår av en förteckning som för (21 § förordningen [2015:1034] om resolution). Direktivet (se artikel 1.2 f) gäller inte för vissa finansinstitut och enheter enligt och rådets direktiv /59/EU av om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kredit- institut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv /891/EEG och och rådets direktiv /24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt och rådets förord- ningar (EU) 1093/2010 och (EU) 648/2012 (krishanteringsdirektivet). Lagen om resolution är tillämplig på kreditinstitut och värdepappersbolag, vissa i hemmahörande finansiella institut och olika typer av holdingbolag samt EES-filialer som är etablerade i (1 kap. 1 §). avses banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse. Definitionen av värdepappersbolag överensstämmer i huvudsak med den definition som finns i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. När det gäller övriga finansiella institut och holdingbolag träffar lagen om resolution, i likhet med kris- hanteringsdirektivet, samma typer av företag som och rådets förordning (EU) 575/2013 av om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) Prop. 2021/22:215 648/2012 (tillsynsförordningen). Regeringen bedömer därför att det svenska undantaget är tillåtet och att ett motsvarande undantag bör gälla i den nya lagen. Även tjänstepensionsföretag, värdepappersbolag och vissa clearing- organisationer ska undantas från lagens tillämpningsområde Den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion gäller inte för tjänste- pensionsföretag, värdepappersbolag och clearingorganisationer (1 kap. 3 § första stycket). Tjänstepensionsföretag nämns inte uttryckligen bland de företag som är undantagna från direktivets tillämpningsområde. Direktivet tillåter emellertid att medlemsstaterna undantar även vissa andra finansiella en- heter som tillhandahåller finansiella tjänster än de som uttryckligen anges, under förutsättning att dessa är föremål för särskilda regler där tillsyns- myndigheterna har långtgående befogenheter att ingripa (artikel 1.3). Tjänstepensionsföretag tillhandahåller finansiella tjänster (se skäl 32 i och rådets direktiv (EU) 2016/2341 av den 14 decem- ber 2016 om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut). Tjänstepensionsverksamhet får endast drivas efter tillstånd och verksam- heten står under tillsyn av (se 2 kap. 1 § och 14 kap. 3 § lagen [2019:742] om tjänstepensionsföretag). I allt väsentligt har samma befogenheter att ingripa mot ett tjänste- pensionsföretag som mot ett försäkringsföretag. I förarbetena till lagen om tjänstepensionsföretag framhöll regeringen att båda institutstyperna driver försäkringsrörelse och att det inte finns anledning att anta att Finans- inspektionens behov av en bred uppsättning ingripandeåtgärder skulle vara mindre när det gäller tjänstepensionsföretagen (prop. 2018/19:158 s. 507). Möjligheten som har att ingripa mot tjänstepensions- företag får anses jämförbar med möjligheterna att ingripa mot ett försäk- ringsföretag. Regeringen anser därför att det svenska undantaget för tjänstepensionsföretag är tillåtet och bör behållas. Direktivet (artikel 1.2 c) innehåller vidare ett undantag för värde- pappersföretag eller företag för kollektiva investeringar enligt definition- erna i tillsynsförordningen. Direktivet (artikel 1.2 d) ska heller inte tillämpas på centrala motparter enligt och rådets förordning (EU) 648/2012 av om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Nämnda undantag i direktivet mot- svarar i huvudsak det svenska undantagen för värdepappersbolag och clearingorganisationer. Som nämns ovan tillåter direktivet att medlems- staterna undantar även vissa andra finansiella enheter som tillhandahåller finansiella tjänster än de som uttryckligen anges. Regeringen bedömer därför att det svenska undantaget i den nuvarande lagen om företags- rekonstruktion i sin helhet är tillåtet och att dessa näringsidkare även framöver bör vara undantagna från den nya lagens tillämpningsområde.