prop · H903219 · 2022-04-07 00:00:00 — 7.om en från hälso- eller miljösynpunkt väsentlig förbättring kan uppnås med användning av någon ny process- eller reningsteknik, 8.om användandet av någon ny teknik för mätning eller uppskattning av förorening eller annan störning skulle medföra väsentligt bättre förutsättningar för att kontrollera verksamheten, 9.om verksamheten helt eller till väsentlig del är förlagd inom ett område där förbud råder enligt en föreskrift eller ett beslut som har meddelats med stöd av 9 kap. 4 §, 10.för att förbättra en anläggnings säkerhet, 11.om det visar sig att anordningar som har vidtagits eller villkor som har meddelats till skydd för fisket med stöd av 11 kap. 8 § eller enligt 6 kap. 5 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet är mindre ändamålsenliga, eller 12. om det kan antas att en säker- 12. om det kan antas att en säker- het som ställts enligt 9 kap. 6 e §, het som ställts enligt 9 kap. 6 e §, 15 kap. 35 eller 37 § eller 16 kap. 15 kap. 35, 36 a eller 37 § eller 3 § är tillräcklig eller är 16 kap. 3 § är tillräcklig större än vad som behövs. eller är större än vad som behövs. I fall som avses i första stycket 5 får tillståndsmyndigheten också besluta om andra åtgärder som behövs för att förebygga eller minska olägenheter för framtiden. 13Senaste lydelse 2019:295. balken eller i föreskrifter som har bestämmelser i balken eller i före- meddelats med stöd av balken till skrifter som har meddelats med stöd av balken till Polismyndig- myndigheten, om det finns miss- tanke om brott. om det finns anledning att anta att ett brott har begåtts. Om tillsynsmyndigheten finner att villkoren i ett tillstånd till en miljöfarlig verksamhet eller vattenverksamhet inte är tillräckliga och det finns förutsättningar enligt 24 kap. 5, 7, 8 eller 9 §, ska myndigheten ansöka om prövning eller ta upp frågan om att ändra eller upphäva villkor utan någon särskild framställning om detta enligt det som sägs i 24 kap. 11 §. Regeringen får meddela föreskrifter om att den verksamhetsutövare som bedriver eller avser att bedriva en miljöfarlig verksamhet som omfattas av anmälningsplikt ska ställa säkerhet för kostnaderna för det avhjälpande av en miljöskada och de andra återställningsåtgärder som kan komma att behövas med anledning av verksamheten. Föreskrifterna får inte avse staten, kommuner, regioner eller kommunalförbund. En avgift som avses i 4 § första stycket ska vara årlig eller på annat sätt periodisk. Om avgiften avser insamling, transport och behandling vid enstaka tillfällen, får kommunen besluta att avgiften ska betalas särskilt för varje tillfälle. Den avgift som avses i 4 § första Den avgift som avses i 4 § första stycket 1 ska bestämmas till högst stycket 1 ska bestämmas till högst det belopp som behövs för att täcka det belopp som behövs för att täcka 14Senaste lydelse 2018:1407. 15 Senaste lydelse 2020:601. kostnader för renhållningen. eller utrustning för andra ändamål eller utrustning för andra ändamål än renhållning räknas av. än renhållning räknas av. får tas ut på ett sådant sätt att ersättning för avfallshantering som enligt föreskrifter som har med- delats med stöd av denna balk ska Avgiften får tas ut på ett sådant sätt att återanvändning, återvinning eller annan miljöanpassad avfallshantering främjas. Avtalar kommunen med någon annan att utföra renhållningen, får avtalet läggas till grund för beräkning av avgiften, om kostnaden därigenom inte blir väsentligt högre än om kommunen själv utför renhållningen. Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot bestämmelsen i artikel 6.3 i förordning (EG) nr 338/97 om skyldighet att i en ansökan lämna uppgift om tidigare beslut om avslag, 2.bryter mot en föreskrift eller ett beslut i ett enskilt fall om tomgångskörning eller gatumusik som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 9 kap. 12 §, 3.bryter mot en föreskrift om skötsel av jordbruksmark som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 12 kap. 8 §, 4.bryter mot en föreskrift om hantering av gödsel som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 12 kap. 10 §, 5.vid en sådan odling av genetiskt modifierade organismer som omfattas av ett tillstånd enligt 13 kap. 12 § bryter mot en föreskrift om försiktighetsmått som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 13 kap. 11 §, 6.bryter mot en föreskrift om märkning av genetiskt modifierade organismer som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av 13 kap. 18 §, 7.bryter mot en bestämmelse om spårbarhet eller märkning enligt artikel 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.6, 5.1 eller 5.2 i och rådets förordning (EG) nr 1830/2003 av om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade organismer och om ändring av direktiv /18/EG, 16Senaste lydelse 2020:601. 8. bryter mot en bestämmelse om information, identifiering, dokumen- Prop. 2021/22:219 tation eller anmälan enligt artikel 6, 12 eller 13 i och rådets förordning (EG) nr 1946/2003 av om gränsöverskridande förflyttning av genetiskt modifierade organismer, 9.på marknaden släpper ut en kosmetisk produkt som inte uppfyller kraven om märkning enligt artikel 19.1 eller 19.2 i förordning (EG) nr 1223/2009, eller på marknaden tillhandahåller en kosmetisk produkt som inte uppfyller kraven om märkning enligt artikel 19.1 a, e eller g i samma förordning, 10.bryter mot skyldigheten att lämna information enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 648/2004, 11.bryter mot en bestämmelse om information eller dokumentation enligt artikel 32, 34 eller 36 i förordning (EG) nr 1907/2006, 12.i fråga om ett växtskyddsmedel som är godkänt i ett annat land i Europeiska unionen men som inte är godkänt i bryter mot artikel 52 i förordning (EG) nr 1107/2009 genom att föra in medlet till , släppa ut det på marknaden eller använda det utan att medlet omfattas av ett sådant parallellhandelstillstånd som krävs enligt artikeln, 13.i fråga om en biocidprodukt som är godkänd i ett annat land i Europeiska unionen men som inte är godkänd i tillhandahåller produkten eller använder den utan att produkten omfattas av ett sådant parallellhandelstillstånd som avses i artikel 53 i förordning (EU) nr 528/2012, 14.bryter mot bestämmelsen i 15 kap. 24 § första stycket eller en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd av 15 kap. 39 § genom att yrkesmässigt eller annars i stor omfattning transportera avfall, eller 15. bryter mot en föreskrift som 15. bryter mot en föreskrift som regeringen har meddelat med stöd regeringen har meddelat med stöd av 15 kap. 30 § genom att för trans- av 15 kap. 30 § genom att lämna port lämna avfall till den som inte avfall till någon som inte har gjort har det tillstånd som krävs för en de anmälningar eller har de tillstånd som krävs för avfalls- Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 §. 1.Denna lag träder i kraft i fråga om 9 kap. 6 e §, 15 kap. 35 och 36 a–36 c §§, 16 kap. 3 §, 19 kap. 5 §, 22 kap. 1, 1 d, 1 f, 13 a och 25 h §§ och 24 kap. 5 § och i övrigt . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för mål eller ärenden om tillstånd som har inletts i mark- och miljödomstol eller hos miljöprövningsdelegation före ikraftträdandet. 2021/22:219 3 Ärendet och dess beredning har granskat det nuvarande systemet med säkerheter för gruvverksamheter (RiR 2015:20). I enlighet med rekommendationer i granskningen tillsatte regeringen en särskild utredare som redovisade betänkandet Statens gruvliga risker (SOU 2018:59). Med utgångspunkt i förslagen i betänkandet har därefter tagit fram promemorian Säkerheter vid hantering av utvinningsavfall. En sammanfattning av promemorian, i den del som avser lagförslagen, finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i (M2021/02019). påbörjade diskussioner med flera kommuner om författningsändringar som borde göras för att ge tillsynsmyndigheter större möjligheter att ingripa mot bristande avfallshantering (M2020/01615). Det resulterade i att tog fram promemorian Ordning och reda på avfallet. En sammanfattning av promemorian, i den del som avser lagförslagen, finns i bilaga 4. Promemorians lagförslag finns i bilaga 5. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. Remissvaren finns tillgängliga i (M2021/00207). kom in med en skrivelse till regeringen om att se över förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar (M2020/00911). Därefter påbörjades en utredning inom , vilken resulterade i promemorian En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter. En sammanfattning av promemorian, i den del som avser lagförslagen, finns i bilaga 7. Promemorians lagförslag finns i bilaga 8. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 9. Remissvaren finns tillgängliga i (M2021/02118). I propositionen behandlas lagförslagen i promemoriorna. Regeringen beslutade att hämta in Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 10. Lagrådets yttrande finns i bilaga 11. Regeringen följer i allt väsentligt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 4.5, 4.7, 8.3 och 8.5, och i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen föreslås ett senare datum för ikraftträdandet av vissa bestämmelser. Ändringen är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Regeringen har därför inte inhämtat Lagrådets yttrande över det förslaget. I förhållande till lagrådsremissen har även vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. Säkerheter vid hantering av 4.1Utgångspunkter för den svenska avfallshanteringen och utvinningsindustrin Enligt det övergripande målet för miljöpolitiken i ska vi till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser. Ett övergripande mål för svensk avfallshantering har slagits fast inom ramen för miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Enligt preciseringen för avfall ska avfallshanteringen vara effektiv för samhället, enkel att använda för konsumenterna och att avfallet förebyggs som resurserna i det avfall som uppstår tas till vara i så hög grad som möjligt samt att avfallets påverkan på och risker för hälsa och miljö minimeras. Avfallspolitiken syftar således till att omhänderta avfallet på ett långsiktigt hållbart sätt så att miljöpåverkan kan minimeras och avfallet kan utnyttjas som en resurs. I regeringens strategi för cirkulär ekonomi fastslås visionen om ett samhälle där resurser används effektivt i giftfria cirkulära flöden och ersätter jungfruliga material (M2020/01133). Den svenska mineralstrategin är en bas för regeringens mineralpolitik (N2013/00972). Visionen i strategin säger att genom ett långsiktigt hållbart användande av landets mineralresurser, i samklang med miljö-, natur- och kulturvärden, skapas tillväxt i hela landet samt att förstärker sin position som EU:s ledande gruv- och mineralnation. är ett av viktigaste gruvländer. Tillsammans med stål- och metallverken utgör gruvnäringen en stor del av den svenska exportindustrin. En aktiv mineral- och gruvnäring innebär oundvikligen uppkomst av stora mängder utvinningsavfall. Avfallet tar lokalt betydande markarealer i anspråk och kan, om det hanteras felaktigt, leda till negativ miljöpåverkan. Det är önskvärt att förebygga uppkomsten av avfall, att utnyttja det avfall som uppkommer på ett resurseffektivt sätt och att se till att risken för negativ miljöpåverkan från avfallet kan minimeras. På EU-nivå regleras verksamheter som hanterar utvinningsavfall i och rådets direktiv /21/EG av om hantering av avfall från utvinningsindustrin och om ändring av direktiv /35/EG (utvinningsavfallsdirektivet) tillsammans med sex beslut från Europeiska kommissionen (kommissionen). Utvinningsavfallsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i förordningen (2013:319) om utvinningsavfall (utvinningsavfallsförordningen). Förordningen ska tillämpas på hanteringen av utvinningsavfall oavsett om avfallet kommer från täkt- eller gruvverksamhet eller från prospektering. Utvinningsavfall utgör avfall enligt 15 kap. 1 § och om- fattas av bestämmelser om avfall. 2021/22:219 ningen (2020:614) inte tillämplig på utvinningsavfall, vilket framgår av avfallsförordningen (1 kap. 15 § 4). För utvinningsavfall gäller i stället bestämmelserna i utvinningsavfallsförordningen. Utvinningsavfallsförordningen innehåller bestämmelser om försiktighetsmått för att förebygga eller i möjligaste mån begränsa skadliga effekter på människors hälsa och miljön som kan uppkomma till följd av hantering av avfall från utvinningsindustrin. Med utvinningsindustri avses industri som utvinner ämnen och material genom att bryta eller på annat sätt ta dem från jordskorpan eller som bearbetar eller på annat sätt hanterar utvunnet material (1 § utvinningsavfallsförordningen). Till utvinningsindustrin hör gruvverksamhet, täktverksamhet och kalkbränning. Industrin omfattar såväl utvinning av en förekomst som bearbetning av det utvunna materialet, men även systematiskt sökande efter en fyndighet. Smältning eller andra uppvärmningsprocesser än kalkbränning och metallurgiska processer omfattas inte av begreppet utvinningsindustri. I denna proposition används uttrycket utvinningsverksamhet synonymt med uttrycket utvinningsindustri. En central del för hur utvinningsavfallsförordningen är avsedd att fungera, är bestämmelserna om avfallshanteringsplanen. Den som i sin verksamhet ger upphov till eller hanterar utvinningsavfall ska vidta avfallsförebyggande åtgärder, främja den återvinning av avfallet som är lämplig från miljösynpunkt och bortskaffa avfallet på ett sätt som är säkert för människors hälsa och miljön (22 §). Avfallshanteringsplanen är en plan för hur man i verksamheten ska genomföra detta. Den som driver en verksamhet som ger upphov till utvinningsavfall eller driver en utvinningsavfallsanläggning ska därför ha en avfallshanteringsplan (23 §). I utvinningsavfallsförordningen finns detaljerade bestämmelser om vad avfallshanteringsplanen ska innehålla. Planen ska bl.a. innehålla en beskrivning av verksamheten, en redogörelse för hur man förebygger eller minskar avfallets skadlighet, uppgifter om mängden utvinningsavfall och en beskrivning av åtgärder som syftar till att undvika föroreningar samt hur avfallet ska hanteras. 4.3 Bestämmelser om säkerhet Principen om att förorenaren betalar Kravet på att ställa säkerhet ska ses mot bakgrund av principen om att förorenaren ska betala; en princip som är väl etablerad i både och i internationella miljökonventioner. Principen kommer också till uttryck som en av de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. 8 § . Huvudregeln är att verksamhetsutövaren ska bära kostnaderna för de förebyggande och avhjälpande åtgärder som behöver vidtas med anledning av en verksamhet. Detta inkluderar kostnaderna för avfalls- hantering samt att stänga, återställa och följa upp verksamheten. Säkerheter i samband med miljöfarlig verksamhet syftar till att skydda samhället, dvs. skattebetalarna, från att behöva stå kostnaden för efter- behandling i situationer där den ansvariga verksamhetsutövaren har försatts i konkurs eller av någon anledning inte kan fullfölja sina skyldig- I sådana situationer ska en ställd säkerhet kunna tas i anspråk Prop. 2021/22:219 (prop. 2006/07:95 s. 104). Om det inte finns någon ansvarig verksamhets- utövare eller om de ställda säkerheterna inte är tillräckliga, kan det allmänna tvingas bekosta nödvändiga åtgärder för att stänga, återställa och följa upp verksamheten. Staten har också ett ansvar att vidta sådana åtgärder för statlig mark. Enligt och rådets direktiv /98/EG av om avfall och upphävande av vissa direktiv (avfallsdirektivet) ska kostnaderna för avfallshanteringen som huvudregel, i enlighet med principen om att förorenaren betalar, belasta den ursprungliga avfallsproducenten eller den nuvarande eller de tidigare avfallsinnehavarna (artikel 14.1). Enligt får tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken för sin giltighet göras beroende av att den som avser att driva verksamheten ställer säkerhet för kostnaderna för det avhjälpande av en miljöskada och de andra återställningsåtgärder som verksamheten kan föranleda (16 kap. 3 §). Bestämmelsen ger alltså en möjlighet att ställa krav på säkerhet men uttrycker inte något krav på att en sådan ska ställas. Det finns en möjlighet för tillsynsmyndigheten att besluta att förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande olägenheter för människors hälsa eller miljön (9 kap. 6 a § ). Denna möjlighet utnyttjas dock endast i begränsad omfattning. I förarbetena till framhålls att det finns starka skäl att meddela villkor om säkerhet om den aktuella verksamheten kan förutses avslutas och det kan finnas ett efterbehandlingsbehov. Det kan också finnas skäl att meddela villkor om säkerhet för fall då det kan ställas krav på en verksamhet att fortlöpande låta frakta bort avfall (prop. 1997/98:45 del 2 s. 205). För täktverksamhet finns ett krav på att ställa säkerhet enligt 9 kap. 6 e § . Enligt bestämmelsen får tillstånd till täkt ges endast om det för uppfyllande av de villkor som ska gälla för tillståndet ställs säkerhet enligt 16 kap. 3 §. Av förarbetena till framgår att säkerheten ska utgöra garanti för att de åtgärder utförs som föreskrivs i täkttillståndet för att begränsa eller motverka skadan på miljön, samt att säkerhetens storlek ska motsvara de kostnader som uppkommer om åtgärderna måste utföras genom det allmännas försorg (prop. 1997/98:45 s. 148). För verksamhet som omfattar deponering av avfall finns ett krav på att ställa säkerhet i 15 kap. 35 § . Enligt bestämmelsen får ett tillstånd till en verksamhet som omfattar deponering av avfall endast ges om verksamhetsutövaren för fullgörandet av de skyldigheter som gäller för deponeringsverksamheten ställer säkerhet enligt 16 kap. 3 § eller vidtar någon annan lämplig åtgärd för sådant säkerställande. Av 15 kap. 5 a § framgår att med deponi avses i balken en upplagsplats för avfall som finns på eller i jorden. Av andra stycket i denna paragraf framgår att som deponi räknas inte en plats där avfall lastas om 2021/22:219 för att förbereda det för vidare transport till en annan plats där det ska behandlas. Som deponi betraktas inte heller en plats där avfall lagras innan det återvinns, om lagringen sker än , och inte heller en plats där avfall lagras innan det bortskaffas, om lagringen sker än . Av 22 kap. 25 § första stycket 11 framgår att en dom som innebär att tillstånd ges i förekommande fall ska innehålla bestämmelser om de villkor som behövs med avseende på avhjälpande av miljöskada och ställande av säkerhet. Enligt utvinningsavfallsdirektivet ska säkerheten fastställas så att alla skyldigheter enligt det tillstånd som utfärdats i enlighet med direktivet har uppfyllts, inbegripet bestämmelser om åtgärder efter stängning (artikel 14.1). Säkerheten ska också fastställas så att det alltid finns tillräckliga medel tillgängliga för att rehabilitera det område som har påverkats av avfallsanläggningen, i enlighet med vad som beskrivs i avfallshanteringsplanen. Av Gruvavfall – Ekonomiska risker för staten, 2015:20 (granskningsrapporten) framgår att de utbetalade beslutade statliga bidragen för efterbehandling av nedlagda gruvor för perioden –2018 uppgår till totalt (s. 58). I Statens gruvliga risker konstateras att ställda säkerheter för de fyra exempel på företag som försatts i konkurs i gruvindustrin inte på långa vägar räcker för att täcka efterbehandlingskostnaderna (s. 85–89). En prövning i två steg Processen att ställa säkerhet i samband med att tillstånd meddelas involverar flera moment och avgörs i två steg. I rättsfallet NJA 2011 s. 296 redogörs för vilka frågor som avgörs i vilket skede av denna tvåstegsprocess, nämligen 1.om tillståndshavaren ska ställa säkerhet, 3.om säkerheten kan ställas efter hand (successivt) enligt plan, 4.vilken form av säkerhet som ska ställas, och 5.om säkerheten är betryggande. Frågorna enligt 1–3 utgör det första steget av processen och tas upp i samband med tillståndsprövningen. Dessa frågor regleras av tillståndsmyndigheten i villkor om ställande av säkerhet. Frågorna enligt 4 och 5, dvs. vilken form av säkerhet som ska ställas och den sammanhängande frågan om säkerheten är betryggande, utgör det andra steget i processen. Dessa frågor avgörs av tillståndsmyndigheten i ett separat ärende först när tillståndshavaren genom tillståndsvillkoren fått klart för sig hur stor säkerheten ska vara och när den ska ställas. 4.4En ny bestämmelse om säkerhet för utvinningsverksamhet i Regeringens förslag: ska endast få ge tillstånd enligt balken eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken till en verksamhet som omfattas av krav på en avfallshanteringsplan för utvinningsavfall om tillståndet förenas med en skyldighet att ställa säkerhet för fullgörandet av de skyldigheter som gäller för verksamheten. Ett tillstånd att driva en sådan verksamhet ska alltid innehålla villkor om att den säkerhet som ska ställas för verksamheten ska godtas innan verksamheten påbörjas. Förslaget i promemorian Säkerheter vid hantering av utvinningsavfall stämmer delvis överens med regeringens. I promemorians förslag framgår det inte av författningstexten att det är ett tillstånd enligt balken eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken som avses. Promemorians förslag innebär vidare att tillståndets giltighet ska göras beroende av att verksamhetsutövaren ställer säkerhet i stället för att tillståndet ska förenas med en skyldighet att ställa säkerhet och att säkerheten ska godtas innan verksamheten påbörjas. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att systemet bör utformas på ett sätt som mer efterliknar finansieringssystemet för kärnavfall och att säkerheten bör omfatta samtliga kostnader för efterbehandling, inte bara kostnaderna för hantering av utvinningsavfall. Alla frågor om prövning och beslut om säkerhetens storlek och form bör samlas till . påpekar vidare att den målsättning som anges i promemorian, att förslagen syftar till att ”minimera” risken för att staten ska bekosta nödvändiga åtgärder, är långtgående och att det skulle innebära stora säkerheter och kostnader för verksamhetsutövaren. Svemin påpekar att olika uppfattningar kan finnas när det gäller frågan om en täkt omfattas av kravet på en avfallshanteringsplan. Detta kan innebära en processrisk. För att minska risken för oklara gränsdragningar om vad säkerheten får tas i anspråk för bör det anges att verksamhetsutövaren ska ställa säkerhet ”för kostnaderna för det avhjälpande av miljöskada och de andra återställningsåtgärder som verksamheten kan föranleda”. Svemin avstyrker förslaget om godtagbar säkerhet som förutsättning för ianspråktagande av tillstånd. En tillfällig säkerhet bör kunna ställas i avvaktan på prövning av säkerhetens form. Tillstånd bör kunna förenas med verkställighetsförordnande. Svemin avstyrker förslaget om att införa en särskild separat säkerhet för hantering av utvinningsavfall för täktverksamheter utan dessa bör även fortsatt omfattas av redan befintlig säkerhet för efterbehandling. Det kan inte anses tids- eller kostnadseffektivt att införa ett separat system för säkerheter för utvinningsavfall för täktverksamheter.