prop · H903139 · 2022-03-01 00:00:00 — företag som är etablerade i utföra delegerade uppgifter som rör När det gäller signatärer av världsantidopningskoden som inte är etablerade i , t.ex. andra nationella antidopnings- organisationer och andra internationella specialidrottsförbund, samt serviceföretag som inte är etablerade i är den föreslagna lagen endast tillämplig om de behandlar personuppgifter i . Det förekommer ändamålsbestämmelser som avser handläggning av ärenden i flera andra registerförfattningar, bl.a. 6 § domstolsdatalagen (2015:728) och 11 § utlänningsdatalagen (2016:27). handläggning omfattar bl.a. beslutsfattande. Det saknas enligt regeringen anledning att i lagen förtydliga att handläggning av dopningsförseelser kan omfatta ett bestraffningsförfarande och beslut om avstängning. Föreningar och förbund som är anknutna till RF är skyldiga att på begäran av bl.a. Antidoping , och Riksidrotts- nämnden lämna uppgifter och avge yttranden i ärenden om dopningsförseelser (se 8 kap. 5 § 6 och 11 kap. 3 a § 8 i ). Vidare kan föreningar och förbund i världsantidopningskoden ha motsvarande skyldigheter i förhållande till Prop. 2021/22:139 sitt internationella specialidrottsförbund. Föreningar och förbund kan således behöva behandla personuppgifter för att tillhandahålla information i ärenden om dopningsförseelser. Det är tveksamt om en sådan åtgärd faller in under ändamålet handläggning av ärenden om dopningsförseelser. Regeringen anser därför att det bör förtydligas att personuppgifter även ska få behandlas i idrottens antidopningsarbete om det är nödvändigt för att tillhandahålla information i ärenden om dopningsförseelser. Enligt världsantidopningskoden har en nationell antidopningsorganisation, för del Antidoping , och ett internationellt specialidrottsförbund i vissa fall rätt att överklaga ett annat organs beslut i ärenden om dopningsförseelser. Det framgår inte klart av utredningens förslag att personuppgifter får behandlas i ett sådant fall. Regeringen anser därför att det bör förtydligas att personuppgifter även ska få behandlas i idrottens antidopningsarbete om det är nödvändigt för att överklaga beslut i ärenden om dopningsförseelser. 8.2.6Ändamål som rör underrättelsearbete Regeringens förslag: Personuppgifter ska få behandlas i idrottens antidopningsarbete om det är nödvändigt för att inhämta, bearbeta, analysera och delge information som gäller möjliga dopningsförseelser. och internationella specialidrottsförbund som är etablerade i och är signatärer av världsantidopningskoden ska få behandla personuppgifter enligt första stycket. Andra organ som lagen är tillämplig på ska dock få behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillhandahålla eller ett internationellt specialidrottsförbund som är signatär av världsantidopningskoden information som behövs i deras verksamhet enligt första stycket. Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen föreslår dock att endast den dåvarande nationella antidopningsorganisationen ska få behandla personuppgifter för ändamål som rör underrättelsearbetet och att andra organ som lagen är tillämplig på endast ska få behandla personuppgifter för att tillhandahålla information som RF behöver i sin underrättelseverksamhet. Remissinstanserna: De flesta instanser tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. framför dock generell kritik mot förslaget till ändamålsbestämmelse, se avsnitt 8.2.1. Världsantidopningsbyrån () menar att behandling av personuppgifter i underrättelsearbetet inte bör begränsas till RF då även andra aktörer som omfattas av världsantidopningskoden är skyldiga att bedriva sådant arbete. Skälen för regeringens förslag: Antidoping , internationella specialidrottsförbund och andra signatärer som utför dopningskontroller ska även bedriva en slags underrättelseverksamhet i syfte att motverka och upptäcka dopningsförseelser. Bestämmelser om detta finns i artikel 5.7 i världsantidopningskoden och artikel 11 i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning, se avsnitt 4.4.1. Signatärerna ska säkerställa att de kan få tag i eller ta emot information från alla tillgängliga källor, bl.a. idrottsutövare, allmänheten och Organen ska se till att de i samband med mottagandet kan bedöma informationens relevans och riktighet. också sammanställa och analysera informationen för att identifiera mönster, trender och förhållanden som kan hjälpa dem att utveckla effektiva antidopningsstrategier eller i ett särskilt fall bedöma om det finns anledning att utreda om en dopningsförseelse har begåtts. ska användas för att utarbeta dopningskontrollplaner, fastställa när riktade dopningskontroller ska genomföras och skapa filer med information som underlag för utredning av dopningsförseelser. Organen ska också anta policyer och förfaranden för att dela information med andra antidopningsorganisationer, rättsväsendet och vissa andra myndigheter. De ska vidare anta policyer och förfaranden för att säkerställa att informationen behandlas säkert och konfidentiellt. Antidoping utför ett underrättelsearbete med stöd av världsantidopningskoden och dess internationella standarder samt interna Bolaget tar emot, analyserar och bearbetar tips som kommer in via e-post eller hemsidan . Det förekommer även att tips lämnas via muntliga källor. Tips kan gälla t.ex. misstankar om att en lagkamrat eller föreningsmedlem använder dopningsmedel. hämtar också in information från öppna källor på internet, såsom tidningsartiklar och sociala medier. Vidare hämtas brottmålsdomar in. Regeringen ansluter sig till utredningens förslag att personuppgifter ska få behandlas i idrottens antidopningsarbete om det är nödvändigt för att samla in, bearbeta, analysera och delge information som rör möjliga Regeringen har valt begreppet ”dopningsförseelser” (jfr 8 § första stycket 4 i lagförslaget) i stället för ”förseelser mot Detta innebär inte någon skillnad i sak i förhållande till utredningens förslag. Underrättelsearbetet i antidopningsverksamheten har stora likheter med det underrättelsearbete som utförs inom polisen. Arbetet får, som utredningen konstaterar, anses vara särskilt integritetskänsligt och det är viktigt att den föreslagna lagen inte öppnar upp för mer behandling än vad som är nödvändigt för att antidopningsarbetet enligt världsantidopnings- koden ska kunna utföras. I utför alltså Antidoping i sin egenskap av nationell antidopningsorganisation ett underrättelsearbete i enlighet med världsantidopningskoden och de internationella standarderna. internationella specialidrottsförbund som är etablerade i och är signatärer av koden utföra ett motsvarande arbete här. framhåller att även andra aktörer som omfattas av koden kan vara skyldiga att utföra ett sådant arbete. Signatärer som inte är etablerade i , t.ex. andra länders nationella antidopningsorganisationer och andra internationella specialidrottsförbund, kan förvisso också vara skyldiga att bedriva ett underrättelsearbete. Den föreslagna lagen är dock endast tillämplig när dessa aktörer behandlar personuppgifter i . Det framgår inte av utredningens betänkande att några andra signatärer än Antidoping och internationella specialidrottsförbund som är etablerade i bedriver underrättelsearbete här. den aktuella ändamålsbestämmelsen därför begränsas till att vara tillämplig för Antidoping samt internationella specialidrotts- Prop. 2021/22:139 förbund som är etablerade i och är signatärer av koden. Som utredningen konstaterar bör dock även andra organ som omfattas av lagen, t.ex. föreningar och förbund som är anknutna till RF, få behandla personuppgifter om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som Antidoping behöver i underrättelsearbetet. Det är nämligen ofta på föreningsnivå som dopning avslöjas. Det är således viktigt att sådan information kan lämnas till Antidoping . Nationella specialidrottsförbund som är anknutna till RF är dock även skyldiga att lämna information om möjliga dopningsförseelser till sitt internationella specialidrottsförbund (se artikel 20.3.8 i koden, 11 kap. 4 § 7 och 13 kap. 6 § i samt artikel 18.7 i Idrottens antidopingreglemente). Detsamma kan gälla förbund i som inte är anslutna till RF men till ett internationellt specialidrottsförbund som är signatär av koden. Lagen bör därför även möjliggöra att personuppgifter kan behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som sådana internationella specialidrottsförbund behöver i underrättelsearbetet. Då underrättelsearbetet är särskilt integritetskänsligt bör det vara kringgärdat av skyddsåtgärder. En sådan skyddsåtgärd kan bestå av en särskild gallringsbestämmelse (se avsnitt 10.2 och 10.3). En annan kan utgöras av en åtkomstregel som innebär att endast personal som har behov av uppgifterna får behandla dessa (se avsnitt 11.2). Vidare kommer en bestämmelse som tar sikte på lagöverträdelser att få särskild relevans när det gäller personuppgiftsbehandling i underrättelsearbetet (se avsnitt 8.6). Det är också, på samma sätt som vid annan behandling enligt lagen, viktigt att behandling av personuppgifter som sker i detta arbete utförs på ett sätt som beaktar dataskyddsförordningens grundläggande principer om bl.a. uppgiftsminimering. 8.2.7Ändamål som rör utbildning och forskning Regeringens bedömning: Det behövs ingen bestämmelse om att personuppgifter ska få behandlas i idrottens antidopningsarbete för ändamål som rör utbildning och forskning. Utredningens bedömning: Utredningen har inte uttryckligen gjort någon sådan bedömning. Remissinstanserna: () m.fl. framför att personuppgifter bör få behandlas för att planera, koordinera och administrera utbildning samt för forskningsändamål. Även Världsantidopningsbyrån () lyfter frågan om behandling av personuppgifter för ändamål som rör utbildning och forskning. Skälen för regeringens bedömning: Antidoping och andra signatärer ska bedriva utbildningsverksamhet för att motverka dopning inom idrotten. Bestämmelser om detta finns i artikel 18 i världsantidopningskoden och den internationella standarden för utbildning, se avsnitt 4.4.1. Signatärerna ska ta fram en utbildningsplan och fastställa en utbildnings- pool, dvs. en lista med målgrupper för utbildningen. 2021/22:139 ska åtminstone omfatta idrottsutövare som ingår i signatärens registrerade kontrollpool och idrottsutövare som återvänder efter en sanktion. Utbildningsprogrammen ska innehålla vissa utpekade ämnen, t.ex. idrottsutövares rättigheter och skyldigheter enligt världsantidopningskoden. Utbildningen kan levereras genom bl.a. fysiska utbildningstillfällen, e- utbildning, broschyrer och hemsidor. Signatärerna ska även samarbeta med varandra för att samordna utbildningsinsatserna. Enligt RF m.fl. bör det framgå av ändamålsbestämmelsen att personuppgifter får behandlas för att planera, koordinera och administrera utbildning. RF förklarar i ett yttrande till regeringen att personuppgifter behöver behandlas i huvudsak för att upprätta deltagarlistor och registrera genomgången utbildning. Enligt regeringens mening framstår det inte som nödvändigt att behandla personuppgifter för att fastställa en utbildningsplan, en utbildningspool eller ett utbildningsprogram. Det finns såvitt framgår av världsantidopningskoden eller de internationella standarderna ingen skyldighet för idrottsutövare att genomgå utbildning. Om idrottsutövaren har en genuin valmöjlighet att delta i utbildning och kan avstå från att delta utan problem bör eventuell behandling av personuppgifter för att genomföra ett utbildningstillfälle kunna ske med stöd av samtycke som rättslig grund. Detsamma gäller registrering av genomgången utbildning. Regeringen finner därför inte skäl att i den föreslagna lagen ange att behandling av personuppgifter får ske för ändamål som rör utbildning. Enligt artikel 19 i världsantidopningskoden ska signatärerna uppmuntra och främja antidopningsforskning. De ska även vidta alla rimliga åtgärder för att säkerställa att forskningsresultat används för att främja mål som är förenliga med principerna i koden. Forskningsresultaten ska, i den mån det är möjligt med hänsyn till immateriella rättigheter, tillhandahållas och, om det är lämpligt, andra intressenter. Det kan konstateras att personuppgifter under vissa förhållanden får behandlas för forskningsändamål (se prop. 2017/18:298, bet. 2018/19:UbU5, rskr. 2018/19:44). Det har inte framkommit något skäl att i den föreslagna lagen reglera att behandling av personuppgifter får ske för ändamål som rör forskning. Regeringens förslag: Personuppgifter ska även få behandlas om det är nödvändigt för att tillhandahålla , eller information som behövs i myndigheternas brottsbekämpande verksamhet. Lagen ska innehålla en bestämmelse om att personuppgifter som behandlas enligt ändamålsbestämmelserna i lagen får behandlas även för andra ändamål, under förutsättning att uppgifterna inte behandlas på ett sätt som är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Utredningens förslag stämmer delvis överens med regeringens. Utredningen bedömer dock att finalitetsprincipen inte behöver regleras i Remissinstanserna: De flesta instanser tillstyrker eller har inga synpunkter på förslaget. invänder inte mot förslaget men anser att bestämmelsen är obehövlig då ett utlämnande är förenligt med de ursprungliga insamlingsändamålen. Världsantidopningsbyrån () menar att begränsningen till svenska myndigheter riskerar att försvåra utredningsarbetet, som ofta inkluderar ett gränsöverskridande brottsbekämpande samarbete. Vidare påpekar att den internationella standarden för skydd av privatlivet och personuppgifter tillåter att information lämnas även till andra typer av myndigheter, vilket kan vara nödvändigt för att utreda vissa dopningsförseelser. () m.fl. anser att det kan förtydligas i lagen och förarbetena att ytterligare behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 i dataskyddsförordningen inte ska anses vara oförenlig med ändamålen i den föreslagna lagen. Skälen för regeringens förslag Primära ändamål och finalitetsprincipen I vissa registerförfattningar delas ändamålen in i primära och sekundära sådana. Bestämmelser om primära ändamål reglerar den behandling av personuppgifter som behövs i det berörda organets egen verksamhet. De sekundära ändamålen tar i stället sikte på bl.a. när uppgifter som behandlas för något av de primära ändamålen får lämnas ut till andra. Aktörerna i idrottens antidopningsarbete lämnar inte sällan ut uppgifter till andra aktörer i detta arbete. Mottagarna är bl.a. , andra signatärer av koden eller serviceföretag. Som har framgått omfattas utlämnande av uppgifter till andra aktörer inom ramen för idrottens antidopningsarbete av den föreslagna lagens primära bestämmelser. Sådan behandling får alltså ske i den mån det är tillåtet enligt ändamålsbestämmelsen i 8 §. Se dock även avsnitt 8.4 om överföring av uppgifter till tredje land. Det förekommer även att personuppgifter lämnas ut till aktörer utanför idrottens antidopningsarbete. Antidoping kan i vissa fall lämna ut uppgifter till . Det gäller uppgifter som har lämnats in till bolaget som tips om misstänkta dopningsförseelser men som rör personer som inte är aktiva medlemmar i en förening som är anknuten till RF, t.ex. motionärer som tränar på gym. Antidoping kan även lämna ut uppgifter till om försök till smuggling i syfte att hindra att dopningsmedel förs in i landet. Vidare kan, efter begäran, uppgifter lämnas ut till för att användas i en förundersökning om dopningsbrott. Uppgiftsutlämnandet till , och omfattas inte av den föreslagna lagens primära ändamålsbestämmelser. Utlämnandet skulle dock kunna ske med stöd av finalitetsprincipen om mottagarens ändamål inte är oförenliga med utlämnarens ursprungliga ändamål. Mot bakgrund av de omständigheter som utredningen lyfter bedömer regeringen, till skillnad från , att det åtminstone inte är självklart att personuppgifter som behandlas i idrottens antidopningsarbete kan lämnas ut till de brottsbekämpande myndigheterna med stöd av finalitetsprincipen. 2021/22:139 sådant uppgiftsutlämnande ska vara möjligt bör därför en annan lösning övervägas. Personuppgifter får alltså som huvudregel inte senare behandlas på ett sätt som är oförenligt med insamlingsändamålen (se artikel 5.1 b i dataskyddsförordningen). Det är dock under vissa förhållanden tillåtet att vidarebehandla personuppgifter även om det nya ändamålet är oförenligt med insamlingsändamålet. I skäl 50 till dataskyddsförordningen anges bl.a. att om behandlingen grundar sig på medlemsstaternas nationella rätt som utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle i syfte att säkerställa i synnerhet viktiga mål av allmänt intresse bör den personuppgiftsansvarige tillåtas att behandla personuppgifterna ytterligare, oavsett om detta är förenligt med ändamålen eller inte. Vidare framgår av skäl 50 att om den personuppgiftsansvarige anmäler brott eller hot mot den allmänna säkerheten och överför personuppgifter till en behörig myndighet, ska detta betraktas som att den personuppgiftsansvarige agerar i ett berättigat intresse. Att det i vissa fall är tillåtet att vidarebehandla personuppgifter även om det nya ändamålet är oförenligt med insamlingsändamålet får även stöd av en motsatstolkning av artikel 6.4 i dataskyddsförordningen. I artikeln anges nämligen att om en behandling för andra ändamål än det ändamål för vilket personuppgifterna samlades in inte grundar sig på den registrerades samtycke eller på unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, som utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle för att skydda de mål som avses i artikel 23.1, ska den personuppgiftsansvarige beakta vissa omständigheter för att fastställa huruvida behandling för andra ändamål är förenlig med det ursprungliga ändamålet. Bland de mål som anges i artikel 23.1 nämns förebyggande, förhindrande, utredning, avslöjande och lagföring av brott. Det finns ett stort samhälleligt intresse av att bekämpa dopning, även utanför idrotten. Staten har ett folkhälsopolitiskt målområde om levnadsvanor som omfattar ett mål om ett samhälle fritt från narkotika och dopning. Regeringen beslutade en proposition om en förnyad strategi för politiken avseende alkohol, narkotika, dopning, tobak och nikotin samt spel om pengar (den s.k. ANDTS-politiken) –2025 (se prop. 2020/21:132). avslog dock regeringens förslag och tillkännagav för regeringen vad utskottet anför om ett förslag till en ny ANDTS-strategi (se bet. 2020/21:SoU25, rskr. 2020/21:375). Den som brukar, innehar eller på vissa andra sätt hanterar dopningsmedel kan enligt lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (dopningslagen) dömas för dopningsbrott till fängelse i högst . Vid ringa brott döms till böter eller fängelse . Om brottet är att anse som grovt döms för grovt dopningsbrott till fängelse i lägst och högst . Vidare kan den som smugglar in ett preparat som omfattas av dopningslagen dömas för brott enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling till böter eller fängelse. Redan i förarbetena till dopningslagen konstaterades att dopning, som tidigare främst förekommit bland idrottsutövare på elitnivå, spritt sig till idrottsutövare och kroppsbyggare på motionsnivå (se prop. 1990/91:199 s. 5). Att dopning är ett problem även utanför idrottsrörelsen har konstaterats (se t.ex. SOU 2011:10 s. 95 f.). I världsantidopningskodens internationella standarder förutsätts att information om dopningsrelaterad brottslighet lämnas ut från idrotten till rättsvårdande myndigheter. Enligt artikel 11.4.2 i den internationella standarden för dopningskontroll och utredning ska signatärerna utveckla och införa policyer och procedurer för att, när det är lämpligt och förenligt med tillämplig lag, dela underrättelseinformation med bl.a. rättsvårdande myndigheter. Vidare anges i artikel 8.3 c i den internationella standarden för skydd av privatlivet och personuppgifter att personuppgifter får lämnas ut till rättsvårdande myndigheter och vissa andra myndigheter om det är nödvändigt för att upptäcka, utreda och lagföra brott och de lämnade uppgifterna är relevanta och inte på något annat rimligt sätt kan hämtas in av myndigheterna. Som framgår av utredningen är det i andra länder vanligt förekommande med ett tätt samarbete mellan den nationella antidopningsorganisationen och rättsvårdande myndigheter. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att det finns ett starkt allmänt intresse av att personuppgifter som behandlas i idrottens antidopningsarbete även får behandlas för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos , eller . Det bör därför införas en sådan möjlighet i den föreslagna lagen. Det är dock inte fråga om någon uppgiftsskyldighet. Se vidare om sekretessfrågorna i avsnitt 12. menar att begränsningen till svenska myndigheter riskerar att försvåra utredningsarbetet, som ofta inkluderar ett gränsöverskridande samarbete. Vidare påtalar att uppgifter kan behöva lämnas även till andra myndigheter, bl.a. sådana myndigheter som ansvarar för regleringen av olika yrkesgrupper, t.ex. för att utreda dopningsförseelser som involverar läkare. När det gäller Antidoping , som står för huvuddelen av antidopningsarbetet i , har det dock inte framkommit att uppgifter lämnas ut till någon annan myndighet än , eller . har uppgett att de inte har lämnat ut uppgifter till myndigheter. Beträffande andra länders nationella antidopningsorganisationer, internationella specialidrottsförbund som inte är etablerade i och storevenemangsorganisationer är lagen endast tillämplig när dessa behandlar personuppgifter i . Det är svårt att se att dessa organ, inom ramen för sådan behandling som sker i , behöver lämna uppgifter till andra myndigheter. Regeringen finner därför inte skäl att utvidga bestämmelsen till att omfatta ytterligare myndigheter. Som har framgått ska personuppgifter samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål. Enligt finalitetsprincipen får uppgifterna inte senare behandlas på ett sätt som är oförenligt med dessa ändamål. Detta kommer till uttryck i artikel 5.1 b dataskyddsförordningen. Av samma artikel framgår att ytterligare behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller 2021/22:139 statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 inte ska anses vara oförenlig med de ursprungliga ändamålen. Bestämmelserna i dataskyddsförordningen är direkt tillämpliga vid den behandling av personuppgifter som omfattas av den föreslagna lagen. Registerförfattningar innehåller dock ofta en uttrycklig hänvisning till finalitetsprincipen. Regeringen bedömer att även den föreslagna lagen av tydlighetsskäl bör innehålla en bestämmelse om att det är tillåtet att behandla personuppgifter för andra ändamål än de som uttryckligen anges i lagen, så länge som behandlingen inte är oförenlig med insamlingsändamålen. Vi anser dock, till skillnad från RF m.fl., att det inte finns skäl att i lagen också upplysa om att ytterligare behandling för arkivändamål av allmänt intresse, vetenskapliga eller historiska forskningsändamål eller statistiska ändamål i enlighet med artikel 89.1 inte ska anses vara oförenlig med de ursprungliga ändamålen. Regeringen ser i likhet med utredningen inte skäl att införa några begränsningar av tillämpningen av finalitetsprincipen. 8.4 Personuppgifter kan överföras till tredjeland Regeringens bedömning: Personuppgifter kan överföras till tredjeland i den utsträckning som bestämmelserna i dataskyddsförordningen tillåter. Några särskilda bestämmelser om detta behöver inte tas in i den föreslagna lagen. Utredningens bedömning stämmer i huvudsak överens med Remissinstanserna: Världsantidopningsbyrån (), som är den enda remissinstansen som har yttrat sig över bedömningen, framhåller att antidopningsarbetet är globalt och gränsöverskridande med ett flertal