prop · H903136 · 2022-03-01 00:00:00 — 21 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om skyldigheterna enligt 18–20 §§ och föreskrifter om undantag från skyldigheterna samt får, i enskilda fall, besluta om undantag från skyldigheterna, om det finns särskilda skäl. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om att den som tillhandahåller en internetanslutningstjänst tillsammans med en e-postadress ska ge slutanvändare möjlighet att avgiftsfritt efter det att avtalet har sagts upp få tillgång till e-postmeddelanden. Paragrafen gör det möjligt att meddela ytterligare föreskrifter om byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst och nummerportabilitet samt föreskrifter om skyldighet i fråga om tillgång till e-postmeddelanden efter det att ett avtal med en internetleverantör har sagts upp. Den genomför artiklarna 106.1, 106.5, 106.6 och 115.1 tillsammans med punkten b i del B i bilaga 6 till EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.8 och 16.10.10. Första stycket motsvarar i huvudsak 5 kap. 9 § fjärde stycket LEK (se prop. 2002/03:110 s. 225 f. och prop. 2010/11:115 s. 175). Bemyndigan- det omfattar även den nya regleringen om byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst i 18 §. Utformningen av bemyndigandet ändras för att tydliggöra att det är fråga om föreskrifter som kompletterar re- gleringen i 18–20 §§. Författningskommentarerna till 18 och 19 §§ be- 2021/22:136 handlar vad sådana ytterligare föreskrifter kan omfatta. Vid en överträdel- se av en föreskrift om nummerportabilitet ska tillsynsmyndigheten besluta om sanktionsavgift, se 12 kap. 1 §. Andra stycket är nytt. Det gör det möjligt att meddela föreskrifter i enlig- het med punkten b i del B i bilaga 6 till EU-direktivet. Med tillgång till e- postmeddelanden avses även möjligheten att överföra e-postmeddelan- dena till en annan angiven e-postadress. I EU-direktivet anges att slutan- vändaren ska få tillgång till e-postmeddelanden som anses nödvändig och proportionerlig. Uttrycket skälig tid återspeglar en sådan tidsperiod. 22 § Ersättning för överlämnande enligt 19 § av ett nummer får grundas endast på driftskostnaden för överlämnandet. Den som har överlämnat ett nummer har rätt till ersättning endast för den drifts- kostnad som utgörs av ökade trafikkostnader för kommunikation till numret. Sådan ersättning får tas ut endast från den som den anropande slutanvändaren har ingått avtal om tillhandahållande av tjänsten med. Den som överlämnar ett nummer har inte rätt till ersättning för överlämnandet från slutanvändaren. Paragrafen behandlar ersättning för nummerportering. Den motsvarar i huvudsak 5 kap. 10 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 225 f. och 386 och prop. 2010/11:115 s. 175). Paragrafen genomför artikel 106.4 i EU- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.8. Paragrafen ändras som en följd av att uttrycket slutanvändare ersätter abonnent i EU-direktivet. Tredje stycket tar även sikte på det nya andra stycket i 19 §. Det innebär att några direkta avgifter inte får tas ut av en slutanvändare för att numret reserveras för slutanvändarens räkning i en månad. 23 § Den som enligt 19 § överlämnar ett nummer ska till den som reglerings- myndigheten bestämmer genast lämna de uppgifter som är nödvändiga för dirige- ring av kommunikation till numret. Andra uppgifter som kan vara direkt eller in- direkt hänförliga till en fysisk person än uppgifter om nummer och om den som tillhandahåller berörda allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster får inte lämnas utan samtycke från personen. får utse någon att i en databas sammanställa sådana upp- gifter och lämna dem till den som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster, i den utsträckning som tillhandahållaren behöver uppgif- terna för dirigering av kommunikation, och till andra som myndigheten bestäm- mer. Den utsedda databasoperatören ska i förhållande till den som tillhandahåller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster tillämpa villkor som är konkurrensneutrala och får ta ut den ersättning som är skälig med hänsyn till kost- naderna. Denna lag gäller i tillämpliga delar för sådan databasverksamhet. Paragrafen behandlar databasverksamhet vid nummerportering. Den mot- svarar i sak 5 kap. 11 § LEK (se prop. 2002/03:110 s. 225 f. och 386 och prop. 2010/11:115 s. 176). Övervägandena finns i avsnitt 6. 24 § Den som tillhandahåller en elektronisk kommunikationstjänst ska ersätta en slutanvändare för skada som uppkommer genom dröjsmål 1. vid byte enligt 18 § av tillhandahållare, 2. med överlämnande enligt 19 och 20 §§ av ett nummer, eller 3.med tillhandahållande av en tjänst när sådant byte eller överlämnande har skett. Detsamma gäller i fråga om skada som uppkommer genom uteblivna service- eller installationstillfällen. Tillhandahållaren ska innan ett avtal ingås informera slutanvändaren om dennes rätt till ersättning. Paragrafen behandlar ett skadeståndsansvar som kan uppkomma vid byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst och nummerportering. Den genomför artikel 106.8 och 106.9 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.8. Första stycket motsvarar i huvudsak 7 kap. 13 b § första stycket LEK (se prop. 2010/11:115 s. 107 f. och 189 f.). att även omfatta den nya regleringen om byte av tillhandahållare av inter- netanslutningstjänst i 18 §. Det innebär att även skada som uppkommer genom dröjsmål vid byte av tillhandahållare eller med tillhandahållandet av en tjänst när sådant byte har skett ska ersättas. Skadeståndsansvaret är utformat som ett kontrollansvar. För att en till- handahållare ska gå fri från ansvar krävs att de förutsättningar som anges i 25 § första och andra styckena är uppfyllda. om skadan har uppkommit genom missbruk. I ett sådant fall ansvarar till- handahållaren för all skada som denne orsakar slutanvändaren, se 25 § Det nya andra stycket innebär att också skada som uppkommer genom uteblivna service- eller installationstillfällen ska ersättas. Tredje stycket är nytt. Det innebär en skyldighet för tillhandahållaren att innan ett avtal ingås informera slutanvändaren om att ett skadestånds- ansvar kan uppkomma för tillhandahållaren. I övrigt ändras paragrafen som en följd av att uttrycket slutanvändare ersätter abonnent i EU-direktivet. 25 § Bestämmelserna i 24 § första stycket gäller inte om den som tillhandahåller tjänsten visar att dröjsmålet beror på ett hinder utanför dennes kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid begäran om byte av tillhandahåll- are eller överlämnande av nummer eller vid bytet eller överlämnandet när det gäller dröjsmål med tillhandahållande av en tjänst. Dessutom ska tillhandahållaren visa att hindrets följder inte skäligen kunde ha undvikits eller övervunnits. Om dröjsmålet beror på någon som tillhandahållaren har anlitat för att helt eller delvis fullgöra bytet, överlämnandet eller tillhandahållandet, är den som tillhanda- håller tjänsten fri från skadeståndsskyldighet endast om också den som har anlitats skulle vara fri enligt första stycket. Bestämmelserna i 24 § första stycket gäller inte heller i fråga om andra slutan- vändare än konsumenter, om det av avtalet mellan tillhandahållaren och slutanvän- daren följer att slutanvändaren har rätt till skälig ersättning på grund av dröjsmålet. Slutanvändaren har alltid rätt till ersättning för skada som har uppkommit genom missbruk när det gäller byte av tillhandahållare eller överlämnande av nummer. Paragrafen behandlar det skadeståndsansvar som kan uppkomma vid byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst och nummerportering, se 24 §. Den motsvarar i huvudsak 7 kap. 13 b § andra–fjärde styckena LEK (se 2010/11:115 s. 107 f. och 189 f.). Paragrafen genomför artikel 106.8 Övervägandena finns i avsnitt 16.8. Första stycket ändras med anledning av ändringen i 24 § första stycket som utvidgar skadeståndsansvaret till att även omfatta byte av tillhanda- hållare av internetanslutningstjänst. Ändringen i fjärde stycket innebär att det strikta skadeståndsansvaret för skada som har uppkommit genom missbruk även omfattar byte av tillhandahållare av internetanslutningstjänst. På motsvarande sätt som vid nummerportering avses med missbruk, när det gäller byte av tillhanda- hållare, i första hand att byte av tillhandahållare sker utan slutanvändarens samtycke, se skäl 281 i EU-direktivet och prop. 2010/11:115 s. 190. I övrigt ändras paragrafen som en följd av att uttrycket slutanvändare ersätter abonnent i EU-direktivet. 26 § När en tillhandahållare av en internetanslutningstjänst eller en allmänt till- gänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst tillhandahåller tjänsten till en konsument tillsammans med andra tjänster eller terminalutrustning (ett paket) gäller 5, 8, 9, 12–14, 16 och 18 §§ alla delar av paketet. heten enligt 1 § att tillhandahålla en sammanfattning av avtalet gäller i ett sådant fall alla delar av paketet. Om en konsument, med stöd av unionsrätten eller nationell rätt, har rätt att säga upp eller häva någon del av paketet på grund av att den inte överensstämmer med avtalet eller att tillhandahållaren underlåter att leverera ska den rätten omfatta alla delar av paketet. Paragrafen behandlar tjänster och terminalutrustning som erbjuds av sam- ma tillhandahållare inom ramen för ett och samma avtal, s.k. sampaket- Den saknar motsvarighet i LEK. Paragrafen genomför artikel 107.1 och 107.2 i EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.9. Första stycket innebär att de angivna paragraferna i kapitlet vid sam- paketering gäller för alla tjänster och all terminalutrustning som ingår i paketet, även tjänster och terminalutrustning som annars inte omfattas av Tillämpningsområdet är avgränsat till internetanslutnings- tjänster och allmänt tillgängliga nummerbaserade interpersonella kommu- För att angivna paragrafer ska vara tillämpliga på hela paketet krävs det att minst en sådan tjänst tillhandahålls till en konsument tillsammans med andra tjänster eller terminalutrustning. tillhandahåller tjänsten tillsammans med andra tjänster eller terminal- utrustning avses sampaketering. Ett paket föreligger i situationer där delarna i paketet tillhandahålls eller säljs av samma tillhandahållare och, som utgångspunkt, inom ramen för ett enda avtal. inom ramen för ett närbesläktat eller anknytande avtal ska dock anses ingå i ett paket. De bestämmelser som ska gälla för hela paketet rör tillhanda- hållande av en avtalssammanfattning, offentliggörande av information om tjänsterna, maximal bindningstid, ändring av avtal, maximal uppsägnings- tid, kompensation till tillhandahållaren vid uppsägning av avtalet och byte av tillhandahållare av en internetanslutningstjänst. Andra stycket innebär att en konsument som har rätt att säga upp eller häva ett avtal även har motsvarande rätt när det gäller övriga tjänster eller terminalutrustning som tillhandahålls eller säljs inom ramen för samma eller ett närbesläktat eller anknytande avtal. avtalet ska grundas på unionsrätten eller nationell rätt. rätt finns enligt 17 §. Stycket har civilrättslig verkan på det sättet att en konsument med stöd av bestämmelsen kan säga upp eller häva avtalet med 27 § Den som tillhandahåller en konsument en internetanslutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst och som ingår ett avtal om ytterligare tjänster eller om terminalutrustning med konsumenten får ställa upp villkor som innebär en förlängning av den ursprungliga bindnings- tiden för det avtal till vilket sådana tjänster eller sådan terminalutrustning läggs till endast om konsumenten uttryckligen har samtyckt till det. Paragrafen begränsar möjligheten för en tillhandahållare att förlänga bind- ningstiden för ett avtal genom att lägga till ytterligare tjänster eller terminal- utrustning till det ursprungliga avtalet. Den saknar motsvarighet i LEK. Paragrafen genomför artikel 107.3 i EU-direktivet. efter synpunkter från Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 16.9. Den situation som behandlas är att den tillhandahållare som har ingått ett avtal med en konsument om att tillhandahålla en internetanslutnings- tjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommu- nikationstjänst också ingår ett avtal om ytterligare tjänster eller terminal- utrustning med konsumenten. Även i detta fall är det fråga om sampakete- ring, dvs. att samma tillhandahållare lägger till ytterligare tjänster eller terminalutrustning utöver den ursprungliga tjänsten, se 26 §. Det tillkommande avtalet om tjänster eller terminalutrustning får inte innebära en förlängning av den ursprungliga bindningstiden som avser en internetanslutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad inter- Konsumenten kan dock vid tecknandet av avtalet om ytterligare tjänster eller terminalutrustning samtycka till att den ursprungliga bindningstiden förlängs. Bestämmelsen i 8 § om en maximal bindningstid – som enligt 26 § gäller alla delar av paketet – utgör den yttersta gränsen för bindningstiden som inte får över- Det innebär att en konsument inte kan samtycka till en förlängning som överskrider den maximala bindningstiden. 28 § Bestämmelserna i 26 § första stycket och 27 § ska gälla även i förhållande till slutanvändare som är mikroföretag, andra små företag eller organisationer som drivs utan vinstsyfte, om inte slutanvändaren uttryckligen har samtyckt till att be- Paragrafen innebär att även andra slutanvändare än konsumenter ska skyddas av delar av regleringen om paketerbjudanden. svarighet i LEK. Paragrafen genomför artikel 107.4 i EU-direktivet. vägandena finns i avsnitt 16.9. Bestämmelserna i 26 § första stycket och 27 § gäller till förmån för kon- Paragrafen innebär att dessa bestämmelser som utgångspunkt också ska tillämpas för avtal som ingås med mikroföretag, andra små före- tag eller organisationer som drivs utan vinstsyfte. uttryckligen har samtyckt till att bestämmelserna frångås, är bestämmel- serna dock inte tillämpliga. Mikroföretag och små företag definieras i 1 kap. 7 §. ner som drivs utan vinstsyfte avses t.ex. välgörenhetsorganisationer eller andra typer av allmännyttiga organisationer. 2021/22:136 Kostnadskontroll 29 § Den som tillhandahåller en internetanslutningstjänst eller en allmänt till- gänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst ska avgiftsfritt till- handahålla en slutanvändare specificerade fakturor som gäller användningen av tjänsten, om inte slutanvändaren har begärt att fakturan ska vara ospecificerad. Samtal som är avgiftsfria för den uppringande slutanvändaren får inte anges på fakturan. Paragrafen innehåller en skyldighet att tillhandahålla specificerade faktur- or till slutanvändarna så att de kan kontrollera sina kostnader för använd- ningen av tjänsterna. Den motsvarar i huvudsak 5 kap. 7 § första stycket 4 och andra stycket LEK (se prop. 2002/03:110 s. 221 f. och 385 f. och prop. 2010/11:115 s. 172 f.). Paragrafen genomför artikel 115.1 och punkten a i del A i bilaga 6 till EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.10.2. Ändringen i första stycket innebär att paragrafens tillämpningsområde snävas in till att omfatta tillhandahållare av internetanslutningstjänster och allmänt tillgängliga nummerbaserade interpersonella kommunikations- tjänster. I övrigt ändras paragrafen som en följd av att uttrycket slutanvändare ersätter abonnent i EU-direktivet. Eftersom syftet med paragrafen är att slutanvändaren ska kunna kontrollera sin egen faktura, är det fortfarande den som har ingått ett avtal med tillhandahållaren som träffas av bestäm- melserna. Den nya terminologin innebär alltså inte någon ändring i sak. Ytterligare föreskrifter om skyldigheten kan meddelas med stöd av 33 § första stycket. Med stöd av bemyndigandet kan föreskrifter meddelas som fastställer den grundläggande detaljeringsgraden för specificerade fakturor ienlighet med punkten a i bilaga 6 till EU-direktivet. Det rör sig exempel- vis om minimikrav på vilka uppgifter en specificerad faktura ska innehålla. Det gäller bl.a. som utgångspunkt uppgift om tillhandahållaren och varaktigheten på sådana tjänster som debiteras genom betalnummer enligt de krav som direktivet ställer upp. Ett annat exempel är närmare bestäm- melser om fakturans format, liksom alternativa format för slutanvändare med funktionsnedsättning. Föreskrifter kan också meddelas om undantag från skyldigheten, bl.a. med hänsyn till särskilda förutsättningar i fråga om förbetalda abonnemang. 30 § Den som tillhandahåller en internetanslutningstjänst eller en allmänt till- gänglig interpersonell kommunikationstjänst och fakturerar för förbrukning i volym eller tid ska avgiftsfritt erbjuda en konsument en funktion för övervakning och kontroll av användningen av respektive tjänst. Konsumenten ska informeras innan en fastställd förbrukningsgräns uppnås och när en tjänst är förbrukad. En konsument ska i samband med att ett avtal ingås informeras om sin rätt enligt första stycket. Första och andra styckena gäller inte för ett mikroföretag som tillhandahåller endast nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster. Ett sådant före- tag ska, innan ett avtal ingås, informera konsumenten om att paragrafen inte gäller. Paragrafen behandlar en funktion som gör det möjligt för konsumenter att övervaka och kontrollera sin förbrukning av en tjänst. Den saknar mot- svarighet i LEK. Paragrafen genomför artiklarna 98, 102.5 och 102.6 i EU- direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.3 och 16.10.6. Första stycket inför en skyldighet för tillhandahållare att erbjuda kon- Prop. 2021/22:136 sumenter en funktion med vilken de kan övervaka och kontrollera använd- ningen av varje tjänst som tillhandahålls. Skyldigheten gäller internet- anslutningstjänster och allmänt tillgängliga interpersonella kommunika- tionstjänster som faktureras baserat på förbrukning i volym eller tid. Funktionen är tänkt att ge konsumenter aktuell information om förbruk- ningen av de tjänster som ingår i en prisplan. De krav som ställs på funktionen är att konsumenten ska informeras dels innan en fastställd för- brukningsgräns uppnås, dels när en tjänst (t.ex. en månad) har använts i sådan omfattning att tjänsten för är för- brukad. Funktionen ska inte medföra någon kostnad för konsumenten. I andra stycket åläggs tillhandahållarna en skyldighet att informera kon- sumenter om funktionen i samband med att avtalet ingås. Enligt tredje stycket undantas vissa tillhandahållare från skyldigheterna i första och andra styckena. Skyldigheterna omfattar inte mikroföretag som uteslutande tillhandahåller nummeroberoende interpersonella kommuni- kationstjänster. Om ett mikroföretag tillhandahåller även andra elektro- niska kommunikationstjänster, gäller inte undantaget. Innan ett avtal ingås ska ett sådant företag som omfattas av undantaget informera konsumenten om att tillhandahållaren är undantagen från det konsumentskydd som para- grafen innebär. Undantaget är detsamma som i 7 § och 37 § andra stycket. Mikroföretag definieras i 1 kap. 7 §. Ytterligare reglering om skyldigheten kan meddelas med stöd av 33 § första stycket. Bemyndigandet gör det möjligt att fastställa eventuella för- brukningsgränser i myndighetsföreskrifter, på det sätt som anges i artikel 102.5 i EU-direktivet. 31 § Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interper- sonell kommunikationstjänst ska på begäran av en slutanvändare avgiftsfritt spärra vissa nummer eller sådana typer av utgående samtal eller sms-meddelanden som har förhöjd taxa. En slutanvändare ska i samband med att ett avtal ingås om tjänsten informeras om sin rätt enligt första stycket och ska under en löpande avtalsperiod ha rätt att avgiftsfritt ändra spärren. Paragrafen behandlar nummer- och samtalsspärrar. Den motsvarar i huvudsak 5 kap. 7 a § första och andra styckena LEK (se prop. 2007/08:86 s. 17 f. och 25 f. och prop. 2010/11:115 s. 103 och 174). Paragrafen genomför artikel 115.1 och punkten b i del A i bilaga 6 till EU-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 16.10.3. Ändringen i första stycket är en följd av de nya typer av elektroniska kommunikationstjänster som definieras i direktivet. Tillämpningsområdet för paragrafen är nummerbaserade interpersonella kommunikationstjänst- er som är allmänt tillgängliga. En nummerspärr kan t.ex. omfatta alla num- mer som föregås av det internationella prefixet 00 eller alla nummer i vissa särskilda nummerserier. En nummerspärr kan också omfatta nummer från t.ex. ett visst angivet land eller en angiven region. Samtalsspärrar är begränsade till att omfatta sådana typer av utgående samtal eller sms- meddelanden som har förhöjd taxa. De typer av samtal som avses är exempelvis dyra betalsamtal (se prop. 2007/08:86 s. 26). 2021/22:136 I övrigt ändras paragrafen som en följd av att uttrycket slutanvändare ersätter abonnent i EU-direktivet. Ytterligare föreskrifter om skyldigheten kan meddelas med stöd av 33 § första stycket. Det kan exempelvis röra sig om detaljreglering av skyldig- heten beroende på hur marknaden utvecklas. Föreskrifter om undantag från skyldigheten kan t.ex. behövas om spärrning av vissa nummer inte är möjlig på grund av tekniska hinder som operatörerna inte råder över (prop. 2007/08:86 s. 19). 32 § Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interper- sonell kommunikationstjänst ska avgiftsfritt ge en konsument möjlighet att få tjänsten spärrad när kostnaden för tjänsten uppgår till ett visst belopp som konsu- menten anger på förhand. När fordran mot konsumenten överstiger det angivna beloppet ska tjänsten avgiftsfritt avbrytas, om konsumenten inte begär att tjänsten ändå ska tillhandahållas. Att tjänsten avbryts ska inte hindra konsumenten från att ringa nödsamtal eller andra avgiftsfria samtal. En konsument ska i samband med att ett avtal ingås om tjänsten informeras om sin rätt enligt första stycket och ska under en löpande avtalsperiod ha rätt att av- giftsfritt ändra det angivna beloppet. Paragrafen behandlar kreditspärrar. Den motsvarar i huvudsak 5 kap. 7 b § första–tredje styckena LEK (se prop. 2007/08:86 s. 19 f. och 26). Para- grafen genomför artikel 102.6 och artikel 115.1 tillsammans med punk- ten g i del A i bilaga 6 till EU-direktivet. Övervägandena finns i av- snitt 16.10.5. Paragrafen ändras så att skyldigheten att erbjuda kreditspärr endast gäller i förhållande till konsumenter. Vidare ändras första stycket som en följd av de nya typer av elektroniska kommunikationstjänster som definieras i direktivet. Tillämpningsområdet för paragrafen är nummerbaserade interpersonella kommunikationstjänst- er som är allmänt tillgängliga. Ytterligare föreskrifter om skyldigheten kan meddelas med stöd av 33 § första stycket. Det kan exempelvis röra sig om detaljreglering av skyldig- heten beroende på hur marknaden utvecklas. Föreskrifter kan också med- delas om undantag från skyldigheten. 33 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om skyldigheterna enligt 29–32 §§ och föreskrifter om undantag från skyldigheterna i 29, 31 och 32 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om att den som tillhandahåller en internetanslutningstjänst eller en all- mänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst ska 1. erbjuda konsumenter möjlighet att a)på förhand betala för användning av tjänsten, och b)på något annat sätt än de som anges i 29–32 §§ kontrollera sina kostnader för användningen av tjänsten, och 2. göra det möjligt för slutanvändare att stänga av tredjepartsfakturering. Paragrafen gör det möjligt att meddela föreskrifter som kompletterar regleringen i 29–32 §§ samt föreskrifter om skyldigheter i fråga om för- handsbetalning, andra former av kostnadskontroll och avstängning av Förutom vissa direktivbestämmelser som det hän- visas till i författningskommentarerna till 29–32 §§ genomför paragrafen Prop.