prop · H903278 · 2022-07-12 00:00:00 — 45, 46, 48, 49 och 49 a §§ lagen om 45, 46, 48, 48 b, 49 och 49 a §§ lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Lagen gäller dessutom vid motsvarande tvister som kan uppkomma när avtal om exemplarframställning ska ingås med svenska radio- eller tv-företag eller när avtal om vidaresändning ska ingås med radio- eller tv-företag som verkställer utsändningar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Denna lag gäller också om det i andra fall än som anges i 1 § uppkommer en tvist om ingåendet av ett avtal som gäller rätt att göra filmverk tillgängliga för allmänheten på en beställvideo- tjänst online. Bestämmelserna i 13 och 14 §§ om tidsbegränsade avtals fortsatta tillämpning gäller dock inte vid sådan tvist. Jfr och rådets direktiv (EU) 2019/790 av om upp- hovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven /9/EG och 2001/29/EG, i den ursprungliga lydelsen. Senaste lydelse 2021:358. Om förhandlingar i fråga om ett Om förhandlingar i fråga om ett avtal som avses i 1 § inte leder till avtal som avses i 1 eller 1 a § inte att parterna ingår något avtal, får leder till att parterna ingår något vardera parten ansöka om medling. avtal, får vardera parten ansöka om Även den som har begärt förhandling i fråga om ett sådant avtal men fått sin begäran avvisad får ansöka om medling, under förutsättning att denne kan vara part i avtalet. Domstolen ska besluta om medling, om 1. ansökan gäller en sådan tvist 1. ansökan gäller en sådan tvist som anges i 1 §, som anges i 1 eller 1 a §, 2. det är en sådan situation som avses i 3 §, 3. ansökan görs inom den tid som 3. ansökan görs inom den tid som anges i 4 § andra stycket, och anges i 4 § andra stycket, 4. motparten, när ansökan gäller en sådan tvist som avses i 1 a §, inte motsätter sig medling, och 4. det inte finns annan särskild 5. det inte finns annan särskild anledning att avslå ansökan. anledning att avslå ansökan. Även om ansökan görs som anges i 4 § andra stycket, får domstolen besluta om medling, under förutsättning att övriga villkor är uppfyllda och att inte motparten gör en invändning om att ansökan inte har gjorts inom föreskriven tid. När domstolen beslutar om medling ska den utse en medlare. Den som utses till medlare ska vara opartisk och i övrigt lämplig för uppdraget. Innan domstolen utser en medlare ska parterna ha fått tillfälle att yttra sig. Domstolen ska ange inom vilken tid medlingen senast ska vara avslutad. Denna lag träder i kraft . 2021/22:278 3 Ärendet och dess beredning antogs Europarlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/790 om upphovsrätt och närstående rättigheter på den digitala inre marknaden och om ändring av direktiven /9/EG och 2001/29/EG, här benämnt direktivet. Direktivet finns i svensk och engelsk lydelse som bilaga 1. Medlemsstaterna skulle ha genomfört direktivet . Med anledning av genomförandet tog en arbetsgrupp inom Justitie- departementet fram promemorian Upphovsrätten på den digitala inre marknaden (Ds 2021:30). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 3. Lagförslagen i promemorian finns i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 5. Remissvaren finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2020/04028). I samband med utarbetandet av promemorian bjöds ett stort antal företag, organisationer och myndigheter in att lämna synpunkter på hur direktivet bör genomföras. Överläggningar om genomförandet har också hållits med företrädare för berörda departement i de andra nordiska länderna. I Europeiska kommissionens regi har vidare ett flertal möten hållits med medlemsstaterna om genomförandet av direktivet. Kommissionen har dessutom antagit ett meddelande med vägledning för artikel 17 i direktivet, COM(2021) 288 final av . Vägledningen finns i svensk lydelse som bilaga 2. I denna proposition behandlas förslagen i promemorian. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6 och 14.6 och i författnings- kommentaren till berörda bestämmelser. Regeringen följer i huvudsak Lagrådets förslag. Upphovsrätten är den rätt som författare, kompositörer, konstnärer och andra upphovsmän har till sina verk. Upphovsrätten omfattar resultatet av varje skapande verksamhet som uppnår en viss grad av originalitet (verkshöjd). Exempel på verk är romaner, filmer, dikter, musikaliska verk, sceniska verk, konstverk och datorprogram. Bestämmelser om upphovsrätt finns i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, förkortad upphovsrättslagen. Den som har skapat ett litterärt eller konstnärligt verk har enligt upphovsrättslagen vissa rättigheter till verket. Dessa rättigheter är dels ekonomiska, dels De ekonomiska rättigheterna innebär en rätt att förfoga över verket i två Prop. 2021/22:278 hänseenden. För det första har upphovsmannen en ensamrätt att framställa exemplar av verket. För det andra har upphovsmannen en ensamrätt att göra verket tillgängligt för allmänheten. Det kan ske på fyra olika sätt, nämligen genom att verket överförs till allmänheten, genom att verket framförs offentligt, genom att exemplar av verket visas offentligt eller genom att exemplar av verket bjuds ut till försäljning, uthyrning eller utlåning eller annars sprids till allmänheten. De ideella rättigheterna delas också in i två delar. Den ena innebär att upphovsmannen har rätt att anges när exemplar av hans eller hennes verk framställs eller när verket görs tillgängligt för allmänheten. Den andra innebär att upphovsmannen har en rätt att sätta sig emot att verket ändras så att upphovsmannens litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks eller att verket görs tillgängligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sammanhang att hans eller hennes litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks. Ensamrätten innebär att den som vill utnyttja ett upphovsrättsligt skyddat verk som utgångspunkt måste ha samtycke av den som innehar upphovsrätten till verket. Det kan vara upphovsmannen själv eller någon som rätten har övergått till, till exempel på grund av avtal eller dödsfall. I vissa fall måste alltså samtycke inhämtas från en annan rättsinnehavare än upphovsmannen (dvs. den som har skapat verket). finns det flera upphovsmän till ett och samma verk. För att förfoga över verket krävs då samtycke av samtliga upphovsmän. I de ekonomiska rättigheterna finns en rad inskränkningar som moti- veras av hänsyn till olika allmänna eller enskilda intressen. Det är till exempel tillåtet att utan tillstånd från upphovsmannen under vissa förutsättningar framställa exemplar av verk för privat bruk, att citera, att framställa och sprida exemplar inom vissa arkiv och bibliotek samt att framställa exemplar för att personer med funktionsnedsättning ska kunna ta del av verken. I upphovsrättslagen finns också bestämmelser om så kallade avtals- licenser. Med avtalslicens avses att en användare kan träffa avtal om användning av verk med en organisation som företräder upphovsmän och därigenom få rätt att använda verk av upphovsmän som inte företräds av organisationen. Avtalet utsträcks alltså till att även omfatta sådana utanförstående upphovsmän (avtalslicensverkan). Syftet är att användaren ska kunna få alla de rättigheter som han eller hon behöver för sin verksamhet, som upphovsmannen ska få ersättning. Till upphovsrätten närstående rättigheter I upphovsrättslagen finns även bestämmelser om skydd för vissa presta- tioner som, även om de inte kan betecknas som litterära eller konstnärliga verk, har ett samband med sådan verksamhet och påkallar skydd efter liknande principer som gäller för upphovsrätten. Sådana till upphovsrätten närstående rättigheter gäller för de utövande konstnärerna (sångare, musiker, skådespelare med flera) till deras framföranden, för framställare av upptagningar av ljud eller av rörliga bilder (dvs. skiv- och filmprodu- center) till deras upptagningar och för radio- och tv-företagen för deras Hit hör också det särskilda skyddet för databaser och andra 2021/22:278 sammanställningar och skyddet för fotografiska bilder. Den ensamrätt som dessa rättighetshavare har till sina prestationer motsvarar i stor utsträck- ning det egentliga upphovsrättsskyddet. Det finns inskränkningar i dessa rättigheter som i stort motsvarar inskränkningarna i den egentliga upphovsrätten. Det finns också möjlighet att utnyttja sådana prestationer med stöd av avtalslicens. Internationella konventioner och EU-regler Det upphovsrättsliga regelsystemet har en stark internationell prägel. Upphovsrättslagen bygger till stor del på internationella överenskommel- ser. Upphovsrätten regleras också i hög grad av olika EU-direktiv som har genomförts i svensk rätt. Av särskild betydelse i det här sammanhanget är och rådets direktiv /29/EG av om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättig- heter i informationssamhället (direktivet om upphovsrätten i informations- samhället, EGT L 167, 22.6.2001 s. 10, Celex 32001L0029). Upphovsrättslagen tillämpas i första hand på svenska verk och prestationer. Till följd av anslutning till olika internationella konventioner tillämpas den i stor utsträckning även på verk och prestationer med utländskt ursprung. Föreskrifter om upphovsrättslagens tillämpning i detta avseende finns i den internationella upphovsrätts- förordningen (1994:193). Genom direktivet harmoniseras upphovsrätten ytterligare inom EU. Direktivet är indelat i fem avdelningar och innehåller sammanlagt 32 Till detta kommer 86 skäl i direktivets ingress. Direktivets första avdelning innehåller allmänna bestämmelser. sammanfattas syftet med direktivet och anges att det som utgångspunkt inte påverkar tidigare direktiv på området (artikel 1). finns också ett antal definitioner (artikel 2). I den andra avdelningen finns bestämmelser som syftar till att anpassa undantag och inskränkningar i upphovsrätten till en digital och gränsöver- Den innehåller nya obligatoriska inskränkningar för text- och datautvinning för forskningsändamål (artikel 3), allmän text- och data- utvinning (artikel 4), användning i digital och gränsöverskridande under- visningsverksamhet (artikel 5) samt bevarande av kulturarvet (artikel 6). Den innehåller även vissa gemensamma bestämmelser (artikel 7). Den tredje avdelningen innehåller bestämmelser som syftar till att för- bättra licensiering av rättigheter och att säkerställa bättre tillgång till Här finns bestämmelser som rör möjligheterna för kultur- arvsinstitutioner, såsom arkiv och bibliotek, att få rättigheter att använda verk och andra prestationer som finns i institutionernas samlingar men som inte finns i handeln. En särskild licensordning föreskrivs för sådan användning (artiklarna 8−11). Här finns också bestämmelser som syftar till att göra det möjligt för medlemsstaterna att behålla och utveckla avtals- licensordningar och liknande regelverk för licensiering av rättigheter (artikel 12). Medlemsstaterna åläggs vidare att underlätta förhandlingar mellan parter som försöker komma överens om att tillhandahålla filmverk på beställvideotjänster (artikel 13). Slutligen innehåller direktivet i denna del också regler som hindrar medlemsstaterna att ge upphovsrättsligt skydd för vissa återgivningar av äldre bildkonstverk (artikel 14). Den fjärde avdelningen innehåller bestämmelser för att uppnå en välfungerande marknad för upphovsrätt. Här föreskrivs i första kapitlet en ny till upphovsrätten närstående rättighet för utgivare av presspubli- kationer (artikel 15). Syftet är att skapa bättre förutsättningar för sådana utgivare att få ersättning då deras publikationer utnyttjas i den digitala miljön. Vidare ges medlemsstaterna utrymme att anta regler som ger utgivare rätt att få del av sådan kompensation som kan utgå när ett verk används med stöd av en inskränkning i upphovsrätten (artikel 16). I andra kapitlet finns bestämmelser som reglerar det upphovsrättsliga ansvaret för vissa typer av leverantörer av informationssamhällets tjänster (artikel 17). Det rör sig om tjänster där det är användarna som laddar upp det innehåll som man kan ta del av med hjälp av tjänsten. Bestämmelserna syftar till att skapa bättre förutsättningar för rättsinnehavarna att ingå avtal med tjänsteleverantörerna om ersättning för användningen av det innehåll som laddas upp av användarna utan tillstånd från rättsinnehavarna. De reglerar också vilka åtgärder tjänsteleverantörerna måste vidta för att hindra tillgång till sådant innehåll som rättsinnehavarna särskilt anmält till tjänsteleverantören. Därutöver finns bestämmelser om förhållandet mellan tjänsteleverantörer och de som använder sig av tjänsten. I direktivets fjärde avdelning finns också bestämmelser som syftar till att stärka upphovsmäns och utövande konstnärers ställning som avtalspart. Kapitlet, som ibland brukar omnämnas som ersättningskapitlet, inleds med en principbestämmelse som ålägger medlemsstaterna att säkerställa att upphovsmän och utövande konstnärer har rätt till lämplig och propor- tionerlig ersättning när de överlåter sina rättigheter (artikel 18). För att upphovsmännen och de utövande konstnärerna ska kunna bedöma det ekonomiska värdet av de rättigheter de har överlåtit så ska de vidare ha rätt till information om utnyttjandet av deras verk och framföranden (artikel 19). Om den ursprungligen överenskomna ersättningen visar sig vara oproportionerligt låg i förhållande till alla senare relevanta intäkter som härrör från utnyttjandet av verken eller framförandena ska upphovs- männen och de utövande konstnärerna ha rätt att göra anspråk på ytter- ligare ersättning (artikel 20). Vissa tvister ska vidare kunna bli föremål för frivillig alternativ tvistlösning (artikel 21). Slutligen ska medlemsstaterna säkerställa att en upphovsman eller utövande konstnär som överlåtit sina rättigheter till ett verk eller framförande under vissa förutsättningar ska kunna återkalla rättigheterna (artikel 22). Ersättningskapitlet innehåller också bestämmelser som inskränker parternas avtalsfrihet i frågor som regleras där (artikel 23). Direktivets femte avdelning innehåller slutbestämmelser. De handlar bland annat om ändringar av tidigare direktiv och om ikraftträdande och tillämpning i tiden (artiklarna 24–32). 2021/22:278 6 Utgångspunkter för förslagen i Förslagen bör begränsas till de frågor som regleras i direktivet Direktivet reglerar ett stort antal förhållanden som vid genomförandet i svensk rätt föranleder ändringar och nya bestämmelser i upphovs- Upphovsrättslagen har inte varit föremål för någon helhets- översyn sedan tillkomsten . Under den tiden har ett stort antal ändringar gjorts och nya bestämmelser tillkommit i lagen, inte minst i anledning av de många tidigare EU-direktiv som finns på området. Som flera remissinstanser pekar på innebär det att upphovsrättslagen i vissa avseenden har blivit svåröverskådlig. Därtill kommer att lagen framstår som delvis föråldrad från ett språkligt perspektiv. ett allmänt behov av språkliga och redaktionella ändringar i lagen och ett förslag i detta avseende lämnades i betänkandet En ny upphovsrättslag (SOU 2011:32) som bereds i . Det behov som då identifierades förstärks ytterligare av de många lagändringar som nu föreslås i denna proposition. Även i andra avseenden kan det finnas ett behov av att se över de nuvarande bestämmelserna i upphovsrättslagen. Ett exempel på det är frågan om hur de svenska bestämmelserna om inskränkningar i upphovs- rätten förhåller sig till praxis på området (se vidare avsnitt Det direktiv som ska genomföras är emellertid mycket Dessa frågor ryms därför inte i förevarande lagstiftnings- De förslag som lämnas i denna proposition begränsas därför till de frågor som regleras i direktivet. Det finns därmed, som också Lagrådet är inne på, skäl att i annat sammanhang arbeta om upphovsrättslagen språkligt och redaktionellt och överväga om materiella ändringar av lagens bestämmelser om inskränkningar behöver göras. Enligt regeringens uppfattning är det inte självklart att dessa frågor behöver behandlas . Flera remissinstanser för som en övergripande uppfattning fram att den svenska lagstiftningen – i förhållande till flera av de förslag som lämnas i promemorian – bör ligga närmare direktivets ordalydelse. förslagen i denna proposition finns det i några fall också anledning att justera förslagen i den riktningen. framhålla att syftet med EU-direktiv är att harmonisera (tillnärma) den nationella lagstiftningen i de olika medlemsstaterna. Ett direktiv är alltså bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som ska uppnås men överlåter åt medlemsstaterna att bestämma formen och tillvägagångssättet för genomförandet. En medlemsstat är alltså inte bunden av ett direktivs terminologi och systematik. Även med denna utgångspunkt finns det naturligtvis anledning att utforma de nationella bestämmelserna i nära anslutning till direktivet. minskar risken för att de svenska bestämmelserna ges en utformning som skulle kunna visa sig oförenlig med den tolkning av direktivet som ytterst upp till att göra. I den utsträckning direktivet ger utrymme för tolkning bör alltså de svenska bestämmelserna ge Prop. 2021/22:278 motsvarande tolkningsutrymme. Det innebär emellertid inte att direktivets bestämmelser ordagrant bör föras in i den nya lagen. När det gäller struktur och språklig utformning finns det tvärtom anledning att anpassa bestämmelserna till svenska förhållanden och etablerade uttryckssätt. Dessutom bör förhållanden som normalt inte kommer till uttryck i lagtext inte heller göra det i detta sammanhang. Hit hör till exempel sådana exemplifierande uppräkningar som är vanliga i EU-direktiv och som förekommer också i det nu aktuella direktivet. Enligt svensk rättstradition är förarbetena ett viktigt instrument för lagtolkningen och sådana exempel kan med fördel i stället komma till uttryck där. Utöver behovet av att allmänt anpassa bestämmelsernas språkliga och strukturella utformning till svenska förhållanden är det angeläget att regelverket är enkelt, överskådligt och konsekvent. Det förekommer emellanåt att bestämmelser i är utformade på ett sådant sätt att de framstår som sinsemellan oförenliga eller av andra skäl är så otydliga att de medför uppenbara tillämpningsproblem. Sådana oklarheter i EU- lagstiftningen bör inte föras över i nationell rätt. 7Nya inskränkningar i upphovsrätten Den digitala tekniken möjliggör nya former av användning av skyddat material inom bland annat forsknings-, utbildnings- och bevarandeverk- Metoder för text- och datautvinning kan till exempel användas för att analysera information i digital form – bland annat text, ljud och bild. Enligt direktivet är det inte klart och tydligt att dessa nya användningsfor- mer är tillåtna inom ramen för befintliga undantag och inskränkningar i upphovsrätten (hädanefter inskränkningar). arna inom dessa områden är dessutom frivilliga för medlemsstaterna att genomföra, vilket kan inverka negativt på den inre marknadens funktion (skäl 5). Direktivet föreskriver därför nya obligatoriska inskränkningar för text- och datautvinning, utbildning och bevarande av visst material (artik- larna 3–6). Direktivet innehåller också bestämmelser om förhållandet till det regel- verk som redan finns på EU-nivå (artikel 7). Här framgår bland annat att artikel 5.5 i direktivet om upphovsrätten i informationssamhället ska til- lämpas på de nya inskränkningarna (artikel 7.2). uttryck för den s.k. trestegsregeln som gäller generellt för inskränkningar i upphovsrätten och som även återfinns i och andra internationella överenskommelser på upphovsrättsområdet. stegsregeln får inskränkningar endast tillämpas i vissa särskilda fall, som inte strider mot det normala utnyttjandet av verket och inte oskäligt inkräk- tar på rättighetshavarnas legitima intressen. Vad gäller förhållandet till inskränkningar som föreskrivs i tidigare direktiv får medlemsstaterna anta eller behålla mer långtgående bestäm- 2021/22:278 melser än de som föreskrivs i direktivet, om de är förenliga med de inskränkningar som föreskrivs i och rådets direktiv /9/EG av om rättsligt skydd för databaser (databas- direktivet, EGT L 077, 27.3.1996 s. 20, Celex 31996L0009) och direktivet om upphovsrätten i informationssamhället (artikel 25). Direktivet medför också vissa ändringar i de direktiven (artikel 24). Förhållandet till upphovsrättslagens inskränkningsbestämmelser Som redovisas i avsnitt 4 finns det i upphovsrättslagen ett antal inskränk- ningar i de ekonomiska ensamrättigheterna som motiveras av hänsyn till olika allmänna eller enskilda intressen. Bestämmelserna moderniserades 1993, och 2005 gjordes omfattande ändringar med anledning av genom- förandet av direktivet om upphovsrätten i informationssamhället (se prop. 1992/93:214 respektive prop. 2004/05:110). Därefter har ytterligare ändringar gjorts, främst i samband med genomförandet av senare EU- direktiv. I direktivet om upphovsrätten i informationssamhället finns bland annat en katalog över inskränkningar. Medlemsstaterna får inte – med mindre än att det följer av något annat EU-direktiv – anta några inskränk- ningar utöver de som anges där. Vid genomförandet av det direktivet förut- sattes emellertid att det, med ett undantag, stod medlemsstaterna fritt att välja vilka av dessa inskränkningar som bör finnas i nationell rätt och att medlemsstaterna har stor frihet att, inom de ramar direktivet ställer upp, själva bestämma den närmare avgränsningen av inskränkningarna. har såväl som svenska domstolar i ett antal avgöranden gett uttryck för att medlemsstaternas handlingsutrymme när det gäller nationella inskränkningsbestämmelser är mer begränsat än vad den svenska lagstiftaren tidigare utgått från. Vidare har tillämpningsom- rådet för vissa inskränkningar kommit att klargöras i praxis. I tidigare lag- stiftningsärenden har lagstiftaren dessutom gett uttryck för uppfattningen att trestegsregeln främst ska beaktas vid utformningen av de materiella inskränkningsbestämmelserna. Trestegsregeln återges inte heller uttryck- ligen i upphovsrättslagen (se till exempel prop. 2004/05:110 s. 83). har därefter uttalat att trestegsregeln också ska ses som en anvisning till domstolarna vid prövningen av hur olika nationella inskränk- ningsbestämmelser ska tolkas (se rättsfallet NJA 2016 s. 212). Som flera remissinstanser lyfter fram innebär detta att det finns anledning att se över upphovsrättslagens regler om inskränkningar. En sådan översyn ryms emellertid inte inom förevarande lagstiftningsärende. Regeringen instämmer alltså i den bedömning som görs i promemorian om att den bör ske i ett annat sammanhang. I denna proposition föreslås därför endast de ändringar som föranleds av de bestämmelser som måste genomföras i svensk rätt. För att inte föregripa den kommande översynen bör utgångspunkten för de förslag som lämnas vara att de i den utsträckning det är nödvändigt och möjligt utformas i enlighet med den hittillsvarande ordning som gäller enligt upphovsrättslagen. 7.2Framställning av exemplar för text- och datautvinning Regeringens förslag: Två nya inskränkningar ska införas i upphovs- rättslagen. Den som har lovlig tillgång till ett verk ska få framställa ex- emplar av verket för text- och datautvinningsändamål, om inte upp- hovsmannen på lämpligt sätt har förbehållit sig den rätten. Forsknings- organisationer, sådana bibliotek och museer som är tillgängliga för all- mänheten, arkiv samt institutioner för film- eller ljudarvet ska dessutom alltid få framställa exemplar av sådana verk, med undantag för dator- program, för att utföra text- och datautvinning för forskningsändamål. Deras rätt ska inte hindra upphovsmannen från att vidta propor- tionerliga åtgärder för att säkerställa säkerhet och integritet i nätverk och databaser som innehåller verk.