prop · H903265 · 2022-06-21 00:00:00 — 3.4 Likvärdig och korrekt handläggning Effektiv handläggning kräver inte bara korta handläggningstider, utan även att handläggningen är likvärdig och korrekt. Likvärdighet är svårt att undersöka, då många av ärendena i sin grund är olika. Vi har gjort ett försök genom att närmare granska en typ av ärenden som på förhand kan förefalla relativt standardiserade, nämligen handläggningen av avstyckningar inom kundbehovet jord- och skogsbruk. Vi har undersökt korrektheten i beslutsfattandet genom en aktgranskning av överklagade beslut. Vår bedömning är att Lantmäteriets handläggning är rimligt likvärdig även om vissa skillnader finns. Dessa tycks i huvudsak vara motiverade utifrån skillnader i individuella ärenden, även om det också finns indikationer på att handläggare ibland överarbetar ärenden. Korrektheten i beslut tycks också vara hög. har andelen ärenden som domstolarna återförvisat till Lantmäteriet ökat . 87Riksrevisionen, Automatiserat beslutsfattande i statsförvaltningen, 2020. 88Lantmäteriet, Fastighetsöverlåtelser i en digital tid, 2018. 34 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N 3.4.1Det är stor skillnad i mängden tid som läggs på olika handläggningsmoment Skillnaden är stor i hur mycket tid som i genomsnitt läggs på olika handläggningsmoment, mellan de mest och de minst tidskrävande ärendena som De aktgranskade ärenden utgörs av ett urval av avstyckningsärenden inom kundbehovskategorin jord- och skogsbruk.89 Handläggningsmomenten är särskilda tidskoder som handläggarna registrerar den nedlagda tiden i ett ärende på. Tabell 5 Genomsnittlig tidsåtgång för de minst respektive mest tidskrävande ärendena inom avstyckningsärenden rörande jord- och skogsbruk (timmar) Källa: Lantmäteriets tidredovisning. Momentet beredning tar mest tid i anspråk, och enligt Lantmäteriet ingår här administrativa åtgärder såsom att bekräfta ansökan, kontrollera behörigheter, beställa mätning, meddela fastighetsinskrivningen om begärd sammanläggning och sammanställa akt. Vidare innefattas att pröva lämpligheten av de sökta åtgärderna, formulera överenskommelser och hantera rättigheter och planer. Då momentet är tämligen brett har Lantmäteriet gjort översyn av tidskoden och flyttat de delar som innebär en juridisk prövning till en ny egen tidskod. Momentet beräkning/kartframställning visar också på stora skillnader vad gäller tidsåtgång. Enligt Lantmäteriet är det rimligt med stor skillnad mellan en enklare förrättning som innehåller arbete av typen utdrag av befintlig kartbas, och en förrättning där mycket detaljer ska föras in på kartan och göras tydliga. I förrättningar som kräver fältmätning kan förarbete i form av att ta fram underlag också vara nödvändigt. 89Se bilaga 2 för en beskrivning av vårt urval. R I K S R E V I S I O N E N F A S T I G H E T S B I L D N I N G E N I S V E R I G E Skillnaderna i tidsåtgång för olika moment indikerar att det skulle kunna förekomma en överarbetning av vissa moment i vissa ärenden. Det är däremot svårt att dra någon sådan slutsats eftersom även dessa standardiserade ärenden skiljer sig åt i komplexitet. I vissa fall krävs exempelvis en utredning av gemensamhetsanläggningar i anslutning till en avstyckning. I vissa fall genomförs en mätning i fält, i andra fall inte. Även situationen att lantmätaren bedömer att sakägarens önskemål inte går att tillmötesgå kan leda till att ärendet förlängs. Lantmäteriet framhåller dock att överarbetning kan riskera att förekomma i vissa situationer. Det gäller exempelvis att en del moment som görs tidigt i ett ärende kan bli onödiga om man ser till situationen när avslutningsbeslutet ska tas. Likaså kan det finnas risk för överarbetning när det är oklart med vilken myndighet samråd ska ske. Därtill innebär en längre handläggningstid en risk för ett behov av byte av förrättningslantmätare, vilket medför överarbetning på grund av inläsning på ärendet. Det senare kan resultera i både ökad handläggningstid och ökad kostnad för kunderna. Som tidigare nämnts är det enligt lagen förrättningslantmätaren och inte myndigheten som fattar beslut i förrättningsärenden.90 En fråga är om det i stället borde vara myndigheten som enligt fastighetsbildningslagen fattar beslut i förrättningsärenden (vilket inte är något hinder för intern delegering). Lantmäteriet har enligt egen utsago analyserat denna fråga och bedömer att det nuvarande teamarbetssättet ryms inom paragrafen. Lantmäteriet menar att bestämmelserna i fastighetsbildningslagen kan utgöra ett hinder för automatisering av olika beslut i verksamheten. Enligt Lantmäteriet kan det exempelvis röra sig om beslut om ersättningar, fakturering och delgivning samt beslut om fördelning av andelstal. 3.4.2Korrektheten i besluten förefaller vara hög, men andelen överklagade ärenden har ökat Vi har valt att undersöka korrektheten och rättssäkerheten i besluten genom att undersöka hur stor andel av ärendena som överklagas, och i hur stor andel av dessa ärenden där den överprövande domstolen kommer fram till att beslutet är felaktigt och därför återförvisas. Andelen överklagade ärenden har ökat . Likaså har andelen återförvisade ärenden ökat. Av de överklagade ärendena är det cirka 12–som blir återförvisade till Lantmäteriet. Totalt av Lantmäteriets alla ärenden är det cirka 1 av 200 ärenden som återförvisas. Vid en jämförelse med motsvarande uppgifter för de kommunala lantmäterimyndigheterna är det tydligt att andelen överklagade ärenden är betydligt större. Däremot är skillnaden knappt märkbar när det gäller återförvisade 90Se 4 kap. 17 § FBL. 36 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Detta talar för att sakägare vars ärenden handläggs av Lantmäteriet har större benägenhet att överklaga, medan Lantmäteriet och de kommunala lantmäterimyndigheterna är tämligen likvärdiga i korrektheten i sina beslut. Tabell 6 Andel överklagande och återförvisade ärenden (%) Källa: Lantmäteriet och . Vi har även genomfört en aktgranskning av de ärenden som domstolen återförvisade91 till Lantmäteriet 2020.92 Domstolen återförvisar ungefär lika många ärenden på grund av sakfel som processfel. Sakfel innebär i detta fall att domstolen gör en annan bedömning än Lantmäteriet, medan processfel innebär att domstolen finner att Lantmäteriet har gjort något formellt fel i sin handläggning. Vanligen återförvisar domstolen ärendet för ytterligare handläggning av Lantmäteriet, men det förekommer också ett fåtal fall där domstolen ändrar beslutet.93 Det är huvudsakligen sakägare som överklagar ärenden, men det förekommer även att en länsstyrelse eller kommun (i rollen som sakägare) överklagar. De vanligast återkommande skäl som domstolarna anger till återförvisning är att det finns felaktigheter i bedömningen av ändamåls- och lämplighetsprövningarna enligt 3 kap. fastighetsbildningslagen94, att Lantmäteriet inte har utrett ärendet tillräckligt och att det finns felaktigheter i hur Lantmäteriet har behandlat en överenskommelse eller ansökan. Sammantaget kan dock konstateras att andelen återförvisade ärenden är relativt låg och inte heller högre än vad som gäller för de kommunala lantmäterimyndigheterna. har andelen återförvisade ärenden ökat , varför det ändå får sägas att det finns en förbättringspotential vad gäller förmågan att fatta korrekta beslut. 91Med återförvisat menas ärenden där domstolen konstaterar en brist i ärendet och lämnar ärendet åter till Lantmäteriet för fortsatt handläggning. 92Lantmäteriet har tagit fram 75 ärenden i enlighet med vår förfrågan. Vi har exkluderat 5 med hänvisning till att 4 resulterat i domar som beslutades och att två ärenden rörde samma dom. 93I de allra flesta fall där domstolen ändrar Lantmäteriets beslut rör det gemensamhetsanläggningar. 94Inte sällan rör detta bestämmelser om strandskydd och sammanfaller med att överklagat ärendet. R I K S R E V I S I O N E N F A S T I G H E T S B I L D N I N G E N I S V E R I G E 3.5 Informationsgivningen till sakägare Det är vanligt att handläggaren begär in kompletterande handlingar som antingen saknas eller som inte uppfyller formaliakraven i ett ärende. En fråga som då uppstår är om den information som ges på förhand till sakägare är tillräcklig för att det ska blir lätt för sakägaren att ”göra rätt”. Huvudsakligen ges information till sakägare i samband med ansökan, medan övergripande information finns tillgänglig på Lantmäteriets hemsida. Informationen som ges vid de olika ansökningsformerna, e-tjänst och blankett, skiljer sig däremot åt. Det finns tillgång till mer, och mer detaljerad information, om en ansökan görs via e-tjänsten än via en pappersblankett. Den information som finns tillgänglig i e-tjänsten finns inte heller tillgänglig i samma utsträckning på Lantmäteriets hemsida i övrigt. Den mer detaljerade informationen är inte tillgänglig för de som ansöker via pappersblankett. Ansökningar via blankett måste göras för vissa ärenden och av de som saknar tillgång till e-legitimation, exempelvis juridiska personer95. I jämförelse med vilka kompletteringar Lantmäteriet har begärt kan vi i aktgranskningen se att Lantmäteriet i e-tjänsten informerar om de flesta av de underlag som behövt kompletteras. Det saknas däremot viss information i blanketterna gällande vilket underlag som krävs för vilka åtgärder. Det är troligt att ansökningar via e-tjänsten ger mer kompletta ansökningar. Lantmäteriet har själva bedömt att så är fallet samt att digitala ansökningar ger större möjligheter för automatisering i den initiala delen av handläggningen och därmed också en möjlighet att effektivisera hela handläggningen.96 Det är emellertid enbart möjligt att ansöka om fastighetsreglering, avstyckning, klyvning och sammanläggning via e-tjänsten. För resterande åtgärder är sakägarna hänvisade till ansökan via blankett. Dessutom sker enbart av ansökningarna via e-tjänsten.97 Vår bedömning är att Lantmäteriet inte ger information till sakägarna i samma omfattning oavsett ansökningsväg. Informationen är inte tillräcklig i pappersblanketterna eller på Lantmäteriets hemsida, som vi bedömer informationen som god i e-tjänsten för ansökan. Informationen behöver därför utökas för sakägare som ansöker via blankett. 95Lantmäteriet inväntar det utvecklingsarbete som pågår inom pågående regeringsuppdrag ”Nationell digital infrastruktur för informationsutbyte” som leds av Myndigheten för digital förvaltning (DIGG), i vilket det ingår att se över möjligheterna för e-legitimation för juridiska personer, vilket saknas. 96Lantmäteriet, Redovisning av uppdraget hur handläggningstiderna i fastighetsbildningsverksamheten ska kunna minskas, 2017; Lantmäteriet, En kompetenssatsning om digitaliseringens möjligheter i fastighetsbildningsprocessen, 2020, s. 10. 97Lantmäteriet, En kompetenssatsning om digitaliseringens möjligheter i fastighetsbildningsprocessen, 2020, s. 12. 38 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Även Lantmäteriet har tidigare konstaterat att så är fallet.98 Lantmäteriet håller också i våra intervjuer med om behovet av att ge lika mycket information på alla ställen, något som man också säger sig arbeta med. Då vi har sett att liggtider kan uppstå i ärenden på grund av bristande underlag från sakägare skulle förbättrad information till sakägare ha potential att korta handläggningstiderna. Brister i underlag kan däremot inte enbart hänföras till avsaknad av information. Det kan även bero på att de sökande inte tar del av och iakttar informationen vid ansökningar. I vår analys har vi inte heller fångat huruvida sakägare förstår den information de får. 3.6 Regeringens initiativ vad gäller handläggningen I granskningen har vi sett att handläggningstiderna är långa och har blivit allt längre . Som redovisats finns flera olika förklaringar, men den viktigaste åtgärden är att modernisera ett föråldrat regelverk som hindrar en effektivare handläggning. Regeringen har inte tagit några initiativ till att reformera regelverket runt fastighetsbildningen. Regeringen har däremot gett uppdrag till Lantmäteriet med avseende på att utveckla indikatorer för handläggningstiderna , 2008 och 2018. Indikatorerna som utvecklades har legat till grund för den redovisning av handläggningstider som Lantmäteriet gjorde i årsredovisningarna 2009–2017. Särskilda regeringsuppdrag om att redovisa handläggningstiderna och åtgärder för att minska dessa gavs 2017 och 2018. Regeringen gav även ett regeringsuppdrag till Statskontoret att utreda vilka åtgärder Lantmäteriet har vidtagit för att komma till rätta med de långa handläggningstiderna samt bedöma åtgärdernas effekt och lämna förslag på ytterligare åtgärder för att korta handläggningstiderna.99 Regeringen har också efterfrågat ett kunskapsunderlag från Lantmäteriet som redovisar hur myndigheten arbetar för att attrahera, anställa och utveckla sin personal.100 I redovisningen skulle det även framgå hur Lantmäteriet utvecklar sin verksamhet för att vara en attraktiv arbetsgivare.101 Regeringen har även vidtagit åtgärder för att utöka antalet utbildningsplatser för lantmätare. Åtgärderna resulterade i att det startades ett lantmäteriprogram med juridisk inriktning vid universitet.102 Som nämns ovan tog regeringen initiativ till att Lantmäteriet översiktligt undersökte förutsättningarna för att reformera fastighetsbildningen genom att 98Lantmäteriet, En kompetenssatsning om digitaliseringens möjligheter i fastighetsbildningsprocessen, 2020; Skriftligt svar på fråga från företrädare för Lantmäteriet . 99Regeringsbeslut N2017/00405/SUBT. 100Regeringsbeslut N2016/07645/SUBT, N2016/07505/KLS (delvis). 102U2014/07521/BS (delvis), U2016/03821/BS m.fl.; , ”Premiär för lantmäteriprogrammet med juridisk inriktning”, hämtad . R I K S R E V I S I O N E N F A S T I G H E T S B I L D N I N G E N I S V E R I G E införa koordinatbestämda gränser. Trots att Lantmäteriet ställde sig positivt till och lämnade en översiktlig redovisning av förutsättningarna för en sådan reform har inga ytterligare initiativ tagits av regeringen. Lantmäteriet träffar för att diskutera behovet av att utveckla de författningar som berör Lantmäteriets verksamhet och sorterar under . Sedan regleringsbrevsuppdraget slutrapporterades säger sig Lantmäteriet återkommande ha tagit upp frågan om koordinatbestämda gränser och behovet av en utredning, vid mötena med . Regeringen har dock som nämnts inte tagit några ytterligare sådana initiativ, trots de stora fördelar som kan uppkomma av en sådan reform. 40R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N Vår övergripande slutsats är att avgifterna inom förrättningsverksamheten är höga och har stigit i en betydligt högre takt än vad som kan betraktas som rimligt. Det finns flera olika förklaringar till denna utveckling, men vi finner att det viktigaste skälet är den avgiftsmodell som tillämpas. Den kännetecknas av att Lantmäteriet har monopolställning, att det ska råda full kostnadstäckning, att avgifterna sätts genom timtaxa och att Lantmäteriet får både besluta om och behålla avgifterna. Denna avgiftsmodell leder till små incitament för att kostnadseffektivisera, och OH-kostnaderna inom fastighetsbildningen är påfallande höga. Modellen med timtaxa (löpande räkning) leder även till att avgifterna är svåra att förutse för sakägare. En iakttagelse är också att dokumentationen som ligger till grund för avgiftssättningen inte är transparent, och det bidrar till att avgiftssättningen inte är tillräckligt likvärdig och korrekt. Avgifterna har stigit i en högre takt än inflationen , och tycks vara höga jämfört med i andra nordiska länder. 4.1.1 Avgiftsnivån har ökat realt Det genomsnittliga fastighetsbildningsärendet inom Lantmäteriet kostar för sakägaren. Som framgår av tabell 7 kostade ärenden inom områdena samhällsservice, infrastruktur samt fastighetssamverkan och gemensamt utnyttjande i genomsnitt 2020, medan ärenden inom övriga fyra kategorier hade en genomsnittskostnad i intervallet 49 000–. Tabell 7 Genomsnittlig kostnad per kundbehovskategori (tkr) Privat mark- och fastighetsutveckling Kommersiell/offentlig mark- och fastighetsutv. Fastighetssamverkan och gemensamt nyttjande Källa: Lantmäteriets årsredovisning 2020. R I K S R E V I S I O N E N F A S T I G H E T S B I L D N I N G E N I S V E R I G E Som framgår av tabell 7 har de genomsnittliga avgifterna per ärende stigit . Lantmäteriet har inte några uppgifter om kostnaderna per kundbehov längre bakåt än 2018. redovisade Lantmäteriet inte några genomsnittliga avgifter för den indelning av ärendetyper som då användes. Därför har det inte heller varit möjligt att följa utvecklingen för alla ärendetyper . Däremot redovisades i årsredovisningarna genomsnittskostnaden för två standardiserade typer av ärenden. I figur 1 finns en sammanställning av kostnadsutvecklingen för dessa två ärendetyper –2020. Som framgår var kostnadsökningarna betydande under dessa . kostade en fastighetsreglering som omfattande en areal mindre än medan den kostade 2020. Avgiften för en enlottsavstyckning ökade . Avgifterna mer än fördubblades under dessa , även med beaktande av inflationen. Eftersom prisförändringar sker generellt för alla ärendekategorier finns det inte skäl att tro att just dessa två ärendetyper har stigit mer (eller mindre) än andra ärendetyper. Därför kan det antas att avgifterna i sin helhet också har stigit i ungefär samma takt. Figur 1 Indexerad avgiftsutveckling och konsumentprisindex (KPI), 2007–2020 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 < 5 000 kvm < 5 000 kvm Källa: SCB, Lantmäteriets årsredovisningar 2009–2016 och material i övrigt inhämtat från 4.1.2 Avgifterna framstår som höga vid olika jämförelser Lantmäteriet har en genomsnittlig högre avgiftsnivå jämfört med både de kommunala lantmäterimyndigheterna och övriga nordiska länder. Lantmäteriet har en genomsnittlig kostnad per ärende om jämfört med 56 000 42 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N kronor för de kommunala lantmäterimyndigheterna.103 Det är inte möjligt att fullt ut fastställa orsakerna till denna skillnad, men i intervjuer som vi genomfört med Lantmäteriet och kommunala lantmäterimyndigheter har det framkommit några möjliga skäl till denna skillnad. Ett sådant är att Lantmäteriet har det ekonomiska målet full kostnadstäckning, vilket kommunala lantmäterimyndigheter inte begränsas av. Utöver detta är kommunerna ålagda att inte låta sina lantmäteritaxor överstiga de statliga nivåerna.104 Ett annat skäl kan vara skillnader i komplexitet mellan ärenden som handläggs inom kommunala lantmäterimyndigheter kontra det statliga Lantmäteriet. Jämförelser med andra länder är av intresse. Den genomsnittliga avgiften för en avstyckning är i medan den är i Norge.105 I en utredning från redovisades ett antal uppgifter om avgiftsnivåer för ärendetypen avstyckningar av fastigheter i och . I låg den genomsnittliga kostnaden på , vilket motsvarade cirka 12 000 svenska kronor.106 I baserades taxan inte på timpriser utan på storleken på fastigheten som avstyckades. Dessa jämförelser är svåra, då förutsättningarna för avgiftssättningen kan skilja sig åt mellan länderna, liksom klassificeringarna av ärendetyper. Även med beaktande av svårigheterna framstår de svenska avgifterna som höga jämfört med i och . 4.2 Förklaringar till avgiftsnivåerna Vi har i granskningen undersökt olika förklaringar till att avgifterna är höga och dessutom har stigit . Inom Lantmäteriet tycks höga OH- kostnader inom verksamhetsområdet för fastighetsbildning vara en bidragande faktor. På systemnivå gör vi dock bedömningen att det är själva avgiftsmodellen som i hög grad bidrar till avgiftsnivåerna, genom att den innehåller få incitament till kostnadseffektivitet. 4.2.1 Modellen för att internt fördela kostnader förefaller rimlig En möjlig förklaring till avgifternas ökningstakt skulle kunna vara att Lantmäteriet helt enkelt tar ut högre avgifter än vad som kan motiveras med utgångspunkt från principen om full kostnadstäckning, och att kostnader som är gemensamma för skilda åtgärder ska fördelas på åtgärderna efter vad som är skäligt.107 103Enligt registerdata från Lantmäteriet och . 104Jfr 14 § förordningen (1995:1459) om avgifter vid lantmäteriförrättningar. 105Olsson och , Hur skiljer sig avstyckningar åt i och ?, 2020. 106Nyberg, Effektivisering av den finländska avstyckningsprocessen – med som jämförelse, 2015. 107Jfr 4–7 § förordningen om avgifter vid lantmäteriförrättningar som anger avgifternas storlek och 2 kap. 6 § FBL. R I K S R E V I S I O N E N F A S T I G H E T S B I L D N I N G E N I S V E R I G E Under vissa år har fastighetsbildningen gått med underskott (exempelvis 2015– 2019), medan den gått med överskott andra år (exempelvis 2020). Enligt ESV:s föreskrifter är det dock inte nödvändigt att en verksamhet av detta slag ekonomiskt gör nollresultat . Full kostnadstäckning ska ses som ett mål över , så att samtliga med verksamheten direkt eller indirekt förenade kostnader täcks sikt.108 En viktig fråga är hur Lantmäteriet fördelar OH-kostnader inom de olika verksamhetsområdena. Beräkningen av de indirekta kostnaderna för fastighetsbildningen förutsätter att det finns en komplett fördelningsmodell inom Lantmäteriet som identifierar alla de skilda åtgärder som gemensamma kostnader ska fördelas på. Beräkningen behöver dessutom beakta att det bara är vissa verksamheter inom myndigheten som ska vara avgiftsfinansierade, medan andra verksamheter ska vara anslagsfinansierade. Lantmäteriets fördelningsmodell för sina olika verksamhetsgrenar visar att OH- kostnaderna genomgående fördelas ut med antalet anställda som fördelningsnyckel. Vi finner att denna modell är helt rimlig, och att den inte kan utgöra en grund för att avgifterna är relativt höga, eller för att de har stigit så pass mycket . 4.2.2 OH-kostnaderna inom fastighetsbildningen är höga En annan möjlig förklaring till den höga takten i avgiftshöjningarna är att OH- kostnader har blivit allt högre. En fråga är då vad som kan uppfattas vara en normal OH-andel i statlig verksamhet. ESV genomförde 2005 en analys av OH- kostnaderna bland statliga myndigheter, och kom då fram till att direkta lönekostnader i kärnverksamheten utgör av de totala kostnaderna, medan utgjorde OH-kostnader.109 Denna undersökning är något ålderstigen, och gäller dessutom kärnverksamhet i sin helhet, och inte specifikt sådan kärnverksamhet som finansieras med avgifter. Vi har därför frågat ett antal myndigheter, som i likhet med Lantmäteriet bedriver avgiftsfinansierad verksamhet, hur deras relation mellan direkta kostnader och timtaxa ser ut . Vi har vänt oss till de tio myndigheter i staten som enligt ESV:s årliga rapport om avgifter har mest avgiftsfinansierad verksamhet mätt i omsättning, och ställt frågor om hur deras OH-kostnader ser ut om avgifterna tas ut på samma sätt som Lantmäteriet, alltså som offentligrättsliga avgifter där full kostnadstäckning råder och där i huvudsak timtaxa tillämpas. Denna undersökning visar att få myndigheter i staten har samma avgiftsmodell som Lantmäteriet. Polisen, , , , och är alla stora myndigheter 108Ekonomistyrningsverkets föreskrifter till 5 § avgiftsförordningen. 109Ekonomistyrningsverket, Nyckeltal för OH-kostnader, 2005. 44 R I K S R E V I S I O N E N E N G R A N S K N I N G S R A P P O R T F R Å N R I K S R E V I S I O N E N med en betydande andel offentligrättsliga avgifter, men ingen av dessa har Lantmäteriets avgiftsmodell. Enbart och har en avgiftskonstruktion som liknar Lantmäteriets, även om endast använder en renodlad timtaxa. uppger att deras OH-kostnad uppgår till av de totala kostnaderna, medan uppger att deras OH-kostnad uppgår till av de totala kostnaderna. Dessa andelar är i nivå med vad som framkom generellt i staten i den nämnda ESV-undersökningen 2005.