prop · H903250 · 2022-05-25 00:00:00 — Regeringens proposition 2021/22:250 Åtgärder för en jämnare fördelning av boende Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås ändringar i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. för att åstadkomma en jämnare fördelning över landet av boendeplatser för skyddsbehövande som kommer till med stöd av EU:s massflyktsdirektiv. •lagens bestämmelser ska gälla redan från den tidpunkt då utlänningen ansöker om tillfälligt skydd, •Migrationsverket, som myndigheten behåller huvudansvaret för mottagandet, ska få anvisa en kommun att ordna boendet för personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd, och •kommunerna ges befogenhet att anordna boenden för dessa personer. Kommunerna ska få ersättning för att anordna boenden. ningar kommer, liksom bl.a. fördelningen av anvisningar, att regleras i förordning. Med anledning av det föreslås att lagen kompletteras med ett bemyndigande och kriterier för fördelningen. Slutligen föreslås att även bestämmelserna i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. ska gälla från den tidpunkt då utlänningen ansöker om tillfälligt skydd. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2021/22:250 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl......................................... Förslag till lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl............................. 3 Ärendet och dess beredning .............................................................. Allmänt om genomförande av Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd............................ Lagen om mottagande av asylsökande m.fl...................... Allmänt om lagens innehåll............................. Särskilt om personer med tillfälligt skydd....... Den kommunala självstyrelsen och kommunernas Reglering av fördelning för mottagande och Överväganden och förslag .............................................................. Det behövs regler om anvisning av en kommun för boende med anledning av massflyktsdirektivet................ Lagen om mottagande av asylsökande m.fl. bör kompletteras så att en kommun får anvisas att ordna boendet för personer med tillfälligt skydd........................ Bestämmelsernas närmare utformning och placering....... Lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. bör gälla även de personer som ansökt om uppehållstillstånd med tillfälligt skydd ............................ Beslut om anvisning av en kommun som ska anordna boende ska inte kunna överklagas ...................... Förhållandet till vissa andra bestämmelser....................... Ersättning till kommunerna .............................................. Ytterligare kriterier för fördelningen och ett bemyndigande avseende fördelning och tidsfrist ............. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser................................... Konsekvenser av förslagen ............................................................. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl...................................... 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. ......................... Sammanfattning av utkastet till lagrådsremiss ................ Lagförslagen i utkast till lagrådsremiss ........................... Förteckning över remissinstanserna ................................ Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .......... 2021/22:250 1 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. beslutar att förkorta motionstiden . Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. dels att 1, 2, 3 och 22 §§ ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 3 b och 23 a §§, och närmast före 23 a § en ny rubrik av följande lydelse. I denna lag ges bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till utlänningar som 1.har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som alternativt skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 § utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser (asylsökande), 2. har beviljats uppehållstillstånd 2. har ansökt om eller beviljats med tillfälligt skydd eller uppe- hållstillstånd efter tillfälligt skydd skydd eller uppehållstillstånd efter med stöd av bestämmelserna i tillfälligt skydd med stöd av bestäm- 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § utlännings- melserna i 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § lagen och som inte är folkbokförda utlänningslagen och som inte är här i landet, eller folkbokförda här i landet, eller 3.har ansökt om uppehållstillstånd i och av särskilda skäl medgetts rätt att vistas här medan ansökan prövas. Den som omfattas av denna lag har inte rätt till bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) för förmåner av motsvarande karaktär. Rätt till bistånd föreligger inte heller för bostadskostnader. ansvaret för mottagandet av utlän- ansvaret för mottagandet av utlän- ningar som avses i 1 § första ningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och för detta ända- stycket 1 och 2 och för detta ända- mål driva förläggningar. mål driva förläggningar. tionsverket får uppdra åt andra att tionsverket får uppdra åt andra att En kommun får anordna boenden En kommun får anordna boenden för ensamkommande barn som om- för ensamkommande barn som om- fattas av 1 § första stycket 1 och 2. fattas av 1 § första stycket 1 och 2. 1 Senaste lydelse 2021:769. 2 Senaste lydelse 2006:177. 2021/22:250 Vad som sägs om förläggningar i 14 och 15 §§ skall gälla även sådana boenden. Det som sägs om förläggningar i 14 och 15 §§ ska gälla även sådana boenden. En kommun får också anordna boenden för övriga utlänningar som avses i 1 § första stycket 2. Det som sägs om förläggningar i denna lag ska gälla även sådana boenden. Utlänningar som avses i 1 § Utlänningar som avses i första stycket 1 och 2 ska av Migra- första stycket 1 och 2 ska av Migra- tionsverket erbjudas plats på en för- tionsverket erbjudas plats på en avses i 1 § första stycket 2 får kommun som ska ordna boendet. Första stycket gäller inte ensamkommande barn som avses i 1 § första stycket 1 och 2. För dessa barn ska i stället anvisa en kommun som ska ordna boendet. När anvisat en kommun ska det anses att barnet vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). En kommun som har anvisats att ta emot ett ensamkommande barn får placera barnet i ett boende i en annan kommun endast om 1.kommunerna har ingått en överenskommelse om placeringen, 2.placeringen sker med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga eller med stöd av socialtjänstlagen i fråga om barn med motsvarande vårdbehov, eller 3.det med hänsyn till barnets vårdbehov finns synnerliga skäl. Vid fördelningen av anvisningar enligt 3 § första stycket mellan kom- muner ska hänsyn tas till kommu- ningar, befolkningsstorlek, samman- vistas i kommunen. nämndens beslut enligt denna lag nämndens beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvalt- får överklagas till allmän förvalt- beslut om anvisning av 3 Senaste lydelse 2018:346. 4 Senaste lydelse 2013:755. kommande barn får dock inte över- kommande barn eller anvisning av Prop. en kommun för boende för utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 får dock inte överklagas. beslut får överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets utlänningen vistades när beslutet fattades. Beslut i fråga om bistånd enligt denna lag gäller . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen får i fråga om utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 som inte är ensamkommande barn meddela föreskrifter om 1.det antal utlänningar för vilka det finns ett behov av att anvisa en kommun för boende, 2.prioriteringen vid anvisningar, 3.fördelningen av anvisningar mellan kommuner, 4.vilka kriterier, utöver de som anges i 3 b §, som får beaktas vid fördelningen av anvisningar, och 5.inom vilken tid en kommun ska ordna boende. Denna lag träder i kraft . 2021/22:250 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. ska ha följande lydelse. 4 §1 Denna lag omfattar utlänningar som 1.har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som alternativt skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 § utlänningslagen (2005:716) eller motsvarande äldre bestämmelser och som inte är folkbokförda här i landet, 2. har beviljats uppehållstillstånd 2. har ansökt om eller beviljats med tillfälligt skydd eller uppe- hållstillstånd efter tillfälligt skydd skydd eller uppehållstillstånd efter med stöd av bestämmelserna i tillfälligt skydd med stöd av 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § utlännings- bestämmelserna i 21 kap. 2, 3, 4 lagen och som inte är folkbokförda eller 6 § utlänningslagen och som här i landet, inte är folkbokförda här i landet, 3.hålls i förvar enligt 10 kap. 1 eller 2 § utlänningslagen och som inte har placerats i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest, eller 4.vistas här med stöd av tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 5 kap. 15 eller 15 d § utlänningslagen. Sådana utlänningar som avses i första stycket 1 eller 2 omfattas av lagen även om de har meddelats ett beslut om avvisning eller utvisning. Det gäller dock inte en utlänning som håller sig undan så att beslutet inte kan verkställas. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2021:772. Ärendet och dess beredning fattade Europeiska unionens råd ett genomförandebeslut genom vilket rådets direktiv /55/EG av om miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillströmning av fördrivna personer och om åtgärder för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av detta, det så kallade massflyktsdirektivet, började att gälla. I takt med att ett stort antal skyddsbehövande sökt sig till har ett behov uppkommit av att lösa boendet för personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd och möjliggöra för kommunerna att i större utsträckning bistå i arbetet när det gäller att ordna boende. Mot den bakgrunden upprättades inom () ett utkast till lagrådsremiss som innehåller förslag som ger kommunerna större möjlighet att bistå i arbetet med att ordna boende för de som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. En sammanfattning av utkastet till lagrådsremiss och dess lagförslag finns i bilaga 1 respektive bilaga 2. Utkastet till lagrådsremiss har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga på regeringens webbplats () och i (Ju2022/01303). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslag som är likalydande med lagförslagen i denna proposition. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. Skäl för förkortad motionstid Som framgår av avsnitt 7 föreslår regeringen att lagändringarna ska träda i kraft . Ett så tidigt ikraftträdande motiveras av att det är svårt att överblicka hur läget med anledning av invasion av kommer att utvecklas. Det kan snabbt uppstå en situation med en kraftigt ökad tillströmning av skyddsbehövande. Då måste ett regelverk vara på plats. Regeringen anser därför att det finns synnerliga skäl för att besluta om förkortad motionstid. Regeringen föreslår att motionstiden förkortas . invasion av har lett till att flera miljoner människor är på flykt i . Vid mötet i för rättsliga och inrikes frågor fattades ett beslut om att aktivera massflykts- direktivet (rådets genomförandebeslut [EU] 2022/382 av om fastställande av att det föreligger massiv tillströmning av fördrivna 2021/22:250 personer från i den mening som avses i artikel 5 i direktiv 2001/55/EG, med följden att tillfälligt skydd införs). Massflyktsdirektivet kom till 2001 och syftet är att det ska finnas ett regelverk att aktivera vid en massiv tillströmning av fördrivna personer från tredjeland. Massflyktsdirektivet innebär bland annat att skyddsbehövande från kommer att ges ett tillfälligt uppehållstillstånd i EU med möjlighet till förlängning . 4.2Allmänt om genomförande av massflyktsdirektivet Massflyktsdirektivet har genomförts i svensk rätt (se Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd vid massflykt, prop. 2001/02:185). Genomförandet innebär bl.a. att de fördrivna personerna beviljas uppehållstillstånd med tillfälligt skydd det tillfälliga skyddet gäller enligt rådets beslut. För att en person ska få vägras tillfälligt skydd ska samma grunder gälla som när flyktingar får vägras asyl. De personer som beviljas uppehållstillstånd med tillfälligt skydd och som kan antas komma att vistas här än ska som huvudregel inte folkbokföras. Regeringen uttalade bl.a. följande om bedömningen i fråga om folkbokföring. Det skyddsbehov som tillgodoses genom att bevilja uppehållstillstånd med tillfälligt skydd är, som framgår av begreppet, av tillfällig natur. Tanken är att de som beviljas skydd ska återvända hem så snart den akuta situationen i hemlandet är över. Utgångspunkten är att den berörda gruppen inte kommer att stanna permanent i , varför denna grupp rimligtvis inte heller fullt ut bör omfattas av alla de sociala rättigheter som normalt tillkommer personer som bor här (prop. 2001/02:185 s. 86). Från den tid då uppehållstillstånd med tillfälligt skydd beviljats ska utlänningen, under förutsättning att folkbokföring inte skett, få förmåner enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Vidare har barn samma rätt till hälso- och sjukvård samt tandvård och utbildning som barn som är bosatta i . Vuxna har rätt till hälso- och sjukvård samt tandvård på samma villkor som asylsökande. Detta framgår av lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Vuxna beviljas även arbetstillstånd. Om uppehållstillståndet förlängs kan personen komma att folkbokföras. Samma förmåner gäller då för utlänningen som för andra folkbokförda. 5.1Uppehållstillstånd med tillfälligt skydd Bestämmelser om tillfälligt skydd enligt massflyktsdirektivet finns i 21 kap. utlänningslagen (2005:716). Enligt 2 § ska en utlänning som omfattas av ett beslut om tillfälligt skydd enligt massflyktsdirektivet och som i enlighet med direktivet överförs till eller tas emot i ges ett tids- Prop. 2021/22:250 begränsat uppehållstillstånd, s.k. uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Om ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd har getts till en person, får ett sådant tillstånd enligt 4 § första stycket också ges till den som är gift eller sambo med den person som beviljats tillstånd samt till en utlänning som är ogift och som är barn antingen till den som beviljats tillstånd eller till den person som den som beviljats tillstånd är gift eller sambo med. Att en utlänning har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd hindrar enligt 5 § första stycket inte att en ansökan om uppehållstillstånd som flykting enligt 4 kap. 1 § prövas. Detsamma gäller för ansökan om flyktingstatusförklaring enligt 4 kap. 3 § och en ansökan om resedokument enligt 4 kap. 4 §. Ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd får enligt 6 § inte gälla än den tid som beslutats av Europeiska unionens råd. Om ett program för att förbereda att utlänningen återvänder självmant har inletts när ett uppehållstillstånd med tillfälligt skydd upphör, får tillståndet förlängas högst för en person som deltar i programmet. Detta tillstånd kallas uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd. En utlänning som beviljas uppehållstillstånd med tillfälligt skydd ska enligt 7 § också ges arbetstillstånd för den tid som uppehållstillståndet gäller. 5.2Lagen om mottagande av asylsökande m.fl. 5.2.1Allmänt om lagens innehåll Lagen om mottagande av asylsökande m.fl., LMA, innehåller bestämmelser om sysselsättning för och bistånd till bl.a. utlänningar som har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting enligt 4 kap. 1 § eller som alternativt skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 § utlänningslagen (asylsökande). Bestämmelserna tillämpas också på personer som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av bestämmelserna i 21 kap. 2, 3, 4 eller 6 § utlänningslagen och som inte är folkbokförda i . Enligt 2 § LMA har huvudansvaret för mottagandet av denna grupp och ska för detta ändamål driva förläggningar, så kallade anläggningsboenden. kan även uppdra åt andra att driva förläggningar. ska enligt 3 § första stycket erbjuda asylsökande och personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd, med undantag för ensamkommande barn, plats på en förläggning. En utlänning som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning ska ändå registreras vid en sådan enligt 3 a § första stycket. ansvarar för bistånd till asylsökande och personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd, oberoende av om de vistas på en förläggning eller bor på egen hand. Asylsökande och personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd har enligt 13 § möjlighet att få bistånd i form av logi, dagersättning och bistånd för angelägna behov (särskilt bidrag). 2021/22:250 omfattas av lagen har enligt 1 § andra stycket inte rätt till förmåner av motsvarande karaktär enligt socialtjänstlagen (2001:453). För ensamkommande barn ska , enligt 3 § andra stycket, i stället för att erbjuda plats på ett anläggningsboende anvisa en kommun som ska ordna boendet. När har anvisat en kommun ska barnet anses vistas i den kommunen i den mening som avses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen. En kommun får enligt 2 § andra stycket anordna boenden för ensamkommande barn. 5.2.2Särskilt om personer med tillfälligt skydd Lagen om mottagande av asylsökande m.fl. gäller för personer som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd och som inte är folkbokförda här i landet. Till skillnad från vad som gäller för asylsökande, omfattas denna grupp alltså av lagen efter att uppehållstillstånd beviljas. Lagen upphör att gälla för dessa personer först om de blir folkbokförda. Enligt 4 § andra stycket folkbokföringslagen (1991:481) ska personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd inte folkbokföras, om personen kan antas komma att vistas i landet med stöd av det beviljade tillståndet än . Det betyder att personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd har rätt till bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. de har ett sådant uppehållstillstånd, . Det är som har det huvudsakliga ansvaret för insatser enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Med det följer bl.a. att , enligt 3 § första stycket, ska erbjuda personerna plats på en förläggning. En kommun ska dock enligt 3 a § tredje stycket lämna bistånd enligt den lagen till personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd om de vistas i kommunen och om biståndet behövs till dess att tar över ansvaret för att bistånd lämnas. har, enligt 3 § andra stycket, inte möjlighet att anvisa en kommun som ska ordna boende för personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd till en kommun, med undantag för ensamkommande barn. Lagen (2016:38) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (bosättningslagen) innehåller bestämmelser om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning genom anvisning till en Lagen gäller enligt 2 § en nyanländ som har beviljats ett uppe- hållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring, om det har beviljats enligt 5 kap. 1, 2, 4 eller 6 §, 12 kap. 18 §, eller 21 eller 22 kap. Enligt 3 § omfattas även vissa anhöriga till nyanlända. Enligt förordningen (2016:39) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (bosättningsförordningen) ska endast nyanlända som vistas vid Migrationsverkets anläggningsboenden och kvotflyktingar omfattas av anvisning. Personer som beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd kommer som huvudregel inte att anses bosatta här och därmed inte bli folkbokförda. De kan följaktligen inte omfattas av anvisning till en kommun för bosätt- Prop. 2021/22:250 ning enligt bosättningslagen. 5.4Den kommunala självstyrelsen och kommunernas befogenheter Bestämmelser av betydelse för den kommunala självstyrelsen finns på flera ställen i regeringsformen (RF). I 1 kap. 1 § RF anges att den svenska folkstyrelsen förverkligas bl.a. genom självstyrelse. Enligt 1 kap. 7 § RF finns det i riket kommuner på lokal och regional nivå. I 14 kap. 2 § RF anges att kommunerna sköter lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. Närmare bestämmelser om detta finns i lag. På samma grund sköter kommunerna även de övriga angelägenheter som bestäms i lag. Bestämmelsen tar sikte på både kommuner och regioner. Någon reglering av vilka uppgifter som kommunerna har finns inte i regeringsformen. I 8 kap. 2 § första stycket 3 anges dock att föreskrifter om grunderna för kommunernas organisation och verksamhetsformer, för den kommunala beskattningen samt kommunernas befogenheter i övrigt och deras åligganden ska bestämmas i lag, dvs. har dock enligt 3 § i samma kapitel möjlighet att, med vissa undantag, bemyndiga regeringen att meddela föreskrifter enligt 2 § första stycket 3. Kommunallagen (2017:725), KL, reglerar bl.a. kommunernas angelägenheter och grundläggande befogenheter. I lagen finns bestämmelser om kommuners organisation och beslutsfattande. Lagen utgör genom dessa regler grunden för förverkligandet av den kommunala självstyrelsen enligt regeringsformen. Bestämmelser om vilka uppgifter kommunerna har finns också i andra lagar, exempelvis i socialtjänstlagen och skollagen (2010:800). Enligt 2 kap. 1 § KL får kommuner och regioner själva ha hand om angelägenheter av allmänt intresse som har anknytning till kommunens eller regionens område eller deras medlemmar. En första förutsättning för att en åtgärd ska omfattas av en kommuns allmänna kompetens är att den har anknytning till kommunens medlemmar eller till dess område. Kommunmedlem är enligt 1 kap. 5 § KL den som är folkbokförd i kommunen, den som äger fast egendom i kommunen eller ska betala skatt där. Medlem av en kommun är också en medborgare i någon av EU:s medlemsstater (unionsmedborgare) som är bosatt i kommunen men som, enligt 5 § andra stycket folkbokföringslagen, inte ska folkbokföras där. Enligt 2 kap. 2 § KL får kommuner och regioner inte ha hand om sådana angelägenheter som enbart staten, en annan kommun, en annan region eller någon annan ska ha hand om. har i RÅ 1999 ref 67 uttalat att även om ordalydelsen av 2 kap. 1 § KL kan tyckas hindra kommuner från att engagera sig ekonomiskt i verksamhet som ska hanteras av annan, har rättstillämpningen inte alltid gett bestämmelsen en sådan innebörd. Exempelvis har huvudregeln frångåtts när den planerade åtgärden ansetts vara av stort allmänt intresse för kommunen. 2021/22:250 Regeringen har bedömt att kommunerna måste ges en befogenhet i lag för att anordna boenden för ensamkommande barn, eftersom det enligt 2 § LMA framgår att , dvs. staten, har huvudansvaret för mottagande och boende för de personer som omfattas av lagen samt att dessa personer har en svag anknytning till kommunens område, en anknytning som uppkommer först efter det att personen anvisats till kommunen (jfr prop. 2005/06:46 Mottagande av ensamkommande barn s. 44 f.). har inte invänt mot regeringens bedömning. I 14 kap. 3 § RF behandlas inskränkningar i den kommunala självstyrelsen.