prop · H903136 · 2022-03-01 00:00:00 — PTS föreslår vidare ett förtydligande i LEK när det gäller tillstånd att använda nummer (I2019/00037). har promemorian Genomförande av direktivet om inrättande av en kodex för elektronisk kommunikation utarbetats. Promemorian innehåller också lagförslag med anledning av PTS förslag. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lag- förslag finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteck- ning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissvaren finns tillgäng- liga i Infrastrukturdepartementet (I2019/02319). Idenna proposition lämnas förslag till hur EU-direktivet ska genom- föras. Propositionen behandlar också PTS förslag om sanktionsavgifter och om tillstånd att använda nummer. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över lagförslagen i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Reger- ingen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter be- handlas i avsnitt 6, 7, 8, 13.4, 14.8.1, 15, 17.1, 17.3, 18.1, 18.2, 20.7 och 21.7samt i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har dessutom vissa språkliga och redaktionella ändringar gjorts. I för- hållande till lagrådsremissens lagförslag föreslås ett något senare ikraft- Denna ändring är författningstekniskt och även i övrigt av sådan 2021/22:136 beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Regeringen har därför inte inhämtat Lagrådets yttrande över det förslaget. 4EU-direktivet om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation och rådets direktiv (EU) 2018/1972 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation (EU-direktivet) är en omarbetning av och ersätter –och rådets direktiv /21/EG om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikations- tjänster (ramdirektivet), –och rådets direktiv /19/EG om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektivet), –och rådets direktiv /20/EG om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektivet), och –och rådets direktiv /22/EG om samhällsom- fattande tjänster och användares rättigheter (USO-direktivet). Bakgrunden till det nya EU-direktivet är de senaste årens utveckling som innebär att sektorn för elektronisk kommunikation numera är en absolut förutsättning för den digitala ekonomin. Konsumenter och företag förlitar sig alltmer på tjänster för tillgång till data och internet i stället för traditio- nella telefonitjänster. Detta innebär att sektorn behöver kunna möta såväl den ökade efterfrågan på tjänster som socioekonomiska behov samt kon- kurrera med nya internetbaserade tjänster. Översynen av regelverket riktar in sig på dessa frågor. Sammanfattningsvis syftar de nya reglerna till att uppnå heltäckande och obegränsad uppkoppling på den inre marknaden, främjad konkurrens och ökade valmöjligheter för slutanvändarna samt en förenklad reglering och regleringsprocess anpassad för snabba förändring- ar på marknaderna och i den tekniska utvecklingen, allt för att uppnå en mer sammanhållen inre marknad. Direktivet består av tre delar: ram (allmänna regler för organisationen av sektorn), nät och tjänster. I del 1 regleras –direktivets tillämpningsområde och syfte, målen med regleringen och definitioner (artiklarna 1–4), –nationella regleringsmyndigheter och andra behöriga myndigheter (ar- tiklarna 5–11), allmän auktorisation för tillhandahållande av elektroniska kommu- nikationsnät och kommunikationstjänster och innebörden av denna (ar- tiklarna 12–19), – företags uppgiftsskyldighet, geografiska kartläggningar av bredbands- Prop. 2021/22:136 utbyggnad, samrådsförfaranden och tvistlösning (artiklarna 20–27), –samordning av radiospektrum mellan medlemsstaterna (artikel 28), –sanktioner, tillsyn och rätt att överklaga (artiklarna 29–31), –särskilda samrådsförfaranden vid åläggande av skyldigheter för företag (artiklarna 32–34), –konsekvent tilldelning av radiospektrum (artiklarna 35–37), –harmoniseringsförfaranden och standardisering (artiklarna 38 och 39), och –säkerhet för nät och tjänster (artiklarna 40 och 41). I del 2 Nät regleras marknadsinträde, nätutbyggnad och tillträde till nät. Här finns bestämmelser om –avgifter för nyttjanderätter till radiospektrum och rättigheter att in- stallera faciliteter (artikel 42), –tillträde till mark i form av ledningsrätt samt samlokalisering och ge- mensamt utnyttjande av nätelement (artiklarna 43 och 44), –tillträde till radiospektrum (artiklarna 45–55), –ibruktagande och användning av utrustning för trådlösa lokala nät (artiklarna 56–58), –allmänna tillträdesprinciper (artiklarna 59 och 60), –nationella regleringsmyndigheters befogenheter och ansvarsområden när det gäller tillträde och samtrafik (artikel 61), –system för villkorad tillgång (artikel 62), –förfaranden för marknadsanalys och identifiering av företag med bety- dande inflytande på en marknad (artiklarna 63–67), och –åläggande av skyldigheter för företag med betydande inflytande på en marknad (artiklarna 68–83). I del 3 Tjänster regleras –samhällsomfattande tjänster (artiklarna 84–92), –användning av nummerresurser (artiklarna 93–97), och –slutanvändares rättigheter när det gäller elektroniska kommunikations- tjänster (artiklarna 98–116). De artiklar som föranleder lagförslag behandlas närmare i respektive av- snitt. Det EU-rättsliga regelverket för elektronisk kommunikation omfattar dessutom och rådets direktiv /58/EG om behand- ling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (e-dataskyddsdirektivet). E-dataskyddsdirektivet inne- håller bestämmelser om –säkerhet i samband med behandlingen av uppgifter (artikel 4), –konfidentialitet vid kommunikation (artikel 5), 2021/22:136 – behandling av trafikuppgifter och andra lokaliseringsuppgifter än trafikuppgifter (artiklarna 6 och 9), –specificerade räkningar (artikel 7), –nummerpresentation (artiklarna 8 och 10), –automatisk vidarekoppling (artikel 11), –abonnentförteckningar (artikel 12), och –icke begärd kommunikation (artikel 13). Europeiska kommissionen har lämnat ett förslag till och rådets förordning om respekt för privatlivet och skydd av personupp- gifter i samband med elektronisk kommunikation och om upphävande av direktiv /58/EG (förordning om integritet och elektronisk kommuni- kation), COM(2017) 10 final. Förslaget gäller behandling av uppgifter från elektronisk kommunikation som utförs i samband med tillhandahållandet och användningen av elektroniska kommunikationstjänster samt informa- tion som rör slutanvändares terminalutrustning. Förordningen ska ersätta e-dataskyddsdirektivet och utgöra en specialreglering i förhållande till och rådets förordning (EU) 2016/679 av om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och om upp- hävande av direktiv /46/EG (allmän dataskyddsförordning), i fortsätt- ningen benämnd EU:s dataskyddsförordning. Lagstiftningsförfarandet på- går och det är oklart när förordningen kan antas och vilket innehåll den kommer att få. I artiklarna 40 och 41 i EU-direktivet finns bestämmelser som delvis överlappar artikel 4 i e-dataskyddsdirektivet. I övrigt innehåller inte EU- direktivet några motsvarigheter till e-dataskyddsdirektivet. Den tillfälliga förordningen för att bekämpa sexuella övergrepp mot barn på nätet och rådet har antagit förordning (EU) 2021/1232 av om ett tillfälligt undantag från vissa bestämmelser i direktiv /58/EG vad gäller användning av teknik hos tillhandahållare av nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster för behand- ling av personuppgifter och andra uppgifter i syfte att bekämpa sexuella övergrepp mot barn på nätet, i fortsättningen benämnd den tillfälliga för- ordningen för att bekämpa sexuella övergrepp mot barn på nätet. Förord- ningen trädde i kraft och ska tillämpas till och med . Tillämpningsperioden för förordningen är begränsad till för att ge tid för antagandet av ett nytt långsiktigt regelverk. Under förhandlingarna upprättades och överlämnades en faktaprome- moria till (2020/21:FPM6). I förordningen föreskrivs ett tillfälligt undantag från artiklarna 5.1 och 6.1i e-dataskyddsdirektivet för tillhandahållare av nummeroberoende inter- personella kommunikationstjänster vid behandling av personuppgifter och andra uppgifter i vissa fall. Undantaget gäller dock endast behandling i syfte att upptäcka sexuella övergrepp mot barn på nätet, rapportera dem till brottsbekämpande myndigheter eller organisationer som agerar i all- mänhetens intresse mot sexuella övergrepp mot barn och avlägsna material med sexuella övergrepp mot barn från dessa tjänster, se vidare avsnitt 18.1. Enligt 2 kap. 1 § regeringsformen är var och en gentemot det allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet och informationsfrihet. Med detta förstås frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor liksom att inhämta och ta emot upp- lysningar samt att i övrigt ta del av andras yttranden. Dessa friheter ges ett särskilt skydd i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrund- lagen (YGL). TF reglerar rätten att yttra sig och sprida information genom framför allt tryckta skrifter. YGL reglerar samma rätt avseende vissa andra medier, såsom ljudradio, tv och liknande överföringar. Enligt lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakon- ventionen) gäller konventionen som lag här i landet med de ändringar och tillägg som har gjorts genom ändrings- och tilläggsprotokoll. Enligt 2 kap. 19 § regeringsformen får lag eller annan föreskrift inte meddelas i strid med åtaganden på grund av konventionen. Enligt artikel 10 i ska var och en ha rätt till yttran- defrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet samt frihet att ta emot och sprida uppgifter och tankar utan offentlig myndighets inblandning och oberoende av territoriella gränser. Utövandet av yttrandefriheten får dock underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller straffpåföljder som är föreskrivna i lag och som är nödvändiga i ett demokratiskt samhälle med hänsyn till vissa angivna intressen, bl.a. statens säkerhet, den territoriella integriteten eller den allmänna säkerheten och till förebyggande av oordning eller brott. YGL är tillämplig på bl.a. sändningar som är riktade till allmänheten och är avsedda att tas emot med tekniska hjälpmedel (1 kap. 3 §). YGL:s före- skrifter om sändningar tillämpas också i vissa fall när information ur en databas, vars innehåll kan ändras endast av den som driver verksamheten, tillhandahålls allmänheten med hjälp av elektromagnetiska vågor (1 kap. YGL bygger på vissa grundläggande principer, bl.a. etableringsfrihet och förbud mot censur och andra hindrande åtgärder. Censurförbudet innebär att det som är avsett att framföras i program eller genom tekniska upptagningar inte först får granskas av en myndighet eller ett annat allmänt organ. Det är inte heller tillåtet för en myndighet eller ett annat allmänt organ att på grund av innehållet förbjuda eller hindra fram- ställning, offentliggörande eller spridning bland allmänheten av ett program eller en teknisk upptagning, om inte åtgärden har stöd i YGL (1 kap. 11 §). Det allmänna får inte heller utan stöd i YGL på grund av innehållet förbjuda eller hindra innehav eller användning av sådana tek- 2021/22:136 niska hjälpmedel som behövs för att kunna ta emot program eller för att kunna uppfatta innehållet i tekniska upptagningar. Detsamma gäller förbud mot anläggande av trådnät för sändning av program (1 kap. 13 §). Etableringsfriheten innebär att var och en får sända program genom tråd (3 kap. 1 §). Något krav på tillstånd för sändning får alltså inte ställas. Med sändning genom tråd avses, till skillnad från sändningar av radiovågor i fri rymd, sändning genom en särskilt anordnad ledare. Exempel på trådnät är telefonnätet för fast telefoni, kabel-tv-nät och andra fiberbaserade nät. Etableringsfriheten är inte oinskränkt. De inskränkningar som får göras framgår av 3 kap. 2 §. Det får i lag meddelas föreskrifter om skyldighet för nätinnehavare att ge utrymme för vissa program i den utsträckning det behövs med hänsyn till allmänhetens intresse av tillgång till allsidig upplysning. Denna vidare- sändningsplikt innebär en skyldighet för nätinnehavaren att tillåta utrym- me i nätet för vissa sändningar som sker med tillstånd av regeringen, t.ex. AB:s sändningar, eller från lokala kabelsändarföretag. Dessutom tillåts lagstiftning om skyldighet för nätinnehavare att ge ut- rymme för överföringar i den utsträckning det behövs med hänsyn till in- tresset av konkurrens beträffande sådana överföringar i nätet eller allmän- hetens intresse av tillgång till sådana överföringar. Överföringarna kan av- se både privat innehåll och sådant massmedialt innehåll som regleras i YGL. Bestämmelsen möjliggör föreskrifter i lag om tillträde till och sam- trafik mellan kommunikationsnät. Vidare är det tillåtet att i lag meddela föreskrifter om skyldighet för den som sänder program i tv eller tillhandahåller sådana program genom över- föring ur en databas att göra programmen tillgängliga för personer med funktionsnedsättning genom textning, tolkning, uppläst text eller liknande teknik. Övriga inskränkningar som får göras i etableringsfriheten kan i detta sammanhang utelämnas. Etableringsfrihet gäller inte på området för sändning av program på annat sätt än genom tråd (3 kap. 3 §). Rätten att sända program på annat sätt än genom tråd får regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Skälet till detta är att bristen på frekvensutrymme inte tillåter fri etablering utan snarare kräver en reglering med tillståndsför- farande. Det anges dock att det allmänna ska eftersträva att radiofrekven- serna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidaste möjliga yttrande- och informationsfrihet. Detta uttrycker en principiell målsättning för såväl normgivning som beslut i enskilda fall, t.ex. vid tillståndsgivning. När rätten att sända program begränsas enligt 3 kap. 2 och 3 §§ gäller även 2 kap. 21–23 §§ regeringsformen om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter (3 kap. 5 § YGL). Det innebär att begränsningar får göras bl.a. med hänsyn till rikets säkerhet, allmän ordning och säkerhet och före- byggandet och beivrandet av brott. Vid bedömningen av vilka begräns- ningar som ska göras ska vikten av vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet särskilt beaktas. En begränsning får endast göras för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och får aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet och inte heller sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildning- en. Genom LEK genomförs i huvudsak den EU-rättsliga regleringen på områ- det för elektronisk kommunikation. Lagens syfte är att enskilda och myndigheter ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och största möjliga utbyte när det gäller urvalet av elektroniska kommunikationstjänster samt deras pris och kvalitet (1 kap. 1 §). Syftet ska uppnås främst genom att konkurrensen och den internationella harmoniseringen främjas. Samhällsomfattande tjänster ska dock alltid finnas tillgängliga på för alla likvärdiga villkor i hela landet till överkomliga priser. Vid lagens tillämpning ska särskilt be- aktas elektroniska kommunikationers betydelse för yttrandefrihet och in- formationsfrihet. Åtgärder som vidtas med stöd av lagen får inte vara mer ingripande än vad som framstår som rimligt och de ska vara proportionella med hänsyn till lagens syfte och de övriga intressen som lagen ska skydda (1 kap. 2 §). Lagen gäller elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjäns- ter med tillhörande installationer och tjänster samt annan radioanvändning. Den är inte tillämplig på innehåll som överförs i elektroniska kommunika- tionsnät med hjälp av elektroniska kommunikationstjänster (1 kap. 4 §). Bestämmelserna i lagen ersätter inte föreskrifter om prövning enligt annan lag (1 kap. 5 §). Vid all tillämpning av lagen bör det hållas i minnet att det av allmänna rättsgrundsatser följer att i den utsträckning det uppstår en konflikt mellan bestämmelserna i och bestämmelser i eller någon annan grund- lag, har de senare företräde (jfr 11 kap. 14 § och 12 kap. 10 § regerings- formen och prop. 2002/03:110 s. 121 och 356). Allmänna kommunikationsnät av sådant slag som vanligen tillhandahålls mot ersättning och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjäns- ter får endast tillhandahållas efter anmälan till tillsynsmyndigheten (2 kap. 1 §). Verksamhet som enbart består i att överföra signaler via tråd för ut- sändning till allmänheten av program som avses i 1 kap. 2 § YGL behöver dock inte anmälas (2 kap. 2 §). Rätt att använda radiofrekvenser och nummer Som huvudregel krävs det tillstånd för att i eller på ett svenskt fartyg eller luftfartyg utomlands få använda en radiosändare. Tillstånds- kravet gäller inte för , Säkerhetspolisen, Försvarsmak- ten, och viss verksamhet hos Försvarets materiel- verk. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela föreskrifter om undantag från tillståndsplikten (3 kap. 1– Tillstånd ska som huvudregel meddelas om vissa förutsättningar är upp- fyllda (3 kap. 6 §). Om antalet tillstånd inom ett frekvensutrymme behöver 2021/22:136 begränsas, finns det dock särskilda regler om hur prövningen ska gå till (3 kap. 7 och 8 §§). Tillstånd får förenas med villkor och gäller för en be- stämd tid, som i vissa fall kan förlängas (3 kap. 11–12 b §§). Om det uppkommer otillåten skadlig störning, ska tillståndshavaren ome- delbart se till att störningen upphör eller minskar (3 kap. 13 §). Ett tillstånd eller en del av ett tillstånd att använda radiosändare får i vissa fall överlåtas eller hyras ut (3 kap. 23 och 24 §§). I fråga om nummer fastställs nationella nummerplaner som ska följas av den som bedriver verksamhet som är anmälningspliktig eller tillhanda- håller elektroniska kommunikationstjänster i samtrafik med den som be- driver sådan verksamhet (3 kap. 15, 16 och 18 §§). Nummer ur en natio- nell nummerplan får användas endast efter tillstånd (3 kap. 19 §). Tillstån- den får förenas med villkor (3 kap. 21 §). Ett tillstånd får i vissa fall över- låtas (3 kap. 23 §). Samtrafik och andra former av tillträde En operatör av ett allmänt kommunikationsnät är skyldig att förhandla om samtrafik med den som tillhandahåller eller avser att tillhandahålla allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster (4 kap. 1 §). Samtrafik är en särskild typ av tillträde som innebär fysisk och logisk samman- koppling av allmänna kommunikationsnät så att användare kan kommuni- cera med varandra eller få tillgång till tjänster som tillhandahålls i näten. Den som kontrollerar tillträde till slutanvändare får förpliktas att mot marknadsmässig ersättning bedriva samtrafik eller vidta annan åtgärd som krävs för att säkerställa att slutanvändare kan nå varandra (4 kap. 3 §). En operatör som har ett betydande inflytande på en viss marknad ska åläggas en eller flera särskilda skyldigheter i syfte att skapa effektiv kon- kurrens. Dessa skyldigheter kan bl.a. innebära att uppfylla rimliga krav på tillträde, att offentliggöra referenserbjudanden, att tillämpa icke-diskrimi- nerande villkor eller att särredovisa och rapportera specificerad verksam- het med anknytning till samtrafik och andra former av tillträde. (4 kap. 4– 12 §§). Operatörer med betydande inflytande på en viss marknad får också åläg- gas att organisatoriskt separera förvaltning, drift och tillhandahållande av nät, s.k. funktionell separation. En operatör kan frivilligt åta sig en sådan förpliktelse (4 kap. 12 a–12 c §§). Operatörer med betydande inflytande på en viss marknad får även i and- ra fall än de som anges i lagen åläggas en skyldighet om tillträde, om det finns synnerliga skäl för det och åtgärden godkänns av Europeiska kommissionen (4 kap. 4 §). Även andra operatörer än de som har betydande inflytande på en viss marknad får i vissa fall förpliktas att mot marknadsmässig ersättning till- handahålla sökanden samlokalisering eller andra möjligheter till gemen- samt utnyttjande av egendom eller annat (4 kap. 14 §). En operatör, eller någon som äger ledningar i ett allmänt kommunika- tionsnät som operatören råder över, får under vissa förutsättningar förplik- tas att tillhandahålla gemensamt utnyttjande av ledningarna i en byggnad eller fram till första utlopps- eller förgreningsstället (4 kap. 13 a §). Vidare ska den som äger eller annars råder över fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad uppfylla rimliga krav på tillträde till infra- Prop. 2021/22:136 strukturen för anläggning av ett elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet (4 kap. 13 b §). Lagen innehåller bestämmelser om vilka tjänster som ska finnas tillgäng- liga för alla, s.k. samhällsomfattande tjänster. Den som bedöms lämplig för det får bl.a. förpliktas att till överkomligt pris uppfylla rimliga krav på anslutning till det allmänna telefonnätet eller på tillgång till allmänt till- gängliga telefonitjänster till en fast nätanslutningspunkt i stadigvarande bostad eller fast verksamhetsställe åt var och en som begär det (5 kap. 1 och 2 §§). I lagen anges vilka allmänna skyldigheter den som tillhandahåller all- männa kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommu- nikationstjänster har, bl.a. när det gäller god funktion och teknisk säkerhet, förmedling av nödsamtal och meddelanden av vikt för allmänheten, behov som slutanvändare med funktionsnedsättning har av särskilda tjänster, kontroll av telefonikostnader, skydd mot obehöriga eller andra oönskade uppringningar och överlämnande av telefonnummer vid byte av tjänste- tillhandahållare (5 kap. 6 a–11 §§). Vidare regleras vilka särskilda rättig- heter abonnenter har när det gäller avtalsinnehåll, avtalstider och upp- sägningstider, insyn i priser, taxor och villkor, tillgång till information och åtgärder vid utebliven betalning (5 kap. 15–19 §§). Enligt lagen ska det finnas ett grundskydd för behandling av uppgifter. Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunika- tionstjänst ska vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att behandlade uppgifter skyddas. Den som tillhandahåller ett allmänt kommunikations- nät ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla detta skydd i nätet. Åtgärderna ska vara ägnade att säkerställa en säkerhetsnivå som, med beaktande av tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åt- gärderna, är anpassad till risken för integritetsintrång (6 kap. 3 §). Lagen innehåller vidare bestämmelser om behandling av trafikuppgifter, om lokaliseringsuppgifter som inte är trafikuppgifter och om uppgifter om abonnemang (6 kap. 5–10 b §§). Det finns också bestämmelser om rätt till ospecificerade räkningar, om nummerpresentation, om automatisk vidarekoppling och om abonnentför- teckningar (6 kap. 11–16 §§). Det finns även bestämmelser om lagring och annan behandling av trafik- uppgifter för brottsbekämpande ändamål, om förbud mot avlyssning, om hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation och om tystnadsplikt (6 kap. 16 a–23 §§). 2021/22:136 Tillsyn får förelägga den som bedriver verksamhet som om- fattas av lagen att tillhandahålla myndigheten upplysningar och handlingar som behövs för kontroll av betalning av avgift och för att de allmänna skyldigheter som gäller enligt lagen och de villkor och skyldigheter som meddelats med stöd av lagen ska följas (7 kap. 3 §).