prop · H903215 · 2022-04-05 00:00:00 — Även detta ligger i linje med direktivets krav på ansvars- utkrävande (jfr skäl 89). Regeringens föreslår i avsnitt 9.2 att tillsyns- myndigheten alltid ska beredas tillfälle att yttra sig innan rätten fattar beslut om att avsluta företagsrekonstruktionen. På så sätt ges tillsyns- myndigheten möjlighet att ta ställning till arvodesfrågan innan ärendet avslutas. För att säkerställa behovet av transparens och insyn i arvodesfrågan anser regeringen att tillsynsmyndigheten även bör beredas tillfälle att yttra sig om någon annan begär att ersättningen ska prövas. Tillsynsmyndig- heten bör ofta kunna ha en välgrundad åsikt om det begärda arvordets skälighet. Regeringen anser därför, till skillnad från rekonstruktion och Stiftelsen , att det framstår som lämpligt att myndighetens uppfattning i denna del kommer domstolen till handa. Däremot torde det mera sällan förekomma att borgenärerna har ett intresse av att yttra sig om rekonstruktörens arvode. Det framstår därför som en onödig administrativ omgång att domstolen ska bereda borge- närerna tillfälle att yttra sig i arvodesfrågan på så sätt som efterfrågas av och . Däremot finns det naturligtvis inget hinder mot att en borgenär inkommer med ett yttrande på egen hand. Om en borgenär i ett enskilt fall har anmält intresse av att yttra sig över arvodet bör det också normalt finnas skäl för rätten att bereda borgenären tillfälle att yttra sig i frågan innan rekonstruktionen avslutas. För att tillsynsmyndigheten ska kunna ta ställning till om rekonstruk- törens begärda arvode är skäligt bör rekonstruktören vara skyldig att skicka en kopia av sin kostnadsräkning till myndigheten. I linje med vad som anförs av bör det klargöras i lagen som rekonstruktören ska göra detta. det som lämpligt att detta sker innan ärendet om företagsrekonstruktion avslutas. För att tillsynsmyndigheten ska kunna bedöma skäligheten av den begärda ersättningen kan myndigheten behöva ha tillgång till en specificerad redogörelse över de åtgärder som vidtagits under rekonstruk- tionen. Eftersom upprättandet av en sådan redogörelse är förenat med kostnader som belastar gäldenären, föreslår regeringen att redogörelsen endast ska skickas till tillsynsmyndigheten om myndigheten begär det. bör endast begära en arbetsredogörelse om myndig- heten anser att det kan finnas anledning att ifrågasätta skäligheten av den begärda ersättningen. En eventuell tvist om arvodet kan prövas inom ramen för ärendet om företagsrekonstruktion. Frågan kan även prövas av rätten efter att företagsrekonstruktionen avslutats. Det föregående kommer att gälla även enligt regeringens förslag till ny lag. Direktivets krav på att medlemsstaterna ska tillhandahålla lämpliga förfaranden för att lösa tvister om ersättning är enligt regeringens bedömning därigenom uppfyllt (artikel 27.4 andra stycket). Avslutningsvis bör det framhållas att det förhållandet att rekonstruktörer ställs under tillsyn inte kommer att påverka möjligheterna att väcka en civilrättslig skadeståndstalan mot rekonstruktören eller åtal mot denne på grund av brott. Regeringen föreslår dessutom att det ska införas ett särskilt skadeståndsansvar för rekonstruktörer (se avsnitt 14.2.2). Även detta bör betraktas som en del i tillsynssystemet. Mot denna bakgrund anser regeringen att förslaget om skärpt tillsyn över rekonstruktörer svarar mot de krav som direktivet ställer. Att det är som har tillsynsansvaret kommer att framgå direkt av lagen. Detta måste anses uppfylla kraven i direktivet om att information om vilka myndigheter som utövar tillsyn över rekonstruktörer ska offentliggöras (artikel 27.2). Enligt direktivet får medlemsstaterna uppmuntra rekonstruktörer att utarbeta och ansluta sig till uppförandekoder (artikel 27.3). Bestämmelsen i denna del är alltså valfri för medlemsstaterna och föranleder inte något behov av lagstiftning. Det finns naturligtvis inget som hindrar att rekonstruktörer gör detta på frivillig väg. Regeringen noterar med tillfred- ställelse att t.ex. Rekonstruktör- och konkursförvaltarkollegiet i har tagit fram rekommendationer för god sed vid företagsrekonstruktioner. Grundläggande etiska regler för advokater har vidare utarbetats av . Kostnader för handläggningen hos rätten och tillsynen Enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion ska gäldenären betala kostnaderna för handläggningen hos rätten liksom bl.a. rekon- struktörens arvode (4 kap. 6 §). Reglerna är förenliga med direktivet och regeringen föreslår att de förs över till den nya lagen. tillsyn kommer att innebära kostnader för staten. Regeringen föreslår att kostnaderna för tillsynen, i likhet med vad som gäller vid myndighetens konkurstillsyn, bör finansieras genom avgif- ter (jfr 14 kap. 17 § konkurslagen och 3 § förordningen [1979:972] om tillsynsavgift i konkurs). är det självklart angeläget att avgifterna inte blir för höga. Den närmare Prop. 2021/22:215 utformningen av avgiftsregleringen, inklusive vilken myndighet som ska administrera tillsynsavgiften, bör regleras i förordning. Regeringen bör därför ges möjlighet att meddela föreskrifter om ersättningen till staten för tillsynen. Vissa uppgifter hos tillsynsmyndigheten ska omfattas av sekretess Vissa uppgifter hos tillsynsmyndigheten i konkurs omfattas av sekretess. Enligt offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess bl.a. för uppgifter om en enskilds affärs- eller driftsförhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, samt för uppgift som angår miss- tanke om brott och som rör en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men (34 kap. 7 och 8 §§). Regeringen föreslår att motsvarande regler om sekretess bör införas även för tillsyn över rekonstruktörer. Riksbank anför i detta sammanhang att det bör införas en bestämmelse som bryter den sekretess som annars kan gälla enligt offent- lighets- och sekretesslagen för uppgifter en myndighet kan behöva lämna ut i samband med ett rekonstruktionsförfarande. Regeringen konstaterar att det inte finns någon särskild reglering om detta och det har inte heller framkommit att det skulle finnas något behov av ytterligare sekretessbrytande bestämmelser. Regeringen gör därför bedömningen att några ytterligare ändringar av reglerna om sekretess inte är nödvändiga. Regeringens förslag: ska ha rätt att behandla personuppgifter i konkurstillsynsdatabasen för att tillhandahålla infor- mation som behövs i myndighetens handläggning av tillsynsärenden Uppgifterna ska gallras efter utgången av det kalenderår då ärendet avslutades. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. Skälen för regeringens förslag Nuvarande regler om personuppgiftsbehandling Den generella regleringen av personuppgiftsbehandling inom EU finns i och rådets förordning (EU) 2016/679 av 2016 om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmänna dataskyddsförordningen). ordningen är direkt tillämplig i medlemsstaterna men förutsätter och medger kompletterande bestämmelser i nationell rätt. i lagen (2018:218) med kompletterande bestämmelser till EU:s data- skyddsförordning (dataskyddslagen) och i förordningen (2018:219) med kompletterande bestämmelser till EU:s dataskyddsförordning. skyddslagen är subsidiär vilket innebär att andra författningar kan 2021/22:215 innehålla bestämmelser som avviker från den lagen. Vid behandling av personuppgifter i verksamhet med bl.a. tillsyn i konkurs tillämpas även lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet och förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet. Det ska införas regler om personuppgiftsbehandling För att ska kunna utöva tillsyn över rekonstruk- törer behöver personuppgifter behandlas. Det rör sig om i huvudsak samma uppgifter som myndigheten behandlar vid handläggningen av konkurstillsynsärenden. Det är därför lämpligt att sådan behandling sker i den konkurstillsynsdatabas som finns . Uppgifter i den data- basen får enligt lagen om behandling av uppgifter i Kronofogdemyndig- hetens verksamhet behandlas för att tillhandahålla information som behövs i verksamhet för handläggningen av konkurstillsynsärenden och mål enligt lönegarantilagen (2 kap. 20 §). Regeringen föreslår att uppgifter även ska få behandlas för tillsynen över rekonstruktörer. Dataskyddsförordningen utgår från att varje behandling av person- uppgifter ska vila på en rättslig grund (artikel 6). En sådan grund är att behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den som är personuppgiftsansvarig (artikel 6.1 c). Kronofogde- myndigheten ska utöva tillsyn över rekonstruktörer enligt den nya lagen om företagsrekonstruktion. Behandlingen av personuppgifter är nödvän- dig för att myndigheten ska kunna fullgöra denna uppgift. Det finns alltså en rättslig förpliktelse för myndigheten att utföra den behandling av personuppgifter som är nödvändig för att fullgöra tillsynen över rekon- struktörer. Tillsynen får dessutom anses utgöra en uppgift av allmänt intresse eller ett led i myndighetsutövning, vilket också utgör rättslig grund för behandling av personuppgifter enligt dataskyddsförordningen (artikel 6.1 e). Grunden för behandlingen är fastställd i den nationella rätten på det sätt som krävs (artikel 6.3). Vidare ska syftet med behandlingen fastställas i den rättsliga grunden eller, i fråga om behandling enligt artikel 6.1 e, vara nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning (artikel 6.3 andra stycket). tillsyn över rekonstruktörer utgör ett allmänt intresse. Att behandlingen av personuppgifter är nödvändig för att tillsynen ska fungera konstateras ovan. Syftet med behandlingen framgår av lagen. Det får alltså anses tydligt för såväl den personuppgiftsansvarige som den registrerade varför behandlingen av personuppgifter ska ske. Med hänsyn till bl.a. att det är frivilligt att åta sig ett uppdrag som rekonstruktör och att de uppgifter som kommer att behandlas inte är sådana känsliga personuppgifter som avses i dataskyddsförordningen (artikel 9.1) bedömer regeringen vidare att behandlingen är proportionerlig. Regeringen gör mot denna bakgrund bedömningen att den personupp- giftsbehandling som regeringens förslag ger upphov till är förenlig med EU:s dataskyddsförordning. De ändringar som föreslås är, tillsammans med den redan befintliga regleringen, tillräckliga för den personuppgifts- behandling som kan komma att ske vid med anledning av regeringens förslag. Uppgifter och handlingar ska gallras Uppgifterna i konkurstillsynsdatabasen bör gallras . lagen om behandling av uppgifter i verksamhet är gallringstiden i ett konkursärende efter utgången av det kalenderår då ärendet avslutades, dock tidigast efter utgången av det kalenderår då beslutet om konkurs fattades (2 kap. 23 § första stycket). Gallringstiden i mål enligt lönegarantilagen (1992:497) är kortare. gifter och handlingar som kan hänföras till sådana mål ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då handläggningen av målet avsluta- des (2 kap. 23 § andra stycket). Det finns enligt regeringens uppfattning inte skäl att ha någon annan gallringstid vid tillsynen över rekonstruktörer än den som gäller för Eftersom en företagsrekonstruktion som huvud- regel inte får hålla på längre än saknas emellertid skäl att föreskriva att gallring får ske först . Regeringen föreslår mot denna bak- grund att uppgifterna ska gallras efter utgången av det kalenderår som ärendet om företagsrekonstruktion avslutades. 14.3Rättsliga och administrativa myndigheter 14.3.1Krav på de som handlägger insolvensförfaranden Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelser om utbildning och effektivitet när det gäller rättsliga och administrativa myndigheter uppfylls redan av svensk rätt. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt i frågan. Akademin för insolvensrätt vid vid anser att de höga krav som ställs för att få anställning som ordinarie domare och den vidareutbildning som erbjuds i Domstols- akademins regi säkerställer att de ordinarie domarna får den utbildning som krävs för att handlägga ärenden om företagsrekonstruktion. Akade- min för insolvensrätt framhåller emellertid att det nya regelverket kommer att ställa betydligt större krav på domarnas kompetens än de nuvarande reglerna och påtalar att det kan finnas anledning att öka utbildnings- insatserna på området. påpekar att det är lämpligt att endast ordinarie domare handlägger ärenden om företagsrekonstruktion. framhåller att det finns ett nätverk för konkursdomare med syfte att främja medlemmarnas egna kunskaps- och erfarenhetsutbyte. ifrågasätter lämpligheten i att ärenden om F- skuldsanering handläggs enbart i och framhåller att avståndet mellan gäldenär och handläggare i många fall är så stort att risk finns att vissa omständigheter i en skuldsaneringsutredning inte blir riktigt beaktade. Skälen för regeringens bedömning Direktivets bestämmelser om utbildning och effektivitet I insolvensdirektivet framhålls att det är nödvändigt att förkorta de över- drivet långa insolvensförfarandena i många medlemsstater, vilka leder till rättsosäkerhet för borgenärer och investerare samt låga återvinningsgrader (skäl 85). För att uppnå detta mål ska medlemsstaterna säkerställa att anställda vid de rättsliga och administrativa myndigheterna som handlägg- er förfaranden rörande rekonstruktion, insolvens och skuldavskrivning får lämplig utbildning och har den sakkunskap som krävs för att de ska kunna fullgöra sina arbetsuppgifter (artikel 25 a). I skälen förtydligas att lämplig utbildning och sakkunskap även kan förvärvas under utövandet av upp- draget som ledamot vid en rättslig eller administrativ myndighet eller under utövandet av andra relevanta uppdrag (skäl 85). Medlemsstaterna ska säkerställa att insolvensförfaranden handläggs på ett effektivt sätt med sikte på en snabb behandling av förfaranden (artikel 25 b). är medlemsstaterna inte skyldiga att prioritera förfaranden som rör rekonstruktion, insolvens och skuldavskrivning framför andra förfaranden (skäl 86). Det finns inte skäl att ytterligare reglera hur ska organisera sin verksamhet Det är som enligt nuvarande ordning har till uppgift att handlägga och besluta i ärenden om skuldsanering. Krono- fogdemyndigheten är också tillsynsmyndighet i konkurs och som framgår av avsnitt 14.2.3 föreslår regeringen att myndigheten ska bli tillsyns- myndighet även enligt den nya lagen om företagsrekonstruktion. Det är inte tydligt vilka som omfattas direktivets regler om utbildning och effektivitet men en rimlig tolkning är att bestämmelserna främst tar sikte på de personer som är inblandade i själva beslutsfattandet. För Krono- fogdemyndighetens del får alltså direktivets regler i första hand betydelse för skuldsaneringsverksamheten. För att säkerställa en rättssäker handläggning finns det åtskilliga lagar och förordningar om vad myndigheter och myndighetsledningar har att beakta i sitt arbete. I regeringsformen och i förvaltningslagen (2017:900) slås grundläggande principer för en god förvaltning fast. Av Kronofogde- myndighetens instruktion framgår vidare att myndigheten ska utföra sina uppgifter på ett sätt som är rättssäkert, kostnadseffektivt och enkelt (5 § förordningen [2016:1333] med instruktion för ). Vidare ska myndighetsledningen ansvara för att det finns en process för intern styrning och kontroll vid myndigheten som fungerar på ett betrygg- ande sätt. Denna process ska säkerställa bl.a. att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt (3 § myndighetsförordningen [2007:515] och 2 § förordningen [2007:603] om intern styrning och kontroll). Det finns alltså såväl generella som särskilda regler som syftar till att säker- ställa en korrekt och rättssäker hantering. Sammantaget gör regeringen därför bedömningen att när det gäller verksamhet lever upp till direktivets regler om utbildning och effektivitet. Det finns inte skäl att, såsom efterfrågas av , ytterligare reglera hur ska organisera sin verk- samhet. Även domstolarnas handläggning av ärenden om konkurs, företags- rekonstruktion och skuldsanering uppfyller direktivets krav Konkursärenden och ärenden om företagsrekonstruktion handläggs enligt nuvarande ordning av tingsrätt som första instans. ring prövas av tingsrätt som andra instans efter överklagande av Krono- Det är lagmannen som ansvarar för att tings- rättens verksamhet bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. är också skyldig att vid tingsrätten genomföra intern styrning och kontroll (1 och 1 a §§ förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruktion). Beslutsfattare i ärenden om konkurs, företagsrekonstruktion och skuld- sanering är normalt ordinarie domare, dvs. rådmän eller chefsdomare vid I viss utsträckning kan arbetsuppgifter tilldelas en tings- fiskal, dvs. en icke-ordinarie domare som genomgår domarutbildning, men det förutsätter att detta är lämpligt med hänsyn till fiskalens erfarenhet och att det inte är fråga om arbetsuppgifter som kräver särskild erfarenhet (11 § förordningen [1996:381] med tingsrättsinstruktion). En lagfaren domare, till vilka även bl.a. tingsfiskaler räknas, ska ha avlagt för behörighet till domarämbete föreskrivna kunskapsprov, dvs. en juristexamen (4 kap. 1 § ). För att få anställning som ordinarie domare krävs därutöver normalt erfarenhet av kvalifi- cerat juridiskt arbete. Det är som har huvudansvaret för att genomföra kompetensutveckling som riktar sig till ordinarie domare och som avser domarens juridiska kompetens. med utbildningsinsatserna är att alla domare ska erbjudas sådan utbildning som krävs för att kunna handlägga och avgöra mål självständigt, effektivt och rättssäkert (jfr SOU 2017:85 s. 349). Mot bakgrund av ovanstående samt de allmänna krav på kompetens och utbildning som i övrigt gäller för att komma ifråga för en tjänst som ordi- narie domare gör regeringen, i likhet med Akademin för insolvensrätt vid vid , bedömningen att får anses leva upp till direktivets bestämmelser om utbildning och effektivitet när det gäller domstolarnas handläggning av ärenden om konkurs, före- tagsrekonstruktion och skuldsanering. Inte heller beträffande domstolarna finns det skäl att ytterligare reglera hur de ska organisera sin verksamhet (se dock avsnitt 14.3.2 om att ärenden om företagsrekonstruktion ska göras till den tingsrätt som regeringen föreskriver). Det är givetvis angeläget att de som handlägger ärenden om företagsrekonstruktion får lämplig utbild- ning i det nya regelverket. Regeringen förutsätter att relevant utbildning kommer att anordnas av . Koncentration av ärenden om företagsrekon- struktion till vissa tingsrätter Regeringens förslag: En ansökan om företagsrekonstruktion ska göras till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna, bl.a. , , Företagarna, tingsrätt, Småföretagar- nas riksförbund, Statskontoret, , och 2021/22:215 , tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. Akademin för insolvensrätt vid vid univer- sitet, vid , tingsrätt, , och förespråkar en begränsning till en tingsrätt för varje hovrättsområde. hovrätt anser att det bör övervägas att koncentrera alla ärenden om företagsrekonstruktion till en och samma tingsrätt och hovrätt. företagspartner efterfrågar en analys som berör frågan om förslaget riskerar att begränsa gäldenärers benägenhet att ansöka om företagsrekon- struktion på grund av geografiskt avstånd till behörig domstol. Skälen för regeringens förslag: Som konstateras i avsnitt 14.3.1 uppfyller redan direktivets krav i fråga om effektivitet när det gäller domstolarnas handläggning av ärenden om konkurs och företags- Trots detta kan det finnas skäl att vidta åtgärder för att ytterligare säkerställa att domstolarna har det kunnande och den erfarenhet som uppgiften kräver. I insolvensdirektivet anges i detta sammanhang bl.a. att effektiva sätt att uppnå rättssäkra och ändamålsenliga insolvensför- faranden skulle kunna vara att koncentrera behörigheten till ett begränsat antal rättsliga eller administrativa myndigheter (skäl 86). handläggs ärenden om företagsrekonstruktion av landets samtliga Enligt den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion ska en ansökan om företagsrekonstruktion göras hos den tingsrätt där gälde- nären svarar i tvistemål som angår betalningsskyldighet i allmänhet (2 kap. 1 § första stycket). Detta är i regel tingsrätten i den ort där gäldenären har hemvist eller säte (jfr 10 kap. 1 § ). Regeringen har i flera olika sammanhang uttalat att utgångspunkten är att ärenden ska fördelas på landets samtliga tingsrätter. ärenden till färre domstolar kan dock undantagsvis komma ifråga, om det t.ex. finns behov av särskild skyndsamhet eller kompetens (jfr prop. 2007/08:54 s. 63 och prop. 2011/12:1, Utgiftsområde 4, s. 27). I en departementspromemoria föreslås bl.a. att handläggning- en av konkursärenden ska koncentreras till vissa tingsrätter (Ds 2019:31 s. 394 f.). Som skäl anförs att den förändrade rollfördelningen i konkurs- förfarandet som föreslås i promemorian, som innebär att vissa uppgifter ska flyttas från domstolarna till bl.a. tillsynsmyndigheten, väntas leda till att tingsrätterna i betydligt mindre utsträckning än kommer att hantera konkursfrågor och att de som är konkursdomare därmed mindre frekvent kan komma i kontakt med frågorna. De frågor som ska prövas i tingsrätterna väntas dessutom att bli färre och mer komplicerade. bedömningen i promemorian skulle en koncentration skapa en mer bärkraftig dömande verksamhet i konkursrättsliga frågor och innebära att både resurser och kompetens kan användas mer effektivt, som de domare som arbetar med ärendena får och kan upprätthålla en hög kompetens inom rättsområdet. För företag liksom för samhällsekonomin i stort är det väsentligt att domstolsprövningen lever upp till högt ställda krav på kvalitet och De skäl som anförs ovan för en koncentration av antalet tingsrätter som handlägger ärenden om konkurs gör sig enligt regeringens uppfattning gällande även för ärenden om företagsrekonstruktion. begränsning av antalet behöriga tingsrätter får också sägas ligga väl i linje med direktivet (se skäl 86). Den nuvarande ordningen har ifrågasatts av det skälet att kompetensen att hantera dessa ärenden varierar mellan olika domstolar. Många domstolar har ett mycket begränsat antal ärenden vilket innebär svårigheter att bygga upp och upprätthålla nödvändig specialist- kompetens. Även om ärendena är få till antalet är de ofta komplicerade och omfattande vilket gör behovet av sådan kompetens särskilt tydligt. Som utredningen konstaterar kommer genomförandet av insolvensdirek- tivet dessutom att innebära nya och mer komplicerade regler än de som finns i den nuvarande lagen om företagsrekonstruktion. Detta kommer att ställa större krav på de domare som handlägger ärenden om företagsrekon- struktion. Inte minst regeringens förslag till nytt planförfarande aktuali- serar flera svåra frågor. Rätten ska t.ex. självmant pröva gruppindelning inför omröstningen om en rekonstruktionsplan. Efter invändning av en berörd part kan det också bli aktuellt att göra en jämförelse med vilket utfall den berörda parten hade fått i gäldenärens konkurs för att bedöma om testet om borgenärers bästa intresse är uppfyllt. Med en koncentration av ärendena till vissa tingsrätter skulle de domare som handlägger dessa ärenden kunna upparbeta en kompetens som annars kan vara svår att uppnå. Detta gäller inte minst med tanke på de fåtal ärenden om företags- rekonstruktion som handläggs vid vissa tingsrätter.