prop · H903178 · 2022-03-21 00:00:00 — Mot denna bakgrund bedömer regeringen, i likhet med kommun, att kommunerna bör kompenseras för kostnaderna i enlighet med finansieringsprincipen. De övriga synpunkter som lämnar, bland annat om att är hårt belastad vilket innebär risker för kontinuiteten, rättssäkerheten och kvaliteten i arbete med placerade barn och att socialnämnden måste tillsätta resurser på ett sätt som matchar de behov kommunerna har, kan inte behandlas inom ramen för nuvarande lagstiftningsarbete. ska kunna besluta om drogtest I avsnitt 9 föreslås att socialnämnden ska få en befogenhet att besluta att vårdnadshavare ska uppmanas att lämna drogtest inför prövning av om vård enligt LVU ska upphöra. Vidare föreslås att socialnämnden ska få befogenhet att besluta att vårdnadshavare eller förälder ska uppmanas att lämna drogtest inför umgänge. Det föreslås också att det av lagstiftningen ska framgå att om socialnämnden finner anledning att kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder är påverkad, har socialnämnden en skyldighet att göra det. Förslaget att reglera att socialnämnden ska kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder är påverkad, om det finns anledning till det, innebär att socialnämndens skyldigheter tydliggörs i lag. har en skyldighet att utreda vårdnadshavares och föräldrars lämplighet inför beslut i fråga om umgänge och vid överväganden om vårdens upphörande. Kommunerna har således kostnader för de utredningsåtgärder som behöver vidtas inom ramen för de bedömningar som behöver göras i fråga om umgänge och vårdens upphörande. Regeringen bedömer att förslaget inte medför några merkostnader för kommunerna. Förslaget innebär endast en möjlighet för socialnämnden att besluta att vårdnadshavare och föräldrar ska uppmanas att lämna drogtest. Förslaget innebär alltså inte någon skyldighet för socialnämnden att fatta beslut om att uppmana vårdnadshavaren eller föräldern utan endast en möjlighet, om förutsättningarna i övrigt är uppfyllda. Som framgår av avsnitt 9.1 förekommer det att socialnämnden kommer överens med en vårdnadshavare eller en förälder om att han eller hon ska lämna drogtest inför umgänge. Det förekommer också att vårdnadshavare kommer överens med socialnämnden om att lämna drogtest inför prövningen av om Prop. 2021/22:178 vård enligt LVU ska upphöra. Dessutom bedömer regeringen att det kommer att handla om ett begränsat antal ärenden eftersom det måste finnas anledning till att kontrollera om en vårdnadshavare eller förälder är påverkad, och beslut om drogtest får endast fattas om åtgärden är förenlig med behovs- och proportionalitetsprincipen. Mot denna bakgrund gör regeringen sammantaget bedömningen att förslaget om att socialnämnden ska kunna besluta om drogtest inte medför några kostnader för kommunerna. Som framgår av avsnitt 9.3.4 föreslår regeringen att beslut om drogtest inte ska kunna överklagas. Är den enskilde missnöjd med hur resultatet av drogtest påverkar socialnämndens bedömning i fråga om umgänge och vårdens upphörande, har den enskilde möjlighet att överklaga socialnämndens beslut om umgängesbegränsning och beslut i fråga om fortsatt vård (se 41 § första stycket 2 och 3 LVU). Förslaget kan medföra att antalet sådana överklaganden ökar, vilket skulle innebära en ökad måltillströmning för förvaltningsdomstolarna och därmed ökad arbetsbörda. Regeringen gör dock bedömningen att det endast kommer att handla om en begränsad ökning. Enligt förslaget ska socialnämnden kunna besluta om drogtest endast om det finns en anledning till det. Beslut om drogtest får inte heller fattas om åtgärden inte är förenlig med behovs- och proportionalitetsprincipen. De krav som uppställs för beslut om drogtest innebär att antalet beslut om drogtest kommer vara begränsat. Domstolarnas arbetsbörda bedöms därför inte påverkas i någon större omfattning. Eventuella kostnadsökningar kommer att vara marginella och bedöms kunna hanteras inom befintliga ekonomiska ramar för Domstolar. Regeringens bedömning: Förslagen bidrar till ökad trygghet, säkerhet och stabilitet och till att stärka principen om barnets bästa för barn som vårdas med stöd av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissin- stanserna instämmer i promemorians bedömning. familjerätt och föräldraskapsstöd (MFoF) uttalar att förslagen i prome- stärker principen om barnets bästa och bidrar till trygghet, säkerhet och stabilitet för barn som vårdas enligt LVU och SoL. kommun anser att förslaget har ett tydligt barnperspektiv och stärker Region påpekar att förslagen kan innebär positiva konsekvenser för de placerade barnens hälsa, stabilitet och bedömer att utredningens förslag stärker barns rättigheter och därmed barns bästa och kommun anser att de förändringar som föreslås innebär ett stärkt skydd för barnet samt att barnets bästa tillmäts större betydelse än nuvarande lagstiftning medger. Region påpekar att föreslagna förändringar i LVU och SoL är bra 2021/22:178 och bedöms ge större tydlighet i hur hela LVU-processen ska stärkas som barnets bästa fångas upp och barnrättsperspektivet mer bestämt tas i beaktande. Skälen för regeringens bedömning: I enlighet med artikel 3 i ska, vid alla åtgärder som rör barnet, i första hand beaktas det som bedöms vara barnets bästa. Förslagen bedöms sammantaget få positiva effekter för barn eftersom samtliga förslag syftar till utökade möjligheter att säkerställa barnets rättigheter och på så sätt stärker principen om barnets bästa. När det gäller förslaget om att socialnämnden ska överväga frågan om vårdnadsöverflyttning senast när barnet har varit placerad i samma familjehem kan förslaget antas medföra att fler vårdnadsöverflyttningar kan komma till stånd i de fall förutsättningarna är uppfyllda. Regeringen anser att en vårdnadsöverflyttning skapar bättre förutsättningar för kontinuitet och trygghet i vården. När det gäller förslaget om att socialnämnden ska följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU innebär förslaget att barns behov av stöd och skydd tillgodoses i större utsträckning än vad som sker . Enligt artikel 6 i ska konventionsstaterna till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnets överlevnad och utveckling. Enligt artikel 19 ska konventionsstaterna vidta alla lämpliga lagstiftningsåtgärder, administrativa, sociala och utbildningsmässiga åtgärder för att skydda barnet mot alla former av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp, vanvård eller försumlig behandling, misshandel eller utnyttjande, inklusive sexuella övergrepp, medan barnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns, vårdnadshavarens eller annan persons vård. Förslaget som innebär att vård enligt 2 § LVU inte får upphöra förrän de omständigheter som föranleder vården har förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt, bidrar till ökad tydlighet, vilket är viktigt utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv. Förslaget markerar vikten av att vården inte upphör för . Barn och unga i samhällets vård är en särskilt utsatt grupp. Barn som vårdas enligt LVU och SoL måste få en så trygg, stabil och säker miljö som möjligt. Av artikel 20 i följer att ett barn som tillfälligt eller varaktigt berövats sin familjemiljö, eller som för sitt eget bästa inte kan tillåtas stanna kvar i denna miljö, ska ha rätt till särskilt skydd och stöd från statens sida. Förslaget om att socialnämnden ska överväga flyttningsförbud kan medföra att flyttningsförbud kommer till stånd i fler fall, då förutsättningarna är uppfyllda. Ett flyttningsförbud syftar till att bevaka barnets bästa. Förslaget om att socialnämnden ska kunna besluta att vårdnadshavare och föräldrar ska uppmanas att lämna drogtest innebär att nya verktyg tillförs socialnämnden. Härigenom ges socialnämnden bättre förutsättningar att skydda barn mot att fara illa. Sammantaget gör regeringen bedömningen att samtliga förslag som föreslås i promemorian stärker barnrättsperspektivet för placerade barn. Regeringens bedömning: En ökad trygghet, säkerhet och stabilitet för barn som är och har varit i samhällsvård kan leda till att dessa barn ges bättre framtidsutsikter när det gäller hälsa, utbildning, personlig utveckling och yrkesliv, vilket kan bedömas gynnsamt för samhällsekonomin. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för bedömningen: Syftet med förslagen är att öka tryggheten, säkerheten och stabiliteten för placerade barn. Uppnås detta syfte bedömer regeringen, i likhet med promemorian, att vinster ges för samhället på så sätt att dessa barn får goda möjligheter att utvecklas väl och bidra till samhällets utveckling och välfärd. Ökade möjligheter för socialnämnden att skydda barn från att fara illa bör kunna leda till bättre framtidsförutsättningar för barn och som en följd av detta, till minskade kostnader för kommunerna och staten. 12.4Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen Regeringens bedömning: Förslaget om att socialnämnden ska överväga om flyttningsförbud, förslaget om att socialnämnden ska följa upp barns situation efter avslutad vård enligt LVU, förslaget om att socialnämnden ska överväga frågan om överflyttning av vårdnaden senast när barnet varit placerad i samma familjehem och förslaget om att socialnämnden ska kunna besluta om drogtest, innebär inskränkningar i den kommunala självstyrelsen. Inskränkningarna bedöms dock vara proportionerliga. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten instämmer i promemorians bedömning eller har inga invändningar mot den. framför bland annat att inskränkningarna i den kommunala självstyrelsen är motiverade, nödvändiga och proportionerliga med bibehållande av handlingsutrymmet för professionen inom områden. Skälen för regeringens bedömning: Enligt 14 kap. 2 § regeringsformen, sköter kommunerna lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. 3 § regeringsformen bör en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som föranlett den. Denna proportionalitetsprincip innebär att förslaget inte får vara onödigt långtgående och om syftet med det kan uppnås på ett mindre ingripande sätt så ska den väg väljas som lägger minst band på kom- 2021/22:178 det således göras dels en analys av de konsekvenser det tänkta förslaget får för den kommunala självstyrelsen, dels en avvägning mellan de kommunala självstyrelseintressena och de nationella intressen som den föreslagna lagstiftningen ska tillgodose. Med det övergripande ansvar som staten (riksdag och regering) har för att barn får det stöd och skydd som de behöver om de far illa eller riskerar att fara illa, följer att det är nödvändigt att staten granskar och följer upp den kommunala verksamheten. I de fall utvecklingen inte är tillfreds- ställande eller går i fel riktning kan regeringen ta initiativ för att styra utvecklingen i önskad riktning. Det finns också en möjlighet för staten att i förhållande till allmänna värdegrunder eller andra övergripande intressen reglera den kommunala verksamheten för att garantera att denna bedrivs enligt dessa värdegrunder eller intressen. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att flera av förslagen innebär en mer precis reglering av verksamhet. om frågor där en högre detaljeringsgrad i reglering bedöms nödvändig utifrån det övergripande intresset att stödja och skydda barnet. Förslaget att vård enligt 2 § LVU inte får upphöra förrän de omstän- digheter som föranleder vården har förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt, utgör en kodifiering av praxis. därför inget nytt åliggande för socialnämnden och innebär inte någon inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Förslaget att socialnämnden ska överväga flyttningsförbud innebär ett nytt åliggande för socialnämnden och en inskränkning i den kommunala självstyrelsen även om socialnämnderna bör uppmärksamma bestämmelsen om flyttningsförbud vid prövning av om vård enligt LVU eller vård enligt SoL ska upphöra. Genom förslaget säkerställs att socialnämnden beaktar bestämmelsen om flyttningsförbud. antas bidra till ökad trygghet och stabilitet för placerade barn. bakgrund görs bedömningen att förslaget utgör ett proportionellt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. När det gäller förslaget om att socialnämnden särskilt ska överväga frågan om vårdnadsöverflyttning när barnet varit placerad i samma familjehem , innebär även det en inskränkning i den Eftersom förslaget kan antas bidra till ökad trygghet och stabilitet för placerade barn görs bedömningen att förslaget utgör ett proportionellt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Förslaget att socialnämnden ska följa upp barns situation efter det att vården har upphört innebär ett nytt åliggande för socialnämnden och en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. I vissa fall kan det kvarstå en stor oro för barnets situation efter att vård enligt LVU har upphört. bedöms viktigt att kunna följa upp barnets situation efter avslutad vård enligt LVU för att säkerställa att det blir tryggt, stabilt och säkert för Mot denna bakgrund görs bedömningen att förslaget utgör ett proportionellt ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Förslaget som ger socialnämnden en befogenhet att i vissa situationer kunna besluta om drogtester för vårdnadshavare och föräldrar till barn som vårdas enligt LVU innebär en möjlighet för socialnämnden. reglering har en inverkan på den kommunala självstyrelsen. förslaget innebär att kommunen tillförs en befogenhet att i vissa fall besluta om drogtest, och ingen skyldighet, bedöms förslaget innebära ett begränsat ingrepp i den kommunala självstyrelsen. möjligt att uppnå syftet med mindre ingripande åtgärder. därför vara proportionerligt. Sammantaget bedöms flera av förslagen utgöra en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Inskränkningarna bedöms dock vara proportionerliga i förhållande till syftet med förslagen, som inte kan uppnås med mindre ingripande åtgärder. 12.5Konsekvenser för jämställdheten och det brottsförebyggande arbetet Regeringens bedömning: Förslagen kan förväntas få positiva effekter för jämställdheten och det brottsförebyggande arbetet. Promemorians bedömning överensstämmer inte med regeringens bedömning. I promemorian görs bedömningen att förslagen inte får några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män. Remissinstanserna: anser att förslagen om att stärka barnets bästa vid upphörande av tvångsvård kan bidra till att det ställs högre krav på att våldsutövare och missbrukande föräldrar tar emot hjälp och stödinsatser för att ändra sitt beteende och för att visa att förändringen är varaktig och genomgripande. Förslaget kan således bidra till positiva konsekvenser för det våldsförebyggande arbetet utifrån det femte jämställdhetspolitiska delmålet om jämställd hälsa och det sjätte jämställdhetspolitiska målet om att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Skälen för regeringens bedömning: När det gäller konsekvenserna för jämställdheten mellan kvinnor och män anser regeringen att effekterna kan antas bli positiva. Ett jämställdhetspolitiskt delmål är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Delmålet har även en stark koppling till närliggande former av våld såsom våld mot barn. Förslagen syftar till att stärka tryggheten, säkerheten och stabiliteten för placerade barn. Genom förslagen ökar socialnämndens möjligheter att skydda barn från att fara illa, t.ex. utsättas för fysiskt och psykiskt våld. Regeringen anser därför att förslagen kan förväntas stärka förutsättningarna för att delmålet uppnås. Som påpekas av kan förslagen även komma att bidra till att våldsutövare och missbrukande vårdnadshavare motiveras till att ta emot stöd för att förändra sin situation. Utifrån det perspektivet kan förslagen komma att bidra till det brottsförebyggande arbetet. Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några konsekvenser för de övriga områden som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanser: Inga remissinstanser uttalar sig specifikt om den bedömning som är aktuell här. 2021/22:178 Skälen för regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga 1 § Insatser inom för barn och ungdom ska göras i samförstånd med den unge och hans eller hennes vårdnadshavare enligt bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453). Insatserna ska präglas av respekt för den unges människovärde och integritet. Den som är ska dock beredas vård enligt denna lag, om någon av de situationer som anges i 2 eller 3 § föreligger och det kan antas att behövlig vård inte kan ges den unge med samtycke av den eller dem som har vårdnaden om honom eller henne och, när den unge har fyllt , av honom eller henne själv. Vård med stöd av 3 § får även beredas den som har fyllt 18 men inte , om sådan vård med hänsyn till den unges behov och personliga förhållanden i övrigt är lämpligare än någon annan vård och det kan antas att behövlig vård inte kan ges med den unges samtycke. Vissa andra åtgärder får vidtas utan samtycke enligt 22, 24, 31 a, 32 a och 32 b Vid beslut enligt denna lag ska vad som är bäst för den unge vara avgörande. I paragrafen regleras de allmänna förutsättningarna för vård och andra åtgärder enligt lagen. Fjärde stycket i bestämmelsen ändras så att de föreslagna 32 a och 32 b §§ läggs till i uppräkningen av sådana andra åtgärder som inte för- utsätter något samtycke från vårdnadshavarna och den unge (se kommen- taren till 32 a och 32 b §§). Övervägandena finns i avsnitt 9. 13 § Har den unge beretts vård med stöd av 2 §, ska socialnämnden minst en gång var sjätte månad överväga om vård enligt lagen fortfarande behövs och hur vården bör inriktas och utformas. Har den unge beretts vård med stöd av 3 §, ska socialnämnden för verkställighet av vårdbeslutet pröva om vård med stöd av lagen ska Denna fråga ska därefter prövas fortlöpande från Paragrafen innehåller bestämmelser om socialnämndens ansvar att följa vård som beretts den unge med stöd av 2 eller 3 §. Nuvarande tredje och fjärde styckena har, med vissa ändringar, flyttats till en ny bestämmelse, 13 c § (se kommentaren till 13 c §). 13 b § När socialnämnden prövar om vård som har beslutats med stöd av denna lag ska upphöra för någon som är och som är placerad i ett hem som avses i 6 kap. 6 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453), ska socialnämnden också särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud enligt 24 §. Paragrafen, som är ny, innehåller en skyldighet för socialnämnden att särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud enligt 24 § när nämnden prövar om vård som har beretts den unge med stöd av 2 eller 3 § ska upphöra. Bestämmelsen är endast tillämplig om den unge är och placerad i ett enskilt hem, eftersom flyttningsförbud enligt 24 § endast kan meddelas för underåriga som är placerade i ett sådant hem som avses i 6 kap. 6 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453). Med enskilt hem avses såväl familjehem som ett annat enskilt hem i vilket den unge placerats genom en s.k. privatplacering (prop. 2002/03:53 s. 90–91 och 108). Bestämmelsen innebär att nämnden ska ta ställning till om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud nämnden prövar om vården ska upphöra. När det gäller vård som beretts den unge med stöd av 2 § innebär det att socialnämnden ska ta ställning till om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud ett sådant övervägande som avses i 13 § första stycket leder till att socialnämnden prövar frågan om vårdens upphörande (om övervägande av vård, se prop. 2020/21:35 s. 18– 21). För vård som beretts den unge med stöd av 3 § innebär det att nämnden ska ta ställning till om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud nämnden i enlighet med 13 § andra stycket prövar om vården ska upphöra. ska också vid varje annat tillfälle som den prövar om vård enligt 2 eller 3 § ska upphöra, t.ex. när en vårdnadshavare eller den unge själv om han eller hon har fyllt begär att vården ska upphöra, överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud. Oavsett om socialnämndens prövning av vården resulterar i att vården upphör eller inte, ska nämnden ta ställning till om det finns skäl att ansöka om ett flyttningsförbud. Om t.ex. vårdnadshavaren har begärt att vården ska upphöra men socialnämnden beslutar att den ska fortsätta ska socialnämnden också ta ställning till om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud för det fall förvaltningsrätten senare vid ett överklagande skulle besluta att vården ska upphöra (se prop. 1989/90:28 s. 119). I brådskande situationer har socialnämnden också möjlighet att själv fatta beslut om tillfälligt flyttningsförbud enligt 27 §. Ordet särskilt markerar att bestämmelsen inte är uttömmande i den meningen att socialnämnden endast kan överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud . Den skyldighet som socialnämnden får genom den nya bestämmelsen hindrar således inte att socialnämnden vid andra tillfällen överväger om det finns det skäl att ansöka om flyttningsförbud. Ett övervägande av om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud innebär inte att övervägandet måste leda fram till ett formellt beslutsförfarande. Övervägandet ska däremot alltid dokumenteras enligt 11 kap. 5 § socialtjänstlagen. Övervägandena finns i avsnitt 6. 2021/22:178 13 c § När den unge har varit placerad i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § . Därefter ska frågan övervägas . Vid ett sådant övervägande ska följande särskilt beaktas: – den unges och familjehemsföräldrarnas inställning till en vårdnadsöverflyttning, –den unges relation till familjehemsföräldrarna och deras förmåga att tillgodose den unges behov av en trygg och god uppväxt, –familjehemsföräldrarnas inställning till och förmåga att tillgodose den unges behov av kontakt med sina föräldrar och andra närstående, och –den unges relation till sina föräldrar. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om socialnämndens skyldighet att särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § . Första stycket motsvarar nuvarande 13 § tredje stycket med den skillnaden att socialnämnden ska särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden när den unge har varit placerad i samma familjehem från det att placeringen verkställdes, i stället för som gäller enligt nuvarande bestämmelse. Bestämmelsen innebär endast en skyldighet för nämnden att överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden. Tidigareläggningen av denna skyldighet innebär ingen ändring i förutsättningarna för en vårdnadsöverflyttning. Om nämnden bedömer att förutsättningarna inte är uppfyllda ska någon ansökan inte göras. Av 6 kap. 8 § framgår att om ett barn har stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och det är uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, ska rätten utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshavare utöva vårdnaden om barnet. Det finns ingen absolut tidsgräns för när ett barn kan anses ha vårdats stadigvarande i ett familjehem. I förarbetena uttalas att det krävs att barnet har fått en så pass stark bindning till sitt nya hem att det uppfattar det som sitt eget (se prop. 1981/82:168 s. 70).