prop · H903136d2 · 2022-01-01 00:00:00 — Denna förutsätt- ning bör framgå av lagtexten, förslagsvis genom en hänvisning till Avd. 1 i bilagan till kommissionens rekommendation 2003/361/EG av om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag. 1 kap. 11 § I paragrafen ges bestämmelser om att regeringen vid krig eller krigsfara eller om det råder sådana ”utomordentliga förhållanden” som är föran- ledda av att det är krig utanför gränser etc. får meddela vissa typer av föreskrifter. Orden ”utomordentliga förhållanden” kan leda tankarna fel med hänsyn till den betydelseförändring av ordet ”utomordentliga” som Visserligen finns uttrycket fortfarande kvar i (se 21 kap. 1 §), men i senare lagstiftning har ordet ”extraordinära” använts i stället. Här kan hänvisas till 15 kap. 6 § RF. Lagrådet anser att formule- ringen i regeringsformen bör användas (samt att också bör anpassas till detta mera träffande uttryckssätt). Även i denna paragraf aktualiseras frågan, om ”elektroniska kommunikationsnät och elektroniska kommunikationstjänster” utgör ”radioanvändning”. Lagrådet får hänvisa till det som sägs vid 1 kap. 2 §. 1 kap. 12 § I paragrafen ges regleringsmyndigheten vissa befogenheter. I den föreslag- na lagtexten blir det emellertid i någon mån oklart om ”av särskild betydelse från allmän synpunkt” tar sikte endast på elektroniska kom- munikationstjänster eller också på elektroniska kommunikationsnät. En formulering som är tydlig är denna: får ålägga den som tillhandahåller sådana elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikations- tjänster som är av särskild betydelse från allmän synpunkt att på visst sätt beakta totalförsvarets behov av elektronisk kommunikation under höjd beredskap. 2 kap. 1 och 2 §§ De två första paragraferna i 2 kap. handlar om en och samma sak, nämligen huvudregeln att allmänna elektroniska kommunikationsnät som vanligen tillhandahålls mot ersättning och allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster får tillhandahållas endast efter anmälan till tillståndsmyndigheten samt undantag från denna huvudregel. Paragraferna bör därför lämpligen slås samman till en. Efter vissa språkliga justeringar bör 2 kap. 1 § ges följande lydelse. Allmänna elektroniska kommunikationsnät som vanligen tillhandahålls mot ersättning eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikations- tjänster får tillhandahållas endast efter anmälan till tillsynsmyndigheten. Första stycket gäller inte 1.nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster, eller 2.verksamhet som består enbart i överföring av signaler via tråd för utsändning till allmänheten av program som avses i 1 kap. 2 § yttrande- frihetsgrundlagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om ytterligare undantag från kravet på anmälan. Detta betyder att nuvarande 3 och 4 §§ bör betecknas 2 respektive 3 §. 3 kap. 8 § I förslaget till lagtext sägs att om tillståndsprövningen inom ett frekvens- område bör ske efter ett förfarande med allmän inbjudan till ansökan, så 2021/22:136 Bilaga 7 2021/22:136 Bilaga 7 får tillstånd i det frekvensutrymmet beviljas endast efter ett sådant förfarande. Som paragrafen är formulerad utgör den ett cirkelresonemang. Den behöver därför skrivas annorlunda. Lagrådet föreslår följande lydelse. Trots att förutsättningarna i 6 § för beviljande av tillstånd är uppfyllda får regleringsmyndigheten, om den bedömer att det är lämpligt, besluta att tillståndsprövningen inom ett frekvensutrymme ska ske efter en allmän inbjudan till ansökan. 4 kap. 10 § I andra stycket i lagrådsremissen föreskrivs att Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldigheten enligt första stycket och om undantag från skyldigheten. I motsvarande bestämmelse i 5 kap. 7 § LEK finns ett liknande bemyndigande, men det uttrycks på följande sätt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. på vilket sätt skyldigheterna ska fullgöras, 2. undantag från skyldigheterna, etc. Vid införandet av den paragrafen i LEK hade det föreslagits en annan lydelse (s. 556). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om i vilken utsträckning och på vilket sätt krav enligt första stycket skall fullgöras. Lagrådet uttalade då (prop. 2002/03:110 s. 598) att det vore att föredra om också omfattningen av kraven lades fast i lagen med en möjlighet för regeringen att i vissa preciserade fall medge undantag från dem. Detta ledde till att regeringen ändrade lydelsen till i sak samma innehåll som den har i dagens LEK. föreslås att bemyndigandet ska utvidgas till att gälla ”föreskrifter om skyldigheten” samt om undantag. Någon precisering av vad dessa föreskrifter ska få innehålla finns inte på annat sätt än att det i författningskommentaren står att det kan gälla t.ex. vilka nummer som avses samt undantag. Det vore önskvärt att gränserna för regeringens föreskriftsrätt tydliggjordes i det fortsatta lagstiftningsarbetet. 5 kap. 8 § I den föreslagna paragrafens andra stycke anges att regleringsmyndigheten får ålägga ett företag som har ett betydande inflytande på en marknad även andra skyldigheter avseende tillträde än de som anges i 5 kap. Nya LEK, om det finns synnerliga skäl och åtgärden har godkänts av Europeiska En lagstiftningsåtgärd av detta slag öppnar för ingripande med icke lagreglerade åtgärder mot enskilda. Normalt måste en sådan Med hänsyn till att det krävs att åtgärden har godkänts av Europeiska kommissionen och att regleringen följer av EU-direktivet får förslaget emellertid godtas. Både det förhållandet att det ska krävas synnerliga skäl och att den allmänna proportionalitetsprincipen ska tillämpas torde innebära att bestämmelsen blir tillämplig bara i sällsynt Rubriken före 5 kap. 12 § Det framstår inte som alldeles korrekt att, vilket sker i flera paragrafer i 5 kap., hänvisa till ”beslut enligt 8 §” eftersom de beslut som avses inte ska fattas enligt 8 § utan enligt föreskrifterna i 12–21 §§. före 12 § ändras till ”Skyldigheter som får åläggas med stöd av 8 §” kan, enligt Lagrådets bedömande, uttryckssättet ”beslut enligt 8 §” godtas. 5 kap. 25 § Bestämmelsen syftar, tillsammans särskilt med 24 §, till att främja konkurrensen i slutkundsledet. En vertikalt integrerad operatör får för detta ändamål åläggas att organisatoriskt avskilja sina olika verksamheter från I paragrafens sista mening anges att det får ställas upp villkor om att verksamheterna ska stå under oberoende ledning. Att en ledning är oberoende måste, för att vara begripligt, gälla i förhållande till något annat Därför föreslår Lagrådet att meningen får följande lydelse. Det får också ställas upp villkor om att de avskilda verksamheterna ska stå under en ledning som är oberoende i förhållande till operatörens 5 kap. 30 § Tillsammans med 28 och 29 §§ reglerar paragrafen befogenheten för regleringsmyndigheten att ålägga någon som äger ledningar i ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät en skyldighet att ge andra företag tillträde till nätet fram till det första utlopps- eller förgreningsstället. i 30 § innehåller en inskränkning i dessa befogenheter i förhållande till ett Denna inskränkning ska dock inte gälla om det nät som skyldigheten avser är offentligt finansierat. Vad som avses med ”offentligt finansierat” är dock oklart. har direktivet (se skäl 155 där det talas om tillhandahållare som tar emot offentliga medel) styrt formuleringen. På s. 224 i remissen anges att det får överlämnas till rättstillämpningen att tolka innebörden av ”offentligt finansierat”, bl.a. i de fall som det rör sig om delfinansiering. Lagrådet konstaterar att innebörden av ”offentligt finansierat” bör redas Åtminstone bör frågan behandlas mera ingående i den kommande propositionen än som har skett och ytterligare vägledning ges. 2021/22:136 Bilaga 7 5 kap. 44 och 45 §§ I 44 § föreskrivs en skyldighet för offentliga organ att på begäran ge operatörer tillträde exempelvis till byggnader som det offentliga organet äger för installation av teknisk utrustning. Vad som närmare avses med ett offentligt organ anges emellertid inte. Saken behöver enligt Lagrådets mening klarläggas. En möjlighet är då att lagstiftaren i 44 § använder sig av ordet ”myndighet” och sedan, i en särskild paragraf efter 45 § lägger in en definition av vilka rättssubjekt som i sammanhanget ska jämställas med myndigheter. Då skulle den terminologi som finns i lagen (2016:1145) om offentlig upphandling kunna användas; se 18 och 22 §§ i den lagen. I så fall skulle den nya 46 § lyda som följer. Vid tillämpningen av 44 och 45 §§ ska med myndighet jämställas den som enligt lagen (2016:1145) om offentlig upphandling är upphandlan- de myndighet. Lagtexten i 44 § första stycket bör ges följande lydelse. En myndighet ska, på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor, på begäran ge en operatör tillträde till byggnader, anläggningar och föremål som myndigheten äger och som är tekniskt lämpliga för installation av trådlösa accesspunkter med kort räckvidd eller som behövs för anslutning av sådana accesspunkter till ett stamnät. Den som lämnar tillträde ska söka sådana tillstånd som krävs för att tillträdet ska kunna realiseras och som operatören själv inte kan söka. Motsvarande justeringar bör göras i 45 §. 6 kap. 1 § Paragrafen innehåller grundläggande regler avseende tillhandahållande av s.k. samhällsomfattande tjänster. Den föreslagna lagtexten är tämligen svårläst. Detta har sin grund i att alltför mycket har lagts in i den föreslagna paragrafens första stycke. Enligt Lagrådets uppfattning finns det utrymme för förbättringar av texten. Dessutom bör läsbarheten ökas genom att reglerna i paragrafen tas upp i tre olika stycken. Lagrådet föreslår följande lydelse. Om det behövs för att tillgång till samhällsomfattande tjänster till ett överkomligt pris ska kunna säkerställas, får regleringsmyndigheten besluta om en skyldighet för den som bedöms lämplig för det att tillhandahålla sådana tjänster för att tillgodose varje rimlig begäran från slutanvändare om tillgång till tjänsterna. Med en samhällsomfattande tjänst avses en adekvat internetanslutnings- tjänst eller en talkommunikationstjänst i en fast nätanslutningspunkt i en stadigvarande bostad eller i ett fast verksamhetsställe. får utse ett eller flera företag som ska säkerställa sådan tillgång i hela eller en del av landet. En skyldighet får inte vara oskäligt betungande för ett utsett företag. 7 kap. 27 § Paragrafen gäller för det fallet att den som tillhandahåller en konsument en internetanslutningstjänst eller en allmänt tillgänglig nummerbaserad interpersonell kommunikationstjänst ingår ett nytt avtal med konsumenten om ytterligare tjänster eller om terminalutrustning. I ett sådant fall får tillhandahållaren – enligt den föreslagna lagtexten – inte ställa upp villkor som innebär en förlängning av den ursprungliga avtalstiden för tjänsten, om inte konsumenten uttryckligen har samtyckt till det. Regeln har samband med föreslagna 7 kap. 8 §. I den bestämmelsen talas det emellertid om bindningstid. Som Lagrådet förstår det ska den här paragrafen också gälla bindningstid. 8 kap. 1 § I paragrafen anges att den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunika- tionstjänst ska vidta ändamålsenliga och proportionella tekniska och organisatoriska åtgärder för att på ett lämpligt sätt hantera risker som hotar säkerheten i nät och tjänster. Med uttrycket ”säkerheten i nät och tjänster” avses det som i 1 kap. 7 § är definierat som säkerhet i nät och tjänster, dvs. elektroniska kommunikationsnäts och elektroniska kommunikations- tjänsters förmåga att vid en viss tillförlitlighetsnivå motstå händelser som undergräver tillgängligheten, autenticiteten, riktigheten eller konfidentiali- teten hos nätet eller tjänsterna, hos lagrade, överförda eller behandlade uppgifter eller hos de närliggande tjänster som erbjuds genom eller är tillgängliga via dessa elektroniska kommunikationsnät eller elektroniska kommunikationstjänster. För att den som läser lagen ska förstå att det bakom det tämligen alldagliga uttrycket säkerheten i nät och tjänster döljer sig ett specificerat begrepp bör han eller hon på något sätt upplysas om detta. Läsaren behöver också informeras om hur uttrycket i den föreslagna paragrafens andra stycke ”säkerställa en säkerhetsnivå” förhåller sig till den angivna definitionen. (Lagrådet uppfattar det så, att med ordet ”säkerhetsnivå” här avses nivån på ”säkerheten i nät och tjänster”.) Besked om vad som avses kan lämnas i författningskommentaren, men med fördel också genom åtminstone en antydan i lagtexten. En invändning mot att i lagtexten förklara att ”säkerheten i nät och tjänster” är ett tidigare i lagen definierat begrepp är förstås att det i Nya LEK finns också andra definitioner som utgörs inte av endast enstaka ord – såsom ”abonnent”, ”internetåtkomst” och ”mikroföretag” – utan av flera ord tillsammans. Exempel på det sistnämnda är ”harmoniserat frekvensutrymme”, ”inter- personell kommunikationstjänst” och ”allmänt elektroniskt kommunika- tionsnät”. I förhållande till uttrycket ”säkerhet i nät och tjänster” framstår emellertid dessa termer som tydligt ”tekniska”, vilket innebär att det blir naturligt att söka efter en definition av dem. 2021/22:136 Bilaga 7 2021/22:136 Bilaga 7 Lagrådet föreslår att lagtexten – efter vissa andra smärre justeringar – ges följande lydelse. Den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst ska vidta ändamålsenliga och proportionella tekniska och organisatoriska åtgärder för att på ett lämpligt sätt hantera risker som hotar vad som enligt 1 kap. 7 § avses med säkerheten i nät och tjänster. Åtgärderna ska säkerställa en nivå på säkerheten i nät och tjänster som är lämplig i förhållande till riskerna. Åtgärder ska vidtas särskilt för att förebygga och minimera säkerhetsincidenters påverkan på användare och på andra nät och tjänster. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela 1.ytterligare föreskrifter om säkerhetsåtgärderna, och 2.föreskrifter om undantag från skyldigheten att vidta sådana åtgärder. 8 kap. 4 § I den föreslagna paragrafen anges vad den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst ska informera användare om vid ”ett konkret och betydande hot om en säkerhetsincident”. Enligt Lagrådet uttrycks detta bättre om man skriver ”en konkret och betydande fara för en säkerhetsincident” eller ”ett konkret och betydande hot om att en säkerhetsincident ska inträffa”. 8 kap. 6 § Bestämmelsen innehåller föreskrifter om skyldigheter att vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder i syfte att säkerställa skyddet för uppgifter som behandlas. Paragrafen skulle vinna på att styckeindelas på ett annat sätt än enligt förslaget. I den nuvarande lagtexten (se 6 kap. 3 § första stycket LEK) talas om att åtgärderna ska ”vara ägnade” att säkerställa en hög säkerhetsnivå, dvs. de ska (typiskt sett) duga för det ändamålet. Den föreslagna justeringen av paragrafen där det i stället anges att åtgärderna ska ”syfta till” att säkerställa en sådan säkerhetsnivå innebär en ganska påtaglig förändring av paragrafens innebörd. Det finns inget i allmänmotiveringen eller författningskommentaren som tyder på att denna förändring har varit avsedd. Mot den bakgrunden bör man i lagtexten återgå till den nuvarande skrivningen (”ägnad att”). Lagrådet föreslår följande lydelse. Den som tillhandahåller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunika- tionstjänst ska vidta lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa att uppgifter som behandlas i samband med tillhanda- hållandet av tjänsten skyddas. Den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla motsvarande skydd i nätet. Åtgärderna ska vara ägnade att säkerställa en nivå på säkerheten som, med hänsyn till tillgänglig teknik och kostnaderna för att genomföra åtgärderna, är anpassad till risken för integritetsincidenter. Sista stycket av paragrafen bör vara oförändrat. Den föreslagna rubriken till 9 kap. lyder: ”Behandling av trafikuppgifter och integritetsskydd”. Uppenbarligen är det inte avsett att ”behandling av” ska syfta också på integritetsskydd. Så något missförstånd kan knappast uppstå. Men enligt Lagrådet bör rubriken ändå lyda: ”Behandling av trafikuppgifter samt integritetsskydd”. 9 kap. 1 § I paragrafen föreskrivs att den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunika- tionstjänst som huvudregel ska, under förutsättning att sådana trafik- uppgifter som har lagrats eller behandlats på något annat sätt avser användare som är fysiska personer eller abonnenter, utplåna eller avidentifiera uppgifterna när de inte längre behövs för överföring av ett elektroniskt meddelande. Bestämmelsen anger också i vilka fall som undantag från detta gäller. Lagtexten har blivit alltför ”massiv”. Den bör styckeindelas och även i övrigt justeras. Lagrådet föreslår följande lydelse. Den som tillhandahåller ett allmänt elektroniskt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst ska utplåna eller avidentifiera trafikuppgifter som har lagrats eller behandlats på något annat sätt när de inte längre behövs för överföring av ett elektroniskt meddelande. Detta gäller under förutsättning att uppgifterna avser användare som är fysiska personer eller abonnenter. Första stycket avser inte uppgifter som sparas för sådan behandling som anges i 2, 15, 19 eller 21 § eller om uppgifterna behövs för en sådan behandling som är tillåten enligt och rådets förordning (EU) 2021/1232 av om ett tillfälligt undantag från vissa bestämmelser i direktiv /58/EG vad gäller användning av teknik hos tillhandahållare av nummeroberoende interpersonella kommunikationstjänster för behandling av person- uppgifter och andra uppgifter i syfte att bekämpa sexuella övergrepp mot barn på nätet. 9 kap. 13 § Den föreslagna paragrafen innehåller regler om vad den som tillhanda- håller nummerpresentation måste erbjuda. Bl.a. ska den anropande abonnenten ges möjlighet att på ett enkelt sätt och kostnadsfritt ”vid rimlig 2021/22:136 Bilaga 7 användning av funktionen” förhindra nummerpresentationen vid Lagrådet kan konstatera att denna begränsning av möjligheten att förhindra nummerpresentationen vid inkommande samtal har gjorts på- Under det fortsatta lagstiftningsarbetet bör det vara en strävan att åtminstone något precisera vad som avses med en icke rimlig användning av funktionen. 9 kap. 26 och 29 §§ Se Lagrådets synpunkter i inledningen under rubriken om norm- 9 kap. 31 § Den föreslagna paragrafen föreskriver tystnadsplikt för den som i samband med tillhandahållande av ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst som inte är en nummeroberoende interpersonell kommunikationstjänst har fått del av eller tillgång till en uppgift om abonnemang, innehållet i ett elektroniskt meddelande eller en annan uppgift som angår ett särskilt elektroniskt meddelande. Lagrådet har ingen invändning i sak mot förslaget, men anser att lagtexten inte motsvarar de krav på god svenska som ska ställas på en text av detta Lagrådet föreslår att paragrafen i stället ges följande lydelse. Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst som inte är en nummeroberoende interpersonell kommunikationstjänst, får inte obehörigen föra vidare eller utnyttja det som han eller hon i samband med tillhandahållandet har fått del av eller tillgång till i form av 1. en uppgift om abonnemang, 2. innehållet i ett elektroniskt meddelande, eller 3. en annan uppgift som angår ett särskilt elektroniskt meddelande. Tystnadsplikt som följer av första stycket gäller inte i förhållande till den som har tagit del i utväxlingen av ett elektroniskt meddelande eller som på något annat sätt har sänt eller tagit emot ett sådant meddelande. Tystnadsplikt som följer av första stycket 1 och 3 gäller inte heller i förhållande till innehavaren av ett abonnemang som har använts för ett Rubriken till 11 kap. Eftersom kapitlet innehåller bestämmelser också om tvistlösning bör rubriken utformas annorlunda. En alternativ formulering är Tillsyn och En annan är Tillsyn m.m. 11 kap. 18 § Paragrafen behandlar tvister som har hänskjutits till tillsynsmyndigheter i olika medlemsstater inom EU. Enligt första stycket krävs då att tillstånds- myndigheten inte får avgöra ett ärende förrän Berec har yttrat sig. Men om ärendet brådskar med hänsyn till intresset av att trygga konkurrensen eller skydda slutanvändarnas intressen, får dock beslut meddelas att gälla till dess något annat bestäms. I författningskommentaren står att paragrafen motsvarar delvis 7 kap. 13 § LEK. I fråga om förarbeten finns det en hänvisning till prop. 2010/11:115 s. 141 f. och 189. Genom bestämmelsen i 7 kap. 13 § LEK genomfördes artikel 21 i ramdirektivet. Artikel 21 i ramdirektivet hade följande lydelse när bestämmelsen infördes i 7 kap. 13 § LEK (se prop. 2010/11:115 s. 142, 189, 218 och 335). När en sådan begäran har lämnats in till Berec ska varje nationell regleringsmyndighet som har behörighet i någon del av tvisten invänta Berecs yttrande innan den vidtar åtgärder för att lösa tvisten, utan att detta påverkar de nationella regleringsmyndigheternas möjlighet att vid behov vidta brådskande åtgärder. Genom bestämmelsen här i 11 kap. 18 § ska emellertid artikel 27 i det nu aktuella EU-direktivet genomföras. Den artikeln lyder (punkt 4). Den eller de berörda nationella regleringsmyndigheterna ska invänta Berecs yttrande innan de vidtar någon åtgärd för att lösa tvisten. Under exceptionella omständigheter, om det finns ett trängande behov av att trygga konkurrensen eller skydda slutanvändares intressen, får vilken som helst av de behöriga nationella regleringsmyndigheterna, antingen på parternas begäran eller på eget initiativ, anta interimistiska åtgärder. Det måste ifrågasättas om den valda lydelsen ”om ärendet brådskar” lever upp till det nuvarande direktivets lydelse. 12 kap. 3 § Som Lagrådet tidigare noterat (jfr Lagrådets yttrande över lagrådsremissen Anpassningar till EU:s förordningar om medicin- teknik – del 2) kan det – om det anses nödvändigt att reglera ne bis in idem- problematiken (jfr avsnitt 21.7 i remissen) – invändas mot att bestämmelsen behandlar frågan om när det på grund av vite föreligger hinder mot utdömande av sanktionsavgift, men inte den omvända situationen, dvs. i vilken utsträckning som sanktionsavgift utgör hinder mot föreläggande eller utdömande av vite. Eftersom det rör sig om en mer generell frågeställning och motsvarande reglering också finns i annan lagstiftning kan Lagrådet ha viss förståelse för om saken inte övervägs här utan i ett annat och mera allmänt sammanhang. Det är emellertid olyckligt att lagstiftningen endast delvis ger svar på de frågor som kan uppstå. Lagrådet vill också väcka frågan om det inte behövs en motsvarighet till 12 kap. 3 § i 13 kap. 2021/22:136 Bilaga 7 2021/22:136 1.2 Övriga lagförslag Bilaga 7 Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsminister , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 2021/22:136 Genomförande av direktivet om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation.