prop · H903248 · 2022-06-07 00:00:00 — Kompletterande regressionsanalyser av uppgifter visar genomgående liknande resultat. Dessa resultat redovisas inte i rapporten. Systemet för kostnadsutjämning förändrades 2020. Detta kommenteras särskilt i avsnitt 3.3.3. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A 3.3.1Puckelformat samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och den kommunalekonomiska utjämningen Det finns ett samband mellan kommunernas intäkter från fastighetsavgiften och avgifter och bidrag i den kommunalekonomiska utjämningen. (I det följande använder vi termen bidrag för både avgifter och bidrag. En avgift kan betraktas som ett negativt bidrag.) Sambandet är dock inte tydligt positivt eller negativt, utan är puckelformat. Det framgår av den högra panelen i figur 12, där kommunerna är uppdelade i tio lika stora grupper (decilgrupper), efter deras storlek på utjämningsbidrag. Intäkterna från fastighetsavgiften är i genomsnitt som lägst i både den nedre och den övre delen av bidragsfördelningen. Den femtedel av kommunerna som hade lägst intäkter från fastighetsavgiften per invånare är kraftigt överrepresenterad i både decilgrupp 1 och decilgrupp 10. Högst genomsnittliga intäkter från fastighetsavgiften har kommunerna i mitten av bidragsfördelningen. Den genomsnittliga skillnaden är störst mellan decilgrupp 1 och decilgrupp 6 och uppgår till per invånare. Det är enbart en liten del av de skillnader som finns mellan kommunerna i intäkter från fastighetsavgiften per invånare som återspeglas i skillnaderna mellan decilgrupperna.73 Figur 12 Kommunalekonomiskt utjämningsbidrag och kommunernas intäkter från fastighetsavgiften per invånare 2019, genomsnitt per decilgrupp Anm.: I varje decilgrupp ingår 29 kommuner. Indelningen är gjord utifrån rankning av kommunernas avgifter eller bidrag i den kommunalekonomiska utjämningen. Källor: SCB, SKR och egna beräkningar. 73Detta framgår av regressionernas justerade R2-värde, som är lågt. 36R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N En regressionsanalys bekräftar att sambandet mellan intäkterna från fastighetsavgiften och utjämningsbidrag är puckelformat. Det finns ett positivt samband mellan intäkterna från fastighetsavgiften och utjämningsbidraget i en stor del av bidragsfördelningen, men det positiva sambandet är avtagande. I den övre delen av fördelningen är sambandet negativt. Regressionsanalyser per huvudgrupp i kommungruppsindelningen visar att sambandet mellan intäkterna från fastighetsavgiften och utjämningsbidrag är puckelformat i två huvudgrupper: storstäder och storstadsnära kommuner samt större städer och kommuner nära större stad. I huvudgruppen mindre städer/tätorter och landsbygdskommuner finns det inget samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och utjämning. 3.3.2Positivt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och inkomstutjämning Det puckelformade sambandet mellan intäkter från fastighetsavgiften och den kommunalekonomiska utjämningen förklaras delvis av att det finns ett positivt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och inkomstutjämningen. Kommuner med högre inkomstutjämningsbidrag har i genomsnitt högre intäkter från fastighetsavgiften jämfört med kommuner med lägre inkomstutjämningsbidrag, givet att kommunerna har samma kostnadsutjämningsbidrag och samma strukturbidrag. Regressionsanalyser visar att storleken på sambandet är förhållandevis litet. En skillnad på i inkomstutjämningsbidrag följs åt av en skillnad på i intäkter från fastighetsavgiften. Inkomstutjämningen utjämnar för skillnader i skattekraft. Kommuner med lägre skattekraft får ett högre inkomstutjämningsbidrag. Kommuner med lägre skattekraft har följaktligen i genomsnitt högre intäkter från fastighetsavgiften jämfört med kommuner med högre skattekraft, givet att kommunerna har samma kostnadsutjämningsbidrag och samma strukturbidrag.74 Separata analyser av de tre huvudgrupperna i kommungruppsindelningen visar dock att detta samband inte finns i de olika grupperna. Detta indikerar att det finns en viktig skillnad mellan huvudgrupperna som är avgörande för skillnaderna i intäkter från fastighetsavgift. En tydlig skillnad mellan huvudgrupperna är den genomsnittliga fastighetsavgiften per småhus 2008. Den indikerar hur stor andel av bostäderna som det betalas maximal fastighetsavgift för (takbeloppet). Den genomsnittliga fastighetsavgiften per småhus 2008 var högst i huvudgruppen storstadskommuner till följd av höga taxeringsvärden. Där är också skattekraften högst och intäkterna från fastighetsavgiften per invånare lägst, se tabell 1. På motsvarande sätt var den genomsnittliga fastighetsavgiften per småhus 2008 lägst i huvudgruppen mindre 74Inkomstutjämningen beaktar även skillnader i skatteväxling mellan kommuner och regioner. Detta påverkar inte resultatet att det finns ett negativt samband mellan kommunernas intäkter från fastighetsavgift och skattekraft. Regressionsresultat där skattekraft ingår redovisas inte i rapporten. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A städer/tätorter och landsbygdskommuner till följd av låga taxeringsvärden. Där är skattekraften lägst och intäkterna från fastighetsavgiften per invånare högst. Detta tolkar vi som att kommuner där takbeloppet har begränsat fastighetsavgiftens utveckling i genomsnitt har högre skattekraft och därmed lägre inkomstutjämningsbidrag jämfört med kommuner där takbeloppet inte har begränsat utvecklingen av fastighetsavgifter i samma utsträckning. Tabell 1 Skattekraft, intäkt från fastighetsavgiften per invånare och genomsnittlig fastighetsavgift per småhus, per huvudgrupp (% av rikets 2019 (kr/inv.) (% av takbeloppet) kommuner nära större stad Mindre städer/tätort och Källor: ESV, SKR, SCB och egna beräkningar. 3.3.3Negativt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och kostnadsutjämning Det puckelformade sambandet mellan intäkter från fastighetsavgiften och den kommunalekonomiska utjämningen förklaras också delvis av att det finns ett negativt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och kostnadsutjämningen. Kommuner med högre kostnadsutjämningsbidrag har i genomsnitt lägre intäkter från fastighetsavgiften jämfört med kommuner med lägre kostnadsutjämningsbidrag, givet att kommunerna har samma inkomstutjämningsbidrag och strukturbidrag. Även storleken på detta samband är förhållandevis litet. En skillnad på i kostnadsutjämningsbidrag följs åt av en skillnad på -i intäkter från fastighetsavgiften. Separata analyser av de tre huvudgrupperna i kommungruppsindelningen visar att detta samband finns för två av grupperna. Kostnadsutjämningen bygger på ett komplext system som utjämnar för ett stort antal strukturella faktorer. beräknades avgifterna och bidragen i kostnadsutjämningen med hjälp av 10 delmodeller. I varje delmodell ingår flera strukturella faktorer. Vissa av dessa faktorer ingår i flera modeller. I varje delmodell beräknas en strukturellt betingad kostnad per invånare (standardkostnad). Avgifterna och bidragen i kostnadsutjämningen beräknas utifrån summan av dessa standardkostnader. 38R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Det finns ett negativt samband mellan intäkterna från fastighetsavgiften och standardkostnaden i 7 av de 10 delmodellerna: •Barn och ungdomar med utländsk bakgrund Kommuner som hade högre standardkostnad i någon av de uppräknade modellerna hade i genomsnitt lägre intäkter från fastighetsavgiften jämfört med kommuner som hade lägre standardkostnad. Det finns ett positivt samband mellan intäkterna från fastighetsavgiften och standardkostnaden för äldreomsorg. Det kan möjligen delvis förklaras av att det kompenseras för gles bebyggelse i den delmodellen som kommuner med glesare bebyggelse i genomsnitt har fler småhus per invånare jämfört med kommuner med tätare bebyggelse. Det finns inget samband mellan intäkterna från fastighetsavgiften och standardkostnaden för gymnasieskola och för bebyggelsestruktur. En jämförelse mellan de tre huvudgrupperna i kommungruppsindelningen visar att sambanden mellan standardkostnader och intäkterna från fastighetsavgiften skiljer sig åt mellan huvudgrupperna. Gemensamt för de tre huvudgrupperna är att kommuner med högre standardkostnad för individ- och familjeomsorg och för barn och ungdomar med utländsk bakgrund i genomsnitt hade lägre intäkter från fastighetsavgiften jämfört med kommuner med lägre standardkostnader i dessa två delmodeller. Detta kan delvis förklaras av att standardkostnaden för individ- och familjeomsorg och för barn och ungdomar med utländsk bakgrund i samtliga huvudgrupper samvarierar negativt med antalet småhus (inklusive fritidshus) per invånare.75 Antalet småhus per invånare påverkar i sin tur intäkterna från fastighetsavgiften positivt. Systemet för kostnadsutjämning ändrades 2020 Resultaten som redovisats ovan avser 2019. förändrades systemet för kostnadsutjämning. Fyra delmodeller togs bort (barn och ungdomar med utländsk bakgrund, befolkningsförändringar, bebyggelsestruktur och löner), tre nya delmodeller infördes (vuxenutbildning, verksamhetsövergripande 75Korrelationskoefficienten för antalet småhus (inklusive fritidshus) 2008 och standardkostnad för individ- och familjeomsorg är -0,48. Korrelationskoefficienten för antalet småhus (inklusive fritidshus) 2008 och standardkostnad för barn och ungdomar med utländsk bakgrund är -0,45. Dessa koefficienter gäller när samtliga kommuner ingår i analysen. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A kostnader samt infrastruktur och skydd) och förändringar gjordes av de delmodeller som bibehölls.76 Kompletterande analyser visar att det negativa sambandet mellan intäkter från fastighetsavgiften och kostnadsutjämningen även finns . De samband som redovisats ovan mellan intäkter från fastighetsavgiften och standardkostnader i de olika delmodellerna gäller även . Sambanden mellan intäkter från fastighetsavgiften och standardkostnader för de tre nya delmodellerna är följande: Det är negativt för delmodellen vuxenutbildning, positivt för delmodellen infrastruktur och skydd och ej statistiskt signifikant för delmodellen verksamhetsövergripande kostnader. Gemensamt för de tre huvudgrupperna i kommungruppsindelningen är att kommuner med högre standardkostnad för förskoleverksamhet, för vuxenutbildning och för individ- och familjeomsorg i genomsnitt hade lägre intäkter från fastighetsavgiften 2020 jämfört med kommuner med lägre standardkostnader i dessa tre delmodeller. Även här förklaras sambanden delvis av att dessa standardkostnader samvarierar negativt med antalet småhus (inklusive fritidshus) per invånare.77 Antalet småhus per invånare påverkar i sin tur intäkterna från fastighetsavgiften positivt. 3.3.4Positivt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och strukturbidrag Även strukturbidraget bidrar till det puckelformade sambandet mellan intäkter från fastighetsavgiften och den kommunalekonomiska utjämningen. En regressionsanalys visar att det finns ett positivt samband mellan intäkter från fastighetsavgiften och strukturbidrag när vi kontrollerar för den övriga utjämningen. Kommuner som har ett högre strukturbidrag har i genomsnitt en högre intäkt från fastighetsavgiften jämfört med kommuner som har ett lägre strukturbidrag.78 En skillnad på i strukturbidrag följs åt av en skillnad på i intäkter från fastighetsavgift. Det är 61 kommuner som får strukturbidrag. 38 av dem ingår i kommungrupperna landsbygdskommun och landsbygdskommun med besöksnäring. 2019/20:11, bet. 2019/20:FiU18, rskr. 2019/20:41. 77Korrelationskoefficienten för antalet småhus (inklusive fritidshus) 2008 och standardkostnad för förskoleverksamhet och skolbarnomsorg är -0,59. Korrelationskoefficienten för antalet småhus (inklusive fritidshus) 2008 och standardkostnad för vuxenutbildning är -0,12. Korrelationskoefficienten för antalet småhus (inklusive fritidshus) 2008 och standardkostnad för individ- och familjeomsorg är -0,31. Dessa koefficienter gäller när samtliga kommuner ingår i analysen. 78Det positiva sambandet finns även 2020. 40R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 4Fördelningen av riktade statsbidrag mellan kommunerna Vi bedömer att fördelningen av riktade statsbidrag till viss del är förenlig med målet om likvärdiga ekonomiska förutsättningar. En del av bidragsmedlen fördelas med hjälp av kommunspecifika bidragsramar. Vi bedömer att fördelningen av dessa medel är förenlig med målet om likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Det beror på att det inte finns några stora skillnader mellan kommunerna i hur stor andel av sammanlagd bidragsram de tar del av – de flesta kommunerna tar del av av sin sammanlagda bidragsram. Det finns inte heller något tydligt samband mellan hur stor andel av bidragsramen kommunerna nyttjar och den kommunalekonomiska utjämningen. En del av bidragsmedlen fördelas utan kommunspecifika bidragsramar. Det är stora skillnader i hur många av dessa statsbidrag kommunerna tar del av. Vi bedömer att fördelningen av dessa medel inte helt är förenlig med målet om likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Det beror på att kommuner som har högre utjämningsbidrag i genomsnitt tar del av färre riktade statsbidrag utan bidragsramar jämfört med kommuner som har lägre utjämningsbidrag. Detta förklaras till stor del av kommunernas befolkningsstorlek. Mindre kommuner tar i genomsnitt del av färre riktade statsbidrag jämfört med större kommuner. 4.1 Riktade statsbidrag i granskningen 4.1.1Drygt fördelades från de riktade statsbidrag som ingår i granskningen I granskningen ingår 41 statsbidrag som fördelade till kommunerna 2019. En stor del av de riktade statsbidragen, både till antal och belopp, avser bidrag inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning, se figur 13. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A Figur 13 Riktade statsbidrag per utgiftsområde i granskningen, antal respektive belopp 6 Försvar och samhällets krisberedskap (2 statsbidrag, ) 8 Migration (1 statsbidrag, ) 9 Hälsovård, sjukvård och omsorg (6 statsbidrag, 1 ) 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering (1 statsbidrag, ) 16 Utbildning och universitetsforskning (18 statsbidrag, 15 ) 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid (3 statsbidrag, ) 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik (1 statsbidrag, ) 19 Regional tillväxt (3 statsbidrag, ) 20 Allmän miljö- och naturvård (1 statsbidrag, ) 22 Kommunikationer (3 statsbidrag, 1 ) 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel (2 statsbidrag, ) Källa: Egna beräkningar. 4.1.2 Antalet statsbidrag varierar mellan kommunerna Det varierar hur många riktade statsbidrag som kommunerna tar del av. I stort sett alla kommuner har tagit del av minst hälften av granskningens 41 statsbidrag. Merparten av kommunerna, , har tagit del av 24–30 bidrag. Ingen kommun har tagit del av samtliga bidrag, se figur 14. 42R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Figur 14 Antal riktade statsbidrag per kommun. Källa: Egna beräkningar. 4.2 Fördelningen av riktade statsbidrag med bidragsramar De flesta kommunerna erhöll bidragsmedel som motsvarade en hög andel av kommunens sammanlagda bidragsram. Det finns inget tydligt samband mellan hur stor andel av sammanlagd bidragsram som kommunen nyttjade och den kommunalekonomiska utjämningen. Det gäller såväl de olika delarna i utjämningen som utjämningen som helhet. Det finns inte heller något tydligt samband mellan kommunernas erhållna bidragsmedel som andel av sammanlagd bidragsram och kommunernas befolkningsstorlek. Mindre kommuner tar dock del av färre riktade statsbidrag med bidragsramar men nyttjar en större del av sina bidragsramar. 4.2.1Liten skillnad mellan kommunernas erhållna bidragsmedel och den sammanlagda bidragsramen Knappt hälften av de riktade statsbidrag som ingår i granskningen (18 av 41) har kommunspecifika bidragsramar, det vill säga takbelopp för hur mycket medel var och en av kommunerna som mest kan få beviljat. Dessa bidrag fanns inom sex utgiftsområden och fördelade två tredjedelar av de sammantagna medlen (14,). De flesta kommunerna erhöll bidragsmedel som motsvarade en hög andel av kommunens sammanlagda bidragsram, det vill säga det högsta sammanlagda beloppet kommunen kan få beviljat, se figur 15. Av 290 kommuner erhöll 264 kommuner bidragsmedel som översteg av den sammanlagda R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A 26 kommuner erhöll bidragsmedel som understeg . Av de 18 riktade statsbidragen med bidragsramar tog samtliga kommuner del av hela sin tilldelade bidragsram för 5 bidrag.79 Den sammanlagda bidragsramen uppgick i genomsnitt till per invånare. Skillnaden i bidragsmedel mellan och av bidragsramen motsvarar i genomsnitt således per invånare. Figur 15 Kommuners erhållna bidragsmedel som andel av den sammanlagda bidragsramen och befolkningsstorlek, procent respektive antal invånare Anm.: Exklusive de fyra kommunerna med högst invånarantal (över 200 000 invånare). andel är , , Malmös och . Källa: Egna beräkningar. Fördelningen av bidragsmedel som andel av sammanlagd bidragsram följer inget tydligt geografiskt mönster, se bilaga 4. 79Det var Tillfälligt stöd för ensamkommande unga asylsökande m.fl. (UO 8), Socioekonomiskt eftersatta områden (UO 13), Maxtaxa som följer av förordning 2001:160 (UO 16), Socioekonomiskt eftersatta kommuner (UO19) och Kommuner i glesbygd (UO 23). Samtliga kommuner hade en bidragsram för maxtaxa men inte för övriga fyra bidrag. 44R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 4.2.2Mindre kommuner tar del av färre riktade statsbidrag men nyttjar mer av bidragsramarna Figur 15 indikerar att det inte finns något tydligt samband mellan kommunernas erhållna bidragsmedel som andel av sammanlagd bidragsram och kommunernas befolkningsstorlek. Detta bekräftas också av våra regressionsanalyser. Tidigare studier har visat att mindre kommuner tar del av färre riktade statsbidrag jämfört med större kommuner. Detta samband finner också vi, men den genomsnittliga skillnaden är liten. Vi finner emellertid också att mindre kommuner i större utsträckning tar del av bidrag som har något större bidragsramar jämfört med större kommuner. Vi finner även att mindre kommuner nyttjar en något större del av bidragsramen för de bidrag de tar del av jämfört med större kommuner. 4.2.3 Inget tydligt samband med kommunalekonomisk utjämning80 Det finns inget samband mellan hur stor andel av sin sammanlagda bidragsram som kommunen nyttjar och någon av delarna i utjämningen. Det visar regressionsanalyser där samtliga kommuner ingår. Det finns heller inget samband mellan hur stor andel av sin sammanlagda bidragsram som kommunen nyttjar och den kommunalekonomiska utjämningen som helhet. I två huvudgrupper i kommungruppsindelningen finns det dock ett positivt samband mellan nyttjande av sammanlagd bidragsram och inkomstutjämningen, när vi kontrollerar för övrig utjämning. I dessa grupper nyttjar kommuner med lägre skattekraft i genomsnitt en större del av sin sammanlagda bidragsram jämfört med kommuner med högre skattekraft.81 4.3Fördelningen av de samlade riktade statsbidragen utan bidragsramar Det finns stora skillnader i hur många riktade statsbidrag utan bidragsramar som kommunerna tar del av. Statsbidrag på alla utgiftsområden utom ett bidrar till skillnaderna. Antalet riktade statsbidrag utan bidragsramar, viktade till ett indexvärde, samvarierar med kostnadsutjämningen och strukturbidraget och även den sammantagna utjämningen. Det förklaras till stor del av kommunernas befolkningsstorlek. Befolkningsmässigt mindre kommuner har i genomsnitt ett lägre indexvärde och större utjämningsbidrag jämfört med befolkningsmässigt större kommuner. 80Avsnittet baseras på uppgifter . Kompletterande regressionsanalyser med uppgifter kommunalekonomiska utjämning visar genomgående liknande resultat. Dessa resultat redovisas inte i rapporten. 81Regressionsresultat där skattekraft ingår redovisas inte i rapporten. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A Drygt hälften av de statsbidrag som ingår i granskningen (23 av 41) har inte kommunspecifika bidragsramar. Dessa bidrag fanns inom 9 utgiftsområden och fördelade en tredjedel av de sammantagna medlen (). För att mäta i vilken utsträckning en kommun tar del av dessa statsbidrag använder vi ett index som mäter andelen av de 23 statsbidragen en kommun tar emot, där de olika statsbidragen ges olika stor vikt. Bidrag som fördelar mycket medel till kommunerna har en högre vikt i indexet än bidrag som fördelar lite medel. Indexet kan anta värden mellan 0 och 100, där 0 betyder att kommunen inte tar del av något av de riktade statsbidrag som ingår i indexet och 100 betyder att kommunen tar del av samtliga dessa bidrag. För den enskilda kommunen beaktas enbart om den erhållit statsbidraget eller inte. Hur mycket medel den enskilda kommunen erhållit beaktas inte. Det finns stora skillnader mellan kommunerna i indexvärde, se figur 16. Det genomsnittliga indexvärdet är 59. Hälften av kommunerna har ett indexvärde mellan 52 och 77. Kommuner med högre indexvärde tog del av fler statsbidrag med i genomsnitt något lägre vikt än kommuner med lägre indexvärde. Detta kan tolkas som att kommuner som tog del av färre bidrag riktade in sig på bidrag som fördelade större medel. Figur 16 Kommuners viktade antal riktade statsbidrag och befolkningsstorlek, indexvärde respektive antal invånare Anm.: Exklusive de fyra kommuner med högst invånarantal (över 200 000 invånare). indexvärde är , , Malmös och . Källa: Egna beräkningar. 46R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Indexvärdena varierar mellan kommunerna utan något tydligt geografiskt mönster, se bilaga 4. 4.3.1 Alla utgiftsområden utom ett bidrar till skillnader i indexvärde Varje enskilt statsbidrag bidrar till en kommuns indexvärde. I tabell 2 visas hur mycket statsbidragen per utgiftsområde bidrar till indexvärdet. Vikten i indexet visar den vikt varje utgiftsområde har i indexet, vilket är samma sak som utgiftsområdets bidrag till indexvärdet i det fall kommunen tar del av samtliga statsbidrag. I tabellen visas även utgiftsområdenas bidrag till indexvärdet för den femtedel av kommunerna som har lägst indexvärden (kvintilgrupp 1) och den femtedel av kommunerna som har högst indexvärden (kvintilgrupp 5). Samtliga utgiftsområden utom utgiftsområde 6 bidrar till skillnaden i indexvärde mellan kvintilgrupp 1 och kvintilgrupp 5. Det är till och med så att samtliga statsbidrag utom dem på utgiftsområde 6 bidrar till skillnaden i indexvärde.82 Tabell 2 Statsbidragens vikt i indexet och genomsnittligt bidrag till indexvärdet i kvintilgrupperna 1 och 5, per utgiftsområde 6 Försvar och samhällets 9 Hälsovård, sjukvård och omsorg Kultur, medier, trossamfund och Allmän miljö- och naturvård Areella näringar, landsbygd och Källa: Egna beräkningar. 82Ett av statsbidragen på utgiftsområde 6 är en sammanslagning av två statsbidrag, som båda har kommunspecifika bidragsramar. Skälet till att de redovisas som ett statsbidrag utan kommunspecifika bidragsramar framgår av avsnitt 1.4.2. R I K S R E V I S I O N E N S T A T E N S F I N A N S I E R I N G A V K O M M U N E R N A 4.3.2 Samband med kommunalekonomisk utjämning83 Befolkningsstorlek samvarierar med både riktade statsbidrag och utjämningen Större kommuner har i genomsnitt ett högre indexvärde jämfört med mindre kommuner. Det framgår av figur 16 och bekräftas av regressionsanalyser.