prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Ett avtal som inskränker rätten att göra anspråk gällande får dock åberopas mot konsumenten endast om en sådan inskränkning med bindande verkan hade kunnat avtalas mellan konsumenten och näringsidkaren. Bristande reklamation i tidigare led är utan betydelse för konsumentens rätt. Om konsumenten vill rikta anspråk enligt denna paragraf mot en näringsidkare i ett tidigare säljled, får reklamation enligt 5 kap. 2 § göras hos denne eller hos den näringsidkare som sålt varan. Har reklamation inte gjorts hos näringsidkaren i ett tidigare säljled, förlorar konsumenten sin rätt mot den näringsidkaren, om konsumenten inte underrättar denne om sitt anspråk inom skälig tid efter det att konsumenten insett eller borde ha insett att han eller hon hade anledning att framställa anspråket. Paragrafen behandlar förutsättningarna för att en konsument ska kunna rikta anspråk direkt mot en näringsidkare i tidigare säljled på grund av fel på en vara. Den motsvarar 46 § lag, jfr 25 § kommissionslagen Prop. 2021/22:85 (2009:865). Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Risken för vissa meddelanden 6 § Om ett meddelande som konsumenten ska lämna till näringsidkaren eller någon annan enligt 3 kap. 4 eller 6 §, 5 kap. 2, 4 eller 11 § eller 5 § i detta kapitel har sänts på ett ändamålsenligt sätt, får meddelandet åberopas även om det försenas, förvanskas eller inte kommer fram. Detsamma gäller ett sådant meddelande med föreläggande av tilläggstid som näringsidkaren kan lämna till konsumenten enligt 7 kap. 6 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om att vissa meddelanden går på mottagarens risk. Den motsvarar 47 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.16. I paragrafen läggs konsumentens krav på fullgörelse vid näringsidkarens dröjsmål (3 kap. 4 §) och konsumentens hävningsförklaring vid fel på varan (5 kap. 11 §) till de meddelanden som anges lag. Förhållandet till näringsidkarens borgenärer 7 § Ett köp av en vara gäller mot näringsidkarens borgenärer i och med avtalet. När ett köp inte avser en bestämd vara, blir köpet dock inte gällande mot borgenärerna förrän någon åtgärd har vidtagits genom avskiljande eller märkning av varan, anteckning om varan i en bokföringshandling eller på något annat sätt så att det framgår att varan är avsedd för konsumenten. Paragrafen reglerar konsumentens skydd mot näringsidkarens borgenärer. Den motsvarar 49 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 10.1. Avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster Kapitlet innehåller särskilda bestämmelser om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Det saknar motsvarighet i 1990 års Genom kapitlet genomförs digitaldirektivet. finns i avsnitt 5.2 och 7.2. De avtal som avses i kapitlet är de som anges 1 kap. 7 § första stycket. Det handlar om avtal där konsumentens motprestation utgörs av antingen betalning eller tillhandahållande av personuppgifter. personuppgifter regleras inte i denna lag utan av i första hand EU:s data- skyddsförordning (se 1 kap. 9 §). Dataskyddsregleringen är något som behöver beaktas av parterna, i synnerhet näringsidkaren, i alla led av transaktionen och det gäller oavsett avtal och användning av person- uppgifterna eftersom det vid tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster är oundvikligt att konsumentens personuppgifter behöver behandlas på något sätt. Även vid blandade avtal kan kapitlet bli tillämpligt på den del som avser tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster, se 1 kap. 7 § I 1 kap. 8 § undantas vissa avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster från lagens tillämpningsområde. Kapitlet är uppbyggt på ett i huvudsak liknande sätt som reglerna om köp av varor i 2–8 kap. Kapitlet följer således samma kronologi och har rubriker som motsvarar tidigare kapitelrubriker. I flertalet delar består reglerna av dels självständiga bestämmelser för digitalt innehåll och digitala tjänster, dels hänvisningar till tillämpliga regler i varukapitlen. tillämpning av reglerna om varor ska med ”köpet” och ”varan” förstås ”avtalet om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digital tjänst” och ”det digitala innehållet eller den digitala tjänsten”. Gemensamt för reglerna i detta kapitel om avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster och kapitlen om köp av varor är att de, till skillnad års lag, uttryckligen omfattar tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster, antingen som fristående innehåll eller tjänster som digitala delar i en vara. Vad som utgör ett enstaka respek- tive ett kontinuerligt tillhandahållande av digitalt innehåll eller digital tjänst ska förstås på samma sätt, se kommentaren till 1 kap. 2 §. 1 § Om tiden för tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte följer av avtalet, ska tillhandahållandet ske utan onödigt dröjsmål. Ett digitalt innehåll är tillhandahållet när konsumenten ges tillgång eller åtkomst till innehållet eller ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned En digital tjänst är tillhandahållen när den görs tillgänglig för konsumenten. För digitalt innehåll på ett fysiskt medium ska 2 kap. 1 och 2 §§, 3 § första stycket och 5 och 6 §§ tillämpas, i stället för det som anges i första och andra Paragrafen, som utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag, reglerar tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst. paragrafen genomförs artiklarna 3.3, 5.1 och 5.2 i digitaldirektivet. vägandena finns i avsnitt 7.3. I första stycket regleras tidpunkten för näringsidkarens tillhandahållande av digitalt innehåll och digitala tjänster. Bestämmelsen innebär att om parterna inte har avtalat om tidpunkten för tillhandahållandet av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten, ska tillhandahållandet ske utan onödigt dröjsmål. Vad detta innebär kan variera men utgångspunkten är att det ska ske snabbt och ofta omgående. Vid bedömningen är mark- nadspraxis och tekniska möjligheter av betydelse. utrustning kan påverka förutsättningarna för ett snabbt tillhandahållande. Kravet måste vidare bedömas med beaktande av vad som ska tillhanda- Om tillhandahållandet t.ex. avser en direktsänd fotbollsmatch är utgångspunkten att innehållet görs tillgängligt för konsumenten vid Parterna får avtala om en tidpunkt för tillhandahållande som avviker från lagens krav på tillhandahållande utan onödigt dröjsmål. Andra stycket reglerar när tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst anses ha skett. Enligt första meningen är ett digitalt innehåll tillhandahållet när konsumenten ges tillgång eller åtkomst till det digitala innehållet eller ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned innehållet. Enligt andra meningen är en digital tjänst tillhanda- hållen när den görs tillgänglig för konsumenten. Om ett digitalt innehåll eller en digital tjänst enligt avtalet ska tillhandahållas kontinuerligt under en period anses tillhandahållandet ha skett när det påbörjas. fråga om en rad enstaka tillhandahållanden anses ett tillhandahållande ha skett varje gång som konsumenten ges tillgång eller åtkomst till det digitala innehållet eller ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned det digitala innehållet. En motsvarande bestämmelse för varor med digitala delar finns i 2 kap. 4 § andra stycket. För att vara tillhandahållet ska det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ha nått konsumentens sfär utan att ytterligare åtgärder krävs av näringsidkaren för att göra det möjligt för konsumenten att använda innehållet i enlighet med avtalet. Det kan ske genom att konsumenten ges tillgång till ett medel som är lämpligt för att få tillgång till eller ladda ned det digitala innehållet. Ett exempel på ett sådant medel är att närings- idkaren erbjuder en länk eller ett nedladdningsalternativ. För att närings- idkaren ska anses ha fullgjort sin skyldighet krävs inte att konsumenten har klickat på länken. Näringsidkaren har inte heller något ansvar för att konsumenten inte får del av innehållet eller tjänsten på grund av någon brist i konsumentens digitala miljö. Varken för digitalt innehåll eller digitala tjänster krävs för att ett tillhandahållande ska anses ha skett alltså att konsumenten verkligen tagit del av innehållet eller tjänsten. Konsumenten behöver inte själv ta emot eller lagra det digitala inne- hållet eller den digitala tjänsten direkt från näringsidkaren utan kan välja att tillhandahållandet sker till en tredje parts fysiska eller virtuella funk- tion. Det kan t.ex. handla om en elektronisk plattform eller en moln- lagringsfunktion. I ett sådant fall är det tillräckligt att näringsidkaren tillhandahåller innehållet eller tjänsten till denna tredje part. Det bör dock vara fråga om någon som konsumenten valt och som är fristående från näringsidkaren för att näringsidkaren normalt ska kunna anses ha över- lämnat det digitala innehållet till konsumenten. I digitaldirektivets skäl 41 anges att konsumenten inte kan anses ha valt den fysiska eller virtuella funktionen om den är under näringsidkarens kontroll eller har ett avtalsmässigt band till näringsidkaren, eller om den av konsumenten valda funktionen var det enda alternativ som erbjöds av näringsidkaren för att ta emot eller få tillgång till det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Tredje stycket innehåller bestämmelser om tillhandahållandet av digitalt innehåll på ett fysiskt medium. Enligt 1 kap. 7 § andra stycket gäller detta för ett fysiskt medium som endast fungerar som bärare för det digitala innehållet (t.ex. en cd-skiva med musik). Av stycket följer att för tillhanda- hållande ska reglerna för varor i 2 kap. som inte särskilt rör varor med digitala delar tillämpas på digitalt innehåll på ett sådant fysiskt medium. Innebörden av detta är att bestämmelserna för köp av en vara tillämpas även för ett sådant tillhandahållande när det gäller tiden (2 kap. 2 §) och platsen för avlämnandet (2 kap. 1 §), förutsättningarna för att ett tillhanda- hållande ska ha skett (2 kap. 3 § första stycket) samt kostnaderna för leverans (2 kap. 5 §) och riskens övergång (2 kap. 6 §). Genom hänvis- ningen till 2 kap. 3 § första stycket anses det digitala innehållet tillhandahållet när det fysiska mediet har kommit i konsumentens besittning. 2 § Näringsidkaren är i dröjsmål om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte tillhandahålls inom den tid som följer av 1 §. att tillhandahållandet har skett . Paragrafen innehåller bestämmelser om dröjsmål på näringsidkarens sida. Genom paragrafen genomförs artiklarna 11.1, 12.1, 13.3 och 15 i digital- Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Enligt första meningen är näringsidkaren i dröjsmål om tillhandahållan- de av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten till konsumenten inte sker inom den tid som följer av 1 §, dvs. utan onödigt dröjsmål eller inom den tid som annars följer av avtalet. För digitalt innehåll på ett fysiskt medium gäller enligt 1 § tredje stycket i stället den tid som anges i 2 kap. Som en konsekvens av regleringen i 1 § andra stycket om att en digital tjänst är tillhandahållen när den görs tillgänglig för konsumenten kommer senare avbrott i tillhandahållandet inte att utgöra dröjsmål. Det beror på att när ett första tillhandahållande har skett enligt ett avtal om kontinuerligt tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst under en period är tjänsten tillhandahållen, redan när tillhandahållandet har på- Sådana senare avbrott kan i stället vara att se som bristande avtals- enlighet (jfr skäl 51 i digitaldirektivet), se vidare kommentaren till 7 §. Av andra meningen framgår att det är näringsidkaren som i före- kommande fall ska bevisa de omständigheter som motiverar bedömningen att tillhandahållande har skett . Bevisbördan åvilar således närings- idkaren i denna fråga. 3 § Om näringsidkaren är i dröjsmål gäller 3 kap. 2–5 §§ och 6 kap. om påföljder vid näringsidkarens dröjsmål vid köp av varor. Vid hävning med anledning av näringsidkarens dröjsmål, ska konsumenten meddela näringsidkaren att han eller hon häver avtalet. Paragrafen innehåller bestämmelser om de påföljder som konsumenten kan göra gällande vid näringsidkarens dröjsmål. genomförs artikel 13 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Genom hänvisningen till 3 kap. 2–5 §§ och 6 kap. regleras de påföljder som konsumenten kan göra gällande vid näringsidkarens dröjsmål. näringsidkarens dröjsmål har konsumenten rätt att hålla inne betalningen, att kräva att näringsidkaren fullgör avtalet och att häva avtalet enligt de förutsättningar som anges i de lagrum paragrafen hänvisar till. ten har även rätt till skadestånd. Förutom när det digitala innehållet finns på ett fysiskt medium sker tillhandahållandet digitalt, vilket innebär att när konsumenten vid näringsidkarens dröjsmål framställer krav på att avtalet fullgörs, bör ett tillhandahållande av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten i de flesta fall kunna ske direkt. När konsumenten inte anger någon tilläggstid innebär näringsidkarens skyldighet att inom en skälig tid fullgöra avtalet därmed normalt ett krav på tillhandahållande (se skäl Om hävning sker, regleras följderna av det i 15–18 §§ i den utsträckning de frågor som regleras där aktualiseras vid hävning på grund av dröjsmål. Enligt andra stycket ska konsumenten utöva rätten att häva avtalet genom ett meddelande till näringsidkaren. Det ställs inte upp något form- krav på hävningsförklaringen. Fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten Vilka krav som ställs och vad som utgör fel 4 § För avtal om tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst gäller 4 kap. 1–4 §§ om krav på varan och 4 kap. 5–8 och 10–12 §§ om fel på Om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls kontinuerligt , ska näringsidkarens uppdateringsskyldighet enligt 4 kap. 4 § första stycket gälla . Paragrafen reglerar vilka krav som konsumenten kan ställa på ett digitalt innehåll eller en digital tjänst och när innehållet eller tjänsten är felaktig. Genom paragrafen genomförs artiklarna 6, 7, 8.1–8.3, 8.5 och 10 i digital- Övervägandena finns i avsnitt 7.7. Enligt första stycket ska det digitala innehållet eller den digitala tjänsten stämma överens med avtalet och därutöver uppfylla särskilt angivna krav. Det följer av hänvisningen till 4 kap. 1–4 §§. I 4 kap. 1 § regleras de subjektiva (avtalade) kraven på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Exempel på avtalad kvantitet kan vara det antal musikfiler som konsumenten ska få tillgång till och exempel på avtalad kvalitet kan vara bildupplösningen, språket och versionen. kommer inte sällan att ett avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster innehåller klausuler om tillgång till kundstöd. parterna avtalat ska då uppfyllas. I 4 kap. 2 § regleras de objektiva kraven på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Ett digitalt innehåll och en digital tjänst ska uppvisa de egenskaper och andra särdrag som är normalt förekommande för digitalt innehåll och digitala tjänster av samma slag och som en konsument med fog kan förutsätta med hänsyn till innehållets eller tjänstens art. Sådana egen- skaper är bl.a. funktionalitet, kompatibilitet, tillgänglighet, kontinuitet och En vara ska enligt 4 kap. 2 § 2 ha de egenskaper som närings- idkaren har hänvisat till genom att lägga fram prov eller modell. avses motsvaras för digitalt innehåll och digitala tjänster av försöks- eller förhandsversioner som gjorts tillgängliga före avtalets ingående. I 4 kap. 3 § regleras näringsidkarens skyldighet att upplysa konsumenten före köpet om sådana förhållanden som rör det digitala innehållets eller den digitala tjänstens egenskaper eller användning som näringsidkaren känner till eller bör känna till och som en konsument med fog kan räkna med att bli upplyst om. Det gäller dock endast om informationen kan antas inverka på konsumentens vilja att ingå avtalet. Se även i 2 kap. 2 § 18 lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler som regle- rar vilken förhandsinformation om digitalt innehåll som näringsidkaren ska lämna konsumenten. I 4 kap. 4 § regleras näringsidkarens skyldighet att säkerställa att konsu- menten informeras om och tillhandahålls de uppdateringar som är nödvändiga för att upprätthålla avtalsenlighet hos det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. I den nu aktuella paragrafens andra stycke finns en kompletterande bestämmelse till denna skyldighet. I första stycket hänvisas vidare till ett flertal regler i 4 kap. om fel på varan, vilka alltså gäller även vid fel på det digitala innehållet eller den Den grundläggande felbestämmelsen finns i 4 kap. 5 § som innebär att avvikelser från kraven i 1–4 §§ utgör bristande avtals- 2021/22:85 enlighet, dvs. När det gäller kontinuerligt tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst utgör inte ett försum- bart avbrott i tillhandahållandet fel på innehållet eller tjänsten. Avbrott som återkommer utgör emellertid i regel fel på innehållet eller tjänsten (jfr skäl 51 i digitaldirektivet). Som exempel på ett försumbart avbrott kan nämnas ett enstaka avbrott under en fotbollsmatch som strömmas via nätet. Det kan ligga i konsumentens intresse att närings- idkaren avbryter tillhandahållandet för att genomföra uppdateringar. Om det behövs längre avbrott för den typen av underhåll, behöver detta dock regleras i avtalet med konsumenten. I 4 kap. 6 § föreskrivs en möjlighet för parterna att komma överens om avvikelser från de objektiva kraven i 2 § och uppdateringsskyldigheten i 4 §. Att en sådan avvikelse kan ske utan att den ska anses utgöra ett fel förutsätter enligt 6 § att näringsidkaren vid avtalets ingående har informe- rat konsumenten om avvikelsen och konsumenten uttryckligen och separat har godkänt den. I 4 kap. 7 och 8 §§ anges ett par ytterligare situationer där avvikelse från kraven på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte ska anses utgöra fel på innehållet eller tjänsten. Någon hän- visning görs inte till 4 kap. 9 §. En motsvarande bestämmelse finns i stället i 6 § i förevarande kapitel. I 4 kap. 10–12 §§ finns slutligen bestämmelser om ytterligare fel. Det handlar bl.a. om vissa säkerhetsbrister och s.k. rättsliga fel. Rättsliga fel handlar om tredjemansrättigheter som kan begränsa konsumentens användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Någons immateriella rättighet, t.ex. upphovsrätt, kan hindra konsumenten från att få tillgång till det digitala innehållet eller den digitala tjänsten beroende på att den som har rättigheten med fog tvingar näringsidkaren att upphöra med att inkräkta på rättigheten. Även om så inte sker kan konsumenten hamna i en situation där det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte kan användas utan att konsumenten bryter mot lag. Ett exempel på en sådan begränsning kan vara att en slutanvändares licensavtal får till följd att en digital tjänsts funktionalitet avviker från vad som är normalt förekommande för tjänster av samma slag och som en konsument med fog kunnat förutsätta, dvs. utgör en avvikelse från de objektiva kraven på tjänsten. I andra stycket görs en begränsning av den tid som näringsidkarens uppdateringsskyldighet gäller. Av första stycket framgår att reglerna i 4 kap. 4 § om uppdateringskyldighet för näringsidkaren gäller även vid avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll eller digitala tjänster. I den paragrafens andra stycke anges uppdateringsskyldig- heten gäller. Vid kontinuerligt tillhandahållande av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst gäller skyldigheten enligt det nu aktuella stycket endast så länge avtalet löper och därmed inte alltid som gäller för varor med digitala delar. 5 § Ett digitalt innehåll eller en digital tjänst ska tillhandahållas i den senaste version som fanns tillgänglig när avtalet ingicks, om inte något annat följer av avtalet. Paragrafen reglerar i vilken version ett digitalt innehåll eller en digital tjänst ska tillhandahållas. Genom paragrafen genomförs artikel 8.6 i Övervägandena finns i avsnitt 7.7.2, där också Lagrådets Prop. 2021/22:85 synpunkter behandlas. Med regleringen ska det säkerställas att konsumenten som utgångspunkt inte tillhandahålls en äldre version av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten än vad som finns tillgänglig för avtalets ingående. Med att versionen finns tillgänglig avses att den finns tillgänglig för försäljning på marknaden. Det finns inte någon entydig betydelse av vad som avses med ”version” utan det kan bero på typen av digitalt innehåll eller digital tjänst. Det är inte ovanligt att nya versioner av t.ex. operativ- system, datorprogram eller applikationer släpps på marknaden eller med kortare eller längre intervaller. Om ett visst ordbehandlingsprogram tillhandahålls, ska konsumenten få del av den senaste versionen av pro- grammet. Med senaste version avses inte den senaste innehållsmässiga variationen av filmutbudet i en digital tjänst. Inte heller innebär en upp- datering av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten enligt 4 kap. 4 § normalt att det tillhandahålls en ny version av innehållet eller tjänsten. Enligt paragrafen har parterna möjlighet att avtala om i vilken version det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas. Det är alltså möjligt för konsumenten att köpa en äldre och normalt billigare version utan att detta innebär att det digitala innehållet eller den digitala tjänsten inte motsvarar de objektiva krav som uppställs i 4 kap. 2 §. 6 § Ett digitalt innehåll eller en digital tjänst som avviker från det som anges i 4 kap. 1 eller 2 § till följd av bristande integrering med konsumentens hårdvara, programvara eller nätanslutning ska anses felaktig, om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten 1.har integrerats av näringsidkaren eller av någon annan för dennes räkning, 2.har integrerats av konsumenten eller någon för dennes räkning och avvikelsen beror på de anvisningar som har tillhandahållits av näringsidkaren. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, behandlar fel på grund av bristande integrering av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst. Genom paragrafen genomförs artikel 9 i digitaldirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.7.2. Bristande integrering med ett digitalt innehåll eller en digital tjänst ska i vissa fall betraktas som fel på själva innehållet eller tjänsten. Med integrering avses sammankoppling av digitalt innehåll eller en digital tjänst med de olika komponenterna i konsumentens digitala miljö eller inkorporering av inne- hållet eller tjänsten i den digitala miljön, så att innehållet eller tjänsten kan användas på avsett sätt (se artikel 2.4 i digitaldirektivet). Konsumentens digitala miljö utgörs av den hårdvara, programvara och nätanslutning som konsumenten nyttjar för åtkomst till eller användning av ett digitalt innehåll eller en digital tjänst (se artikel 2.9 i digitaldirektivet). Enligt paragrafen utgör bristande integrering fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten antingen om integreringen görs av näringsidkaren eller av någon annan under dennes ansvar eller om integreringen görs av konsumenten enligt näringsidkarens bristfälliga instruktioner. Det kan vara fråga om att anvis- ningarna är felaktiga eller ofullständiga eller att de brister i tydlighet för genomsnittskonsumenten (se skäl 52 i digitaldirektivet). svarar 4 kap. 9 § om bristfällig installation av varor. Näringsidkarens ansvar för fel 7 § Näringsidkaren svarar för fel på det digitala innehållet eller den digitala tjänsten som har funnits vid tillhandahållandet och som visar sig från Om det digitala innehållet eller den digitala tjänsten ska tillhandahållas kontinuerligt , svarar näringsidkaren för fel på innehållet eller tjänsten som uppstår eller visar sig .