prop · H903133 · 2022-03-01 00:00:00 — hon ska ha kännedom om de faktiska omständigheterna avseende organi- sationens, sammanslutningens eller personens förehavanden. kan den som finansierar känna till att en person eller en sammanslutning av personer har tagit på sig och utfört ett terroristbrott eller har kommit överens om eller förbereder sådan brottslighet. Det krävs däremot inte att den som finansierar gör någon bedömning av hur omständigheterna ska (Jfr prop. 2015/16:78 s. Det är åklagaren som ska bevisa såväl att mottagaren är en sådan person, organisation eller sammanslutning som avses, som att finansiären har kännedom om de faktiska omständigheterna. Att en person, terroristorga- nisation eller sammanslutning med inriktning på särskilt allvarlig brotts- lighet förekommer på en sanktionslista är en omständighet som starkt talar för att det rör sig om en sådan individ, organisation eller sammanslutning, men det är varken nödvändigt eller under alla omständigheter tillräckligt för att så ska vara fallet. (Jfr prop. 2015/16:78 s. 67 f.) Bedömningen av om en person tillhör den krets som avses i bestäm- melsen ska göras utifrån om någon av de angivna gärningarna företas. Det krävs inte att gärningen är pågående utan den kan antingen ligga i fram- tiden eller redan ha inträffat. När det gäller gärningar som är förestående kan det handla om misstankar om inblandning i terroristhandlingar som legat till grund för att personen, organisationen eller sammanslutningen förekommer på EU:s eller FN:s listor över organisationer som omfattas av internationella sanktioner. Sådana uppgifter kan framkomma exempelvis genom underrättelseinformation. Frågan om när en person, organisation eller sammanslutning upphör att vara en sådan som avses i bestämmelsen måste göras med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Faktorer som bör kunna påverka bedömningen när det gäller en per- son är hur som förflutit sedan de relevanta gärningarna begicks och om personen avtjänat sitt straff eller tagit tydligt och uppriktigt av- stånd från sådana handlingar. När det gäller en organisation eller samman- slutning är utrymmet att bedöma att den inte längre utgör en sådan som avses i bestämmelsen mer begränsat. Vid bedömningen kan en omständig- het av betydelse vara att organisationen eller sammanslutningen tagit tyd- ligt, offentligt och trovärdigt avstånd från sådana brottsliga handlingar och helt övergått till annan verksamhet. (Jfr prop. 2015/16:78 s. Straffansvaret avser endast rättsstridiga handlingar vilket innebär att överlämnande av egendom med stöd av lag eller annars av tvingande skäl inte omfattas. Utanför det straffbara området faller därmed t.ex. socialför- säkringsförmåner. Det kan finnas andra överföringar och utbetalningar som inte omfattas av straffansvaret, t.ex. utbetalning av försäkringsersätt- ning och betalning för en utförd leverans av varor. Inte heller skälig lön för utfört arbete omfattas av straffansvaret. Vid bedömningen av om en lön kan anses skälig måste det, till fördel för den som är misstänkt eller åtalad för brott, finnas en viss marginal innan en sådan ersättning kan anses oskälig. I varje enskilt fall måste det alltså göras en bedömning av om en transaktion utgör sådan finansiering som bestämmelsen omfattar. De all- männa grunderna för straffrättslig ansvarsfrihet kan då tillämpas. En betal- ning som t.ex. tvingats fram kan även vara fri från ansvar enligt 24 kap. . (Jfr prop. 2015/16:78 s. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att den är tillämplig också i relation till t.ex. finansiering av brott som begås utanför . Det innebär också att finansieringsåtgärder som äger rum i ut- landet är straffbara. (Jfr prop. 2015/16:78 s. När det gäller frågan om ett finansieringsbrott ska rubriceras som finan- siering av terrorism eller finansiering av särskilt allvarlig brottslighet, ska det alternativ väljas som närmast motsvarar vad finansieringen i det en- skilda fallet ytterst är inriktad på. Om finansieringen ytterst är inriktad på terroristbrott ska rubriceringen finansiering av terrorism väljas. Detsamma gäller om finansieringen gäller samröre med en terroristorganisation. Om finansieringen i stället ytterst är inriktad på särskilt allvarlig brottslighet ska rubriceringen finansiering av särskilt allvarlig brottslighet väljas. 2021/22:133 fall den är inriktad på något annat brott i lagen avgörs rubriceringen av vad det brottet ytterst syftar till. Enligt andra stycket är straffet för finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet som är av normalgraden fängelse i högst . Vid bedömningen av straffvärdet ska samtliga omständigheter beaktas, t.ex. omfattningen av finansieringen, vilken typ av egendom det rört sig om, vad finansiären har haft för avsikt att främja samt vilken betydelse som finansieringen haft eller kunde ha förväntats få för genomförandet av den avsedda brottsligheten. I tredje stycket föreskrivs en särskild straffskala för brott som är att anse som grova. För de brotten är straffet fängelse i lägst ett och högst . I samma stycke anges också kvalifikationsgrunder för grovt brott. Uppräk- ningen är inte uttömmande. Frågan om ett brott ska bedömas som grovt ska alltid avgöras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter. En kvalifikation av gärningen som grovt brott enligt punkt 1 kommer i fråga när finansieringen har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människors liv eller för egendom av särskild betydelse. Denna kvalifika- tionsgrund tar sikte på att terroristbrott eller särskilt allvarlig brottslighet ska begås. Den är därmed i regel inte tillämplig i fall som avser finansi- ering av samröre med en terroristorganisation. Med att egendom är av särskild betydelse avses att egendomen är av särskilt stor omfattning eller ekonomiskt av större värde eller att den på annat sätt är särskilt betydelse- full, t.ex. med hänsyn till försvaret eller folkförsörjningen. Att en gärning kvalificeras som grovt brott enligt punkt 2, dvs. på grund av att den har ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning, kan vara aktuellt om den varit ett led i brottslighet som utövats i organiserad form. Punkt 3 omfattar finansiering som har avsett betydande värde. finansiering med avsevärda belopp. Att bedöma gärningen som grovt brott till följd av att den enligt punkt 4 på annat sätt har varit av särskilt farlig art kan komma i fråga t.ex. om den har föregåtts av noggrann planering eller av andra skäl varit svår att upp- täcka. Det kan också handla om att det föreligger betydande fara för att finansieringen leder till att brott av allvarligt slag begås eller att finansier- ingen går till en terroristorganisation som demonstrerat en förmåga att vid upprepade tillfällen begå terroristbrott. Även bidragets betydelse för möj- ligheterna att genomföra brottet bör beaktas. Ju större betydelse gärningen haft för brottets genomförande, desto högre straffvärde har den som regel. (Jfr prop. 2001/02:149 s. När det gäller val av påföljd är det, på grund av brottslighetens art, ofta motiverat att döma till fängelse även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte skulle motivera det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste dock bestämmas med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt fjärde stycket utgör ringa fall inte brott. Bestämmelsen syftar till att undanta sådana gärningar som inte framstår som straffvärda (jfr prop. 2001/02:149 s. 60 och prop. 2015/16:78 s. 69). Vid bedömningen av om en gärning är ringa ska samtliga relevanta omständigheter beaktas, t.ex. vilken typ av egendom det rör sig om, beloppets storlek, relationen mellan de inblandade och faran för att t.ex. terroristbrott ska begås. En helhets- bedömning ska alltid göras. En omständighet som kan medföra att gärningen är ringa är att faran för Prop. 2021/22:133 att terroristbrott eller särskilt allvarlig brottslighet begås framstår som obe- tydlig, exempelvis om den som mottar egendomen redan från början inte avser att genomföra brottsligheten. Faran kan också vara obetydlig därför att gärningen avser en konkret brottsplan som måste bedömas som orealist- isk, och därför inte är värd att ta på allvar, eller som är så komplicerad eller innefattar så många osäkra moment att det är osannolikt att den kommer att leda fram till att terroristbrott eller särskilt allvarlig brottslighet begås. Tillämpningsområdet för undantag från straffansvar är begränsat när finansieringen avser en terroristorganisation. Däremot kan t.ex. finansi- ering med mycket begränsade belopp av en resa omfattas av undantaget. Andra omständigheter som kan föranleda att gärningen är att bedöma som ringa är att det återstått flera led innan gärningen kunnat leda till all- varlig skada. Om det måste konstrueras en mycket lång gärningskedja för att nå fram till en punkt då det uppstår allvarlig skada bör gärningen kunna vara att bedöma som ringa. Det måste dock beaktas att finansieringen ock- så kan avse en terroristorganisation, en sammanslutning med inriktning på särskilt allvarlig brottslighet eller brottet samröre med en terroristorganisa- tion. I de fallen syftar finansieringen inte direkt till att ett visst brott ska begås och bedömningen måste göras med utgångspunkt i att den ändå kan vara av allvarligt slag genom att den bidrar till att stärka organisationen i fråga. När det gäller finansiering av brott som i sig är av förberedande karaktär, t.ex. rekrytering till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, behöver det också beaktas att kriminaliseringen redan från början förut- sätter ett visst avstånd mellan finansieringsgärningen och den skada som det finansierade brottet i slutänden kan åstadkomma. Ett annat fall som innebär att en gärning kan bedömas som ringa är om gärningsmannen lämnat tillbaka eller återtagit egendomen (jfr 23 kap. 3 § ). 7 § För offentlig uppmaning till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet döms den som i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller på annat sätt söker för- leda till terroristbrott, särskilt allvarlig brottslighet eller brott som avses i 5 eller 6 § eller någon av 8–10 §§. Straffet är fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedöm- ningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1.har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egen- dom av särskild betydelse, 2.har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning, 3.på annat sätt har varit av särskilt farlig art. fall utgör inte brott. Paragrafen innehåller straffbestämmelser om offentlig uppmaning till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. Den ersätter liknande regler- ing i 3, 6 och 7 §§ rekryteringslagen. Övervägandena finns i avsnitt 5, 8.3, 8.7 och 9. Förutsättningarna för straffansvar är enligt första stycket att gärnings- mannen i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller på annat sätt söker förleda till något av de andra brotten i lagen eller till särskilt allvarlig brottslighet enligt 2 §. Meddelandet kan vara muntligt, skriftligt eller ut- format på annat sätt. Att meddelandet ska riktas till allmänheten betyder 2021/22:133 att bestämmelsen inte omfattar meddelanden som enbart riktar sig till en krets som är både liten och sluten. Kravet på att gärningsmannen genom meddelandet ska söka förleda till viss brottslighet förutsätter dels att gär- ningsmannen agerar med avsiktsuppsåt att förmå någon annan att föröva brottet i fråga, dels att meddelandet är sådant att det kan anses innefatta en uppmaning att begå relevanta gärningar. Bestämmelsen är utformad i nära anslutning till bestämmelsen om uppvigling i 16 kap. 5 § , i den del som den bestämmelsen avser förledande till brott. tillämpningen av den nu aktuella bestämmelsen kan i relevanta delar häm- tas från tillämpningen av uppviglingsbestämmelsen. På samma sätt som beträffande uppviglingsbrottet kan ett förhärligande av brottslighet i vissa fall innebära att någon uppmanar eller på annat sätt söker förleda till brotts- ligheten i fråga. Det bör dock iakttas betydande försiktighet vid bedöman- de av om ett uttryck för gillande och sympati kan anses innefatta en upp- maning till efterföljd. (Jfr prop. 2009/10:78 s. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att den är tillämplig också i relation till t.ex. offentliga uppmaningar till brott som är avsedda att förövas utomlands och till brott som begås utanför eller riktar sig mot utländska intressen. (Jfr prop. 2009/10:78 s. 59 f.) När det gäller frågan om ett uppmaningsbrott ska rubriceras som offent- lig uppmaning till terrorism eller offentlig uppmaning till särskilt allvarlig brottslighet, ska det alternativ väljas som närmast motsvarar vad uppman- ingen i det enskilda fallet ytterst är inriktad på. är inriktad på terroristbrott ska rubriceringen offentlig uppmaning till ter- Detsamma gäller om uppmaningen gäller samröre med en Om uppmaningen i stället ytterst är inriktad på sär- skilt allvarlig brottslighet ska rubriceringen offentlig uppmaning till sär- skilt allvarlig brottslighet väljas. I de fall den är inriktad på något annat brott i lagen avgörs rubriceringen av vad det brottet ytterst syftar till. Enligt andra stycket är straffet för offentlig uppmaning till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet av normalgraden är fängelse i högst tre Vid bedömningen av straffvärdet ska samtliga omständigheter beaktas, t.ex. omfattningen av den offentliga uppmaningen och vad gärningsman- nen haft för avsikt att främja. I tredje stycket föreskrivs en särskild straffskala för brott som är att anse För de brotten är straffet fängelse i lägst ett och högst . samma stycke anges också kvalifikationsgrunder för grovt brott. ständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt är om gärningen har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om den har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller om den på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Uppräkningen är inte ut- Frågan om ett brott ska bedömas som grovt ska alltid avgöras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter. grunderna har samma betydelse som i 6 § och deras innebörd behandlas i kommentaren till den paragrafen. Exempel på att gärningen är av särskilt farlig art är att särskilt sofistikerade metoder har använts eller att gärningen riktat sig till grupper eller personer som är särskilt mottagliga för påverkan (jfr prop. 2019/20:36 s. 70). När det gäller val av påföljd är det, på grund av brottslighetens art, ofta motiverat att döma till fängelse även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte skulle motivera det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste Prop. 2021/22:133 dock bestämmas med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt fjärde stycket utgör ringa fall inte brott. Hänsyn till intresset av en fri åsiktsbildning kan medföra att gärningar som i och för sig faller under straffbestämmelsen men som främst får ses som ett led i opinions- bildningen ofta kan vara att bedöma som ringa. Av betydelse för bedöm- ningen kan även vara sådana omständigheter som anges i bestämmelsen om uppvigling i 16 kap. 5 § tredje stycket . Ytterligare ledning kan hämtas från författningskommentaren till 6 §, som innehåller mot- svarande undantag. 8 § För rekrytering till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet döms den som, i annat fall än som avses i 7 §, söker förmå någon annan att begå eller på annat sätt medverka till 1.terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till terroristbrott, eller 2.särskilt allvarlig brottslighet eller brott som avses i 5 eller 6 §. Straffet är fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedöm- ningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1.har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egen- dom av särskild betydelse, 2.har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning, 3.på annat sätt har varit av särskilt farlig art. fall utgör inte brott. Paragrafen innehåller straffbestämmelser om rekrytering till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. Den ersätter liknande reglering i 4, 6 och 7 §§ rekryteringslagen. Övervägandena finns i avsnitt 5, 8.4, 8.7 och Den straffbara gärningen består enligt första stycket i att söka förmå någon annan att begå eller på annat sätt medverka till något av vissa upp- De brott som omfattas är enligt punkt 1 terroristbrott och försök, förberedelse eller stämpling till detta brott samt enligt punkt 2 särskilt allvarlig brottslighet, samröre med en terroristorganisation och finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. på bestämmelsen i 23 kap. 2 § andra stycket om stämpling till brott i den form som avser att söka anstifta annan att begå brott. ningsområdet för rekryteringsbrottet är emellertid vidare än för stämp- lingsbestämmelsen, eftersom gärningen även kan avse att förmå någon att på annat sätt medverka till bl.a. terroristbrott. Med medverkan avses an- stiftan och medhjälp i den betydelse dessa begrepp har i 23 kap. 4 § brotts- Liksom beträffande den stämplingsform som avser att söka anstifta annan att begå brott förutsätter bestämmelsen om rekrytering att gärnings- mannen agerar med avsiktsuppsåt att förmå någon annan att begå eller på annat sätt medverka till något av de relevanta brotten, t.ex. terroristbrott eller samröre med en terroristorganisation. (Jfr prop. 2009/10:78 s. Rekrytering till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet är uttryck- ligen subsidiärt till offentlig uppmaning till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet, vilket framgår av att det för rekryteringsbrottet döms i annat fall än som avses i 7 §. Brotten är likartade till sin utformning. främst skiljer de två brottsformerna åt är att uppmaningsbrottet omfattar påverkan riktad mot allmänheten, medan rekryteringsbrottet normalt avser att försöka få en viss person eller en bestämd krets av personer att begå brott. (Jfr prop. 2009/10:78 s. Straffbestämmelsen är inte nationellt begränsad. Det innebär att den är tillämplig i relation till rekrytering till brott som är avsedda att förövas utomlands och till brott som begås utanför eller riktar sig mot ut- ländska intressen. (Jfr prop. 2009/10:78 s. När det gäller frågan om ett rekryteringsbrott ska rubriceras som re- krytering till terrorism eller rekrytering till särskilt allvarlig brottslighet, ska det alternativ väljas som närmast motsvarar vad rekryteringen i det enskilda fallet ytterst är inriktad på. Om rekryteringen ytterst är inriktad på terroristbrott ska rubriceringen rekrytering till terrorism väljas. Det- samma gäller om rekryteringen gäller samröre med en terroristorganisa- tion. Om rekryteringen i stället ytterst är inriktad på särskilt allvarlig brottslighet ska rubriceringen rekrytering till särskilt allvarlig brottslighet väljas. I de fall den är inriktad på finansiering avgörs rubriceringen av vad finansieringsbrottet ytterst syftar till. Enligt andra stycket är straffet för rekrytering till terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet av normalgraden fängelse i högst . Vid bedöm- ningen av straffvärdet ska samtliga omständigheter beaktas, t.ex. omfatt- ningen av rekryteringen, vad gärningsmannen haft för avsikt att främja samt vilken betydelse rekryteringen haft för möjligheterna att genomföra brottsligheten. I tredje stycket föreskrivs en särskild straffskala för brott som är att anse som grova. För de brotten är straffet fängelse i lägst ett och högst . I samma stycke anges också kvalifikationsgrunder för grovt brott. De om- ständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt är om gärningen har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egendom av särskild betydelse, om den har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller om den på annat sätt har varit av särskilt farlig art. Uppräkningen är inte uttöm- mande. Frågan om ett brott ska bedömas som grovt ska alltid avgöras med beaktande av samtliga relevanta omständigheter. Kvalifikationsgrunderna har samma betydelse som i 6 § och deras innebörd behandlas i kommen- taren till den paragrafen. Exempel på att gärningen är av särskilt farlig art är att det har använts särskilt sofistikerade metoder eller att gärningen riktat sig till grupper eller personer som är särskilt mottagliga för sådan påverkan (jfr prop. 2019/20:36 s. 70). När det gäller val av påföljd är det, på grund av brottslighetens art, ofta motiverat att döma till fängelse även om straffvärdet i sig eller tidigare brottslighet inte skulle motivera det. Styrkan i fängelsepresumtionen måste dock bestämmas med beaktande av omständigheterna i det enskilda fallet. Enligt fjärde stycket utgör ringa fall inte brott. Ledning för hur bestämmelsen ska tillämpas kan hämtas från författningskommentaren till 6 §, som innehåller motsvarande undantag. 9 § För utbildning för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet döms den som 1.till någon annan meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av sådana hjälpmedel eller om sådana metoder eller tekniker som är särskilt ägnade att användas vid terroristbrott, särskilt allvarlig brottslighet eller brott som avses i 6 §, i avsikt att instruktionerna ska användas eller med vetskap om att de är avsedda att användas för att begå eller på annat sätt medverka till sådan Prop. 2021/22:133 brottslighet, eller 2.tar del av sådana instruktioner som avses i 1 i avsikt att använda dem för att begå eller på annat sätt medverka till terroristbrott, särskilt allvarlig brottslighet eller brott som avses i 6 §. Straffet är fängelse i högst . Om brottet är grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedöm- ningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen 1.har avsett brottslighet som innefattar fara för flera människoliv eller för egen- dom av särskild betydelse, 2.har ingått som ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning, 3.på annat sätt har varit av särskilt farlig art. fall utgör inte brott. Paragrafen innehåller straffbestämmelser om utbildning för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. Den ersätter liknande reglering i 5, 5 a, 6 och 7 §§ rekryteringslagen. Övervägandena finns i avsnitt 5, 8.5, 8.7 och 9. I första stycket beskrivs de gärningar som är straffbara som utbildning för terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. Straffansvaret träffar både den som utbildar och den som utbildar sig. Punkt 1 tar sikte på utbildaren. Den omfattar fall där någon meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av hjälpmedel eller om metoder eller tekniker. Såväl när det gäller hjälpmedel som metoder och tekniker krävs att de är särskilt ägnade att användas vid terroristbrott, särskilt allvarlig brottslighet eller finansiering av terrorism eller särskilt allvarlig brottslighet. För att det ska vara fråga om instruktioner i bestämmelsens mening krävs det normalt att det är fråga om kunskaper som inte är enkelt tillgäng- liga för var och en. Att det handlar om instruktioner till någon annan inne- bär att det ska finnas en avsedd mottagare av instruktionerna. Situationer där instruktioner t.ex. sprids via internet utan några avsedda mottagare om- fattas således inte av ansvar enligt den här bestämmelsen. Straffbestäm- melsen avser inte bara att någon faktiskt meddelar instruktioner utan också att någon söker meddela instruktioner. Det innebär att sådana fall omfattas där utbildaren har gjort vad som är tillräckligt för att förmedla instruktion- erna men där dessa av någon anledning inte nått fram till den avsedda mot- tagaren. Det kan exempelvis vara fråga om att instruktioner har skickats, men beslagtagits innan de nått mottagaren.