prop · H903278 · 2022-07-12 00:00:00 — Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om skyldigheter för kollektiva förvaltningsorganisationer att tillhandahålla viss information om avtal med avtalslicensverkan. Med paragrafen genomförs artikel 12.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 9. Enligt första stycket ska kollektiva förvaltningsorganisationer tillhandahålla rättighetshavare viss information. Informationen är av allmänt slag och ska tillhandahållas rättighetshavare i allmänhet. Även rättighetshavare som inte har någon avtalsrelation med organisationen ska tillhandahållas informationen. Hur informationen ska tillhandahållas regleras inte närmare. Infor- mationen kan till exempel hållas tillgänglig på organisationens webbplats. Avgörande är att rättighetshavare i allmänhet har möjlighet att ta del av informationen. I två punkter anges vilken information som ska tillhandahållas. Enligt första punkten ska informationen avse organisationens möjligheter att ingå avtal med avtalslicensverkan. De närmare förutsättningarna för att träffa sådana avtal framgår av bestämmelserna i 3 a kap. upphovsrättslagen. Organisationen ska informera om vilka möjligheter organisationen har enligt bestämmelserna och de mandat deras medlemmar har gett dem. Organisationen ska också informera om sådana avtal som ingås. Det är inte nödvändigt att informationen avser varje enskilt avtal. Skyldigheten kan uppfyllas genom att organisationen informerar om vilka olika typer av licenser som de erbjuder marknaden i nu aktuellt avseende. Informationen ska däremot vara sådan att rättighetshavare som inte företräds av organisationen, men vars prestationer kan komma att utnyttjas med stöd av avtalen, med hjälp av informationen kan bedöma om deras rättigheter omfattas. Enligt andra punkten ska organisationen hålla information om möjlig- heten att meddela förbud mot användning som annars omfattas av avtalslicens tillgänglig. De närmare förutsättningarna att meddela förbud framgår för respektive avtalslicens i andra styckena i 42 b–42 e, –42 i och 42 k §§. Enligt andra stycket ska information om de avtal med avtalslicensverkan som organisationen ingår tillhandahållas en rimlig tid innan utnyttjandet påbörjas och det pågår. Vad som är rimlig tid kan variera. Om det gäller en ny typ av licens, som kan beröra många rättighetshavare och avser omfattande utnyttjanden, behöver tiden vara längre än om det rör sig om mer begränsade licensupplåtelser. Av 1 kap. 3 § följer att bestämmelserna även tillämpas på en organisation som, utan att vara en kollektiv förvaltningsorganisation, ingår avtal som anges i 42 a § upphovsrättslagen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för avtal som ingåtts före ikraftträdandet. Övervägandena finns i avsnitt 17. Enligt första punkten träder bestämmelserna i kraft . Enligt andra punkten gäller de nya bestämmelserna bara i förhållande till avtal som ingås efter ikraftträdandet. Det innebär att i förhållande till sådana avtal som ingåtts med stöd av bestämmelserna om avtalslicens i upphovsrättslagen, gäller inte de utökade skyldigheterna enligt 1 kap. 3 §. Detsamma gäller skyldigheten att lämna information om avtal enligt 10 kap. 2 a §. 19.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2017:322) om medling i vissa upphovsrättstvister 1 § Denna lag gäller när det uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som är en förutsättning för avtalslicens enligt 42 b, 42 c, 42 d, 42 e, 42 f, eller 42 h § lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Lagen gäller också vid motsvarande tvister som kan uppkomma till följd av hänvisningarna till 42 b−42 h §§ i 45, 46, 48, 48 b, 49 och 49 a §§ lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Lagen gäller dessutom vid motsvarande tvister som kan uppkomma när avtal om exemplarframställning ska ingås med svenska radio- eller tv-företag eller när avtal om vidaresändning ska ingås med radio- eller tv-företag som verkställer utsänd- ningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Paragrafen innehåller bestämmelser om lagens tillämpningsområde. vägandena finns i avsnitt 12. I första stycket införs en hänvisning till den nya avtalslicensen för användning av verk som ingår i presspublikationer (42 h §). att medling enligt lagen kan komma i fråga också i de fall det uppkommer en tvist om ingåendet av ett sådant avtal. I andra stycket görs en hänvisning till samma avtalslicensbestämmelse men också till den nya rättigheten för framställare av presspublikationer. Det innebär att medling kan aktualiseras också vid tvister om ingåendet av avtal med avtalslicensverkan som omfattas av lagen och som avser den 1 a § Denna lag gäller också om det i andra fall än som anges i 1 § uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som gäller rätt att göra filmverk tillgängliga för allmänheten på en beställvideotjänst online. Bestämmelserna i 13 och 14 §§ om tidsbegränsade avtals fortsatta tillämpning gäller dock inte vid sådan tvist. Paragrafen, som är ny, innehåller ytterligare bestämmelser om lagens Med paragrafen genomförs delvis artikel 13 i direk- Övervägandena finns i avsnitt 10. Lagen är även tillämplig om det i andra fall än som anges i 1 § uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal om tillgängliggörande av filmverk via en beställvideotjänst på internet. En förutsättning för att lagen ska vara tillämplig med stöd av före- varande bestämmelse och medling enligt lagen ska komma i fråga är att det uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal. Det handlar om att 2021/22:278 parter som förhandlar om ett avtal inte lyckas komma överens och ingå ett avtal. I 3 § anges närmare förutsättningar om i vilket skede av en tvist en part har möjlighet att ansöka om medling enligt lagen med stöd av bestämmelsen. Lagens tillämpning med stöd av paragrafen är subsidiär i förhållande till lagens tillämpning med stöd av 1 §. Om användning av filmverk kan licensieras med stöd av någon av de andra avtalslicenserna, och avtalet avser sådan användning, är medlingslagen tillämplig med stöd av 1 § och inte förevarande paragraf. Några av lagens bestämmelser tillämpas inte vid nu aktuella tvister. Det handlar om de bestämmelser som reglerar fortsatt tillämpning av tidsbegränsade avtal i vissa fall. 3 § Om förhandlingar i fråga om ett avtal som avses i 1 eller 1 a § inte leder till att parterna ingår något avtal, får vardera parten ansöka om medling. Även den som har begärt förhandling i fråga om ett sådant avtal men fått sin begäran avvisad får ansöka om medling, under förutsättning att denne kan vara part i avtalet. Paragrafen innehåller bestämmelser om ansökan om medling. Med ändringen i paragrafen genomförs delvis artikel 13 i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 10. I bestämmelsen i första stycket läggs tvister som avses i den nya 1 a § till som sådana tvister som kan grunda rätt att ansöka om medling, om övriga förutsättningar som anges i paragrafen är uppfyllda. 5 § Domstolen ska besluta om medling, om 1.ansökan gäller en sådan tvist som anges i 1 eller 1 a §, 2.det är en sådan situation som avses i 3 §, 3.ansökan görs inom den tid som anges i 4 § andra stycket, 4.motparten, när ansökan gäller en sådan tvist som avses i 1 a §, inte motsätter sig medling, och 5.det inte finns annan särskild anledning att avslå ansökan. Även om ansökan görs som anges i 4 § andra stycket, får domstolen besluta om medling, under förutsättning att övriga villkor är uppfyllda och att inte motparten gör en invändning om att ansökan inte har gjorts inom föreskriven tid. När domstolen beslutar om medling ska den utse en medlare. Den som utses till medlare ska vara opartisk och i övrigt lämplig för uppdraget. Innan domstolen utser en medlare ska parterna ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen ska ange inom vilken tid medlingen senast ska vara avslutad. Paragrafen innehåller bestämmelser om domstolens beslut om medling. Med ändringen i paragrafen genomförs delvis artikel 13 i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 10. Av första stycket framgår under vilka förutsättningar domstolen ska bifalla en ansökan om medling. Tillägget i första punkten innebär att domstolen, för det fall övriga villkor är uppfyllda, ska besluta om medling om ansökan gäller en tvist som anges i den nya 1 a §. I dessa fall krävs det även att motparten inte motsätter sig medling för att domstolen ska besluta om det. Det framgår av den nya fjärde punkten. När lagen är tillämplig med stöd av 1 § är det förhållandet att motparten motsätter sig medling inte avgörande för om domstolen ska avslå ansökan om medling, men det kan i ett sådant fall finnas särskild anledning för domstolen att avslå ansökan enligt femte punkten. Sådan särskild anledning kan till exempel föreligga om motparten helt saknar intresse att träffa avtal med den sökande parten efter det att tidigare medlingsförsök har gjorts, se prop. 2016/17:119 s. 46. När lagen är tillämplig med stöd av 1 a § innebär det förhållandet att motparten motsätter sig medling att domstolen inte får besluta om medling. Efterföljande punkt i stycket numreras om. L 130/92 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV (EU) 2019/790 om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven /9/EG och 2001/29/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 53.1, 62 och 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)I fördraget om Europeiska unionen () föreskrivs upprättandet av en inre marknad och inrättandet av ett system som säkerställer att konkurrensen på den inre marknaden inte snedvrids. Ytterligare harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om upphovsrätt och närstående rättigheter bör bidra till uppnåendet av dessa mål. (2)De direktiv som har antagits inom området för upphovsrätt och närstående rättigheter bidrar till att den inre marknaden fungerar, ger rättsinnehavarna en hög skyddsnivå, underlättar klareringen av rättigheter och skapar en ram inom vilken verk och andra skyddade alster kan användas. Denna harmoniserade rättsliga ram bidrar till en väl fungerande inre marknad, och stimulerar innovation, kreativitet, investeringar och produktion av nytt innehåll, även i den digitala miljön, i syfte att undvika fragmentering av den inre marknaden. Det skydd som den rättsliga ramen ger bidrar också till unionens mål att respektera och främja kulturell mångfald som det gemensamma europeiska kulturarvet framhävs. Enligt artikel 167.4 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska unionen beakta kulturella aspekter i sitt handlande. (3)Den snabba tekniska utvecklingen fortsätter att förändra det sätt på vilket verk och andra skyddade alster skapas, produceras, distribueras och används. Nya affärsmodeller och nya aktörer fortsätter att växa fram. Relevant lagstiftning måste vara framtidssäkrad för att inte begränsa denna tekniska utveckling. De mål och principer som fastställs i unionens ram för upphovsrätten är fortsatt välgrundade. Det råder dock fortfarande ovisshet om rättsläget både hos rättsinnehavare och användare när det gäller vissa användningsområden, även gränsöver skridande användning, av verk eller andra alster i den digitala miljön. Enligt kommissionens meddelande av med titeln modernare och mer europeisk ram för upphovsrätten är det på vissa områden nödvändigt att anpassa och komplettera unionens nuvarande upphovsrättsliga ram, som att en hög skyddsnivå för upphovsrätt och närstående rättigheter bibehålls. Detta direktiv fastställer regler för att anpassa vissa undantag från, och inskränkningar i, upphovsrätt och närstående rättigheter till digitala och gränsöver skridande miljöer samt åtgärder för att underlätta viss licensieringspraxis framför allt, men inte uteslutande, vad gäller spridning av utgångna verk och andra skyddade alster samt onlinetillgång till audiovisuella verk över plattformar för beställvideo i syfte att säkerställa en bredare tillgång till innehåll. Det innehåller också regler för att underlätta användningen av innehåll som är fritt för var och en att använda. För att uppnå en välfungerande och rättvis marknad för upphovsrätt bör det även finnas bestämmelser om rättigheter i publikationer, om (1) EUT C 125, 21.4.2017, s. 27. (2) EUT C 207, 30.6.2017, s. 80. (3) Europarlamentets ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . Europeiska unionens officiella tidning L 130/93 situationer där leverantörer av onlinetjänster som lagrar och ger tillgång till användaruppladdat innehåll använder verk eller andra alster, om transparens i upphovsmäns och utövande konstnärers avtal, om upphovsmäns och utövande konstnärers ersättning samt om en mekanism för upphävande av de rättigheter som upphovsmän och utövande konstnärer har överlåtit exklusivt. (4)Detta direktiv grundar sig på och kompletterar bestämmelserna i de direktiv som gäller på detta område, särskilt och rådets direktiv /9/EG (4), 2000/31/EG (5), 2001/29/EG (6), 2006/115/EG (7), 2009/24/EG (8), 2012/28/EU (9) och 2014/26/EU (10). (5)Inom forskning, innovation, utbildning och bevarande av kulturarvet möjliggör den digitala tekniken nya typer av användningsområden som inte entydigt omfattas av befintliga unionsbestämmelser om undantag och inskränkningar. Dessutom skulle den frivilliga karaktären hos de undantag och inskränkningar som föreskrivs i direktiven /9/EG, 2001/29/EG och 2009/24/EG inom dessa områden kunna inverka negativt på den inre marknadens funktion. Detta är särskilt relevant vid gränsöverskridande användning, som blir allt viktigare i den digitala miljön. De befintliga undantag och inskränkningar i unionsrätten som är relevanta för vetenskaplig forskning, innovation, undervisning och bevarande av kulturarvet bör därför omprövas i ljuset av dessa nya användningsområden. Obligatoriska undantag eller inskränkningar för användning av teknik för text- och datautvinning, för illustrationer i undervisningssyfte i den digitala miljön och för bevarande av kulturarvet bör införas. De befintliga undantagen och inskränkningarna i unionsrätten bör fortsätta att gälla, även för text- och datautvinning, utbildning och bevarandeverksamhet, så länge de inte begränsar räckvidden för de obligatoriska undantag eller inskränkningar som fastställs i detta direktiv, som måste genomföras av medlemsstaterna i deras nationella rätt. Direktiven /9/EG och 2001/29/EG bör därför ändras. (6)Syftet med de undantag och inskränkningar som föreskrivs i detta direktiv är att uppnå en skälig avvägning mellan rättigheter och intressen hos upphovsmän och andra rättsinnehavare å ena sidan och hos användare å andra sidan. De kan endast tillämpas i vissa särskilda fall som inte strider mot det normala utnyttjandet av verken eller andra alster och som inte oskäligt inkräktar på rättsinnehavarnas legitima intressen. (7)Det skydd av tekniska åtgärder som fastställs i direktiv /29/EG är av största vikt för att säkerställa skydd och ett effektivt utövande av de rättigheter som beviljats upphovsmän och andra rättsinnehavare enligt unionsrätten. Detta skydd bör bibehållas som man säkerställer att användningen av tekniska åtgärder inte hindrar åtnjutandet av de undantag och inskränkningar som fastställs i detta direktiv. Rättsinnehavare bör ha möjlighet att säkerställa detta genom frivilliga åtgärder. Det bör stå dem fritt att välja lämpliga sätt att möjliggöra för dem som omfattas av de undantag och de inskränkningar som föreskrivs i detta direktiv att dra nytta av dessa. I avsaknad av frivilliga åtgärder bör medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder i enlighet med artikel 6.4 första stycket i direktiv /29/EG, även i fall där verk och andra alster tillgängliggörs genom beställtjänster. (8)Ny teknik möjliggör automatiserad datorstödd analys av informationen i digital form, t.ex. text, ljud, bild eller data, allmänt kallat text- och datautvinning. Text- och datautvinning möjliggör behandling av stora mängder information i syfte att få ny kunskap och upptäcka nya tendenser. som teknik för text- och datautvinning är vanlig inom den digitala ekonomin, råder det samsyn om att text- och datautvinning kan vara till fördel för i synnerhet forskarsamfundet och därigenom stödja innovation. Denna teknik är till fördel för (4) och rådets direktiv /9/EG av om rättsligt skydd för databaser (77, 27.3.1996, s. 20). (5) och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (”Direktiv om elektronisk handel”) (EGT L 178, , s. 1). (6) och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (EGT L 167, 22.6.2001, s. 10). (7) och rådets direktiv /115/EG av om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter (EUT L 376, 27.12.2006, s. 28). (8) och rådets direktiv /24/EG av om rättsligt skydd för datorprogram (EUT L 111, , s. 16). (9) och rådets direktiv /28/EU av om viss tillåten användning av anonyma verk (EUT L 299, 27.10.2012, s. 5). (10) och rådets direktiv /26/EU av om kollektiv förvaltning av upphovsrätt och närstående rättigheter och gränsöverskridande licensiering av rättigheter till musikaliska verk för användning på nätet på den inre marknaden (EUT L 84, 20.3.2014, s. 72). L 130/94 Europeiska unionens officiella tidning universitet och andra forskningsorganisationer samt kulturarvsinstitutioner, eftersom dessa också skulle kunna bedriva forskning inom ramen för sin huvudsakliga verksamhet. I unionen är dock sådana organisationer och institutioner osäkra om rättsläget vad gäller i vilken omfattning de kan utföra text- och datautvinning av innehåll. I vissa fall kan text- och datautvinning omfatta handlingar som skyddas av upphovsrätt, av sui generis-skydd för databaser, eller båda delarna, särskilt mångfaldigande av verk eller andra alster eller utvinning av innehåll från en databas, eller båda delarna, vilket till exempel inträffar när data normaliseras inom ramen för text- och datautvinning. Om det inte finns något undantag eller någon inskränkning som kan tillämpas krävs ett tillstånd från rättsinnehavarna att utföra sådana handlingar. (9)Text- och datautvinning kan också utföras med avseende på enkla fakta eller data som inte är upphovsrätts skyddade, och i dessa fall krävs inget tillstånd enligt upphovsrättslagstiftningen. Det kan också förekomma fall av text- och datautvinning som inte inbegriper mångfaldigande eller där mångfaldigandet omfattas av det obligatoriska undantag för tillfälliga former av mångfaldigande som föreskrivs i artikel 5.1 i direktiv /29/EG, vilket bör fortsätta att gälla för text- och datautvinningsteknik som inte omfattar kopiering som går utöver tillämpningsområdet för det undantaget. (10)Unionslagstiftningen föreskriver vissa undantag och inskränkningar som omfattar användning för forskningsändamål vilka kan vara tillämpliga på text- och datautvinning. Dessa undantag och inskränkningar är dock frivilliga och inte helt anpassade till användningen av teknik inom vetenskaplig forskning. Om forskare har laglig tillgång till innehåll, exempelvis genom prenumerationer på publikationer eller licenser för öppen tillgång, skulle villkoren i licenserna dessutom kunna undanta text- och datautvinning. Eftersom forskning i allt högre grad utförs med hjälp av digital teknik finns det en risk för att unionens konkurrensposition på forskningsområdet blir lidande, om inte åtgärder vidtas för att komma till rätta med ovissheten om rättsläget när det gäller text- och datautvinning. (11)Denna ovisshet om rättsläget när det gäller text- och datautvinning bör åtgärdas genom ett obligatoriskt undantag för universitet och andra forskningsorganisationer samt för kulturarvsinstitutioner från den exklusiva rätten till mångfaldigande och också från rätten att förbjuda utvinning av innehåll från en databas. I enlighet med unionens befintliga forskningspolitik, som uppmuntrar universitet och forskningsinstitut att samarbeta med den privata sektorn, bör forskningsorganisationer också omfattas av ett sådant undantag när deras forskning sker genom offentlig-privata partnerskap. Forskningsorganisationer och kulturarvsinstitutioner bör fortsättningsvis omfattas av det undantaget, men de bör även kunna förlita sig på sina privata partner när det gäller att utföra text- och datautvinning, också med hjälp av deras tekniska verktyg. (12)Forskningsorganisationer i hela unionen omfattar ett brett spektrum av enheter vars främsta mål är att bedriva vetenskaplig forskning eller att göra det i kombination med att tillhandahålla utbildningstjänster. Termen vetenskaplig forskning bör med avseende på tillämpningen av detta direktiv anses omfatta såväl naturvetenskaplig som humanistisk forskning. Eftersom enheterna är av så olika slag är det viktigt att ha en gemensam syn på forskningsorganisationer. De bör till exempel, förutom universitet och andra institutioner för högre utbildning och deras bibliotek, även omfatta enheter som forskningsinstitut och sjukhus som bedriver forskning. Trots olika juridiska former och strukturer har forskningsorganisationer i medlemsstaterna rent allmänt det gemensamt att de agerar antingen på icke vinstdrivande grund eller inom ramen för ett uppdrag i det allmännas intresse som erkänns av staten. Ett sådant uppdrag i det allmännas intresse skulle exempelvis kunna återspeglas genom offentlig finansiering eller genom bestämmelser i nationell lagstiftning eller offentliga upphandlingskontrakt. I motsats till detta bör organisationer över vilka kommersiella företag har ett avgörande inflytande som tillåter dessa företag att utöva kontroll på grund av strukturella faktorer, till exempel deras egenskap av aktieägare eller medlemmar, vilket skulle kunna leda till förmånstillträde till forskningsresultaten, inte betraktas som forskningsor ganisationer i den mening som avses i detta direktiv. (13)Kulturarvsinstitutioner bör anses omfatta såväl offentliga bibliotek och museer, oavsett vilken typ av verk eller andra alster som de innehar i sina permanenta samlingar, som arkiv och institutioner för film- eller ljudarvet. De bör även anses inbegripa bland annat nationalbibliotek och nationalarkiv, samt, när det gäller deras arkiv och offentligt tillgängliga bibliotek, utbildningsanstalter, forskningsorganisationer och allmännyttiga sändarföretag. Europeiska unionens officiella tidning L 130/95 (14)Forskningsorganisationer och kulturarvsinstitutioner, inbegripet personer som är knutna till dessa, bör omfattas av undantaget för text- och datautvinning när det gäller innehåll som de har laglig tillgång till. Laglig tillgång bör förstås som att det omfattar tillgång till innehåll baserat på en policy för öppen tillgång eller genom avtal mellan rättsinnehavare och forskningsorganisationer eller kulturarvsinstitutioner, såsom prenumerationer, eller på annat lagenligt sätt. I fall av prenumerationer som tecknats av forskningsorganisationer eller kulturarvsinstitutioner bör till exempel de personer som är knutna till dessa och som omfattas av dessa prenumerationer anses ha laglig tillgång. Laglig tillgång bör även omfatta innehåll som är fritt tillgängligt online. (15)Forskningsorganisationer och kulturarvsinstitutioner kan i vissa fall, till exempel för efterföljande kontroll av resultat från vetenskaplig forskning, behöva behålla de kopior som framställs i enlighet med undantaget för utförande av text- och datautvinning. I sådana fall bör kopiorna förvaras i en säker miljö.