prop · H903172 · 2022-03-22 00:00:00 — och det fria flödet av sådana uppgifter och om upphävande av rådets rambeslut /977/RIF. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom Dataskyddsförordningen och brottsdatalagen gäller båda vid behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad och för annan behandling av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register (artikel 2.1 i dataskyddsförordningen och 1 kap. 3 § brotts- Prop. 2021/22:172 datalagen). Båda regelverken innehåller grundläggande krav på behandling av personuppgifter, liksom bestämmelser om skyldigheter för personuppgiftsansvariga, enskildas rättigheter, tillsyn, sanktionsavgifter, skadestånd, rättsmedel samt överföring av personuppgifter till tredjeland och internationella organisationer. Dataskyddsförordningen och brottsdatalagen kompletteras av ett antal s.k. registerförfattningar. Lagen (2018:1693) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område (polisens brottsdatalag) är en registerförfattning som gäller utöver brottsdatalagen vid bl.a. (1 kap. 1 §). Den lagen gäller dock inte vid behandling av personuppgifter enligt lagen om belastningsregister (1 kap. 2 § 2). I polisens brottsdatalag finns bestämmelser om fingeravtrycks- och signalementsregister. Av 5 kap. 11 § följer att registret får föras i syfte bl.a. att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet, att utreda eller lagföra brott och att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. I registret får behandlas uppgifter om bl.a. fingeravtryck och fotografi som med stöd av 28 kap. 14 § har tagits av den som är misstänkt eller dömd för brott. Även uppgifter om den som har lämnat fingeravtryck enligt 19 § lagen om särskild utlänningskontroll får behandlas (5 kap. 12 § första stycket). 2021/22:131 föreslås att motsvarande ska gälla för fingeravtryck som har tagits med stöd av den nya bestämmelsen i 5 kap. 3 § lagen om särskild kontroll av vissa utlänningar. Vidare får uppgifter behandlas om en person som har dömts för brott i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen och vars fingeravtrycks- eller signalementsuppgifter har överförts till med stöd av rambeslutet om Ecris. Sådana uppgifter får dock endast behandlas om det för motsvarande gärning i är föreskrivet fängelse och den som uppgifterna avser för gärningen hade fyllt (5 kap. 13 §). Personuppgifter som har inhämtats med stöd av 36 § första stycket 2 lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare får däremot inte behandlas i fingeravtrycks- och signalementsregistret (5 kap. 12 § tredje stycket). Inte heller fingeravtryck eller fotografier som har tagits med stöd av t.ex. utlänningslagen får behandlas där. Polisens brottsdatalag kompletteras av förordningen (2018:1942) om polisens behandling av personuppgifter inom brottsdatalagens område. Av 10 § i förordningen framgår att tillgängliga uppgifter om fingeravtryck, alias eller pseudonym ska bifogas när överför uppgifter om en dom till en annan medlemsstat där den dömde är medborgare, i enlighet med rambeslutet om Ecris. Motsvarande gäller när på begäran lämnar ut uppgifter ur belastningsregistret till en annan medlemsstat, om de efterfrågade uppgifterna ska användas i ett brottmålsförfarande (11 §). 6Svensk lag ska anpassas till för utbyte av brottmålsdomar 6.1Utgångspunkten är att endast nödvändiga anpassningar ska göras En EU-förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Det betyder att en förordning ska tillämpas direkt av nationella myndigheter på samma sätt som lagar och andra nationella föreskrifter. Den kan även göras gällande av enskilda. Medlemsstaterna är skyldiga att se till att det inte finns nationella bestämmelser som står i strid med förordningen och därmed förhindrar att dess bestämmelser får genomslag. I princip ska en EU-förordning inte göras om till nationell rätt. Det finns dock en skyldighet för medlemsstaterna att anpassa sina nationella regelverk till ny EU-lagstiftning på ett sätt som möjliggör att kan tillämpas enhetligt och fullt ut. Det kan även finnas bestämmelser i en EU-förordning som uttryckligen kräver en nationell reglering. Utgångspunkten är således att anpassningar av svensk rätt bör göras endast i den utsträckning som är nödvändigt för att förordningen om Ecris-TCN ska kunna tillämpas i praktiken och få effektivt genomslag. Därutöver behöver vissa författningsändringar göras med anledning av direktivet om ändring av rambeslutet om Ecris. Till skillnad från förordningen om Ecris-TCN är ändringsdirektivet inte direkt tillämpligt, utan ska genomföras i svensk rätt. I avsnitt 7 behandlas regeringens förslag om en ny lag som på nationell nivå kompletterar förordningen om Ecris-TCN. I avsnitt 8 och 9 redovisas särskilda förslag och bedömningar i fråga om behandling av fingeravtryck och ansiktsbilder i Ecris- och Ecris-TCN-systemen. Det finns vidare anledning att se över vissa bestämmelser om gallring i belastningsregistret som infördes vid genomförandet av rambeslutet om Ecris. Den frågan behandlas i avsnitt 10. Slutligen föreslår regeringen i avsnitt 11 en kompletterande bestämmelse om villkor som andra länder ställer upp vid informationsutbyte om brott. Förslaget har inte någon direkt anknytning till EU-regleringen om Ecris eller Ecris-TCN. Regeringen bedömer emellertid att det är lämpligt att behandla frågan i detta lagstiftningsärende. Vid sidan av lagförslagen föreslår utredningen vissa förordnings- bestämmelser och regeringsuppdrag. Regeringen avser att återkomma till dessa frågor och behandlar därför inte de synpunkter som remissinstanserna lämnar i dessa delar i propositionen. Ett antal av bestämmelserna i ändringsdirektivet och förordningen om Ecris-TCN kräver inte några ändringar i svensk rätt. Regeringens överväganden i vissa av dessa frågor redovisas nedan. Särskilda överväganden som inte motiverar Regeringens bedömning: Ett antal av förordningens bestämmelser kräver inte några anpassningar av svensk rätt. Det gäller bl.a. bestämmelserna om skapande och flaggning av uppgiftsposter. Inte heller bestämmelserna om dataskyddsrättigheter och tillsyn kräver några ändringar eller kompletteringar i svensk rätt. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inga invändningar efterfrågar dock ett förtydligande av hur Ecris-TCN kommer att hanteras inom tillstånds- och asylområdet i förhållande till VIS. Enligt har utredningen inte analyserat integritetsaspekterna och behovet av nationell reglering i förhållande till förordningens bestämmelser om dataskyddsrättigheter och tillsyn. Även anser att det saknas en samlad och närmare analys av vad förordningens bestämmelser om tillsyn innebär för svensk del. Skälen för regeringens bedömning Skapande av uppgiftsposter och flaggningar Enligt förordningen om Ecris-TCN ska den dömande medlemsstatens centralmyndighet för varje dömd tredjelandsmedborgare skapa en uppgiftspost som ska innehålla olika identitetsuppgifter. De ändringar av förordningen som har skett genom och rådets förordningar (EU) 2021/1133 och (EU) 2021/1151 innebär bl.a. att det har införts ett system för flaggning av uppgiftsposter i Ecris-TCN. Syftet med ändringarna är att skapa interoperabilitet mellan å ena sidan Ecris-TCN och å andra sidan EU-informationssystemen VIS och Etias. Sammanfattningsvis innebär bestämmelserna att centralmyndigheten ska förse en uppgiftspost med en flaggning för det fall en fällande dom mot en tredjelandsmedborgare avser vissa allvarligare brott (artikel 5.1 c). Flaggningarna ska vara sökbara enbart för VIS respektive Etias centrala system (artikel 5.7). Förordningen om Ecris-TCN innehåller även bestämmelser om radering av såväl uppgiftsposter som flaggningar (artikel 8). Förordningens bestämmelser är direkt tillämpliga och det krävs inte några kompletteringar i nationell rätt för att ska kunna skapa eller radera uppgiftsposter eller flaggningar av dessa i Ecris-TCN. efterfrågar ett förtydligande av hur Ecris-TCN kommer att hanteras inom tillstånds- och asylområdet i förhållande till VIS. Hur sådana sökningar som görs genom VIS eller Etias och som resulterar i en träff i Ecris-TCN ska följas upp är emellertid inte en fråga som det finns förutsättningar att överväga eller lägga förslag om inom ramen för detta lagstiftningsärende. 2021/22:172 Dataskyddsrättigheter och tillsyn Som redovisas i avsnitt 4.2.5 innehåller förordningen om Ecris-TCN ett antal bestämmelser om dataskyddsrättigheter och tillsyn. Integritets- skyddsmyndigheten och anser att det saknas en analys av behovet av nationell reglering i förhållande till dessa bestämmelser. Regeringen konstaterar dock att förordningen ska tillämpas direkt av myndigheterna och även kan göras gällande av enskilda. Beroende på syftet med behandlingen kommer personuppgifts- behandling enligt förordningen om Ecris-TCN även att omfattas av antingen dataskyddsförordningens eller brottsdatalagens regelverk (skäl 35). Det finns inte något behov av kompletterande nationell lagstiftning för att bestämmelserna om dataskyddsrättigheter och tillsyn ska få genomslag. Regeringens bedömning: Det behövs inga ändringar i nationell rätt för att ska uppfylla ändringsdirektivets krav på uppgift om medborgarskap i brottmålsavgöranden. Det krävs inte heller några författningsändringar för att uppfylla kravet på överföring av uppgifter om domar mot tredjelandsmedborgare efter att en medlemsstat har ansökt om det via Ecris. Ändringsdirektivets bestämmelser om en enskilds rätt att få ta del av uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister bör genomföras på förordningsnivå. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning Uppgifter om medborgarskap i dom Genom ändringsdirektivet införs en skyldighet för medlemsstaterna att säkerställa att domar som har meddelats på dess territorium åtföljs av uppgifter om den dömda personens samtliga medborgarskap, om den dömda personen är medborgare i en annan medlemsstat eller en tredjelandsmedborgare. I de fall uppgift om medborgarskapet saknas för den dömda personen eller om den dömda personen är statslös ska detta framgå av kriminalregistret (artikel 1.3). Som utredningen konstaterar följer det av föreskrifter att medborgarskap ska redovisas i brottmålsavgöranden på ett sätt som svarar mot ändringsdirektivets krav. Uppgifterna om medborgarskap registreras också i belastningsregistret i den mån uppgifterna är kända för . Det behövs därför inte några ändringar i nationell rätt för att ska uppfylla ändringsdirektivets krav på uppgift om medborgarskap i brottmålsavgöranden. Svar på en ansökan via Ecris om tredjelandsmedborgare När en ansökan om utdrag ur kriminalregister görs via Ecris är medborgarstaten skyldig att överföra uppgifter om fällande domar till den ansökande medlemsstaten, om syftet med ansökan är att uppgifterna ska Prop. 2021/22:172 användas i ett brottmålsförfarande. När ansökan görs av andra skäl än ett brottmålsförfarande ska medborgarstaten svara enligt sin nationella I en sådan situation behöver medborgarstaten alltså inte lämna ut uppgifterna, om det inte följer av nationell lagstiftning att så ska ske (artikel 7.1 och 7.2 i rambeslutet om Ecris). I artikel 9 i rambeslutet finns bestämmelser om villkor för användning av de personuppgifter som överförs. Genom ändringsdirektivet har rambeslutet kompletterats med en bestämmelse som gäller tredjelandsmedborgare. följer av artikel 7.4 a i rambeslutet att den anmodade staten är skyldig att besvara en ansökan som avser en tredjelandsmedborgare och som görs inom ramen för ett brottmålsförfarande. Den anmodade staten ska i ett sådant fall överföra uppgifter om fällande domar som har meddelats i den staten eller i tredjeland och som har förts in i kriminalregistret. Om uppgifterna begärs för något annat ändamål än ett brottmålsförfarande ska artikel 7.2 gälla i tillämpliga delar, dvs. den anmodade medlemsstaten ska svara enligt sin nationella lagstiftning. Rambeslutets villkor för användning av personuppgifter ska även gälla sådana ansökningar (artikel 1.5 b och 1.7 i ändringsdirektivet). Rambeslutet om Ecris har i nu aktuella delar genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i 12 a § lagen om belastningsregister samt 24 d och 24 f §§ förordningen om belastningsregister (jfr prop. 2011/12:163 s. 39 f.). I likhet med utredningen bedömer regeringen att de bestämmelserna kan tillämpas även vid en ansökan från en annan medlemsstat som avser uppgifter om en tredjelandsmedborgare. Några författningsändringar krävs därför inte för att genomföra ändringsdirektivets bestämmelser om överföring av uppgifter avseende tredjelandsmedborgare efter begäran från en annan medlemsstat. En enskilds rätt att få ta del av uppgifter om sig själv ur andra medlemsstaters kriminalregister Av artikel 6.2 i rambeslutet om Ecris följer att en centralmyndighet, när en begäran inkommer från en enskild om att få ut uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister, får rikta en begäran till den medlemsstats centralmyndighet där personen är eller har varit bosatt eller medborgare. Om den enskilde är medborgare i en annan medlemsstat än den i vilken han eller hon gör en begäran om att få ut uppgifter ur kriminalregistret har centralmyndigheten en skyldighet att ansöka om uppgifter hos centralmyndigheten i medborgarstaten (artikel 6.3). Regleringen har genomförts i svensk rätt genom bestämmelser i 22 b och 22 c §§ förordningen om belastningsregister (jfr prop. 2011/12:163 s. 44 f.). Genom ändringsdirektivet har artikel 6.3 i rambeslutet ändrats. Ändringen innebär ett förtydligande av att bestämmelsen endast avser unionsmedborgare. Vidare har det införts en ny bestämmelse, artikel 6.3 a, som reglerar vad som gäller när en tredjelandsmedborgare ansöker om uppgifter om sig själv i kriminalregistret. Innebörden av den nya bestämmelsen är att centralmyndigheten ska använda Ecris-TCN för att identifiera de medlemsstater som har uppgifter i kriminalregister om ska därefter inhämta sådana 2021/22:172 uppgifter via Ecris och föra in uppgifterna i utdraget till tredjelands- medborgaren (artikel 1.4 a och b i ändringsdirektivet). Samma svarsfrist ska gälla för ansökningar enligt artikel 6.3 och 6.3 a som för ansökningar enligt artikel 6.2 (artikel 1.6 i ändringsdirektivet). Ändringsdirektivets bestämmelser om en enskilds rätt att få ta del av uppgifter om sig själv i en annan medlemsstats kriminalregister bör enligt regeringen genomföras på förordningsnivå. 7En ny lag om Ecris-TCN 7.1En ny lag med kompletterande bestämmelser till förordningen om Ecris-TCN ska införas Regeringens förslag: En ny lag med kompletterande bestämmelser till förordningen om Ecris-TCN ska införas. Termer och uttryck i den nya lagen ska ha samma betydelse som i tredjelandsmedborgare också avses en unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland. Hänvisningar till förordningen i den nya lagen ska vara dynamiska, avse förordningen i dess gällande lydelse. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Även om förordningen om Ecris-TCN är direkt tillämplig krävs det kompletterande bestämmelser i svensk rätt för att säkerställa att förordningen kan tillämpas fullt ut i praktiken. Personuppgifter som förs in i Ecris-TCN kommer att registreras centralt för att göra det möjligt att identifiera de medlemsstater som har kriminalregisteruppgifter om tredjelandsmedborgare. möjligheterna till kartläggning av enskilda ökar (jfr 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen). Även om Ecris-TCN inte kommer att innehålla information om domar är det fråga om registrering av uppgifter av integritetskänslig natur, bl.a. fingeravtryck och ansiktsbilder (se avsnitt 8 och 9). I den mån det behövs kompletterande bestämmelser i svensk rätt bör överföringen av uppgifter till Ecris-TCN därför regleras i lag. med utredningen anser regeringen att det är lämpligt att de bestämmelser som behövs för att komplettera förordningen som utgångspunkt samlas i en särskild lag. Termer och uttryck som används i den nya lagen bör ha samma betydelse som i förordningen. Begreppet tredjelandsmedborgare definieras i artikel 3.7 som en person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt eller som är en statslös person eller en person vars medborgarskap är okänt. nu är aktuellt är förordningen om Ecris-TCN emellertid också tillämplig på unionsmedborgare som även är medborgare i ett tredjeland och som har varit föremål för fällande domar i medlemsstaterna (artikel 2). därför en motsvarande reglering i kompletteringslagen, som anger att vad som sägs om tredjelandsmedborgare ska gälla också för unions- Prop. 2021/22:172 medborgare som även är medborgare i ett tredjeland. För att säkerställa att ändringar i EU-regleringen får genomslag bör hänvisningar som görs till förordningen om Ecris-TCN i lagförslagen i denna proposition vara dynamiska till sin karaktär. Det innebär att hänvisningarna bör avse förordningen i dess gällande lydelse. 7.2.1Rätt att få uppgifter från Ecris-TCN Regeringens förslag: Ecris-TCN ska användas endast när det görs en sökning i belastningsregistret efter begäran av en myndighet eller av en enskild som begär uppgifter om sig själv. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser, i likhet med utredningen, att en sökning i belastningsregistret bör vara en förutsättning för att Ecris-TCN ska få användas. Det saknas skäl att tillåta användning av systemet i andra fall. Det övergripande syftet med belastningsregistret är att olika myndigheter på ett enkelt sätt ska få tillgång till de belastningsuppgifter som behövs i deras verksamhet. Under vissa förutsättningar kan emellertid även enskilda få uppgifter från registret om någon annan enskild (se 2 § andra stycket, 9 a § och 10 § lagen om belastningsregister). Någon motsvarande rätt finns inte enligt förordningen om Ecris-TCN. Av artikel 18 följer att en centralmyndighet inte får överföra eller tillgängliggöra uppgifter från Ecris-TCN till en privat part. Därmed bör det inte heller göras någon sökning i Ecris-TCN när en enskild begär uppgifter om en annan enskild från belastningsregistret. Det bör därför framgå i kompletteringslagen att Ecris-TCN ska användas endast om en begäran om uppgifter ur belastningsregistret görs av en myndighet eller av en enskild som begär uppgifter om sig själv. Regeringens förslag: Ecris-TCN ska få användas för samma ändamål Om ändamålet ligger utanför förordningens obligatoriska tillämpningsområde ska Ecris-TCN användas endast om det efterfrågas av den myndighet som begär uppgifterna. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget. , och välkomnar särskilt förslaget om att Ecris-TCN ska få användas för samma ändamål som Enligt förenklar det tillämpningen av regelverket och effektiviserar de brottsbekämpande myndigheternas informationsinhämtning inom underrättelseverksamheten. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna är i vissa fall skyldiga att använda Ecris-TCN för att identifiera andra medlemsstater som innehar uppgifter i kriminalregister om en tredjelandsmedborgare. sådan skyldighet föreligger när det görs en begäran om uppgifter ur den berörda medlemsstatens kriminalregister inom ramen för ett Även när en begäran görs för vissa andra i förordningen angivna ändamål ska Ecris-TCN användas, om ändamålen föreskrivs i och är i enlighet med nationell rätt. Det rör sig bl.a. om prövning inför anställning eller kontroll av en persons egna uppgifter i kriminalregister på begäran av honom eller henne (artikel 7.1). I de fall som anges i artikel 7.1 är användningen av Ecris-TCN som Medlemsstaterna får emellertid besluta att systemet ska användas även för andra ändamål än de som pekas ut i förordningen, dvs. utanför det obligatoriska området. ska föreskrivas i nationell rätt (artikel 7.2). Ändamålen för användning av uppgifter ur belastningsregistret ligger i allt väsentligt inom ramen för de ändamål som utgör Ecris-TCN:s Som utredningen påpekar finns det emellertid några områden där så inte är fallet. Det handlar bl.a. om vissa myndigheters verksamheter för att förebygga, förhindra eller upptäcka brott, som inte bedrivs inom ramen för ett redan inlett brottmålsförfarande. Även vissa former av lämplighetsprövningar och andra författnings- reglerade prövningar som omfattas av belastningsregistrets ändamål faller utanför det obligatoriska tillämpningsområdet för Ecris-TCN (jfr 2 § första stycket 1 och 4 lagen om belastningsregister). Regeringen anser, i likhet med utredningen, att det är naturligt att sådana ändamål som det kan användas för är tillåtna användningsområden även för Ecris-TCN. I regel bör information om fällande domar i en annan medlemsstat ha samma värde som information om svenska domar. Även ur ett praktiskt perspektiv är det att föredra att ändamålen, så långt det är möjligt, är desamma för belastningsregistret och De remissinstanser som yttrar sig särskilt i frågan, däribland och , är också positiva till förslaget. framhåller att det förenklar tillämpningen av regelverket och effektiviserar de brottsbekämpande myndigheternas informations- inhämtning inom underrättelseverksamheten. Mot denna bakgrund anser regeringen att Ecris-TCN bör få användas för samma ändamål som Som redovisas ovan ska en användning av Ecris-TCN som går utöver det obligatoriska området föreskrivas i nationell rätt. Det bör därför framgå av kompletteringslagen att Ecris-TCN får användas vid en sökning enligt lagen om belastningsregister, även om ändamålet för sökningen inte är ett sådant ändamål som anges i artikel 7.1 i förordningen. Eftersom en sökning i Ecris-TCN innebär ett intrång i den enskildes integritet bör systemet inte användas i större utsträckning än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet. Vid sökningar i belastnings- registret för ändamål som ligger utanför det obligatoriska tillämpnings- området för Ecris-TCN bör systemet därför inte användas rutinmässigt. Det bör i stället vara upp till myndigheten som begär uppgifterna att från fall till fall bedöma om det finns ett behov av att använda Ecris-TCN, med beaktande av bl.a. gällande dataskyddsreglering. På så vis säkerställs att Prop. 2021/22:172 systemet används bara om det är nödvändigt och proportionerligt. Av kompletteringslagen bör det därför framgå att Ecris-TCN i dessa fall ska användas endast om den myndighet som begär uppgifter ur belastnings- registret särskilt har angett det. När en tredjelandsmedborgare efterfrågar uppgifter om sig själv ur belastningsregistret följer det av artikel 7.1 i förordningen att Ecris-TCN alltid ska användas. Den föreslagna bestämmelsen kommer därmed att ta sikte endast på fall där uppgifterna begärs av en myndighet. Det bör enligt regeringen framgå av lagen. 7.2.3Beslut om att Ecris-TCN inte ska användas Regeringens förslag: Om en myndighet beslutar att Ecris-TCN i ett visst fall inte ska användas, ska den underrätta om detta i samband med att den begär uppgifter ur belastningsregistret. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att det i den nya lagen ska anges vilka omständigheter en myndighet ska ta hänsyn till vid bedömningen av om det är olämpligt att använda Ecris-TCN. Remissinstanserna har inga invändningar mot utredningens förslag. framhåller dock att det skulle avlasta om fick direktåtkomst till Ecris-TCN, motsvarande den direktåtkomst myndigheten har till belastningsregistret. Skälen för regeringens förslag En myndighet får besluta att Ecris-TCN inte ska användas