prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Det uppställs i annan lagstiftning, t.ex. distansavtalslagen, krav på att åtskillig information ska lämnas om varans egenskaper eller användning och det finns åtskillig annan information som en konsument med fog förväntar sig att bli upplyst om utan att avsaknaden av all den informationen nödvändigtvis inverkar på konsumentens ställningstagande till om varan ska köpas. Lagrådets förslag riskerar då att leda till att avsaknaden av information i omotiverad utsträckning innebär att det föreligger fel på varan, men det skulle lika gärna kunna leda till att den information som en näringsidkare kan behöva lämna begränsas i förhållande till vad som gäller . Regeringen anser därför att det även i den nya lagen bör anges att en förutsättning för näringsidkarens upplysningsskyldighet är att informationen kan antas inverka på köpet. Lagrådet föreslår vissa ytterligare justeringar i bestäm- melsen. Regeringen kan av dessa godta att det nuvarande ”med fog” används i stället för ”rimligen” (se ovan) men då bör, till skillnad från vad Lagrådet föreslår, hela det nuvarande uttryckssättet användas, dvs. vad en konsument ”med fog kan räkna med”. En möjlighet att avtala om avvikelser från objektiva krav införs Enligt artikel 7.5 i varudirektivet ska en avvikelse från de nu behandlade objektiva kraven inte alltid utgöra bristande avtalsenlighet (fel) hos varan. Det ska nämligen vara möjligt att avtala om avvikelser från dessa krav. För detta krävs att näringsidkaren särskilt informerar konsumenten om att en särskild egenskap hos varan avviker från de objektiva kraven och konsumenten måste uttryckligen och separat godkänna avvikelsen vid Det ställs alltså särskilda krav på tydlighet på ett avtal om avvikelse från de objektiva kraven (se även skäl 36). En allmän möjlighet för parterna att komma överens om avvikelser från de objektiva kraven är något som inte finns i den nuvarande konsument- Till viss del kan det förklaras av att lagens objektiva krav endast gäller ”om inte annat följer av avtalet”. Det finns vidare en möjlighet att sälja varor i befintligt skick. Varudirektivets bestämmelse utgör enligt regeringens uppfattning ett viktigt och nödvändigt inslag för att på ett för parterna ändamålsenligt sätt bestämma vilka krav som kan ställas på varan och därmed i förlängningen för bedömningen av om det är fel på varan. Genom direktivets regel stärks konsumentskyddet genom att det uppställs särskilda krav på näringsidkaren för att utverka undantag från de objektiva Det är inte tillräckligt att enbart ta in ett villkor i avtalet, utan konsumenten måste både särskilt uppmärksammas på undantaget och godta att det görs. En möjlighet att på detta sätt avvika från ett eller flera objektiva krav kan särskilt fylla ett syfte vid försäljning av begagnade varor (se avsnitt 6.9) och vid uppdateringar (se avsnitt 8.5). Enligt regeringen är det viktigt för både konsumenter och näringsidkare att det finns en möjlighet att vid ett köp av en vara avtala om avvikelser från de objektiva kraven på varan. Det skapar bl.a. förutsättningar att kunna sälja varor med skavanker eller reparerade varor – som annars skulle ha kasserats – till ett lägre pris. Lagrådet för ett resonemang om hur bestämmelsen bör uppfattas och synes vara inne på att den utgör ett formkrav avseende vad som har karaktär av ansvarsfriskrivning. Lagrådet bör det klargöras att bestämmelsen inte förändrar rättsläget såsom det kommer till uttryck i rättsfallet NJA 2015 s. 233, där Högsta domstolen uttalade att kännedom om en egenskap hos varan i regel medför att egenskapen anses avtalad. Regeringen noterar i detta sammanhang att den nuvarande konsumentköplagen skiljer sig från varudirektivet när det gäller kravens konstruktion och inbördes förhållanden. anges att de objektiva kraven på varan i lagen gäller om inte annat följer av avtalet ska dessa krav nu gälla utöver de avtalade kraven på varan. redovisas ovan finns det sedan en särskild möjlighet att avtala om avvikelse från de objektiva kraven. Att, som Lagrådet synes vara inne på, begränsa den särskilda regeln till ett formkrav som näringsidkaren kan använda sig av för att uppnå en bevislättnad i vad som anses avtalat mellan parterna framstår inte som en given tolkning. Detta gäller särskilt då frågan om vilka objektiva krav som ställs på en vara, t.ex. att den har de egen- skaper och andra särdrag som är normalt förekommande för varor av samma slag, ska bedömas objektivt. Det utesluter inte att konsumentens kännedom om t.ex. en egenskap kan ha betydelse vid bedömningen av om något utgör en avvikelse. Frågan om huruvida det föreligger fel på en begagnad vara ska inte avgöras i jämförelse med en ny vara av samma En avvikelse som kräver särskilt godkännande är därmed inte alla varans skavanker utan det krävs att det är något som skiljer sig från vad som kan förväntas av en begagnad vara. Det bör inte heller ställas krav på att varje enskild avvikelse, t.ex. en repa bland flera, godkänns för sig. Lagrådet för även ett resonemang om betydelsen av bestämmelsens rekvisit och menar angående kravet på att godkännandet ska ges separat att det avgörande inte bör vara om godkännandet utgör en egen Prop. 2021/22:85 viljeförklaring utan hur det kommer till uttryck. Enligt regeringen är det viktigt att en avtalad avvikelse av det slag som behandlas är tydlig för konsumenten och att han eller hon aktivt godtar den. Med att godkännan- det sker separat bör emellertid förstås att det sker genom en viljeförklaring skild från accepten av avtalet i övrigt. Sammanfattningsvis bör en bestämmelse med ett innehåll som mot- svarar artikel 7.5 i varudirektivet införas i den nya lagen. Vilka krav som ställs på avtalet för att det ska innehålla en giltig avvikelse från objektiva krav utvecklas närmare i författningskommentaren. 6.8.1De grundläggande bestämmelserna om fel Regeringens förslag: En vara ska anses felaktig om den avviker från de subjektiva (avtalade) eller objektiva kraven på varan. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslaget eller invänder inte mot det. anser dock att det är värde- fullt att även behålla bestämmelsen i den nuvarande lagen om att varan är felaktig när den i något annat avseende avviker från vad konsumenten med fog kunnat förutsätta. M efterlyser en tydligare reglering som täcker de fall som omfattas av problematiken kopplat till felaktiga uppgifter som biltillverkare eller bilförsäljare har lämnat om drivmedelsförbrukning. Skälen för regeringens förslag Liksom ska varan anses felaktig om den avviker från de subjektiva eller objektiva kraven för avtalsenlighet I artikel 5 i varudirektivet, som behandlar varors avtalsenlighet, anges att näringsidkaren ska tillhandahålla varor som uppfyller de krav på varan som anges i direktivet. De krav som avses är de som anges i artiklarna 6, 7 och 8 i direktivet. Artikel 6 och 7 handlar om subjektiva (avtalade) respektive objektiva krav för att en vara ska vara avtalsenlig och behandlas i föregående avsnitt. Artikel 8 handlar om felaktig installation av varor och behandlas i nästföljande avsnitt. Enligt varudirektivets artikel 10.1 ska näringsidkaren svara för all bristande avtalsenlighet (fel). Direktivet är alltså uppbyggt så att avvikel- ser från direktivets subjektiva och objektiva krav på varan utgör fel för vilka näringsidkaren svarar. Detta motsvarar i sak det som den nuvarande konsumentköplagen ger uttryck för (16 § tredje stycket 1). Det bör mot den bakgrunden i den nya lagen föreskrivas att varan ska anses felaktig om den avviker från de i lagen angivna subjektiva och objektiva kraven på den. Som anförs i föregående avsnitt ska det vara möjligt för parterna att avtala om avvikelser från de objektiva kraven, vilket i så fall naturligtvis kan påverka felbedömningen. 2021/22:85 M efterlyser en tydligare reglering som täcker de fall som omfattas av problematiken kopplad till felaktiga uppgifter som biltillverkare eller bilsäljare har lämnat om drivmedelsförbrukning. Vad som gäller i den särskilda situation som riksförbundet tar upp är en fråga för rättstillämpningen att avgöra. Som föreslås i avsnitt 6.7.2 ska den nuvarande bestämmelsen om näringsidkarens skyldighet att upplysa konsumenten om förhållande som rör varans egenskaper eller användning föras över till den nya lagen. Brister i detta avseende kan utgöra fel på varan. Som föreslås i avsnitt 6.8.2 kan det även utgöra fel på varan om den inte överensstämmer med uppgifter som lämnats i marknadsföringen av varan. I vilken utsträckning uppgifter som lämnas är vilseledande eller otillbörliga är en fråga för det marknadsrättsliga regelverket att avgöra. Regeringen ser inte något behov av att ytterligare tydliggöra reglerna i det avseende M tar upp. Det finns inte utrymme att behålla regeln om att varan är felaktig när den i övrigt avviker från vad konsumenten har kunnat förvänta sig I den nuvarande konsumentköplagens huvudsakliga paragraf om fel på varan finns det en avslutade bestämmelse om att varan är felaktig om den i något annat avseende avviker från vad köparen med fog kunnat förutsätta (16 § tredje stycket 3). Utredningen bedömer att den inte behövs när nu bestämmelserna om kraven på varan byggs ut till följd av varudirektivet och att den inte heller kan föras in eftersom direktivet uttömmande reglerar de objektiva kraven på varan. menar att utredningens förslag inte fullt ut täcker in den nuvarande bestämmelsens tillämpnings- område. Enligt verket ger den en möjlighet att mer allmänt göra en bedömning av felet medan bedömningen i de nya bestämmelserna om objektiva krav förvisso utgår från vad konsumenten med fog kan förutsätta (rimligen förvänta sig med regeringens förslag ovan), men bara i vissa frågor, t.ex. hur varan är förpackad och vilka tillbehör den åtföljs av. Som redovisas ovan ska en rad objektiva krav ställas på varan, utöver de subjektiva krav som följer av parternas avtal. Bland annat ska den vara ägnad för de ändamål för vilka varor av samma slag i allmänhet används, finnas i den mängd och uppvisa de egenskaper och andra särdrag som är normalt förekommande för varor av samma slag och som en konsument rimligen kan förvänta sig med hänsyn till varans art och stämma överens med sådana uppgifter om varans egenskaper eller användning som har lämnats vid marknadsföringen av varan eller annars före köpet. Enligt regeringens bedömning ger dessa krav ett fullgott konsumentskydd i sammanhanget. Regeringen konstaterar att det dessutom är så att de krav i varudirektivet som en konsument har rätt att ställa på en varas avtals- enlighet är fullharmoniserande, och direktivet lämnar därmed inte utrymme för att uppställa ytterligare sådana krav på varan. Det är därmed sammantaget varken nödvändigt eller tillåtet att föra över den nu aktuella bestämmelsen till den nya lagen. Felaktig installation och andra fel Regeringens förslag: I den nya konsumentköplagen ska det finnas bestämmelser om fel till följd av bristande installation, om fel när varan är bristfällig från säkerhetssynpunkt och om fel vid avvikelser i förhållan- de till marknadsföringsuppgifter som inte rättats eller vid underlåtenhet att lämna viss information. Den nya lagen ska också reglera rättsliga fel. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens men är något annorlunda utformat. Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker förslagen eller invänder inte mot dem. anser att rekvisitet ”inte har inverkat på köpet” kan innebära bevissvårigheter. pekar på vikten av att bestämmelserna utformas i enlighet med direktivets lydelse. Skälen för regeringens förslag Nuvarande felregler bör om möjligt behållas I den nuvarande konsumentköplagen finns ett antal paragrafer som reglerar vissa specifika typer av fel. I 16 a § regleras fel till följd av felaktig installation som tillhandahålls av säljaren, i 18 § regleras fel när varan är bristfällig från säkerhetssynpunkt, i 19 § regleras fel vid avvikelser i förhållande till marknadsföringsuppgifter eller vid underlåtenhet att lämna viss information och i 21 a § regleras rättsliga fel. Regeringen anser att samtliga dessa felbestämmelser framstår som ange- lägna att behålla. Ingen remissinstans invänder heller mot detta. Sådana bestämmelser bör därför finnas i den nya lagen om det är möjligt med hänsyn till varudirektivet, i förekommande fall med de ändringar som direktivet föranleder. Fel till följd av bristfällig installation Det är inte ovanligt, särskilt vid köp av vitvaror och andra dyrare varor, att parterna i avtalet kommer överens om att näringsidkaren eller någon på dennes sida ska installera varan hos konsumenten. Av 2 § 2 konsument- tjänstlagen (1985:716) framgår att den lagen inte gäller installation, montering eller annat arbete som en näringsidkare utför för att fullgöra ett avtal om köp av en lös sak. I stället är konsumentköplagen tillämplig t.ex. vid avtal om köp och installation av tvätt- och diskmaskiner, spisar eller kylskåp (se prop. 1989/90:89 s. 64 f.). Varken den nuvarande konsument- köplagen eller varudirektivet uppställer krav på att installation ska ingå i köpet. I varudirektivet finns bestämmelser om felaktig installation av varor i artikel 8. Innebörden är att varje fel som följer av den felaktiga installa- tionen av varorna ska anses som bristande avtalsenlighet av varorna om a)installationen utgör en del av köpeavtalet och utfördes av närings- idkaren eller under näringsidkarens ansvar, eller b) installationen, som var avsedd att utföras av konsumenten, också utfördes av denne och den felaktiga installationen berodde på brister i de installationsinstruktioner som tillhandahölls av näringsidkaren eller, när det gäller varor med digitala delar, tillhandahölls av näringsidkaren eller av leverantören av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. 2021/22:85 med artikel 9 i digitaldirektivet om bristande integration av det digitala innehållet (se avsnitt 7.7.2). Den nuvarande 16 a § konsumentköplagen innehåller en i huvudsak motsvarande reglering som den i artikel 8 a. Den har sin grund konsumentköpsdirektiv. I paragrafen anges att om säljaren som ett led i fullgörelsen av köpet har åtagit sig att installera varan och har sådan installation utförts av säljaren eller av någon annan för dennes räkning, ska varan anses felaktig, om den på grund av brister i installationen avviker från bl.a. de subjektiva eller objektiva kraven på varan. Regleringen i 16 a § kan därmed i huvudsak behållas och den bör i sakföras över till den nya lagen. Den nu redovisade 16 a § innehåller ingen motsvarighet till artikel 8 b. En sådan bestämmelse finns emellertid konsumentköpsdirektiv. Vid genomförandet av det direktivet gjordes bedömningen att det inte fanns behov av att särskilt reglera den situationen. I stället förtydligades konsumentköplagens objektiva krav om att varan ska vara åtföljd av de anvisningar som behövs för dess installation. Om varan avviker från detta krav, ska den anses felaktig (prop. 2001/02:134 s. 47 f.). Regeringen konstaterar att artikel 8 b visserligen grundas på brister i näringsidkarens installationsanvisningar och att sådana brister även i den nya lagen kommer utgöra ett fel på varan. Enligt regeringens uppfattning är det emellertid av värde att det i lagen tydligt framgår under vilka förutsätt- ningar en bristande installation utgör ett fel som näringsidkaren ansvarar för i den situationen konsumenten själv utför installationen. Regeringen ställer sig mot den bakgrunden bakom utredningens förslag om att i den nya lagen införa en särskild bestämmelse motsvarande artikel 8 b i varudirektivet. I varudirektivet finns det inte någon motsvarighet till 18 § i den nuvarande konsumentköplagen om varor som är bristfälliga från säkerhetssynpunkt. Enligt den paragrafen kan varan vara felaktig i två olika avseenden. Det första är att varan säljs i strid mot ett förbud som har meddelats med stöd av 27 eller 36 § produktsäkerhetslagen (2004:451) eller mot ett annat försäljningsförbud som har meddelats i författning eller av en myndighet väsentligen i syfte att förebygga att den som använder varan drabbas av ohälsa eller olycksfall eller för att annars hindra användning av en vara som inte är tillförlitlig från säkerhetssynpunkt. Det andra är att varan är så bristfällig att dess användning medför påtaglig fara för liv eller hälsa. Frågan om säkerhetsfel återkommer i 19 § fjärde stycket som anger att varan är felaktig om näringsidkaren har underlåtit att efter föreläggande enligt produktsäkerhetslagen lämna säkerhetsinformation om varan eller underlåtit att lämna den information om varans egenskaper eller använd- ning som näringsidkaren enligt marknadsföringslagen (2008:486) har ålagts att lämna, och underlåtenheten kan antas ha inverkat på köpet. Detsamma gäller om föreläggandet eller åläggandet har meddelats varans tillverkare eller någon annan som i tidigare säljled tagit befattning med varan och säljaren har känt till eller borde ha känt till underlåtenheten att fullgöra föreläggandet eller åläggandet. Enligt regeringen kan det hävdas att dessa säkerhetsfel skulle kunna Prop. 2021/22:85 utgöra brister i de objektiva krav på varan som återfinns i artikel 7.1 d i I artikeln anges att varan ska besitta de egenskaper, inbegripet bl.a. säkerhet, som är normala och som konsumenten rimligen kan förvänta sig. Regeringen konstaterar att det i annat fall anges i skäl 18 i varudirektivet att direktivet inte påverkar nationell rätt i den utsträckning de berörda frågorna inte regleras i direktivet och att detta särskilt gäller varors laglighet. Felreglerna i 18 § och 19 § fjärde stycket konsumentköp- lagen utgör en del av det inom EU till stor del harmoniserade regelkomplex som ska motverka att farliga varor finns på marknaden. Enligt regeringens bedömning är det möjligt att införa regler motsvarande de nu redovisade även i den nya lagen. Skäl 20 i varudirektivets ger dessutom utrymme åt medlemsstaterna att reglera en informationsskyldighet för näringsidkaren i samband med ingåendet av avtalet och näringsidkarens skyldighet att varna konsumenten om t.ex. vissa egenskaper hos varan. Sammantaget bör felregler motsvarande 18 § och 19 § fjärde stycket återfinnas även i den nya lagen. Fel på grund av oriktig marknadsföring En återstående fråga är om och i vilken utsträckning det går att behålla bestämmelserna i 19 § första–tredje styckena konsumentköplagen om fel på grund av att varan inte överensstämmer med uppgifter som lämnats i bl.a. marknadsföring. Enligt 19 § första stycket är varan felaktig om den inte överensstämmer med sådana uppgifter om varans egenskaper eller användning som säljaren har lämnat vid marknadsföringen av varan eller annars före köpet. ska, enligt 19 § andra stycket, även anses felaktig om det är någon annan än säljaren, i tidigare säljled eller för säljarens räkning, som lämnat uppgifterna. I 19 § tredje stycket anges två undantag. Det första innebär att varan inte är felaktig om säljaren visar att uppgifterna har rättats på ett tydligt sätt eller att uppgifterna inte har inverkat på köpet. Det andra innebär att varan inte är felaktig om säljaren, i det fall som avses i andra stycket, visar att han eller hon varken kände till eller borde ha känt till uppgifterna. Vid en bedömning av om motsvarande bestämmelser kan tas in i den nya lagen måste varudirektivets artikel 7 om objektiva krav på avtals- enlighet beaktas. Enligt artikel 7.1 d, som behandlas i avsnitt 6.7.2, ska varorna föreligga i den kvantitet och besitta de egenskaper och andra särdrag som är normala för varor av samma typ och som konsumenten rimligen kan förvänta sig med hänsyn till varornas art och med beaktande av offentliga uttalanden som gjorts av eller på uppdrag av näringsidkaren eller andra personer i tidigare led i transaktionskedjan, inbegripet tillverkaren, särskilt i reklam eller på märkningar. Enligt artikel 7.2 ska näringsidkaren inte vara bunden av ett offentligt uttalande, om närings- idkaren visar a) att näringsidkaren inte kände till och rimligen inte kunde känna till uttalandet, b) att uttalandet hade korrigerats för avtalets ingående på samma sätt eller på ett jämförbart sätt som det på vilket uttalandet gjordes eller c) att beslutet att köpa varorna inte kunde ha påverkats av det offentliga uttalandet. 2021/22:85 Regeringen bedömer att artikel 7.1 d och 7.2 i princip överensstämmer med 19 § första–tredje styckena konsumentköplagen, även om bestämmel- serna till uppbyggnad och utformning skiljer sig något åt. Det kan t.ex. noteras att direktivets huvudregel är utformad som ett objektivt krav medan den i lagen är utformad som en felregel och kravet framgår då indirekt. Som anförs i avsnitt 6.7.2 bör denna del i den nya lagen anses som ett objektiv krav. De svenska undantagen kan däremot behållas som felregler och föras över till den nya lagen med vissa justeringar för att anpassa dem till direktivet (se även avsnitt 6.10). Bland annat bör det föreskrivas att en korrigering av uppgifterna måste göras före köpet och på ett sätt som är likvärdigt med det sätt som uppgifterna först lämnades på, vilket är mer i linje med artikel 7.2 b. I den nuvarande paragrafen anges att uppgifterna ”inte har inverkat på köpet”. Utredningen föreslår att detta behålls i den nya lagen. anser att rekvisitet kan innebära bevissvårigheter. Regeringen konstaterar att det inte är ett nytt rekvisit och det har såvitt känt inte lett till problem i tillämpningen till nackdel för konsumenten. Innebörden bedöms vara den- samma som den i direktivet, och regeringen ställer sig bakom utredningens val av ord. I lagrådsremissen gjordes det tillägget att ordet ”kunnat” sköts in (jfr artikel 7.2 c). Som Lagrådet anför riskerar detta dock att leda till att prövningen vidgas och inte fokuserar på uppgifternas faktiska inverkan på köpet. Mot den bakgrunden föreslår regeringen, i enlighet med Lagrådet, att den nuvarande och av utredningen föreslagna formuleringen används i den nya lagen. Det bör understrykas att regeln tydligt anger att det är näringsidkaren som har bevisbördan. Särskilt om rättsliga fel Vid sidan av faktiska fel kan varor ha rättsliga fel. Med rättsliga fel avses att det finns rättigheter för tredje man kopplade till varan som begränsar konsumentens användning av den. Varudirektivet behandlar sådana fel. Enligt artikel 9 ska konsumenten ha rätt till avhjälpandeåtgärder om en begränsning (engelska: restriction) till följd av en kränkning av en rättighet som tillkommer tredje part, särskilt immateriella rättigheter, förhindrar eller begränsar (engelska: limit) användningen av varorna i enlighet med artiklarna 6 och 7 (dvs. en användning med beaktande av de subjektiva och objektiva kraven på varan). Ett undantag finns men det är inte relevant för svenska förhållanden. Artikeln är inte uttryckligen utformad som en felbestäm- melse men är en sådan i praktiken (se skäl 35 där uttrycket rättsligt fel används). En likalydande artikel finns i digitaldirektivet (se avsnitt 7.7.1). Regler om rättsliga fel finns i 21 a § i den nuvarande konsument- köplagen. Bestämmelserna infördes som en följd av begränsningar av möjligheten att förvärva stöldgods i god tro (prop. 2002/03:17 s. 31 f.). Enligt 21 a § har varan ett rättsligt fel, om tredje man har äganderätt till varan eller har panträtt eller annan liknande rätt i den och det inte följer av avtalet att köparen ska överta varan med den begränsning som tredje mans rätt medför. Paragrafen behandlar inte uttryckligen immaterialrättsliga begränsningar. Direktivet behandlar i praktiken endast den situationen att ett användan- de av varan skulle kränka tredjemansrättigheten, vilket innebär att den inte får användas på avsett vis. Detta följer redan av reglerna om objektiva krav, och en särskild bestämmelse om rättsliga fel skulle därför egentligen inte vara nödvändig för att genomföra direktivet. Det framstår emellertid Prop.