prop · H903159 · 2022-03-22 00:00:00 — anför att utredningens förslag att anpassa utbildningsutbud efter arbetsmarknadens behov inte är genomförbart på grund av att sex av gymnasieskolans program är avsedda att leda till högskolestudier och att det är svårt för huvudmännen att få tillräckliga 2021/22:159 signaler om behoven av arbetskraft efter dessa utbildningar då högskolan saknar krav på dimensionering enligt arbetsmarknadens behov. regleringsbrev för högskolor och universitet ska dock utbildningsutbudet vid universitet och högskolor svara mot studenternas efterfrågan och Regeringen genomför också långsiktiga utbyggnader av högskoleutbildningar utifrån behov på arbetsmarknaden inom ramen för , vilket i sig kan ge en signal om behov av Regeringen konstaterar att dimensioneringen av högskole- förberedande program förvisso inte har en lika tydlig koppling till arbetsmarknadens behov som dimensioneringen av yrkesprogram som leder till en specifik yrkeskompetens. Det beror bl.a. på att vart och ett av de högskoleförberedande programmen kan ge behörighet till flera olika högskoleutbildningar och att flera av programmen kan leda till samma När det gäller de högskoleförberedande programmen är det därför inte alltid möjligt att precist avgöra dimensionering av varje Däremot bör dimensioneringen av de högskoleförbere- dande programmen totalt sett säkerställa att rekryteringsbasen till hög- skolan är tillräckligt stor för att möta högskolans mål att utbildnings- utbudet bl.a. ska svara mot arbetsmarknadens behov. både efterfrågan och tillgången på arbetskraft med eftergymnasial utbild- ning kommer att öka, men att tillgången inte alltid ökar inom de områden där behoven är som störst. Enligt regeringen innebär det att hänsyn behöver tas till proportionerna mellan olika program i gymnasie- skolan, så att rekryteringsbasen till högskolan blir tillräckligt stor för att kunna svara mot arbetsmarknadens behov inom olika områden. Regeringen menar att det vid en bedömning av arbetsmarknadens behov bör finnas utrymme att beakta de särskilda omständigheter som gäller för en viss utbildning, ett visst yrkesområde eller en viss bransch. beaktas hur etableringen på arbetsmarknaden eller övergång till vidare studier som regel går till för de som har avslutat en viss utbildning, såväl elever från yrkesprogram som elever från högskoleförberedande program. Det bör alltså finnas möjlighet att exempelvis ta hänsyn till särskilda strukturella förhållanden på arbetsmarknaden, bl.a. förekomsten av fri- lansverksamhet och egenföretagande inom ett visst område, något bl.a. uppmärksammar i fråga om den konstnärliga Mot bakgrund av ovanstående anser regeringen att principerna för hur utbildningsutbudet formas i gymnasieskolan behöver förändras. ringen föreslår därför en ändring i skollagen som innebär att kommunerna utöver ungdomarnas efterfrågan även ska ta hänsyn till arbetsmarknadens behov när de bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa. Med ungdomarnas efterfrågan avses detsamma som det nuvarande uttrycket ungdomarnas önskemål. De utbildningar som avses är nationella program samt sökbara utbildningar inom introduktionsprogram- men programinriktat val och yrkesintroduktion. nedan till frågan om samverkan kring sådana utbildningar (se Regeringen avser att ge uppdrag till att ta fram regionala planeringsunderlag som stöd för planeringen och dimensioneringen av gymnasial utbildning (se avsnitt 5.3). För viss utbildning inom nationella program där det finns nationell efterfrågan och intresse av att elever ska kunna rekryteras från hela landet (riksrekrytering) beslutar efter ansökan från en offentlig Prop. 2021/22:159 huvudman om antal platser. Förslaget berör inte bestämmandet av antalet utbildningsplatser i sådana fall. Kunskaperna om elevers etablering på arbetsmarknaden bör tillvaratas följer löpande upp elevers etablering på arbetsmarknaden och fortsatta studier efter gymnasieskolan. Uppföljningen bygger på statistik från om ungdomarnas sysselsättning efter avslutade studier. Uppföljningen som presenterades 2020 i rapporten på arbets- marknaden eller fortsatta studier () visar bl.a. på stora skillnader i andelen etablerade på arbetsmarknaden efter olika program och inriktningar. Utredningen har använt samma statistik och närmare analyserat vilken betydelse elevens val av program har för sannolikheten att de ska ta examen, etablera sig på arbetsmarknaden eller påbörja högre studier. Analyserna visar bl.a. att det finns skillnader mellan olika program i sannolikheten att ta examen när man tar hänsyn till elevernas meritvärde, migrationsbakgrund, kön och föräldrarnas utbildningsnivå. Skillnaderna mellan olika program när det gäller sannolikhet att ta examen är som störst för elever med låga meritvärden, vilket innebär att programvalet har störst betydelse för dessa elever. Även när det gäller sannolikheten att etablera sig på arbetsmarknaden eller gå vidare till högre studier efter avslutad utbildning visar analysen att valet av program har betydelse. Flera av de program som enligt utredningen i stor utsträckning leder till god etablering på arbetsmarknaden sammanfaller också med de yrkesområden där SCB har identifierat risker för framtida kompetensbrister, bl.a. inom vård- och omsorgsområdet, industrin och byggsektorn. Etableringsgraden efter en yrkesinriktad utbildning på komvux visar delvis liknande mönster som efter ett yrkesprogram i gymnasieskolan. Regeringen anser att den kunskap som finns om elevers etablering på arbetsmarknaden eller vidare studier efter avslutad utbildning inom gymnasieskolan och vuxenutbildning bör tas tillvara vid dimensionering av utbildningsutbudet. Enligt regeringens förslag ska kommunerna utöver ungdomarnas önskemål också ta hänsyn till arbetsmarknadens behov när de bestämmer vilka utbildningar som ska erbjudas och antalet platser på dessa. När kommunerna ska ta hänsyn till arbetsmarknadens behov bör de därför göra en sammantagen bedömning av behovet av kompetens på arbetsmarknaden såväl direkt efter avslutad gymnasieutbildning som efter en följande högskoleutbildning. utbildningarnas bidrag till kompetensförsörjningen inom olika yrkes- områden, dvs. i vilken utsträckning olika utbildningar leder till relevant sysselsättning, behöver bedömas. Ovan nämnda regionala planerings- underlag kan utgöra stöd i detta arbete. Ungdomarnas efterfrågan bör fortfarande spela roll vid planeringen och dimensioneringen av utbildningarna i gymnasieskolan Som anges ovan föreslår regeringen att dimensioneringen av gymnasie- skolans utbildningar ska styras av såväl ungdomarnas efterfrågan som Regeringen konstaterar liksom flera remiss- instanser, bl.a. och , att ung- domarnas möjligheter att få sitt önskade utbildningsval tillgodosett har 2021/22:159 betydelse för elevernas motivation och därmed förutsättningar att fullfölja sin utbildning. Med anledning av Friskolornas riksförbunds synpunkt om värderingen av elevernas efterfrågan vid dimensioneringen av gymnasieskolans utbildningar vill regeringen framhålla att den även fortsatt ska beaktas och delar därför inte förbundets farhåga att förslaget riskerar att försämra elevernas motivation och genomströmning. Däremot ska även arbets- marknadens behov beaktas, mot bakgrund av de skäl som anförts ovan. Det innebär att det kommer att behöva göras justeringar av utbudet. Flera remissinstanser anför att det bör förtydligas hur ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov ska vägas mot varandra, se vidare nedan om denna avvägning. Elevorganisationerna Elevkårer och Elevråd ser risker i att arbetsmarknadens kompetensförsörjningsbehov tillmäts alltför stor vikt på bekostnad av att gymnasieskolan ska bygga en stabil grund för elevernas vidare liv. Regeringen vill med anledning av synpunkterna framhålla att förslaget inte innebär att det ska göras någon ändring av gymnasieskolans övergripande syfte att ge en god grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för personlig utveckling och ett aktivt deltagande i samhällslivet (15 kap. 2 § skollagen). Däremot bör betoningen av arbetsmarknadens behov betraktas som en konkretisering som kan bidra till att utbildningen i gymnasieskolan uppnår syftet att utgöra en bas för den nationella och regionala kompetensförsörjningen till arbetslivet och en bas för rekrytering till högskolesektorn (15 kap. 3 §). Detta är också något som kan ge ungdomarna bättre möjligheter till arbete efter studierna. Utredningen föreslår att kommunen vid dimensioneringen även ska ta hänsyn till ungdomarnas behov. Med ungdomarnas behov avser utred- ningen ungdomarnas behov på och inte enbart deras önskemål inför valet av gymnasieprogram som de gör i . Elevorganisa- tionerna framför synpunkten att hänsyn bör tas till elevers efterfrågan samt långsiktiga behov och intressen. är och andra remissinstanser kritiska mot utredningens förslag att särskilja elevernas behov från elevernas önskemål och påpekar att detta antyder att elever och föräldrar inte skulle vara kapabla att bedöma elevens behov. Regeringen avviker från utredningens förslag och föreslår inte någon särskild föreskrift om att ungdomarnas behov ska beaktas vid planeringen och dimensioneringen av utbildningarna utan anser att ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov är en tillräcklig reglering. Skälet för detta är att regeringen anser att det finns en nära koppling mellan ungdomarnas behov och arbetsmarknadens behov. Ur ett samhälls- perspektiv ligger det i ungdomarnas långsiktiga intresse att gå en utbild- ning som leder till etablering i form av antingen fortsatta studier eller yrkesverksamhet efter gymnasieskolan. Att i högre utsträckning forma utbudet efter arbetsmarknadens behov gör det möjligt att tillvarata ungdomarnas långsiktiga intresse att hitta arbete och ha egen försörjning. Regeringen menar också att ungdomarnas långsiktiga behov och intressen värnas genom skollagens övergripande bestämmelse om gymnasieskolans syfte och huvuduppgifter som innebär att utbildningen ska ge en god grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier samt för personlig utveckling och ett aktivt deltagande i samhällslivet. Regeringen anser vidare att det är viktigt att utbudet av utbildning formas med utgångspunkt i att ungdomars efterfrågan på utbildning kan påverkas och att efterfrågan alltså inte bör betraktas som . Rege- ringen bedömer att det finns åtgärder som kommuner och andra som är huvudmän kan vidta för att påverka ungdomarnas efterfrågan på utbildning och därmed också kunna möta arbetsmarknadens behov. Regeringen instämmer därmed i Skolinspektionens påpekande att dimen- sionering inte är det enda medlet för att uppnå en bättre matchning mellan den utbildning som ungdomar efterfrågar och behoven på arbets- marknaden. Som nämns ovan kan ungdomarnas val t.ex. påverkas av till- gång till kvalificerad studie- och yrkesvägledning, kontakter med arbets- livet och förbättrad information om vad en viss utbildning leder till (se även avsnitt 4.7). Det kan också handla om utveckling av utbildningarnas innehåll och kvalitet, där arbetsmarknadens parter också kan medverka och spela en viktig roll. Ett exempel på att detta sker är samarbetet inom ramen för Vård- och omsorgscollege, Motorbranschcollege och Tek- nikcollege, där utbildningsanordnare och företrädare för arbetslivet sam- verkar för att utveckla utbildningarna och attrahera fler ungdomar att läsa utbildningarna. Ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov behöver avvägas Regeringen konstaterar att det finns en obalans mellan vad som efterfrågas på arbetsmarknaden och de utbildningar som efterfrågas av ungdomar. Flera remissinstanser, bl.a. Arbetsförmedlingen, kommun, och , efterfrågar förtydliganden av hur en avvägning då ska ske när det bestäms vilka utbildningar och hur många utbildningsplatser som ska erbjudas. SKR ställer frågan hur stort utrymme arbetsmarknadens behov ska ges i relation till ett bredare bildningsuppdrag. Med anledning av det vill regeringen anföra följande. När elever i ska välja vilken utbildning de önskar gå i gymnasieskolan så har de som är behöriga till ett nationellt program i gymnasieskolan att välja mellan sex högskoleförberedande program och tolv yrkesprogram. Inom flertalet nationella program finns också inrikt- ningar med olika utbildningsinnehåll. Valet vid dimensioneringen handlar om vilka program och inriktningar huvudmännen ska erbjuda samt antalet platser på dessa. En grundpremiss för att det vid valet ska kunna göras en rimlig avvägning mellan ungdomars efterfrågan och arbetsmarknadens behov är att det finns en tydlig uppfattning om hur arbetsmarknadens behov ser ut, dvs. arbetsmarknadens behov av utbildade från både yrkes- program och högskoleförberedande program. Regeringens avsikt är att det ska finnas statligt tillhandahållna underlag där kompetensbehov på olika nivåer har identifierats, som kan användas för dimensioneringen av huvudmännens olika program och i förekommande fall inriktningar. I avsnitt 5.3 beskrivs dessa regionala planeringsunderlag. De ska kunna kompletteras med andra källor av information som rör den lokala eller regionala arbetsmarknaden, t.ex. kontakter med regionerna som föreslås ges i uppdrag att tillhandahålla bedömningar av länets kompetensbehov inom offentlig och privat sektor (se avsnitt 5.2). De regionala planeringsunderlagen kan även komma att vara ett stöd för 2021/22:159 huvudmännen i utvecklingen av andra insatser kring vägledning och information om utbildningsval. SKR frågar om arbetsmarknadens behov ska bedömas utifrån kom- munala, regionala eller nationella behov och med vilket tidsperspektiv. Regeringen menar att såväl lokala som regionala och nationella kom- petensbehov bör behandlas i de regionala planeringsunderlagen och beaktas vid dimensioneringen. Regeringen anser vidare att det är nödvändigt att väga in både kortsiktiga och långsiktiga kompetensbehov vid planeringen av gymnasieskolans Planeringsunderlagen bör svara mot detta behov. tanke på ungdomarnas efterfrågan och gymnasieskolans syfte att ge en god grund för yrkesverksamhet och fortsatta studier behöver planeringen vara både tillräckligt flexibel och hållbar . Hur en sammantagen bedömning görs och vilken vikt som ska läggas vid ungdomarnas efterfrågan respektive arbetsmarknadens behov i olika situationer kommer att behöva utvecklas genom praxis , bl.a. med stöd av de regionala planeringsunderlagen och stöd från om hur dessa underlag kan användas. I de fall där de regionala planerings- underlagen indikerar ett starkt arbetsmarknadsbehov av vissa utbildningar som ungdomars efterfrågan är svag får det förutsättas att olika åtgärder vidtas för att kunna upprätthålla eller öka antalet platser inom Det kan exempelvis handla om olika informations- insatser eller åtgärder för att göra utbildningarna mer attraktiva för eleverna, t.ex. genom stärkt samverkan mellan gymnasieskolan och arbets- livet eller välövervägd lokalisering av arbetsmarknadsrelevanta utbild- I de fall där de regionala planeringsunderlagen tvärtom visar ett svagt eller vikande arbetsmarknadsbehov för vissa utbildningar indikerar det att antalet platser på dessa utbildningar bör minskas, även om de blir färre än vad som efterfrågas. bedömer att det i detta sammanhang finns risk för ökad segregation i gymnasieskolan om konkurrensen om platser på vissa Skolinspektionen anför att om antalet platser på högskoleförberedande program dimensioneras ned i förhållande till sök- trycket och i stället styrs mot yrkesprogram, så kommer vissa elever med låga grundskolebetyg inte in på högskoleförberedande program. av konkurrensen om platserna erbjuds de därmed inte ett allsidigt och brett utbud av nationella program, enligt inspektionen. förvisso att konkurrensen om platser till vissa utbildningar kan komma att öka när arbetsmarknadens behov ges ökad betydelse, både inom högskole- förberedande program och yrkesprogram. Även om det blir en ökad konkurrens om platser på ett eller flera program kan dock en hemkommun anses uppfylla skyldigheten enligt 16 kap. 42 § skollagen att erbjuda ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar. Regeringen bedömer vidare att det är ändamålsenligt att man dimensionerar ned utbildningar som i mindre utsträckning möter ett arbetsmarknadsbehov, och därmed kan ge eleverna en sämre möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden. En bättre etablering stärker även individens möjlighet till egen försörjning och mer jämlika levnadsvillkor. Detta tillsammans med en väl avvägd dimensionering och lokalisering av såväl skolor som av vilka utbildningar som erbjuds på olika skolor kan bidra till att minska och motverka segregation. Flera remissinstanser framhåller betydelsen av studie- och yrkesväg- Prop. 2021/22:159 ledning. Regeringen anser att uppgifter om vad gymnasieskolans utbildningar kan leda till i fråga om etablering på arbetsmarknaden och övergång till vidare studier är central information. Den behövs för att underlätta för ungdomar att göra väl avvägda studie- och yrkesval. Den kan bidra till att även elever med starka meritvärden från väljer ett yrkesprogram. Se även förslag i avsnitt 4.7 om att huvudmännens information till ungdomar och vårdnadshavare ska förbättras. Vidare har regeringen i propositionen Ökade möjligheter till grundläggande behörig- het på yrkesprogram (prop. 2021/22:94) åter lämnat förslag till om att införa en utökad möjlighet för elever på yrkesprogrammen att läsa kurser för grundläggande behörighet. Regeringen bedömer att en sådan åtgärd kommer att öka yrkesprogrammens attraktionskraft och även attrahera ungdomar med höga meritvärden. Även enskilda huvudmän bör bidra till en bättre kompetensförsörjning För att de föreslagna ändringarna om planering och dimensionering av utbildningar inom gymnasieskolan ska få så god effekt som möjligt och det samlade utbildningsutbudet bättre ska svara mot arbetsmarknadens behov bör både offentliga och enskilda huvudmän omfattas. I detta avsnitt behandlas vad det innebär i förhållande till enskilda huvudmän som har godkännande att bedriva viss utbildning inom gymnasieskolan. Regeringen återkommer i avsnitt 4.6 till vad det innebär i fråga om nya godkännanden för enskilda huvudmän. /21 uppgick andelen elever som läser en utbildning hos en enskild huvudman till nära en tredjedel av samtliga elever inom gymnasieskolan, vilket innebär att enskilda huvudmän spelar en betydande roll för att bidra till kompetens- försörjningen. För att möta arbetsmarknadens behov och ur ett likvärdig- hetsperspektiv är det därför enligt regeringens mening angeläget att den föreslagna principen för planering och dimensionering tillämpas i fråga om både utbildningar som erbjuds av en enskild huvudman och utbildningar som erbjuds av offentliga huvudmän. Samtliga elever kan då oberoende av huvudman erbjudas utbildningar som i högre grad under- lättar elevernas etablering på arbetsmarknaden. Därmed får förbättringen av kompetensförsörjningen också större genomslag. Förutsättningarna för att tillämpa principen skiljer sig emellertid åt mellan kommunala och enskilda huvudmän. Varje kommun ansvarar för att ungdomarna i kommunen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet och att de utbildningar som erbjuds och antalet platser på dessa så långt det är möjligt anpassas med hänsyn till ungdomarnas önskemål (15 kap. 30 § skollagen). Hemkommunen har ett ansvar att erbjuda alla behöriga ungdomar ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar (16 kap. 42 §). Enskilda kan ansöka om att bli godkända som huvudmän för gymnasieskola där godkännandet avser viss utbildning (2 kap. 5 § skollagen och 2 kap. 1 § gymnasieförordningen). Enskilda huvudmän har dock inte något uppdrag att erbjuda ett allsidigt urval av utbildningar. Kommunen har alltså ett långtgående åtagande att erbjuda utbildning medan enskilda huvudmän kan ansöka om att få godkännande för att bedriva en eller flera utbildningar. Med ett sådant godkännande kan den enskilda huvudmannen justera antalet utbildningsplatser bl.a. utifrån 2021/22:159 ungdomarnas önskemål om utbildning på de program och inriktningar som huvudmannen har godkännande för. Vid införande av en ny princip för dimensionering behöver det beaktas hur detta påverkar enskilda huvudmän som redan har godkännande att bedriva en viss utbildning. påpekar bl.a. att en fristående huvudman som har blivit godkänd av staten att bedriva en viss utbildning måste generera tillräckliga intäkter för att gå runt, annars hotas skolan av att Skolinspektionen drar in godkännandet. också att skolan inte har rätt att ändra sitt utbildningsutbud utan en ny tillståndsprocess och att det är svårt att förstå hur enskilda huvudmän ska kunna ta hänsyn till de föreslagna principerna. förbundets synpunkter vill regeringen anföra följande. synpunkt handlar om hur en enskild huvudman ska kunna beakta både ungdomarnas efterfrågan och arbetsmarknadens behov givet att den enskilde redan har fått godkännande att bedriva en viss utbildning i enlighet med bestämmelserna i 2 kap. 5 § skollagen. bestämmelser ska ett godkännande lämnas om den enskilde uppfyller ett antal kriterier, bl.a. att den enskilde har ekonomiska förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för verksamheten och i övrigt har förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för utbildningen. huvudmannen vid dimensionering ska ta hänsyn till både ungdomars efterfrågan och arbetsmarknadens behov kan för en enskild huvudman i vissa fall innebära att antalet platser på en utbildning behöver justeras upp Den omständigheten att enskilda huvudmän kan ha godkännande för endast ett fåtal utbildningar innebär visserligen att förutsättningarna för en del enskilda huvudmän att ta hänsyn till både ungdomars efterfrågan och arbetsmarknadens behov är begränsade, åtminstone i jämförelse med kommuner som har ett brett ansvar att erbjuda ett allsidigt urval av nationella program och nationella inriktningar. Regeringen menar dock att detta inte utesluter möjligheten för en enskild huvudman att ta sådana Om t.ex. en utbildning i lägre grad möter ett arbetsmarknadsbehov i jämförelse med en annan utbildning som den enskilde huvudmannen erbjuder så bör detta kunna beaktas. Det bör då medföra att huvudmannen justerar antalet platser mellan de utbildningar som denne har godkännande att bedriva, dvs. mellan de program och i förekommande fall de inriktningar som godkännandet avser. Villkoret om ekonomiska förutsätt- ningar innebär bl.a. att huvudmannen ska kunna bedriva utbildnings- verksamheten även om elevunderlaget varierar mellan olika år. underlaget fluktuerar genom att ungdomarnas efterfrågan på en utbildning varierar är ett förhållande som råder och som de enskilda huvudmännen tar hänsyn till. Huvudmännen behöver alltså räkna med risken att alla anordnade utbildningsplatser inte kan utnyttjas under Regeringen bedömer att lagändringen inte på något avgörande sätt påverkar huvudmännens möjlighet att uppfylla villkoret att ha ekonomiska förutsättningar att följa de föreskrifter som gäller för verksamheten. Förslaget får anses innebära att det ska göras en viss inskränkning i näringsfriheten för de enskilda huvudmän som har godkännanden att Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (rättighetsstadgan) ska följas av medlemsstaterna. artikel 16 i stadgan ska näringsfriheten erkännas i enlighet med unions- rätten samt nationell lagstiftning och praxis. Enligt regeringsformen får begränsningar i rätten att driva näring införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen och aldrig i syfte enbart att ekonomiskt gynna vissa personer eller företag (2 kap. 17 §). En in- skränkning som införs för att tillgodose ett angeläget allmänt intresse måste vara generell och får inte leda till att likhetsprincipen åsidosätts (prop. 1993/94:117 s. 51 f.).