prop · H903102 · 2022-01-27 00:00:00 — 2021/22:102 det anledning att notera att det är det land där den alternativa investe- ringsfonden avses bli etablerad som är relevant för bedömningen av enligt vilka bestämmelser i lagen som ska tillämpas när det gäller sonderande marknadsföring av en sådan fond som ännu inte är etablerad. efterfrågar ett förtydligande av innebörden av formen för underrättelse till , om huruvida ”informellt brev” inne- bär att det krävs ett fysiskt brev eller om ett e-postmeddelande kan anses tillräckligt. Av AIFM-direktivet följer att underrättelsen ska vara i pappersformat eller elektroniskt format (artikel 30a.2 tredje stycket första meningen). Regeringen anser att i vilken form underrättelsen ska lämnas är något som bör regleras närmare i myndighetsföreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om formerna för en underrättelse om sonderande marknads- föring. Bestämmelserna bör, till skillnad från i promemorians förslag, inte gälla för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i bedriver sonderande marknadsföring av en icke EES-baserad alternativ investe- ringsfond eller för en icke EES-baserad AIF-förvaltare som i bedriver sonderande marknadsföring av en alternativ investeringsfond (se avsnitt 7.1.2). 7.1.6Sonderande marknadsföring får bedrivas även av en tredje part Regeringens förslag: En AIF-förvaltare ska få uppdra åt någon annan att bedriva sonderande marknadsföring, om uppdragstagaren är 1.ett värdepappersbolag eller ett utländskt värdepappersföretag, 3.ett fondbolag eller ett förvaltningsbolag, 4.en EES-baserad AIF-förvaltare, eller 5.ett anknutet ombud enligt lagen om värdepappersmarknaden. De krav som ska gälla för att en AIF-förvaltare ska få bedriva sonderande marknadsföring ska gälla även om förvaltaren uppdrar åt någon annan att bedriva sonderande marknadsföring. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- I promemorian föreslås att bestämmelserna även ska gälla för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande mark- nadsföring av en icke EES-baserad alternativ investeringsfond och för en icke EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknads- föring i av en alternativ investeringsfond. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. () och fram- för motsvarande synpunkter som i fråga om förslagen i avsnitten 7.1.2 och efterfrågar ett förtydligande om huruvida ett uppdrag till tredje part att bedriva sonderande marknadsföring ska anses vara en sådan tjänst som innebär en skyldighet för AIF-förvaltaren att anmäla uppdragsavtalet till inspektionen. Skälen för regeringens förslag: Genom ändringsdirektivet har det införts regler i AIFM-direktivet om förutsättningarna för tredje part att på uppdrag av en AIF-förvaltare bedriva sonderande marknadsföring (arti- kel 2.2 i ändringsdirektivet, artikel 30a.3 i AIFM-direktivet). Det är bara om den tredje parten enligt tillämpliga EU-direktiv har auktoriserats som ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut, ett förvaltningsbolag för fond- företag, en AIF-förvaltare eller ett anknutet ombud, som denna får bedriva sonderande marknadsföring. En sådan tredje part ska omfattas av villkoren enligt reglerna om sonderande marknadsföring i AIFM-direktivet. De tredje parter som en AIF-förvaltare enligt AIFM-direktivet får anlita för att bedriva sonderande marknadsföring är, när det är svenska, värde- pappersbolag enligt lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, kredit- institut enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, fond- bolag enligt lagen om värdepappersfonder, AIF-förvaltare med tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder och anknutna ombud enligt lagen om värdepappersmarknaden. Reglerna i AIFM-direktivet om förutsättningarna för att en tredje part på uppdrag av en AIF-förvaltare ska få bedriva sonderande marknadsföring bör genomföras i motsvarande bestämmelser i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. efterfrågar ett förtyd- ligande om huruvida ett uppdrag från en AIF-förvaltare till en tredje part att bedriva sonderande marknadsföring innebär att AIF-förvaltaren har ingått ett sådant uppdragsavtal som förvaltaren ska underrätta Finans- inspektionen om (8 kap. 14 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder). I AIFM-direktivet finns det regler om AIF-förvaltares delegering av uppgifter till en tredje part (artikel 20). De reglerna har i svensk rätt genomförts i motsvarande bestämmelser om uppdragsavtal i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder (8 kap. 14 §). Där regleras bl.a. förutsättningarna för att en AIF-förvaltare ska få lämna ett sådant uppdrag, till vem det får lämnas, vad avtalet som reglerar uppdraget ska innehålla och att AIF-förvaltaren ska underrätta . Det är emellertid inte all delegering eller alla uppdragsavtal som omfattas av reglerna i AIFM-direktivet, och därmed inte heller av motsvarande bestämmelser i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. I kommissionens delegerade förordning (EU) nr 231/2013 av om komplettering av och rådets direktiv /61/EU vad gäller undantag, allmänna verksamhetsvillkor, förvaringsinstitut, finansiell hävstång, öppenhet och tillsyn, klargörs att det är delegering av de förvaltningsfunktioner som anges i bilaga I till AIFM-direktivet som omfattas av direktivets krav (skäl 82 i den dele- gerade förordningen). När det genom ändringsdirektivet har införts regler om sonderande marknadsföring i AIFM-direktivet har det inte gjorts någon ändring i bilaga I till AIFM-direktivet. Om en AIF-förvaltare uppdrar till en tredje part att bedriva sonderande marknadsföring bör det alltså inte vara ett sådant uppdragsavtal som omfattas av skyldigheten i AIFM-direktivet att underrätta den behöriga myndigheten. AIF-förval- taren bör därmed inte heller vara skyldig att underrätta enligt bestämmelserna om uppdragsavtal i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Till skillnad från det som föreslås i promemorian bör bestämmelserna om uppdrag åt någon annan att bedriva sonderande marknadsföring inte gälla för utländska EES-baserade AIF-förvaltare som i bedriver sonderande marknadsföring av en icke EES-baserad alternativ investe- 2021/22:102 ringsfond eller för icke EES-baserade AIF-förvaltare som i be- driver sonderande marknadsföring av en alternativ investeringsfond (se avsnitten 7.1.2 och 7.1.3). Sonderande marknadsföring av icke EES- baserade alternativa investeringsfonder eller som bedrivs av icke EES-baserade AIF-förvaltare när regelverket för marknadsföring ändras Regeringens förslag: En svensk AIF-förvaltare som har tillstånd enligt lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska få bedriva sonderande marknadsföring i av en icke EES-baserad alternativ investeringsfond under samma förutsättningar som gäller för att bedriva sonderande marknadsföring här i landet av en EES-baserad alternativ investeringsfond när det även för sådana fonder ska gälla ett anmäl- ningsförfarande som enligt direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska börja tillämpas som ännu inte är En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare ska i få bedriva sonderande marknadsföring av en icke EES-baserad alternativ investe- ringsfond genom det anmälningsförfarande som enligt direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska börja tillämpas vid en tidpunkt som ännu inte är fastställd. En icke EES-baserad AIF-förvaltare ska i få bedriva sonde- rande marknadsföring av en alternativ investeringsfond när är förvaltarens referensland eller, om ett annat land inom EES är referens- land, genom det anmälningsförfarande som enligt direktivet om för- valtare av alternativa investeringsfonder ska börja tillämpas vid en tid- punkt som ännu inte är fastställd. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens för- I promemorian föreslås även att de nationella bestämmelser som föreslås i promemorian om sonderande marknadsföring för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring av en icke EES-baserad alternativ investeringsfond och för en icke EES- baserad AIF-förvaltare som bedriver sonderande marknadsföring i av en alternativ investeringsfond ska tas bort när det enligt AIFM- direktivet ska gälla marknadsföringspass även för sådana alternativa Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 7.1.2 är marknaden för gränsöverskridande distribution av alternativa investe- ringsfonder fonder bara delvis harmoniserad inom EU. AIF-förvaltare har möjlighet att marknadsföra EU-baserade alterna- tiva investeringsfonder till professionella investerare inom hela EU efter tillstånd i sin hemmedlemsstat (det finns alltså s.k. marknadsföringspass för sådana fonder, se artikel 32 i AIFM-direktivet). Det nya regelverk om sonderande marknadsföring som genom ändringsdirektivet har införts i AIFM-direktivet är utformat i enlighet med det. Det innebär att en EU- baserad AIF-förvaltare som förvaltar en EU-baserad alternativ investe- Prop. 2021/22:102 ringsfond bara omfattas av krav på tillstånd i AIF-förvaltarens hem- medlemsstat och ett anmälningsförfarande gäller för förvaltarens verk- samhet i övriga medlemsstater (värdmedlemsstater). Hemmedlemsstaten ansvarar i de fallen även för tillsynen över att AIF-förvaltaren följer de regelverk som finns inom området, t.ex. de nya reglerna avseende sonderande marknadsföring som har införts genom ändringsdirektivet. Enligt ändringsdirektivet ska reglerna om sonderande marknadsföring inte på något sätt får vara till nackdel för en EU-baserad AIF-förvaltare i för- hållande till en icke EU-baserad AIF-förvaltare (skäl 12). I avsnitten 7.1.2 och 7.1.3 görs, till skillnad från i promemorian, emellertid bedömningen att när det införs bestämmelser i svensk rätt, bör regelverket inte utvidgas till att även omfatta icke EES-baserade AIF-förvaltare, som i den nu- varande situationen inte har passrättigheter. I en situation där reglerna i AIFM-direktivet om passförfaranden blir tillämpliga också för icke EES- baserade AIF-förvaltare och icke EES-baserade alternativa investerings- fonder, bör dock motsvarande bestämmelser gälla för sådana förvaltare och fonder som för EES-baserade AIF-förvaltare och icke EES-baserade alternativa investeringsfonder. Det innebär alltså att när regelverket om sonderande marknadsföring i AIFM-direktivet genomförs i svensk rätt, bör det inledningsvis varken omfatta icke EES-baserade AIF-förvaltare och EES-baserade och icke EES-baserade alternativa investeringsfonder som förvaltas av sådana AIF-förvaltare eller icke EES-baserade alternativa investeringsfonder som förvaltas av svenska eller utländska EES-baserade AIF-förvaltare, dvs. även de situationer där det inte gäller något pass- förfarande enligt AIFM-direktivet (se avsnitten 7.1.2–7.1.6). Det bör däremot omfatta de situationer där de harmoniserade reglerna i AIFM- direktivet har börjat tillämpas och det gäller ett anmälningsförfarande även för icke EES-baserade AIF-förvaltare och för icke EES-baserade alternativa investeringsfonder (artiklarna 35, 37–41 och 67, se prop. 2013/14:113 och SFS 2014:797). Fråga om behov av lagändringar i övrigt när anmälningsförfarande ska börja gälla även för icke EES-baserade AIF-förvaltare och för icke EES- baserade alternativa investeringsfonder behandlas i avsnitten 7.6.3 och 7.6.4. 7.2Tillhandahållande av vissa lokala funktioner i värdlandet Ett fondföretag ska tillhandahålla vissa funktioner i en värdmedlemsstat (artikel 92 i UCITS-direktivet). Dessa krav har visat sig vara betungande och de har inte tillämpats på det sätt som avsetts (se avsnitt 6.1). Reglerna har därför ändrats på så sätt att lokal fysisk närvaro inte längre krävs sam- tidigt som det närmare anges vilka krav som gäller för att tillhandahålla lokala funktioner till icke-professionella investerare (skäl 5 i ändrings- direktivet och artikel 92 i UCITS-direktivet, i lydelsen enligt artikel 1.4 i ändringsdirektivet). För att säkerställa att icke-professionella investerare 2021/22:102 ges likvärdig behandling har det ansetts nödvändigt att kraven på lokala funktioner även tillämpas på AIF-förvaltare som marknadsför andelar eller aktier i alternativa investeringsfonder till icke-professionella investerare (skäl 6 i ändringsdirektivet). I AIFM-direktivet har det därför införts ett krav om att AIF-förvaltare ska tillhandahålla funktioner i en värdmedlems- stat som utför vissa uppgifter vid marknadsföring till icke-professionella investerare (artikel 43a i AIFM-direktivet, som har införts genom arti- kel 2.6 i ändringsdirektivet). Vissa lokala funktioner ska tillhandahållas vid Regeringens förslag: En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i sitt hemland har tillstånd som avses i direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder, och som avser att förvalta en specialfond eller i marknadsföra andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond som inte är en specialfond till icke-professionella investerare, ska här i landet tillhandahålla funktioner för att utföra 1. behandla order om att teckna och lösa in andelar eller aktier och göra utbetalningar till andels- eller aktieägarna, 2. tillhandahålla investerare information om hur order kan göras och hur inlösen betalas, 3. underlätta hanteringen av information om hur investerarna kan utöva de rättigheter som följer av deras investering i den alternativa 4. tillhandahålla den information som AIF-förvaltaren är skyldig att 5. tillhandahålla investerare relevant information om de uppgifter som funktionerna utför, och 6. fungera som kontaktpunkt för kommunikation med Finansinspek- Uppgifterna ska utföras av AIF-förvaltaren eller en tredje part som omfattas av regler och tillsyn för de uppgifter som ska utföras, eller av Om en tredje part utför någon av uppgifterna ska 1. detta dokumenteras genom ett skriftligt avtal där det anges vilka av uppgifterna som inte utförs av AIF-förvaltaren, och AIF-förvaltaren tillhandahålla den tredje parten alla relevanta upp- gifter och handlingar. Motsvarande krav ska gälla även för en svensk AIF-förvaltare som avser att marknadsföra en utländsk EES-baserad alternativ investe- ringsfond i , som motsvarar en specialfond, till icke- professionella investerare, med undantag av tillhandahållande av funktioner för att fungera som kontakt för kommunikation med Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få 1. hur utländska EES-baserade AIF-förvaltare ska tillhandahålla information om de uppgifter som utförs genom funktionerna, och vilket språk utländska EES-baserade AIF-förvaltare ska tillhandahålla dessa funktioner. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att det bör förtydligas om uppdragsavtal med en tredje part om att utföra vissa uppgifter anses vara en sådan tjänst som innebär en skyldighet för AIF- förvaltaren att anmäla avtalet till inspektionen. efterfrågar ytterligare förtydliganden och konkretisering när det gäller vad kraven på att tillhandahålla funktioner här i landet innebär för AIF- förvaltare som avser att marknadsföra andelar i . Skälen för regeringens förslag Utländska EES-baserade AIF-förvaltare som avser att förvalta en specialfond eller marknadsföra andelar i en annan typ av alternativ investeringsfond i Enligt en ändring i AIFM-direktivet som har gjorts genom ändrings- direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att AIF-förvaltare, i varje medlemsstat där de har för avsikt att marknadsföra andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond till icke-professionella investerare, tillhanda- håller funktioner för att utföra vissa uppgifter (artikel 43a i AIFM-direk- tivet, som har införts genom artikel 2.6 i ändringsdirektivet). Motsvarande regler i UCITS-direktivet för fondföretag behandlas i avsnitt 6.1.2. De funktioner som AIF-förvaltare ska tillhandahålla ska utföra samma upp- gifter som föreskrivs för fondföretag, dvs. funktionerna ska utföra följande uppgifter: –behandla tecknings-, återköps- och inlösenorder och göra vissa andra utbetalningar (artikel 43a.1 a), –tillhandahålla investerare information om hur dessa order kan göras och hur återköp och inlösen betalas (artikel 43a.1 b), –underlätta hanteringen av information om hur investerarna kan utöva de rättigheter som följer av deras investering i den alternativa investe- ringsfonden i den medlemsstat där fonden marknadsförs (arti- kel 43a.1 c), –tillhandahålla vissa uppgifter och handlingar för att investerare ska kunna konsultera dem och ta kopior (artikel 43a.1 d), –tillhandahålla relevant information om de uppgifter som funktionerna utför via ett varaktigt medium (artikel 43a.1 e), och –fungera som kontaktpunkt för kommunikation med de behöriga myndigheterna (artikel 43a.1 f). Medlemsstaterna får inte kräva att en AIF-förvaltare finns på plats fysiskt i värdmedlemsstaten eller att den utser en tredje part för att utföra upp- gifterna (artikel 43a.2 i AIFM-direktivet). Här bör noteras att det i den svenska språkversionen anges ”hemmedlemsstaten”. Av andra språk- versioner framgår dock att det är ”värdmedlemsstaten” som avses (eng. ”host Member State”, fr. ”l'État membre d'accueil” och ty. ”Aufnahmemitgliedstaat”). Funktionerna för att utföra uppgifterna ska tillhandahållas på det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat där den alternativa investeringsfonden marknadsförs eller på ett språk som godkänts av de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten (artikel 43a.3 första stycket a i AIFM-direktivet). 2021/22:102 tionerna ska tillhandahållas av AIF-förvaltaren själv, en tredje part som omfattas av regler och tillsyn för de uppgifter som ska utföras, eller av båda (artikel 43a.3 första stycket b). Om uppgifterna utförs av en tredje part, ska utnämnandet av denna tredje part dokumenteras genom ett skriftligt avtal som anger vilka av uppgifterna som inte utförs av AIF- förvaltaren och att den tredje parten ska erhålla alla relevanta uppgifter och handlingar från förvaltaren (artikel 43a.3 andra stycket). anser att det bör förtydligas om huruvida ett uppdragsavtal med en tredje part innebär att AIF-förvaltaren har ingått ett sådant uppdragsavtal som förvaltaren ska underrätta om (8 kap. 14 § lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder). Regeringen har tidigare gjort bedömningen att distributionsavtal inte om- fattas av reglerna om delegering i AIFM-direktivet och att det inte heller har funnits någon anledning att kräva att ska under- rättas om ett distributionsavtal enligt reglerna för uppdragsavtal (se prop. 2012/13:155 s. 283 f.). Det finns ingen anledning för regeringen att göra någon annan bedömning än den som gjorts tidigare. som det nu är fråga om bör kunna anses som ett led i distributionen av andelarna eller aktierna i den alternativa investeringsfonden. därmed inte finnas någon skyldighet för AIF-förvaltaren att underrätta när en tredje part har fått till uppgift att tillhandahålla sådana lokala funktioner (jfr även avsnitt 6.1.2). Kraven på AIF-förvaltare att tillhandahålla funktioner i en värd- medlemsstat där den avser att marknadsföra andelar eller aktier i alterna- tiva investeringsfonder till icke-professionella investerare har ingen motsvarighet i den tidigare lydelsen av AIFM-direktivet. får dock tillåta sådan marknadsföring och får i så fall införa nationella bestämmelser för marknadsföringen så länge bestämmelserna för mark- nadsföring av alternativa investeringsfonder baserade i en annan medlems- stat inte är strängare eller mer omfattande än motsvarande bestämmelser för marknadsföring av alternativa investeringsfonder som bara sker inom medlemsstaten (artikel 43.1 i AIFM-direktivet). melser i lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder som tillåter EES-baserade AIF-förvaltare att marknadsföra alternativa investerings- fonder som inte är specialfonder till icke-professionella investerare (5 kap. 6 §). Bestämmelserna innebär bl.a. att AIF-förvaltaren ska vidta nödvän- diga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar till andelsägarna, lösa in andelar, och lämna den information som förvaltaren är skyldig att tillhandahålla (5 kap. 6 § första stycket 1 och 4 kap. 2 § första stycket 4). AIFM-direktivets nya regler om lokala funktioner bör genomföras i svensk rätt genom ändringar i lagen om förvaltare av alternativa investe- Bestämmelser om åtgärder som ska vidtas i det land där mark- nadsföringen bedrivs finns även i svensk rätt när det gäller förutsättningar för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare att få tillstånd från Finans- inspektionen för förvaltning av specialfonder (5 kap. 2 § lagen om förval- tare av alternativa investeringsfonder). Tillstånd får ges bara om AIF-för- valtaren vidtar de åtgärder som beskrivs ovan. bör ändras så att de motsvarar de nya kraven i AIFM-direktivet som har införts genom ändringsdirektivet. efterfrågar förtydliganden om de funktioner som en AIF-förvaltare ska tillhandahålla för att utföra olika uppgifter i ett Regeringen konstaterar att efter de ändringar som har gjorts genom ändringsdirektivet, ställer AIFM-direktivet upp ett förbud för medlemsstaterna att kräva att en AIF-förvaltare finns på plats fysiskt i ett värdland. Enligt direktivet krävs dock att vissa uppgifter ska kunna utföras i värdlandet, vilket kan underlätta för både investerare och behörig myndighet i det landet. Vilka uppgifter som ska utföras och av vem de ska utföras regleras i direktivet. I direktivet regleras det dock inte närmare hur uppgifterna ska utföras, utan det är något som enligt regeringens uppfatt- ning bör överlämnas till rättstillämpningen (se motsvarande bedömning i fråga om fondföretag i avsnitt 6.1.2). När det gäller språk följer det dock av direktivet att de, oavsett om de tillhandahålls elektroniskt eller på annat sätt, ska tillhandahålls på det officiella språket eller ett av de officiella språken i värdlandet eller på ett språk som godkänts av behörig myndighet i det landet. Som anges ovan ska AIF-förvaltaren enligt de nya reglerna i AIFM- direktivet, i varje land inom EES där den har för avsikt att marknadsföra andelar eller aktier i en alternativ investeringsfond till icke-professionella investerare, tillhandahålla investerare relevant information om de upp- gifter som funktionerna utför genom ett varaktigt medium. I AIFM- direktivet finns det inte någon definition av varaktigt medium. En sådan definition finns dock i UCITS-direktivet (artikel 2.1 m). Den definitionen bör vara lämplig som utgångspunkt när det gäller vad som bör avses med varaktigt medium när reglerna i AIFM-direktivet genomförs i svensk rätt. Med varaktigt medium avses enligt UCITS-direktivet varje medel som gör det möjligt för en investerare att bevara information, som riktas till denne personligen, på ett sätt som är tillgängligt för användning som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informa- tionen och som tillåter oförändrad återgivning av den bevarade informa- tionen. Definitionen har genomförts i svensk rätt genom en motsvarande definition i föreskrifter (1 kap. 9 § 33 Finansinspek- tionens föreskrifter om värdepappersfonder). Det är lämpligt att kravet på tillhandahållande av information – genom ett varaktigt medium – när det gäller de uppgifter som funktionerna utför införs i föreskrifter på lägre nivå än lag. Det är även lämpligt att det språk på vilka dessa uppgifter ska tillhandahållas regleras genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför, på motsvarande sätt som för fondföretag (se avsnitt 6.1.2), få meddela sådana föreskrifter för AIF-förvaltare. Svenska AIF-förvaltare som avser att marknadsföra andelar i en utländsk EES-baserad alternativ investeringsfond i