prop · H903161 · 2022-03-22 00:00:00 — Basersättningen ska avse ersättning för kostnadsslagen Basersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till sin egen förskoleklass. Hemkommunen ska göra ett avdrag från basersättningen för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 12 § att anordna utbildning i förskoleklass. Strukturersättningen ska avse ersättning som fördelas utifrån elevernas olika Prop. 2021/22:161 förutsättningar och behov. Den ska bestämmas efter samma grunder som hem- kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i det grundbelopp som hemkommunen enligt 19 § ska lämna till en enskild huvudman för varje elev vid dennes skolenhet med förskoleklass. Paragrafens första stycke ändras så att det förtydligas att grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. I paragrafens andra stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande första stycke, renodlas ersättningen för kostnadsslagen i punkterna 1–7 till att avse en basersättning för varje elev Ändringen är föranledd av att strukturersättning införs som en särskild del av grundbeloppet. Paragrafens tredje stycke är nytt. I första meningen, som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande andra stycke, byts ordet grundbelopp ut mot basersättning. I meningen anges att basersättningen, som omfattar kostnadsslagen i andra stycket punkterna 1–7, ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till sin egen förskoleklass. Huvuddelen av det bidrag som lämnas genom grundbeloppet ska avse basersättningen. kommer enligt fjärde stycket en strukturersättning, som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov, och enligt 21 § tilläggsbelopp för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. för en fristående förskoleklass ska således som huvudregel kunna till- godose en enskild elevs behov av stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd inom ramen för den basersättning som lämnas för skolans alla elever, utom i de fall eleven har ett omfattande behov av särskilt stöd. dessa fall ska tilläggsbelopp utgå enligt 21 §. Ett tilläggsbelopp ska enligt den bestämmelsen vara individuellt bestämt utifrån elevens behov. en skola t.ex. har begränsat sin utbildning till elever som är i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor (se 17 §), följer det av 2 kap. 8 b § att kommunen ska göra en bedömning av om det därutöver även bör utgå en strukturersättning för elever vid skolan, se fjärde stycket. enligt 29 kap. 26 § första stycket meddela ytterligare föreskrifter om be- stämmandet av det bidrag som kommunerna är skyldiga att lämna till fristående skolor i form av grundbelopp och tilläggsbelopp (se 19 §). övrigt har enbart språkliga justeringar gjorts. Tredje stycket andra meningen innebär att hemkommunen ska, efter att ha bestämt basersättningen efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för de kostnadsslag som anges i andra stycket till sin egen förskoleklass, göra ett avdrag. Avdraget ska göras för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 12 § att erbjuda alla barn i kommunen som har rätt till utbildning i förskoleklass enligt skollagen, plats i en förskoleklass nära hemmet och den beredskap att utan dröjsmål ta emot nya elever, oavsett vilket antal elever som finns i kommunen , som kommunen måste ha till följd av den skyldig- Kommunen behöver således ha beredskap för att kunna ta emot nya elever och att hantera variation i elevunderlag t.ex. med hänsyn till att elevkullarna varierar eller med anledning av inflyttning 2021/22:161 till eller utflyttning från kommunen. För att klara upp- och nedgångar i elevantalet kan en kommun t.ex. behöva ha vakanta platser eller snabbt kunna bygga upp sin kapacitet. Det kan exempelvis vara så att den demografiska prognosen innebär att en nedgång av antalet elever följs av en snabb uppgång och kommunen kan då ha svårt att anpassa sin organisation i tillräckligt stor utsträckning om kommunen sedan ska ha praktiska möjligheter att klara uppgången. Avdraget för merkostnader för kommunens skolplaceringsansvar ska motsvara de faktiska merkostnader som uppstår för de kostnadsslag som ska ingå i underlaget för beräkningen av basersättningen. Merkostnaderna kan avse kostnader för lokaler, undervisning och elevhälsa, som inte snabbt kan anpassas efter ett ökat eller minskat antal elever. Även kostnadsslagen måltider och lärverktyg kan ha inslag av fasta kostnader som inte kan anpassas fullt ut efter elevantalet. Utöver ovan nämnda variationer i elevantalet kan en kommun behöva anpassa sig till att fristående skolor upphör eller tillkommer. En kommun kan t.ex. med kort varsel behöva ta emot elever om huvudmannen för en fristående skola går i konkurs eller en fristående skola läggs ned eller om Skolinspektionen återkallar godkännandet för en enskild huvudman vid tillsyn. Vidare kan en kommun, om en fristående skola etableras där, få högre kostnader per elev till följd av att t.ex. lokalkostnaden och vissa andra kostnader är desamma men antalet elever är färre. Sådana högre kostnader medför en skyldighet för kommunen att höja basersättningen per elev för elever i fristående skolor. Förevarande bestämmelse innebär att sådana merkostnader ska beaktas när avdraget från basersättningen beräknas. Storleken på det avdrag som görs är beroende av lokala förutsättningar och får inte täcka merkostnader utöver det som är sakligt motiverat. Avdrag får exempelvis inte göras för merkostnader som kommunen bär för att kunna avstå från att genomföra förändringar i verksamheten som är både motiverade och möjliga. Att avdraget ska motsvara de faktiska merkostnader som uppstår för de kostnadsslag som anges i andra stycket innebär vidare att avdrag inte får göras för kostnader knutna till det myndighetsuppdrag som kommunen har, se avsnitt 5.2. Om en kommun inte har några merkostnader för skolplaceringsansvaret blir avdraget noll kronor. Av fjärde stycket som är nytt framgår av första meningen att grundbeloppet består av ytterligare en del, en strukturersättning som ska fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. I andra meningen anges att strukturersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. Enligt den bestämmelsen ska kommuner fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Strukturersättningens storlek kommer att bero dels på vilka grunder kommunen bestämmer att fördelningen av strukturersättningen ska utgå från, dels på vilka elever som går på varje huvudmans skolenhet. Fördelningen kan t.ex. göras efter socioekonomiska faktorer eller fördelas för elever i skolor som begränsar sitt mottagande till elever i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor, eller för nyanlända elever. Beroende på elevsammansättningen på olika skolenheter kan det innebära att strukturersättningen för eleverna på vissa skolenheter kan bli noll kronor. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i 8 kap. 22 § fjärde Övervägandena finns i avsnitt 6 och 7. 38 § Grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. Basersättningen ska avse ersättning för kostnadsslagen Basersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till den egna . Hemkommunen ska göra ett avdrag från basersättningen för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 24 § att anordna utbildning i . Strukturersättningen ska avse ersättning som fördelas utifrån elevers olika förutsättningar och behov. Den ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i det grundbelopp som hemkommunen enligt 37 § ska lämna till en enskild huvudman för varje elev vid dennes skolenhet med grundskola. Paragrafens första stycke ändras så att det förtydligas att grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. I paragrafens andra stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande första stycke, renodlas ersättningen för kost- nadsslagen i punkt 1–7 till att avse en basersättning för varje elev i grund- Ändringen är föranledd av att strukturersättning införs som en sär- skild del av grundbeloppet. Paragrafens tredje stycke är nytt. I första meningen, som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande andra stycke, byts ordet grundbelopp ut mot basersättning. I meningen anges att basersättningen, som omfattar kostnadsslagen i andra stycket punkterna 1–7, ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till den egna . Huvuddelen av det bidrag som lämnas genom grundbeloppet ska avse basersättningen. kommer enligt fjärde stycket en strukturersättning, som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov, och enligt 39 § tilläggsbelopp för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. för en fristående grundskola ska således som huvudregel kunna tillgodose en enskild elevs behov av stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd inom ramen för den basersättning som lämnas för skolans alla elever, utom i de fall eleven har ett omfattande behov av särskilt stöd. ska tilläggsbelopp utgå enligt 39 §. Ett tilläggsbelopp ska enligt den bestämmelsen vara individuellt bestämt utifrån elevens behov. I de fall en skola t.ex. har begränsat sin utbildning till elever som är i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor (se 35 §), följer det av 2 kap. 8 b § att kommu- nen ska göra en bedömning av om det därutöver även bör utgå en struktur- ersättning för elever vid skolan, se fjärde stycket. 2021/22:161 29 kap. 26 § första stycket meddela ytterligare föreskrifter om bestämmandet av det bidrag som kommunerna är skyldiga att lämna till fristående skolor i form av grundbelopp och tilläggsbelopp (se 39 §). I tredje styckets andra mening anges att hemkommunen ska göra ett avdrag från basersättningen för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 24 § att anordna utbildning i grundskola i den omfattning och på det sätt som anges enligt förevarande kapitel. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i 9 kap. 20 § tredje stycket andra meningen, se kommentaren till den bestämmelsen. Av fjärde stycket, som är nytt, framgår av första meningen att grundbeloppet består av ytterligare en del, en strukturersättning som ska fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. I andra meningen anges att strukturersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. Enligt den bestämmelsen ska kommuner fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Strukturersättningens storlek kommer att bero dels på vilka grunder kommunen bestämmer att fördelningen av strukturersättningen ska utgå från, dels på vilka elever som går på varje huvudmans skolenhet. Fördelningen kan t.ex. göras efter socioekonomiska faktorer eller fördelas för elever i skolor som begränsar sitt mottagande till elever i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor, eller för nyanlända elever. Beroende på elevsammansättningen på olika skolenheter kan det innebära att strukturersättningen för eleverna på vissa skolenheter kan bli noll kronor. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i 8 kap. 22 § fjärde stycket och 9 kap. 20 § fjärde stycket. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 7. 37 § Grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. Basersättningen ska avse ersättning för kostnadsslagen Basersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till den egna grundsärskolan. Hemkommunen ska göra ett avdrag från basersättningen för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 24 § att anordna utbildning i grundsärskolan. Strukturersättningen ska avse ersättning som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. Den ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i det grundbelopp som hemkommunen enligt 36 § ska lämna till en enskild huvudman för varje elev vid dennes skolenhet med grundsärskola. Paragrafens första stycke ändras så att det förtydligas att grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. I paragrafens andra stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande första stycke, renodlas ersättningen för kostnadsslagen i punkterna 1–7 till att avse en basersättning för varje elev i grundsärskolan. Ändringen är föranledd av att strukturersättning införs som en särskild del av grundbeloppet. Paragrafens tredje stycke är nytt. I första meningen, som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande andra stycke, byts ordet grundbelopp ut mot basersättning. I meningen anges att basersättningen, som omfattar kostnadsslagen i andra stycket punkterna 1–7, ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till den egna grundsärskolan. Huvuddelen av det bidrag som lämnas genom grundbeloppet ska avse basersättningen. Därutöver tillkommer enligt fjärde stycket en strukturersättning, som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov, och enligt 38 § tilläggsbelopp för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Huvudmannen för en fristående grundsärskola ska således som huvudregel kunna tillgodose en enskild elevs behov av stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd inom ramen för den basersättning som lämnas för skolans alla elever, utom i de fall eleven har ett omfattande behov av särskilt stöd. I dessa fall ska tilläggsbelopp utgå enligt 38 §. Ett tilläggsbelopp ska enligt den bestämmelsen vara individuellt bestämt utifrån elevens behov. I de fall en skola t.ex. har begränsat sin utbildning till elever som är i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor (se 34 §), följer det av 2 kap. 8 b § att kommunen ska göra en bedömning av om det därutöver även bör utgå en strukturersättning för elever vid skolan, se fjärde stycket. Regeringen får enligt 29 kap. 26 § första stycket meddela ytterligare föreskrifter om bestämmandet av det bidrag som kommunerna är skyldiga att lämna till fristående skolor i form av grundbelopp och tilläggsbelopp (se 38 §). I tredje styckets andra mening anges att hemkommunen ska göra ett avdrag från basersättningen för de merkostnader som kommunen har till följd av sitt ansvar enligt 24 § att anordna utbildning i grundsärskola i den omfattning och på det sätt som anges enligt förevarande kapitel. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i 9 kap. 20 § andra stycket andra meningen, se kommentaren till den bestämmelsen. Av fjärde stycket, som är nytt, framgår av första meningen att grundbeloppet består av ytterligare en del, en strukturersättning som ska fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. I andra meningen anges att strukturersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. Enligt den bestämmelsen ska kommuner fördela resurser till utbildning inom skolväsendet efter barnens och elevernas olika förutsättningar och behov. Strukturersättningens storlek kommer att bero dels på vilka grunder kommunen bestämmer att fördelningen av strukturersättningen ska utgå från, dels på vilka elever som går på varje huvudmans skolenhet. Fördelningen kan t.ex. göras efter socioekonomiska faktorer eller fördelas för elever i skolor som begränsar sitt mottagande till elever i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor, eller för nyanlända elever. Beroende på elevsammansättningen på olika skolenheter kan det innebära att strukturersättningen för eleverna på vissa skolenheter kan bli 2021/22:161 noll kronor. Bestämmelsen motsvarar bestämmelserna i 8 kap. 22 § fjärde stycket, 9 kap. 20 § fjärde stycket och 10 kap. 38 § fjärde stycket. Övervägandena finns i avsnitt 6 och 7. 16 § Grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. Basersättningen ska avse ersättning för kostnadsslagen 1.omsorg och pedagogisk verksamhet, 2.pedagogiskt material och utrustning, Basersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till sina egna fritidshem. Strukturersättningen ska avse ersättning som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. Den ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i det grundbelopp som hemkommunen enligt 15 § ska lämna till en enskild huvudman för varje elev vid dennes skolenhet med fritidshem. Paragrafens första stycke ändras så att det förtydligas att grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. I paragrafens andra stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande första stycke, renodlas ersättningen för kostnadsslagen i punkterna 1–7 till att avse en basersättning för varje elev i fritidshemmet. Ändringen är föranledd av att strukturersättning införs som en särskild del av grundbeloppet. I paragrafens tredje stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande andra stycke byts ordet grundbelopp ut mot basersättning. Stycket anger att basersättningen, som omfattar kostnadsslagen i andra stycket punkterna 1–7, ska bestämmas efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag till sina egna fritidshem. Huvuddelen av det bidrag som lämnas genom grundbeloppet ska avse basersättningen. Därutöver tillkommer enligt fjärde stycket en strukturersättning, som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov, och enligt 17 § tilläggsbelopp för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Huvudmannen för ett fristående fritidshem ska således som huvudregel kunna tillgodose en enskild elevs behov av stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd inom ramen för den basersättning som lämnas för fritidshemmets alla elever, utom i de fall eleven har ett omfattande behov av särskilt stöd. I dessa fall ska tilläggsbelopp utgå enligt 17 §. Ett tilläggsbelopp ska enligt den bestämmelsen vara individuellt bestämt utifrån elevens behov. Regeringen får enligt 29 kap. 26 § första stycket meddela ytterligare föreskrifter om bestämmandet av det bidrag som kommunerna är skyldiga att lämna till fristående skolor i form av grundbelopp och tilläggsbelopp (se 17 §). övrigt har enbart språkliga justeringar gjorts. Av fjärde stycket, som är nytt, framgår av första meningen att grund- Prop. 2021/22:161 beloppet består av ytterligare en del, en strukturersättning som ska fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. I andra meningen anges att strukturersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. Bestämmelsen motsvarar bestämmelserna i 8 kap. 22 § fjärde stycket, 9 kap. 20 § fjärde stycket, 10 kap. 38 § fjärde stycket och 11 kap. 37 § fjärde stycket, se kommentarerna till de bestämmelserna. Övervägandena finns i avsnitt 6. 16 kap. Utbildning på nationella program i gymnasieskolan 53 § För utbildning på sådana nationella program och nationella inriktningar som hemkommunen erbjuder ska grundbeloppet bestå av en basersättning och en strukturersättning. Basersättningen ska avse ersättning för kostnadsslagen Basersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag när kommunen erbjuder det aktuella programmet eller inriktningen. Strukturersättningen ska avse ersättning som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. Den ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. I paragrafen regleras vilka kostnadsslag som ingår i det grundbelopp som hemkommunen enligt 52 § ska lämna till en enskild huvudman för elever på ett nationellt program vid dennes skolenhet eller skolenheter. Bestämmelsen i nuvarande 55 § första stycket, som stadgar att för utbildning på sådana nationella program och nationella inriktningar som hemkommunen erbjuder ska grundbeloppet bestämmas efter samma grun- der som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till det program- met eller den inriktningen, flyttas till förevarande paragraf och förs delvis i förevarande paragrafs första stycke, som är nytt, och delvis i ett nytt tredje stycke enligt nedan. Av förevarande paragrafs första stycke, som är nytt, framgår att stycket avser utbildning på sådana nationella program och nationella inriktningar som hemkommunen erbjuder. Det förtydligas att grundbeloppet ska bestå av en basersättning och en strukturersättning. I paragrafens andra stycke, som är nytt och som i huvudsak motsvarar bestämmelsens nuvarande första stycke, renodlas ersättningen för kost- nadsslagen i punkterna 1–7 till att avse en basersättning för varje elev på programmet eller inriktningen. Ändringen är föranledd av att struktur- ersättning införs som en särskild del av grundbeloppet. Tredje stycket, som är nytt, anger att basersättningen ska bestämmas efter samma grunder vid fördelning av resurser för dessa kostnadsslag som hemkommunen tillämpar när kommunen erbjuder programmet eller inrikt- 2021/22:161 ningen. Huvuddelen av det bidrag som lämnas genom grundbeloppet ska avse basersättningen. Därutöver tillkommer enligt fjärde stycket en strukturersättning, som fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov, och enligt 54 § tilläggsbelopp för elever som har ett omfattande behov av särskilt stöd. Huvudmannen för en fristående gymnasieskola ska således som huvudregel kunna tillgodose en enskild elevs behov av stöd i form av extra anpassningar och särskilt stöd inom ramen för den basersättning som lämnas för skolans alla elever, utom i de fall eleven har ett omfattande behov av särskilt stöd. I dessa fall ska tilläggsbelopp utgå enligt 54 §. Ett tilläggsbelopp ska enligt den bestämmelsen vara individuellt bestämt utifrån elevens behov. I de fall en skola t.ex. har begränsat sin utbildning till elever som är i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor (se 15 kap. 33 §), följer det av 2 kap. 8 b § att kommunen ska göra en bedömning av om det därutöver även bör utgå en strukturersättning för elever vid skolan, se fjärde stycket. Regeringen får enligt 29 kap. 26 § första stycket meddela ytterligare föreskrifter om bestämmandet av det bidrag som kommunerna är skyldiga att lämna till fristående skolor i form av grundbelopp och tilläggsbelopp (se 54 §). Av fjärde stycket, som är nytt, framgår av första meningen att grundbeloppet består av ytterligare en del, en strukturersättning som ska fördelas utifrån elevernas olika förutsättningar och behov. I andra meningen anges att strukturersättningen ska bestämmas efter samma grunder som hemkommunen tillämpar vid fördelning av resurser till den egna verksamheten enligt 2 kap. 8 b §. Fördelningen kan t.ex. göras efter socioekonomiska faktorer eller fördelas för elever i skolor som begränsar sitt mottagande till elever i behov av särskilt stöd, dvs. s.k. resursskolor, eller för nyanlända elever.