prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — Den motsvarar 3 kap. 6 § lag med den skillnaden att talan om återvinning även får väckas av en berörd part som inte är en borgenär (se prop. 1995/96:5 s. 207). Över- vägandena finns i avsnitt 8.13. 3 § Vad som vinns genom en återvinningstalan ska, sedan kärandens kostnader har ersatts, fördelas enligt grunderna för skulduppgörelsen om något annat inte har angetts i rekonstruktionsplanen. En svarande som med anledning av kärandens talan kan få en fordran mot gäldenären deltar med fordringen i planförhandlingen och har rätt att avräkna den utdelning som tillkommer svaranden på vad denne annars skulle ha betalat. Rätten får besluta om särskild förvaltning av det som enligt första stycket ska tillkomma de berörda parterna, om en av dessa eller gäldenären begär det i återvinningsmålet. Egendom som har satts under sådan förvaltning får utmätas endast om rekonstruktionsplanen har upphävts. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller bestäm- melser om bl.a. hur det som vunnits genom en återvinning ska fördelas. Den motsvarar 3 kap. 7 § lag med det tillägget att det som vinns genom återvinningstalan ska fördelas enligt grunderna för skuldupp- görelsen om något annat inte har angetts i rekonstruktionsplanen (se prop. 1995/96:5 s. 207). Övervägandena finns i avsnitt 8.13. 4 § En borgenär som hade en fordran mot gäldenären vid beslutet om företags- rekonstruktion får, även om fordringen inte är förfallen till betalning, använda den till kvittning mot en fordran som gäldenären då hade mot borgenären. Detta gäller dock inte om kvittning är utesluten på grund av någon av fordringarnas beskaffen- het eller undantagen enligt 5 och 6 §§. Gäldenärens fordran på betalning ska anses ha uppkommit under rekonstruk- tionen, om den gäller en naturaprestation enligt ett avtal som gäldenären har bestämt ska fullföljas enligt 3 kap. 2 §. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, innehåller bestämmelser om borgenärernas rätt till kvittning under en företags- Första stycket motsvarar 2 kap. 21 § första stycket i 1996 års lag, med skillnaden att den relevanta tidpunkten är beslutet om företagsrekonstruktion och inte ansökan (se prop. 1995/96:5 s. 202 f.). Andra stycket saknar motsvarighet i den lagen. I andra stycket finns en bestämmelse som stadgar att gäldenärens fordran på betalning ska anses ha uppkommit under rekonstruktionen, om den gäller en naturaprestation enligt ett avtal som gäldenären har bestämt ska fullföljas enligt 3 kap. 2 §. Även fordringar enligt ett avtal som gäldenären ska anses ha bestämt ska fullföljas omfattas (jfr 3 kap. 7 §). Regleringen innebär att gäldenärens motpart inte får kvitta en sådan skuld mot en fordran hos gäldenären som uppkommit före beslutet om företags- 5 § Om en fordran mot gäldenären har förvärvats genom överlåtelse från tredje man senare än före ansökan om företagsrekonstruktion, får den inte användas till kvittning mot en fordran som gäldenären hade när borgenären förvärvade sin fordran, om förvärvet inte med hänsyn till omständigheterna kan anses som ordinärt. Första stycket gäller också om fordran mot gäldenären har förvärvats tidigare och borgenären då hade skälig anledning att anta att gäldenären var på obestånd. I fråga om dödsbo räknas tiden som anges i första stycket från ansökan om boets avträdande till förvaltning av boutredningsman, under förutsättning att en ansökan om företagsrekonstruktion följt från det att en boutredningsman Paragrafen anger vissa begränsningar i rätten för en borgenär att kvitta en fordran mot gäldenären under företagsrekonstruktionen. 2 kap. 21 § andra stycket lag (se prop. 1995/96:5 s. 203). vägandena finns i avsnitt 7.4. 6 § En borgenär som har satt sig i skuld till gäldenären under sådana omständigheter att det är att jämställa med betalning med annat än sedvanliga betalningsmedel får inte kvitta i den utsträckning sådan betalning hade kunnat bli föremål för återvinning enligt 1–3 §§. Paragrafen anger ytterligare begränsningar i rätten för en borgenär att kvitta en fordran mot gäldenären under företagsrekonstruktionen. motsvarar 2 kap. 21 § tredje stycket lag (se prop. s. 203). Övervägandena finns i avsnitt 7.4. 7 § En fordran på ersättning som en borgensman eller någon annan har med anledning av en förpliktelse som han eller hon har infriat ska vid tillämpning av 4– 6 §§ anses ha förvärvats när hans eller hennes förpliktelse grundades. Paragrafen behandlar vad som gäller beträffande en regressfordran vid tillämpning av 4–6 §§. Den motsvarar 2 kap. 21 § fjärde stycket i 1996 års lag (se prop. 1995/96:5 s. 203). Övervägandena finns i avsnitt 7.5. 8 § Om gäldenären efter beslutet om företagsrekonstruktion överlåter en fordran och en borgenär därigenom förlorar sin rätt till kvittning, ska borgenärens fordran så långt den hade kunnat infrias genom kvittning anses ha uppkommit under Prop. 2021/22:215 rekonstruktionen. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, reglerar följden av att gäldenären överlåter en fordran efter beslutet om företagsrekonstruktion och en borgenär därigenom förlorar sin rätt till kvittning. Den har sin motsvarighet i 2 kap. 21 § femte stycket lag (se prop. 1995/96:5 s. 203 f.). Övervägandena finns i avsnitt 7.4. I den situation som regleras i paragrafen ska borgenärens fordran så långt den hade kunnat infrias genom kvittning anses ha uppkommit under rekonstruktionen. Det innebär att den inte kan omfattas av en eventuell skulduppgörelse i en rekonstruktionsplan. 6 kap. Företagsrekonstruktionens upphörande 1 § Rätten ska besluta att företagsrekonstruktionen ska upphöra, om 1.syftet med företagsrekonstruktionen kan anses uppnått, 2.gäldenären begär det och något beslut om planförhandling inte har meddelats, 3.rekonstruktören begär det, 4.syftet med företagsrekonstruktionen inte kan antas bli uppnått, 5.det finns sådana brister eller fel i gäldenärens bokföring att rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning i huvudsak inte går att bedöma, 6.det skulle vara oskäligt mot en eller flera borgenärer eller grupper av borgenärer ifall företagsrekonstruktionen fortsätter, eller 7.rekonstruktören entledigas och någon ny rekonstruktör inte utses. Om gäldenären försätts i konkurs upphör företagsrekonstruktionen. Paragrafen reglerar i vilka fall företagsrekonstruktionen ska upphöra oberoende av om den tidsfrist som anges i 2 § har löpt ut eller inte. Den motsvarar 4 kap. 7 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 217 f.). Paragra- fen genomför artikel 6.9 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 där också Lagrådets synpunkter behandlas. I första stycket anges i vilka särskilda fall rätten ska besluta om att företagsrekonstruktionen ska upphöra. Första punkten avser situationen där sådana åtgärder vidtagits att syftet med företagsrekonstruktionen kan anses uppnått. Bestämmelsen mot- svarar regleringen lag. I andra punkten berörs situationen att gäldenären begär att företags- rekonstruktionen ska upphöra. Rätten ska i så fall besluta i enlighet med gäldenärens begäran under förutsättning att beslut om planförhandling inte har meddelats. Regleringen i tredje punkten innebär att företagsrekonstruktionen ska upphöra om rekonstruktören begär det. Det skiljer sig åt i förhållande till regleringen lag genom att det enligt den förevarande punkten inte krävs att syftet med förfarandet inte kan antas bli uppnått (jfr nästa punkt). I fjärde punkten behandlas situationen att syftet med förfarandet inte kan antas bli uppnått. Det krävs inte att rekonstruktören eller borgenären påkallar en sådan prövning. Rätten är fri att på egen hand ta upp frågan om rekonstruktionen ska upphöra på denna grund. Ett upphörande på denna grund kan bli aktuellt t.ex. om rätten vid borgenärssammanträdet, utifrån 2021/22:215 den information som finns tillgänglig då, bedömer att företagsrekonstruk- tionen inte har förutsättningar att lyckas (jfr 2 kap. 10 § 2). Normalt kan syftet med företagsrekonstruktionen inte heller kunna nås om gäldenärens förslag till rekonstruktionsplan röstas ned vid plansammanträdet eller om rätten vägrar att fastställa planen. Om rekonstruktören förklarar att han eller hon har för avsikt att presentera en alternativ rekonstruktionsplan för omröstning kan det leda till att rätten gör bedömningen att syftet med rekonstruktionen fortfarande kan uppnås och att det finns förutsättningar att låta företagsrekonstruktionen fortsätta under ytterligare , under vilken rekonstruktören kan presentera sin alternativa rekonstruktionsplan. Det finns dock inget hinder mot att rätten beslutar att rekonstruktionen ska upphöra även om rekonstruktören meddelat att han eller hon har för avsikt att begära planförhandling. Det kan handla om att rätten anser att det finns skäl för att företagsrekonstruktionen under alla förhållanden ska upphöra. Enligt lag utgör gäldenärens utevaro från det inledande borge- närssammanträdet grund i sig för att avsluta företagsrekonstruktionen. Så är inte fallet enligt den förevarande paragrafen. Att gäldenären uteblir från sammanträdet utan giltigt skäl kan dock tala för att syftet med företags- rekonstruktionen inte kan antas bli uppnått. Enligt femte punkten ska rekonstruktionen upphöra om gäldenären inte har ordnad bokföring. Bestämmelsen ska ses i ljuset av att ordnad bok- föring utgör ett krav för att få inleda företagsrekonstruktion. Om det först under rekonstruktionen uppmärksammas att gäldenärens bokföring är bristfällig kan rekonstruktionen upphöra enligt denna punkt. Vilka krav som ställs på bokföringen framgår av författningskommentaren till 2 kap. 11 §. I sjätte punkten anges att företagsrekonstruktionen ska upphöra om det skulle vara oskäligt mot en eller flera borgenärer eller grupper av borgenärer ifall rekonstruktionen fortsätter. Vid denna bedömning behöver rätten beakta om en fortsatt företagsrekonstruktion skulle bevara värdet på gäldenärens verksamhet liksom om gäldenären agerar i avsikt att orsaka skada eller generellt handlar mot borgenärernas berättigade förväntningar (jfr skäl 36 i direktivet). Rätten får enligt 2 kap. 25 § besluta om en lämplig åtgärd för att säkerställa en borgenärs rätt, om det finns särskilda skäl att befara att gäldenären vidtar eller låter bli att vidta en viss åtgärd och därigenom sätter en borgenärs rätt i fara. Om en sådan åtgärd inte anses tillräcklig kan det bli aktuellt att låta rekonstruktionen upphöra med stöd av den förevarande punkten. I sjunde punkten behandlas situationen att rekonstruktören entledigas och någon ny rekonstruktör inte utses. I så fall ska rekonstruktionen upphöra. Detta gäller inte om det finns flera rekonstruktörer och endast en av dem entledigas. Regleringen tillämpas även i en situation där rekon- struktören avlider. Det innebär att rekonstruktionen även i det fallet ska upphöra om inte någon ny rekonstruktör utses. Enligt 4 § ska rätten bereda berörda tillfälle att yttra sig innan den meddelar beslut att låta rekonstruktionen upphöra. Om gäldenären försätts i konkurs upphör företagsrekonstruktionen. Detta framgår av andra stycket. 2 § I andra fall än som avses i 1 § ska rätten besluta att företagsrekonstruktionen Prop. 2021/22:215 ska upphöra när har förflutit för beslutet om företags- Om det finns särskilda skäl får dock rätten på begäran av gäldenären, rekonstruktören eller en borgenär, medge att företagsrekonstruktionen får pågå under ytterligare högst . Om det finns synnerliga skäl får rätten under motsvarande förutsättning förlänga tiden med ytterligare högst i taget. Vid bedömningen av om en förlängning ska beslutas ska rätten särskilt beakta vilka framsteg som har gjorts i förhandlingarna om rekonstruktionsplanen, och hur en fortsättning av företagsrekonstruktionen skulle påverka borgenärernas rättig- heter eller intressen. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, innehåller regler om hur länge en företagsrekonstruktion får pågå. Den motsvarar delvis 4 kap. 8 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 291 f.). Genom paragrafen genomförs artikel 6.6 och 6.7 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Av första stycket framgår att en rekonstruktion som huvudregel ska avslutas när den har pågått . Enligt andra stycket kan förlängas . För detta krävs särskilda skäl. Om det finns synnerliga skäl får rätten därefter förlänga tiden med högst i taget. Av 3 § framgår hur länge en rekonstruktion som längst kan pågå. En begäran om förlängning kan göras av såväl gäldenären som rekonstruktören eller en borgenär. Rätten har möjlighet att besluta om förlängning även om en begäran har kommit in till rätten efter att fristen löpt ut. Kraven på särskilda skäl respektive synnerliga skäl markerar att en begäran om förlängning inte ska beviljas rutinmässigt, utan att en prövning ska ske i varje enskilt fall och att rätten ska vara restriktiv med att bevilja förlängning. I tredje stycket anges vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid denna prövning. Av stycket följer bl.a. att gäldenären måste kunna visa att det finns ett reellt rekonstruktionsbehov och att förhand- lingarna med de berörda parterna om en rekonstruktionsplan gör sådana framsteg att det kan förväntas att planen kan komma att antas. Ju som rekonstruktionen har pågått desto högre krav ställs det vid prövningen. Enligt 4 § ska rätten bereda berörda tillfälle att yttra sig innan den beslutar att förlänga en tidsfrist. 3 § En företagsrekonstruktion får inte pågå än sammanlagt , om inte rätten har beslutat om planförhandling. I så fall ska företagsrekonstruktionen upphöra senast efter beslutet om företagsrekonstruktion. Reglerna i 2 kap. 23 och 24 §§ och 3 kap. 1 § denna lag och 2 kap. 10 a § kon- kurslagen (1987:672) gäller aldrig från beslutet om före- tagsrekonstruktion. Paragrafen anger en yttersta gräns för hur länge rekonstruktionen får pågå. Första stycket motsvarar delvis 4 kap. 8 § andra stycket lag (se prop. 1995/96:5 s. 219 f.). Andra stycket saknar motsvarighet i den lagen. Paragrafen genomför artikel 6.8 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. 2021/22:215 Av första stycket framgår att en företagsrekonstruktion som utgångs- punkt inte får pågå . Fristen får dock överskridas om rätten har beslutat om planförhandling. Reglerna om verkställighets- förbud, hävningshinder och konkurshinder gäller dock enligt andra stycket under inga omständigheter från beslutet att inleda företagsrekonstruktion. Om rätten har beslutat om planförhandling får rekonstruktionen pågå under sammanlagt . När femtonmånadersfristen infaller måste förfarandet avslutas oavsett om någon plan har fastställts eller inte. Inte heller rekonstruktören kan lägga fram någon alternativ plan för antagande och fastställande efter denna tidpunkt. 4 § Innan rätten fattar beslut enligt 1 § första stycket eller 2 § andra stycket ska gäldenären, rekonstruktören, tillsynsmyndigheten och de borgenärer som infunnit sig till borgenärssammanträdet enligt 2 kap 13 § andra stycket ges tillfälle att yttra sig. Om en borgenärskommitté har utsetts, ska även den ges tillfälle att yttra sig. I paragrafen anges att rätten ska bereda berörda tillfälle att yttra sig innan den meddelar beslut att låta rekonstruktionen upphöra eller beslutar att förlänga en tidsfrist. Den motsvarar 4 kap. 9 § lag med tillägget att även tillsynsmyndigheten ska höras (se prop. 1995/96:5 s. 220). Över- vägandena finns i avsnitt 9.2. 1 § är tillsynsmyndighet. uppgifter framgår av 2 kap. 13 och 17 §§, 6 kap. 4 § och 9 kap. 4 §. I paragrafen anges att är tillsynsmyndighet. Dessutom finns en upplysning om vilka bestämmelser i lagen som reglerar tillsynsmyndighetens uppgifter. Paragrafen saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 27.1 och 27.2 i insolvens- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9.2 och 14.2.3. Av första stycket framgår att är tillsynsmyn- dighet. har till uppgift att utöva tillsyn över rekonstruk- törer. I de paragrafer som nämns i andra stycket framgår myndighetens uppgifter. Det handlar t.ex. om att myndigheten ska ges tillfälle att yttra sig innan rätten utser en rekonstruktör och att den får begära att rekon- struktören entledigas (2 kap. 13 och 17 §§). ska vidare ges tillfälle att yttra sig innan rätten fattar beslut om att rekonstruk- tionen ska upphöra eller att förlänga tiden för den (6 kap. 4 §). Myndig- heten har dessutom möjlighet att begära att rekonstruktörens rätt till ersättning prövas av rätten och ska ges tillfälle att yttra sig innan en sådan prövning sker (9 kap. 4 §). 1 § Om en borgenärs ansökan om företagsrekonstruktion inte bifalls och om borgenären när ansökan gavs in saknade skälig anledning att anta att gäldenären hade sådana ekonomiska svårigheter som avses i 2 kap. 10 § 1, ska borgenären ersätta gäldenären för den skada som skäligen kan anses ha orsakats gäldenären genom ansökan och dess handläggning. Talan om skadestånd enligt första stycket ska väckas vid den tingsrätt som handlägger eller har handlagt ärendet om företagsrekonstruktion. Paragrafen innehåller bestämmelser om att en ogrundad ansökan om före- tagsrekonstruktion från en borgenär kan medföra skadeståndsansvar för borgenären. Den motsvarar 4 kap. 12 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 221 f.). Övervägandena finns i avsnitt 14.2.2. 2 § En rekonstruktör ska ersätta de skador som han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet tillfogar gäldenären, en borgenär eller en berörd part. Skadeståndet kan sättas ned efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens beskaffenhet, skadans storlek och omständigheterna i övrigt. Om flera rekonstruktörer ska ersätta samma skada, svarar de solidariskt för skadeståndet i den utsträckning inte skadeståndsskyldigheten har satts ned för någon av dem enligt andra stycket. Det som någon har betalat i skadestånd får sökas åter av de andra efter vad som är skäligt med hänsyn till omständigheterna. Paragrafen innehåller bestämmelser om rekonstruktörens skadestånds- ansvar. Den saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genom- förs artikel 27.1 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 14.2.2 där också Lagrådets synpunkter behandlas. Enligt första stycket ska en rekonstruktör ersätta de skador som han eller hon orsakar gäldenären, en borgenär eller en berörd part vid fullgörandet av sitt uppdrag. Av detta följer dels att ansvaret enligt denna bestämmelse inte omfattar skador som rekonstruktören orsakar vid sidan av rekonstruk- törsuppdraget, dels att ansvaret inte gäller mot tredje man. För ansvar förutsätts att rekonstruktören har orsakat skadan uppsåtligen eller av oaktsamhet. Paragrafen hindrar inte att det förs en skadeståndstalan som grundar sig på reglerna i skadeståndslagen (1972:207), jfr rättsfallet NJA 2018 s. 475. Den skadegörande handlingen kan bestå av en aktiv handling. Det kan handla om att rekonstruktören har gett gäldenären bristfälliga eller direkt felaktiga anvisningar beträffande hur verksamheten ska bedrivas. Ansvar kan även komma i fråga om rekonstruktören vägrar att lämna gäldenären samtycke till att åta sig en ny förpliktelse som ligger utanför den löpande förvaltningen och som uppenbart är nödvändig för verksamhetens fortsatta drift. Ansvaret enligt denna bestämmelse träffar även underlåtenhet att vidta nödvändiga åtgärder under rekonstruktionen. Ett sådant ansvar kan bli aktuellt om rekonstruktören underlåter att vidta åtgärder för att förhindra att gäldenären agerar på ett sätt som äventyrar borgenärernas rätt. Rekon- struktören ska t.ex. kunna hållas ansvarig om han eller hon underlåter att anmäla missförhållanden som skulle medfört att rekonstruktionen hade 2021/22:215 avslutats. För att undvika ansvar i ett sådant fall kan rekonstruktören vara tvungen att begära att rekonstruktionen ska upphöra. Bedömningen av om det finns ett rättsligt relevant orsakssamband mellan skadan och rekonstruktörens handlande eller underlåtenhet får göras enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer. Enligt andra stycket kan skadeståndet sättas ned efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens beskaffenhet, skadans storlek och omstän- digheterna i övrigt. Av tredje stycket framgår att skadeståndsansvaret är solidariskt om flera rekonstruktörer är ersättningsskyldiga för samma skada. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 17 kap. 1 § andra stycket konkurslagen (1987:672). 3 § En talan om skadestånd mot en rekonstruktör ska väckas från den dag då beslutet om att företagsrekonstruktionen ska upphöra fick laga kraft. Talan ska väckas vid den tingsrätt som handlägger eller har handlagt ärendet om företagsrekonstruktion. Paragrafen innehåller en tidsfrist inom vilken en skadeståndstalan mot en rekonstruktör måste väckas. Den saknar motsvarighet lag. Över- vägandena finns i avsnitt 14.2.2 där också Lagrådets synpunkter behand- las. Av första stycket framgår att en talan om skadestånd mot rekon- struktören måste väckas från det att beslutet att avsluta företagsrekonstruktionen fick laga kraft. En talan om skadestånd mot rekonstruktören väcks enligt andra stycket vid den tingsrätt som handlägger eller har handlagt ärendet om företags- rekonstruktion. 4 § En berörd part som för sin röst vid ett plansammanträde enligt 4 kap. har betingat sig någon särskild förmån av gäldenären döms till böter eller fängelse i högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om straffrättsligt ansvar för en berörd part. Den motsvarar 4 kap. 13 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 222). Till skillnad från den bestämmelsen, som gäller för borgenärer som agerar på visst sätt under ett borgenärssammanträde, så gäller paragrafen för en berörd part som för sin röst vid ett plansammanträde har betingat sig en särskild förmån av gäldenären. Övervägandena finns i avsnitt 14.2.2. 5 § Åtal mot en gäldenär för brott mot borgenärer får väckas vid den tingsrätt som handlägger eller har handlagt ärendet om företagsrekonstruktion. Detsamma gäller för åtal mot en berörd part för brott som avses i 4 §. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtal mot en gäldenär och en berörd part. Den motsvarar 4 kap. 14 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 222). Till skillnad från den bestämmelsen gäller dock paragrafen för åtal mot en berörd part i stället för en borgenär. Övervägandena finns i avsnitt 14.2.2. 9 kap. Övriga bestämmelser Handläggningen av ärenden om företagsrekonstruktion 1 § Om inte något annat föreskrivs, gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden för rättens handläggning enligt denna lag. Paragrafen anger att vid rättens handläggning av ärenden om företags- rekonstruktion ska lagen om domstolsärenden tillämpas om inte annat anges. Paragrafen motsvarar 4 kap. 1 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 215 f. och prop. 1995/96:115 s. 192). Övervägandena finns i avsnitt 6.4. 2 § Beslut om företagsrekonstruktion, planförhandling, fastställelse av en rekon- struktionsplan och beslut att företagsrekonstruktionen ska upphöra ska gälla , om inte annat bestämts av rätten. Detsamma gäller beslut att utse eller entlediga en rekonstruktör. Paragrafen anger att vissa beslut enligt lagen ska gälla , dvs. utan hinder av att beslutet fått laga kraft. Den motsvarar 4 kap. 10 § lag (se prop. 1995/96:5 s. 219 f.). Genom paragrafen genomförs artikel 16.3 i insolvensdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.12. Av paragrafen framgår bl.a. att beslut om planförhandling och fast- ställelse av en rekonstruktionsplan gäller om inte annat bestäms av rätten. I övrigt motsvarar paragrafen vad som gäller enligt lag. 3 § Rättens beslut enligt denna lag får överklagas för sig. Detta gäller dock inte beslut i en fråga som avses i 4 kap. 16 § första stycket eller 18 § eller om en sådan ny prövning som avses i 23 § tredje stycket. I fråga om beslut om planförhandling räknas överklagandetiden från den dag då kungörelsen om beslutet var införd i Post- och . Paragrafen anger vilka beslut som får överklagas för sig. Den motsvarar 4 kap. 11 § lag med den skillnaden att ackordsförhandling i andra stycket har bytts ut mot planförhandling (se prop. 1995/96:5 s. 221).