prop · H903233 · 2022-04-19 00:00:00 — Det låter sig också sägas att den part som förlorar på att ett visst förhållande inte är tillräckligt utrett kan få något som – åtminstone i praktiken – också vid påföljdsbestämningen kan liknas vid en bevisbörda. Men på ett principiellt plan finns det skäl att utforma regleringen på ett sätt som tydligt återspeglar att påföljdsbestämningen inte styrs av sådana ackusatoriska principer som avgörandet av skuldfrågan. (Jfr här ”Den åldersrelaterade resningen” NJA 2020 s. 134 p. 22 och 23.) Med detta sagt övergår Lagrådet till att lämna synpunkter på de olika lagförslagen. Förslaget till lag om ändring i 51 kap. 23 a § Bestämmelsen innebär att hovrätten behöver pröva skuldfrågan endast i vissa speciella situationer när tingsrättens dom har överklagats bara beträffande någon annan del än den som gäller frågan, om den tilltalade ska dömas för det brott som åtalet avser. Förslaget innebär endast redaktionella ändringar. Men när det nu görs förändringar i paragrafen vill Lagrådet väcka frågan, om uttrycket ”skulle kunna” i första stycket 1 är särskilt lyckat. Noga taget brister det nämligen i precision, eftersom det kan läsas på mer än ett sätt, bl.a. så att det för att en prövning av skuldfrågan ska ske är tillräckligt att det är möjligt att resning kan beviljas. Enligt Lagrådets mening skulle det vara bättre att, i linje med förslaget till 51 kap. 25 § tredje stycket 2, tala om att ”det finns förutsättningar” för resning. 51 kap. 25 § Paragrafen innehåller det principiella förbudet mot reformatio in pejus. Förslaget innebär att det i tredje stycket tillkommer en ny föreskrift (i nya p. 2) enligt vilken hovrätten, trots att endast den tilltalade har överklagat (eller åklagaren har överklagat domen till den tilltalades fördel), kan undanröja en skyddstillsynspåföljd om det finns förutsättningar enligt 28 kap. 8 § för en sådan åtgärd. Lagrådet har i sak inga invändningar mot detta förslag. Men i syfte att skapa en mera sammanhållen och harmonisk lagtext bör även den nya punkten 3 i tredje stycket – som innehåller ett nytt undantag från förbudet mot reformatio in pejus för de fall som tingsrättens dom har grundats på missvisande utredning beträffande den tilltalades ålder – formuleras på ett likartat sätt (jfr Lagrådets synpunkt på 51 kap. 23 a §). Med beaktande av de synpunkter som Lagrådet har formulerat inledningsvis i detta yttrande, samt under 51 kap. 23 a §, blir förslaget att punkten 3 skrivs så här: 3.det kommer fram utredning som innebär att det enligt 58 kap. 3 § första stycket 3 finns förutsättningar för resning i fråga om påföljd. 51 kap. 25 a § Paragrafen är ny. Dess innehåll motsvarar delvis nuvarande 51 kap. 25 § fjärde stycket som förbjuder reformatio in pejus även beträffande beslut om utvisning på grund av brott. I ett andra stycke har det tagits in regler för vad som ska gälla i hovrätten om det kommer fram utredning som innebär att det finns förutsättningar för resning i utvisningsfrågan. I enlighet med de synpunkter som Lagrådet har framfört i det föregående bör andra stycket formuleras så här: Första stycket gäller inte om det kommer fram utredning som innebär att det enligt 58 kap. 3 § första stycket 3 finns förutsättningar för resning i fråga om utvisning. 58 kap. 2 § I paragrafen finns regler om resning till fördel för den som har dömts för brott. Huvudförslaget är att en ny femte punkt införs (vilket innebär att den nuvarande femte punkten blir p. Enligt den föreslagna nya punkten är det i grund och botten två skilda sannolikhetsbedömningar som ska göras vid resnings-prövningen. Dels ska domstolen – jfr med vad Lagrådet anför inledningsvis; se också särskilt ”Flyktingpojkens ålder” NJA 2016 s. 719 p. 21 – bedöma vilken ålder som det är mest sannolikt att den som resningsansökningen avser hade vid brottet, dels ska rätten avgöra om det är sannolikt att denna ålder skulle ha lett till att han eller hon skulle ha dömts till en lindrigare eller mindre ingripande påföljd. Det blir lättare att ta till sig bestämmelsens innehåll om detta görs tydligt. Här kan för övrigt hänvisas till att det bakomliggande utredningsförslaget var utformat så (se Ds 2018:19, s. 13 f.). Lagrådet föreslår att lagtexten ges följande lydelse. 5.sökanden åberopar utredning som inte har förelegat och som sannolikt skulle ha lett till att den som resningsansökan avser skulle ha bedömts vara yngre än vad rätten har utgått ifrån och detta i sin tur sannolikt skulle ha lett till att han eller hon skulle ha dömts till en lindrigare eller mindre ingripande påföljd, eller till en annan utgång i utvisningsfrågan, eller 2021/22:233 Bilaga 8 Lagrådet vill tillägga att det knappast är på kornet att, som i remissförslaget, tala om att utredningen för ”den tilltalade” skulle ha lett till en mera gynnsam utgång. För att resning ska kunna beslutas måste den aktuella domen ha fått laga kraft. Och är inte den person som domen avser längre ”tilltalad”. Det är bättre att beskriva den aktuella personen som den dömde eller – hellre – den som resningsansökan avser. En justering av detta slag förutsätter ändringar av även punkten 4 i denna paragraf och av lagtexten i 58 kap. 3 §. 58 kap. 3 § I den här paragrafen finns regler om resning till nackdel för den som har dömts för brott. Huvudförslaget finns i första stycket punkten 3 och i andra stycket. Med hänvisning till det som har sagts tidigare föreslår Lagrådet att första stycket punkten 3 ges följande lydelse. 3.sökanden åberopar utredning som inte har förelegat och som sannolikt skulle ha lett till att den som resningsansökan avser skulle ha bedömts vara äldre än vad rätten har utgått ifrån och detta i sin tur sannolikt skulle ha lett till att han eller hon skulle ha dömts till en väsentligt svårare eller mer ingripande påföljd, eller till en annan utgång i utvisningsfrågan. Också andra stycket bör omformuleras. Lagrådet föreslår följande lydelse. Resning enligt första stycket 2 eller 3 får beviljas endast om 1.det är föreskrivet fängelse för brottet, och 2.sökanden gör sannolikt att han eller hon inte vid den rätt som har meddelat domen, eller genom att överklaga domen, har kunnat åberopa omständigheten, beviset eller utredningen eller han eller hon annars har haft giltig ursäkt att inte göra det. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Farmanbar, Karkiainen Regeringen beslutar proposition Nya uppgifter om den tilltalades ålder i straffprocessen