prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, ges en möjlighet att använda husrannsakan och kropps- visitation för att söka efter en utlännings pass eller andra identitetshand- lingar. Övervägandena finns i avsnitt 10.20. Husrannsakan och kroppsvisitation i första stycket aktualiseras för att söka efter en utlännings pass eller andra identitetshandlingar i enlighet med 26 §. Husrannsakan får endast göras hos utlänningen, det vill säga i hans eller hennes bostad eller annat hus, rum eller ställe, jfr 20 § polislagen (1984:387). Om han eller hon uppger att någon annan förvarar handling- arna är det således inte tillåtet att med hjälp av husrannsakan söka efter dem där. Om utlänningen uppger att han eller hon förvarar handlingarna på sig men vägrar att lämna över dem kan kroppsvisitation aktualiseras. Av andra stycket framgår att huvudregeln är att Säkerhetspolisen får fatta ett beslut om en åtgärd enligt paragrafen. Även får dock fatta ett sådant beslut när den myndigheten har fått i uppdrag av Säkerhetspolisen att verkställa ett beslut om utvisning enligt 2 kap. 11 § andra stycket, se kommentaren till den paragrafen. Dessa beslut kan inte överklagas (jfr 7 kap. 10 §). I fråga om husrannsakan och kroppsvisitation gäller enligt tredje stycket i övrigt 28 kap. . Det innebär bland annat att husrannsa- kan får genomföras med våld, men inte orsaka större olägenhet eller skada än vad som är oundgängligen nödvändigt (28 kap. 6 § första och andra styckena). Husrannsakan får vidare inte utan särskilda skäl göras –06.00 (28 kap. 6 § tredje stycket). Protokoll ska också föras över åtgärden (28 kap. 9 och 13 §§). Hänvisningen innebär vidare att en polis- man får besluta om åtgärden, om den är så brådskande att myndighetens beslut inte hinner inhämtas (28 kap. 5 och 13 §§). Det tydliggörs även att endast de bestämmelser i 28 kap. som rör den som är skäligen misstänkt för brott är tillämpliga vid ett beslut enligt denna lag. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). får fotografera och ta fingeravtryck 28 § När en utlännings rätt att vistas i handläggs enligt denna lag får ta fingeravtryck av och fotografera utlänningen. inte samarbetar får begära hjälp av eller Prop. 2021/22:131 Säkerhetspolisen med att verkställa beslutet. I paragrafen anges rätt att ta fingeravtryck av och fotografera en utlänning. Paragrafen motsvarar delvis hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 9 kap. 8 § utlännings- lagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 10.19. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Åtgärderna kan aktualiseras när handlägger ett utlän- ningsärende enligt lagen. ges i paragrafen också en möj- lighet att begära hjälp av eller Säkerhetspolisen med att Säkerhetspolisens och befogenhet att vidta bland annat motsvarande åtgärder regleras i 30 §. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- Omhändertagande av en utlänning 29 § När ett beslut om utvisning enligt denna lag ska verkställas får utlänningen omhändertas av Säkerhetspolisen eller i förekommande fall , om det är nödvändigt för att verkställigheten av beslutet ska kunna förberedas eller Utlänningen får omhändertas under högst . Om det finns särskilda skäl får utlänningen dock vara omhändertagen . får utlänningen förvaras i ett häkte eller en polisarrest endast om han eller hon har fyllt . I paragrafen ges Säkerhetspolisen och i vissa fall rätt att Paragrafen motsvarar i huvudsak hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 9 kap. 12 § utlän- ningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 10.20. Enligt första stycket får en utlänning som har utvisats enligt denna lag omhändertas om det är nödvändigt för att förbereda eller genomföra verk- ställigheten av beslutet. Frågan om ett omhändertagande är nödvändigt måste bedömas utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. dertagande kan i vissa fall också vara nödvändigt för att genomföra sådana åtgärder som anges i 30 §, det vill säga åtgärder som behövs för att utlän- ningen ska få nödvändiga handlingar för verkställigheten eller för att utlänningens identitet eller medborgarskap ska kunna klarläggas. Ett omhändertagande av en utlänning ska, med hänsyn till den proport- ionalitetsbedömning som ska göras enligt 1 kap. 8 §, pågå under så kort tid som möjligt och bara som behövs för att den planerade åtgärden ska kunna genomföras, se kommentaren till den paragrafen. Enligt andra stycket får omhändertagandet vara längst . finns möjlighet att förlänga omhändertagandet om det finns särskilda skäl. Särskilda skäl kan till exempel finnas om utlän- ningen behöver transporteras en längre sträcka till utreseorten eller om det 2021/22:131 flygplan som utlänningen ska transporteras med blir försenat eller flyg- ningen ställs in. Om det behövs får en utlänning som har fyllt förva- ras i en polisarrest eller i ett häkte som han eller hon är omhändertagen. Detta skulle till exempel kunna bli aktuellt när det finns en risk att utlänningen annars avviker. Inom ramen för proportionalitets- bedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska tillmätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i ). Ett barn som har omhändertagits får aldrig förvaras i ett häkte eller en polisarrest. Åtgärderna får, om det behövs, vidtas med tvång. Rätten för en polisman att använda våld följer av bestämmelser i polislagen (1984:387) och av 24 kap. 2 § . Andra åtgärder för att underlätta verkställighet 30 § När en utlänning har omhändertagits enligt 29 § eller har tagits i förvar enligt 3 kap. 1 eller 2 § för att verkställigheten av ett beslut om utvisning ska kunna förberedas eller genomföras, får Säkerhetspolisen eller vidta sådana åtgärder som behövs för att utlänningen ska få nödvändiga handlingar för verkställigheten eller för att utlänningens identitet eller medborgarskap ska kunna klarläggas. Säkerhetspolisen eller får också ta fingeravtryck av och fotografera utlänningen i ett sådant syfte. I paragrafen ges Säkerhetspolisen och rätt att vidta åtgärder för att utlänningen ska få nödvändiga handlingar för att ett beslut om utvisning ska kunna verkställas eller för att klarlägga utlänningens identitet eller medborgarskap. Paragrafen motsvarar i huvudsak hänvis- ningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 9 kap. 13 § utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 10.20. Paragrafen aktualiseras efter ett beslut om omhändertagande enligt 29 § eller ett beslut om verkställighetsförvar enligt 3 kap. 1 eller 2 §. Åtgärder som behövs för att utlänningen ska få nödvändiga handlingar för verkstäl- ligheten eller för att utlänningens identitet eller medborgarskap ska kunna klarläggas kan till exempel vara att utan utlänningens samtycke föra honom eller henne till hemlandets ambassad eller beskickning. Endast åtgärder som behövs får dock vidtas. Om utlänningen gör tydligt att han eller hon inte har för avsikt att medverka vid besöket på ambassaden eller beskickningen får det övervägas vilken betydelse som vägran kommer att få. Kan resehandlingar ordnas på annat sätt än genom att utlänningen utan hans eller hennes samtycke följer med till ambassaden eller beskickningen, eller om identiteten eller medborgarskapet kan fastställas med andra metoder, är det inte tillåtet att vidta åtgärder med stöd av denna paragraf (jfr Tydligare befogenheter för polisen när beslut om avvisning eller utvisning verkställs, prop. 2016/17:191, s. 40). Säkerhetspolisen och får även fotografera eller ta fin- geravtryck av utlänningen i syfte att underlätta verkställigheten. Om mot- tagarlandet till exempel kräver sådan dokumentation och uppgifterna inte redan finns tillgängliga, får utlänningen fotograferas och fingeravtryck tas enligt denna paragraf. Åtgärderna får vidtas med tvång. Rätten för en polisman att använda våld följer av bestämmelser i polislagen (1984:387) och av 24 kap. 2 § Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras Prop. 2021/22:131 enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). Gemensamma bestämmelser om handläggning Muntlig handläggning hos en förvaltningsmyndighet 1 § Vid muntlig handläggning ska de omständigheter som behöver klarläggas utredas noggrant. Utlänningen ska få tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt och uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. I paragrafen anges vad muntlig handläggning enligt lagen ska innehålla. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 3 § utlänningslagen (2005:716). Övervä- gandena finns i avsnitt 12.1. Paragrafen är tillämplig på alla former av muntlig handläggning av ärenden hos och Säkerhetspolisen. I 6 § finns bestämmelser om rätten till ett offentligt biträde, se kommen- taren till den paragrafen. 2 § Vid en muntlig förhandling ska utlänningen höras. Den myndighet som ska hålla den muntliga förhandlingen får bestämma att även andra personer ska höras. I paragrafen anges vilka som ska höras vid en muntlig förhandling hos och Säkerhetspolisen. Paragrafen motsvarar hänvis- ningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 4 § första stycket utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 12.1. En muntlig förhandling ska till exempel hållas vid en ny prövning av ett beslut om förvar enligt 3 kap. 15 § och i vissa fall vid en ny prövning av ett beslut om uppsikt enligt 4 kap. 12 § andra stycket, se kommentarerna till de paragraferna. Bestämmelser om kallelse och ersättning till utlänningen och andra per- soner finns i 12 §. Muntlig förhandling i Migrationsöverdomstolen 3 § Innan Migrationsöverdomstolen yttrar sig till regeringen ska domstolen hålla en muntlig förhandling. Migrationsöverdomstolen behöver dock inte hålla någon muntlig förhandling om en sådan är uppenbart obehövlig, när frågan gäller 1.att häva ett beslut om inhibition enligt 2 kap. 16 § första stycket, 2.att ompröva möjligheten att verkställa ett beslut om utvisning enligt 2 kap. 19 § första stycket, 3.att regeringen ska besluta om anmälningsskyldighet enligt 5 kap. 9 §, eller 4.ett överklagande som avser endast ett beslut om inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd eller användning av tvångsmedel enligt 7 kap. 2 §. I paragrafen behandlas när Migrationsöverdomstolen ska hålla en muntlig förhandling och när domstolen kan avstå från att hålla en sådan. Paragra- fen motsvarar 13 b § första stycket lagen (1991:572) om särskild utlän- ningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. 4 § Vid en muntlig förhandling ska utlänningen höras. Migrationsöverdomstolen får bestämma att även andra personer ska höras vid förhandlingen. Utlänningen ska få tillfälle att ange sin ståndpunkt och uttala sig om de omständigheter som åberopas i ärendet. När en muntlig förhandling hålls innan Migrationsöverdomstolen yttrar sig enligt 7 kap. 14 § andra stycket över ett beslut om utvisning, inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd eller användning av tvångsmedel, ska Säkerhetspolisen och 1.redogöra för omständigheterna i ärendet, 2.lämna andra upplysningar som behövs för att förhandlingen ska kunna genomföras, och 3.ges tillfälle att ställa frågor till utlänningen och andra som hörs i ärendet. I paragrafen anges vad en muntlig förhandling hos Migrationsöverdom- stolen ska innehålla och vilka som ska höras. Paragrafen motsvarar 13 b § andra och tredje styckena lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll. Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Bestämmelser om kallelse och ersättning till utlänningen och andra per- soner finns i 12 §. en muntlig förhandling enligt 3 kap. 16 § eller 4 kap. 13 § får rätten bestå av en lagfaren ledamot. pas de regler som allmänt gäller för handläggning av mål i kammarrätt. I paragrafen anges vad som gäller vid handläggningen då Migrationsöver- domstolen håller en muntlig förhandling. Paragrafen motsvarar delvis hän- i 5 § lagen (1991:572) om 16 kap. 1 § andra stycket utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 12.2. Enligt paragrafen tillämpas de regler som allmänt gäller för handlägg- ning av mål i kammarrätt, till exempel förvaltningsprocesslagen (1971:291), också för Migrationsöverdomstolens handläggning av mål eller ärenden enligt lagen. Detta innebär bland annat att Migrationsöver- domstolen, som huvudregel, är domför med tre lagfarna ledamöter (jfr 12 § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). I paragrafen föreskrivs dock att Migrationsöverdomstolen får bestå av en lagfaren ledamot när den enligt 3 kap. 16 § eller 4 kap. 13 § håller en muntlig för- handling i ett ärende om förvar eller uppsikt som handläggs av regeringen. 6 § Om det inte måste antas att utlänningen saknar behov av biträde, ska ett offentligt biträde förordnas i mål och ärenden om 1. utvisning, 2. användning av tvångsmedel enligt 5 kap. 8 eller 9 §, 3. verkställighet av utvisning, a) när ett beslut om inhibition eller tidsbegränsat uppehållstillstånd har medde- Prop. 2021/22:131 lats, eller b)om frågan gäller förvar och utlänningen har hållits i förvar i . Utöver detta ska ett offentligt biträde förordnas för en utlänning som inte har fyllt och som saknar vårdnadshavare i , om utlänningen är tagen i förvar eller har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller alternativt skyddsbehövande. I paragrafen anges rätten till ett offentligt biträde. Paragrafen motsvarar 27 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och hänvisningen i 5 § lagen om särskild utlänningskontroll till 18 kap. 1 § andra och tredje styckena utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 12.3.1. Det framgår av 2 och 3 §§ lagen (1996:1620) om offentligt biträde att ett offentligt biträde förordnas av den myndighet som handlägger målet eller ärendet, det vill säga som huvudregel , regeringen eller Säkerhetspolisen. Det framgår av 7 § att när regeringen handlägger ett mål eller ärende beslutar om offentligt biträde. Ett beslut av Säkerhetspolisen, eller om offentligt biträde eller avvisande av ett sådant biträde får enligt 7 kap. 7 § överklagas särskilt till Migrationsöverdomstolen. 7 § I ärenden hos regeringen fattas beslut om offentligt biträde av . I paragrafen anges att beslutar om offentligt biträde i ärenden hos regeringen. Paragrafen motsvarar 28 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 12.3.1. Paragrafen innebär ett undantag från regleringen i 2 och 3 §§ lagen (1996:1620) om offentligt biträde som innebär att ett offentligt biträde för- ordnas av den myndighet som handlägger målet eller ärendet. beslut om offentligt biträde eller ersättning till ett sådant biträde får enligt 7 kap. 7 § överklagas särskilt till Migrationsöver- domstolen. 8 § Till offentligt biträde ska det förordnas en advokat som är lämplig för uppdraget. Om det finns särskilda skäl, får i stället någon annan lämplig person som har avlagt de kunskapsprov som krävs för behörighet till domaranställning utses. Har utlänningen själv föreslagit någon som är behörig för uppdraget som offent- ligt biträde, ska han eller hon förordnas om det inte finns särskilda skäl mot det. Ett offentligt biträde får inte sätta någon annan i sitt ställe. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges vem som får förordnas till offentligt biträde. Övervägandena finns i avsnitt 12.3.2. Av första stycket framgår att ett uppdrag som offentligt biträde som huvudregel ska ges till en advokat. Om det finns särskilda skäl kan dock den som har avlagt de kunskapsprov som krävs för behörighet till domar- anställning förordnas till ett offentligt biträde. Särskilda skäl kan till exempel vara om det i en domkrets saknas advokater med rätt kompetens. Den person som förordnas till offentligt biträde ska dessutom, oavsett om 2021/22:131 det är en advokat eller inte, alltid vara lämplig för uppdraget. I mål som är känsliga med hänsyn till säkerhet är det till exempel i allmänhet olämpligt att förordna en utländsk medborgare till offentligt biträde (jfr 21 kap. 3 § tredje stycket och proposition om EES- avtalet och advokaterna, m.m., prop. 1992/93:64, s. 47). En person som utlänningen har föreslagit, och som är behörig, ska enligt andra stycket förordnas om inte särskilda skäl talar emot det. Sådana skäl kan till exempel vara att det föreslagna biträdet är olämplig med hänsyn till sitt förhållande till det saken rör eller att biträdet är utländsk medbor- gare. I tredje stycket föreskrivs att ett offentligt biträde inte får sätta någon annan i sitt ställe (substitution). Det innebär att ett offentligt biträde som av något skäl inte kan företräda sin klient vid en förhandling måste entle- digas och ersättas av ett annat biträde. När det gäller bland annat entledigande av och ersättning till ett offent- ligt biträde gäller lagen (1996:1620) om offentligt biträde och hänvisning- arna där till 26–29 §§ rättshjälpslagen (1996:1619). 9 § Det som sägs i 17 kap. 1 och 2 §§ utlänningslagen (2005:716) om skyldighet för socialnämnden och hälso- och sjukvårdsmyndighet att i vissa fall lämna ut uppgifter gäller även i mål och ärenden enligt denna lag. Skyldigheten att lämna uppgifter enligt 17 kap. 1 § utlänningslagen gäller också i förhållande till regeringen. I paragrafen hänvisas till bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) som innebär en skyldighet för socialnämnden och hälso- och sjukvårdsmyndig- het att lämna ut uppgifter om regeringen, en domstol eller en myndighet som handlägger ett mål eller ärende enligt lagen begär det. Uppgiftsskyl- digheten är sekretessbrytande. Paragrafen motsvarar hänvisningarna i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 17 kap. 1 och 2 §§ utlänningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 12.4. Dokumentation och motivering av beslut 10 § Ett beslut enligt denna lag ska vara skriftligt. I 32 § förvaltningslagen (2017:900) finns bestämmelser om motivering av beslut. Bestämmelserna ska til- lämpas även i Säkerhetspolisens och verksamhet enligt denna lag. I paragrafen anges att beslut enligt lagen ska vara skriftliga och det finns också en upplysning om förvaltningslagens (2017:900) reglering om motivering av beslut. Paragrafen motsvarar i huvudsak hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 10 § utlän- ningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 12.5. Av 32 § första stycket förvaltningslagen framgår att ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obehövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för myndighetens ställ- ningstagande. Det följer vidare av 32 § andra stycket förvaltningslagen att en motivering helt eller delvis får utelämnas i vissa situationer, såsom att Prop. 2021/22:131 det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, skyddet för enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller något annat jämförbart förhållande. Utöver upplysningen om 32 § förvaltningslagen framgår att den para- grafen ska tillämpas i Säkerhetspolisens och verksam- het enligt lagen. Detta anges särskilt eftersom bestämmelserna i 32 § förvaltningslagen annars inte gäller i brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. Säkerhetspolisen och (jfr 3 § förvaltningslagen). Det finns för allmän domstol, Säkerhetspolisen och därtill krav på dokumentation i bland annat i 27 § polislagen (1984:387) och . 11 § En utlänning som har utvisats får åläggas skyldighet att betala kostnaden för sin egen resa till den ort dit han eller hon sänds genom en myndighets försorg. I paragrafen anges en utlännings kostnadsansvar i vissa fall när han eller hon har utvisats. Paragrafen motsvarar i huvudsak hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 19 kap. 1 § utlänningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 12.6. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. En utlänning som har utvisats enligt lagen kan bli skyldig att betala kost- naden för resa till den ort som utvisningsbeslutet verkställs till. Skyldig- heten omfattar endast de egna resekostnaderna. Medföljande bevaknings- personals resekostnader och traktamente omfattas inte. Ett exempel på när bestämmelsen skulle kunna bli aktuell är om utvisningsbeslutet har verk- ställts men utlänningen ändå har återvänt till och beslutet därför måste verkställas på nytt. Ett beslut enligt paragrafen fattas av Säkerhetspolisen, som är verkstäl- lande myndighet, se kommentaren till 2 kap. 11 §. Beslutet får inte över- klagas (jfr 7 kap. 10 §). Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). 12 § Följande bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) ska tillämpas vid handläggning av mål och ärenden enligt denna lag: 1.13 kap. 5–7 §§ om inställelse till muntlig förhandling hos förvaltningsmyn- dighet, 2.13 kap. 11 § om tolkersättning, 3.13 kap. 12 § om rättelse av beslut på grund av oriktig uppgift, och 4.13 kap. 15 och 16 §§ om dna-analys. I paragrafen anges att vissa paragrafer i utlänningslagen (2005:716) ska tillämpas vid handläggning enligt lagen. 2021/22:131 arna i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 5–7, 11, 12, 15 och 16 §§ utlänningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 12.1 och 12.7. Beslut om utvisning, uppehållstillstånd, statusförklaring och närliggande frågor 1 § beslut i fråga om utvisning, uppehållstillstånd, status- förklaring, resedokument och ställning som varaktigt bosatt i får överklagas till regeringen. I paragrafen anges att beslut om utvisning, uppehålls- tillstånd, statusförklaring, resedokument och ställning som varaktigt bosatt i får överklagas till regeringen. Paragrafen motsvarar 2 a § första stycket första meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 13.1. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Av 11 § följer att Säkerhetspolisen får överklaga beslut och av 42 § förvaltningslagen (2017:900) framgår att utlänningen får göra det. En förutsättning är dock att beslutet har gått parten emot. Överklagandet ska ges in till inom den tid som anges i 44 § förvaltningslagen. ska, under förutsättning att överklagandet inte avvisas, överlämna överklagandet och övriga hand- lingar i ärendet till Migrationsöverdomstolen enligt 14 §, se kommentaren till den paragrafen. I 6 kap. 3 och 4 §§ finns bestämmelser om muntlig förhandling vid Migrationsöverdomstolen, se kommentarerna till de para- graferna. Beslut om inhibition, tidsbegränsat uppehållstillstånd och användning av tvångsmedel