prop · H90385 · 2022-01-18 00:00:00 — Om konsumenten har installerat varan på ett sätt som inte är förenligt med varans natur och ändamål och det inte beror på brister i instruktioner som tillhandahållits av näringsidkaren (se 4 kap. 9 §) är näringsidkaren inte skyldig att avlägsna den felaktiga varan eller installera den nya. 7 § Konsumenten ska vid avhjälpande och omleverans göra varan tillgänglig för näringsidkaren. Vid omleverans behöver detta dock inte göras förrän en ny vara levereras. Paragrafen reglerar vad som åligger konsumenten vid avhjälpande och omleverans. Andra meningen i paragrafen motsvarar 43 § tredje stycket lag medan första meningen saknar motsvarighet i den lagen. Genom paragrafen genomförs artikel 14.2 i varudirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.14.2. I paragrafen klargörs att konsumenten måste göra varan tillgänglig för näringsidkaren i det fall ett avhjälpande eller en omleverans ska ske och att konsumenten vid omleverans har rätt att hålla inne den felaktiga varan till dess att omleveransen sker. Den anger inte på vilken plats en felaktig vara ska hållas tillgänglig utan det får avgöras utifrån omständigheterna i det enskilda fallet (se bl.a. rättsfallet Fülla mot , C-52-18, EU:C:2019:447) och då med beaktande av att avhjälpande och omleverans enligt 4 § tredje stycket ska ske utan kostnad (se även 6 § första stycket), inom skälig tid och utan väsentlig olägenhet för konsumenten. Rätt till prisavdrag eller hävning 8 § Konsumenten har rätt att kräva prisavdrag som svarar mot felet eller att häva köpet, om avhjälpande eller omleverans inte kommer i fråga eller inte kan ske inom skälig tid efter reklamationen och utan väsentlig olägenhet för konsumenten. Detsamma gäller om avhjälpandet eller omleveransen inte sker i enlighet med kraven i 6 § eller felet kvarstår trots avhjälpande eller omleverans. Om felet med hänsyn till varans karaktär och omständigheterna i övrigt är allvarligt, har konsu- menten rätt till prisavdrag eller hävning utan föregående försök till avhjälpande eller omleverans. Konsumenten har vidare rätt till ersättning för vad det kostar att avhjälpa felet, till den del denna kostnad inte är oskäligt hög eller täcks genom att konsumenten får prisavdrag. Paragrafen anger under vilka förutsättningar som prisavdrag eller hävning kan Prop. 2021/22:85 komma i fråga som påföljder för fel på varan. Den motsvarar 28 § första och andra styckena lag. Paragrafen kompletteras av 9–11 §§. Genom paragrafen genomförs artiklarna 13.4 och 15 i varudirektivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.14.3. Genom att det i första stycket första meningen anges att konsumentens rätt att kräva prisavdrag eller hävning gäller om avhjälpande eller omleverans ”inte kan ske” inom skälig tid markeras att rätten inte gäller om avhjälpande eller omleverans har kommit till stånd. Det innebär att om t.ex. ett avhjälpande har skett men senare än vad konsumenten ska behöva acceptera, kan han eller hon inte kräva prisavdrag eller häva köpet utan är hänvisad till att kräva skadestånd. Detsamma gäller om avhjälpandet visserligen skett i rätt tid men till väsentlig olägenhet för konsumenten. Liksom tar uttrycket i fråga sikte på främst situationen då avhjäl- pande eller omleverans inte är möjligt, men även då det framkommit att näringsidkaren inte har för avsikt att alls vidta någon avhjälpande åtgärd. Enligt andra meningen har konsumenten också en rätt att kräva pris- avdrag eller häva köpet om näringsidkaren visserligen har avhjälpt felet eller levererat en ny vara men inte, i förekommande fall, gjort detta på det sätt som föreskrivs i 6 §. Den paragrafen ställer krav på näringsidkaren att utan kostnad för konsumenten återta felaktiga varor vid omleverans och på att ta bort respektive installera varor vid avhjälpande eller omleverans. I andra meningen ges konsumenten vidare en rätt att kräva prisavdrag eller häva köpet om felet kvarstår trots att avhjälpande eller omleverans sker. Bestämmelsen påverkar inte synen på hur många försök näringsidkaren kan ha rätt att vidta innan en rätt till andra påföljder inträffar, se kommen- taren till 5 §. I tredje meningen, som utformas med beaktande av Lagrådets synpunk- ter, anges en situation där konsumenten har en omedelbar rätt till pris- avdrag eller hävning. Det gäller om felet på varan med hänsyn till varans karaktär och omständigheterna i övrigt är allvarligt. främst sikte på fall där felet är sådant att konsumenten inte kan förväntas fortsätta att ha förtroende för näringsidkaren, som när felet allvarligt påverkar konsumentens förmåga att använda varan normalt och konsu- menten inte kan förväntas sätta sin tilltro till att felet kommer att åtgärdas genom avhjälpande eller omleverans (se skäl 52 i varudirektivet). exempel kan nämnas att en leksak är behäftad med fel som påverkar säkerheten vid användandet av den. Bedömningen av om det är ett sådant allvarligt fel som motiverar en rätt till prisavdrag eller hävning bör vara restriktiv och göras objektivt med beaktande av varans art och användning, felets karaktär och omfattning samt omständigheterna i det enskilda fallet. 9 § Om endast en del av de varor som köpet avser är felaktiga, gäller konsumentens rätt till hävning enligt 8 § de felaktiga varorna. Köpet får dock hävas även i fråga om andra varor som köpet avser, om det inte skäligen kan begäras att konsumenten behåller dem. Paragrafen, som utformas enligt Lagrådets förslag, reglerar hävning av köpet om endast en del av de varor som köpet avser är felaktiga. saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 16.2 i varudirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.14.3. 2021/22:85 Paragrafen reglerar situationen då ett köpeavtal omfattar flera varor och någon eller några av varorna är felaktiga. Utgångspunkten enligt första meningen är att hävning enligt 8 § endast kan ske avseende den eller de varor som är felaktiga. Enligt andra meningen kan dock konsumentens rätt till hävning utsträckas till att även avse några eller alla resterande varor som köpet avser. Konsumenten får häva köpet även avseende sådana varor, om det inte skäligen kan begäras att konsumenten behåller dem när köpet hävs avseende den eller de felaktiga varorna. Skäligheten bör bedömas objek- tivt, med hänsyn till avtalets natur och ändamål, till omständigheterna i det enskilda fallet och till partsbruk (se skäl 24 i varudirektivet). I ledet ”inte skäligen kan begäras” ligger framför allt ett krav på att det måste finnas ett nödvändigt eller faktiskt samband mellan de felfria och de felaktiga varorna som gör att det skulle vara oskäligt att kräva att konsumenten ska behålla de varor som inte är felaktiga. Denna prövning behöver inte resultera i att antingen alla resterande varor eller ingen av dem får hävas utan de får bedömas för sig. Ett exempel på godtagbart samband är om köpeavtalet omfattar en kaffemaskin och kaffekapslar och köpet av kaffemaskinen hävs till följd av att den är felaktig. I en sådan situation kan det inte skäligen begäras att konsumenten ska behöva behålla endast kaffekapslarna. Det kan också handla om att en konsument köpt en mängd varor till en planerad fest och en vara som är nödvändig för festens genomförande är felaktig och köpet hävs i den delen. I en sådan situation kan det tänkas att vissa av de felfria varorna kan användas även när festen ställs in medan andra varor inte kan det. 10 § Konsumenten får inte häva köpet om näringsidkaren visar att felet är ringa. Konsumenten har inte rätt till prisavdrag vid fel på en begagnad vara som köpts på offentlig auktion. Paragrafen anger en begränsning av rätten att häva köpet och en begräns- ning av rätten till prisavdrag. Paragrafens första stycke motsvarar 29 § lag, medan andra stycket motsvarar 28 § tredje stycket i den lagen. Genom paragrafen genomförs artikel 13.5 i varudirektivet och bestämmelsen om begagnade varor behandlas i artikel 3.5 a i det direk- tivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.14.3, där också Lagrådets syn- punkter behandlas. I första stycket anges att hävning förutsätter att felet inte är ringa. Det är fråga om ett undantag från rätten att häva enligt 8 §. Detta skiljer sig års lag där det anges att köpet får hävas om felet är av väsentlig betydelse för konsumenten och då alltså är fråga om en förutsättning för rätten att häva. I regleringen ligger alltjämt att det inom ramen för felbedömningen är möjligt att ta hänsyn både till felets objektiva betydelse och dess subjektiva betydelse för konsumenten. Äldre förarbeten och rättspraxis kan således fortsatt ge vägledning i fråga om hur allvarligt ett fel måste vara för att hävning ska kunna aktualiseras (jfr prop. 2001/02:134 s. 54 f.). En skillnad jämfört med lag är att bevisbördan nu åvilar näringsidkaren. Det är därmed näringsidkaren som måste visa på omstän- digheter som sammantaget gör att felet i det enskilda fallet är ringa. 11 § Vid hävning ska konsumenten meddela näringsidkaren att han eller hon Prop. 2021/22:85 häver köpet. Paragrafen reglerar konsumentens hävningsmeddelande vid fel på varan. Den saknar motsvarighet lag. Genom paragrafen genomförs artikel 16.1 i varudirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.14.3, där också Lagrådets synpunkter behandlas. Om konsumenten vill häva köpet vid fel på varan ska en hävnings- förklaring lämnas till näringsidkaren. Konsumenten ska i den ge uttryck för sitt beslut att häva köpeavtalet men några formkrav ställs inte upp. Det ställs inte heller upp någon särskild tidsfrist för att lämna hävningsförklaringen. Skadestånd vid näringsidkarens avtalsbrott 1 § Konsumenten har rätt till ersättning för den skada han eller hon lider genom att näringsidkaren är i dröjsmål eller varan är felaktig, om inte näringsidkaren visar att dröjsmålet eller felet beror på ett hinder utanför näringsidkarens kontroll 1.som näringsidkaren inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid köpet, 2.vars följder näringsidkaren inte heller skäligen kunde ha undvikit eller över- vunnit. Om dröjsmålet eller felet beror på någon som näringsidkaren har anlitat för att helt eller delvis fullgöra köpet, är näringsidkaren fri från skadeståndsskyldighet endast om också den som näringsidkaren har anlitat skulle vara fri enligt första stycket. Detsamma gäller om dröjsmålet eller felet beror på en leverantör som näringsidkaren har anlitat eller någon annan i ett tidigare säljled. Paragrafen handlar om näringsidkarens skadeståndsskyldighet på grund av näringsidkarens dröjsmål eller att varan är felaktig. Den motsvarar 14 § (vid dröjsmål) och 30 § första och andra styckena (vid fel på varan) lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.4 och 6.14.4. 2 § Konsumenten har alltid rätt till ersättning för den skada han eller hon lider genom ett rättsligt fel som fanns vid köpet, om konsumenten varken kände till eller borde ha känt till felet. Konsumenten har alltid rätt till ersättning för den skada han eller hon lider genom att varan vid köpet avvek från vad näringsidkaren särskilt utfäst. Paragrafen handlar om dels konsumentens rätt till skadestånd vid rättsliga fel dels huruvida varan vid köpet avvek från näringsidkarens särskilda utfästelse. Den motsvarar 22 a § andra stycket och 30 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.14.4. Konsumentens rätt till skadestånd enligt paragrafen anges gälla ”alltid”. Med detta är avsett att klargöra att rätten till ersättning gäller utan hinder av 1 §. 2021/22:85 Skadeståndets omfattning 3 § Skadestånd på grund av näringsidkarens dröjsmål eller vid fel på varan omfattar ersättning för utgifter, inkomstförlust, sådan prisskillnad som avses i 4 § och annan förlust på grund av dröjsmålet eller felet. Skadestånd vid fel på varan enligt 1 § omfattar även skada som uppkommer på någon annan egendom som tillhör konsumenten eller någon medlem i konsumentens hushåll, om egendomen är avsedd huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. Näringsidkaren och konsumenten får träffa avtal om att ersättning enligt första eller andra stycket inte ska omfatta förlust i näringsverksamhet. Paragrafen innehåller de grundläggande reglerna om omfattningen av det skadestånd som kan utgå på grund av näringsidkarens dröjsmål eller vid fel på varan. Den motsvarar 31 och 32 §§ lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.15. Enligt andra stycket kan konsumenten vid fel på varan få ersättning för skador på annan egendom än varan. Den motsvarar 31 § men även motsatsvis 32 § andra stycket lag. Ingen förändring är avsedd i förhållande till det som gällt. Det innebär att rätten till skadestånd inte kan omfatta ersättning för förlust som konsumenten tillfogas genom skada på annat än den sålda varan i andra fall än som anges i detta stycke. 4 § Om köpet har hävts och konsumenten gjort ett täckningsköp till högre pris, omfattar skadeståndet ersättning för prisskillnaden mellan de båda köpen, om täckningsköpet gjorts med tillräcklig omsorg och inom skälig tid efter det att köpet hävdes. Om köpet har hävts utan att ett sådant täckningsköp har gjorts och det finns ett gängse pris för en sådan vara som köpet avser, omfattar skadeståndet ersättning för skillnaden mellan priset enligt köpet och varans gängse pris vid tiden för hävningen. Paragrafen reglerar hur beräkningen av ersättning för prisskillnad ska göras. Den motsvarar 33 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.15. 5 § Om skyldigheten att betala skadestånd på grund av näringsidkarens dröjsmål eller vid fel på varan skulle vara oskäligt betungande med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiska förhållanden, får skadeståndet jämkas efter vad som är skäligt. I ett sådant fall ska det även beaktas existerande försäkringar och försäkringsmöjligheter på konsumentens sida, den skadeståndsskyldiges möjlig- heter att förutse och förhindra skadan samt andra särskilda omständigheter. Paragrafen innehåller bestämmelser om jämkning av skadestånd. Den motsvarar 34 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.15. 7 kap. Konsumentens betalningsskyldighet och dröjsmål 1 § Om ett bestämt pris inte följer av avtalet, ska konsumenten betala vad som är skäligt med hänsyn till varans art och beskaffenhet, gängse pris vid tiden för köpet och omständigheterna i övrigt. I paragrafen anges vad konsumenten ska betala om ett bestämt pris inte följer av avtalet. Den motsvarar 35 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 2 § Om tidpunkten för betalningen inte följer av avtalet, ska konsumenten betala när näringsidkaren kräver det, dock inte förrän varan hålls konsumenten tillhanda. Paragrafen reglerar den betalningstidpunkt som gäller när en sådan inte följer av avtalet. Den motsvarar 36 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. 3 § Om konsumenten avbeställer varan innan den har avlämnats, har närings- idkaren inte rätt att hålla fast vid köpet och kräva betalning. I stället får närings- idkaren kräva skadestånd enligt 7 och 8 §§. Paragrafen reglerar vad som gäller om konsumenten avbeställer varan innan den har avlämnats. Den motsvarar 37 § lag. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.5 och 8.4. 4 § Konsumenten är i dröjsmål om priset inte betalas i rätt tid och detta inte beror på näringsidkaren eller något förhållande på dennes sida. Paragrafen anger när dröjsmål på konsumentens sida anses föreligga. Den motsvarar 38 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. 5 § Vid konsumentens dröjsmål får näringsidkaren hålla inne varan enligt 2 kap. 2 § andra stycket. Näringsidkaren får välja mellan att kräva att konsumenten betalar för varan och att häva köpet enligt 6 §. Vid hävning får näringsidkaren dessutom kräva skadestånd av konsumenten enligt 7 och 8 §§. Paragrafen reglerar de påföljder som näringsidkaren kan göra gällande på grund av konsumentens dröjsmål med betalningen. Den motsvarar 39 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. 6 § Näringsidkaren får häva köpet om konsumentens dröjsmål med betalningen utgör ett väsentligt avtalsbrott. 2021/22:85 Om näringsidkaren har krävt att konsumenten betalar för varan inom en bestämd tilläggstid och om tilläggstiden inte är oskäligt kort, får näringsidkaren häva köpet om konsumenten inte betalar inom tilläggstiden. Medan tilläggstiden löper får näringsidkaren häva köpet endast om konsumenten meddelar att han eller hon inte kommer att betala . Om varan har kommit i konsumentens besittning, får näringsidkaren häva köpet endast om denne har förbehållit sig rätt till detta eller om konsumenten avvisar varan. Har priset i sin helhet betalats, får näringsidkaren inte häva köpet. Paragrafen behandlar näringsidkarens rätt att häva köpet på grund av konsumentens dröjsmål med betalningen. Den motsvarar 40 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. 7 § Om näringsidkaren häver köpet enligt 6 § eller om konsumenten avbeställer varan enligt 3 §, har näringsidkaren rätt till ersättning för 1.särskilda kostnader som näringsidkaren har haft för att ingå och fullgöra avtalet till den del näringsidkaren inte kan tillgodogöra sig dessa på något annat sätt, 2.särskilda kostnader till följd av hävningen eller avbeställningen, och 3.förlust i övrigt med ett belopp som är skäligt med hänsyn till priset för varan, tidpunkten för hävningen eller avbeställningen, omfattningen av nedlagt arbete och omständigheterna i övrigt. Näringsidkaren får förbehålla sig en på förhand bestämd ersättning vid hävning eller avbeställning, om den är skälig med hänsyn till vad som normalt kan antas tillkomma en näringsidkare som ersättning enligt första stycket. Paragrafen reglerar näringsidkarens rätt till skadestånd vid hävning och avbeställning. Den motsvarar 41 § första och andra styckena lag. I 8 § finns vissa undantag från denna ersättningsrätt. Övervägandena finns i avsnitt 6.5 och 6.6. 8 § Näringsidkaren har inte rätt till ersättning enligt 7 § om konsumenten avbeställer en vara innan näringsidkaren har accepterat ett anbud som konsumenten har lämnat till näringsidkaren. Näringsidkaren har inte heller rätt till ersättning enligt 7 § om konsumenten visar att dröjsmålet eller avbeställningen beror på lag, avbrott i den allmänna samfärd- seln eller betalningsförmedlingen eller något annat liknande hinder som konsumenten inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid köpet och vars följder han eller hon inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. Paragrafen innehåller vissa undantag från näringsidkarens rätt enligt 7 § till skadestånd vid hävning och avbeställning. Den motsvarar 41 § tredje stycket lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.5 och 6.6. 8 kap. Övriga bestämmelser om köp av varor 1 § Den skadelidande parten ska vidta skäliga åtgärder för att begränsa sin skada. Om parten inte gör det, får han eller hon själv bära en motsvarande del av förlusten. Paragrafen innehåller en skyldighet för den skadelidande parten att Prop. 2021/22:85 begränsa sin skada och verkningarna av underlåtenhet i detta avseende. Den motsvarar 42 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.16. 2 § Om köpet hävs bortfaller näringsidkarens skyldighet att överlämna varan och konsumentens skyldighet att betala för varan. I den utsträckning köpet har fullgjorts ska konsumenten utan onödigt dröjsmål lämna tillbaka varan. Om hävningen sker på grund av näringsidkarens avtalsbrott ska det ske på näringsidkarens bekostnad. Näringsidkaren ska utan onödigt dröjsmål betala tillbaka vad konsumenten har betalat för varan. Återbetalning behöver dock inte göras förrän näringsidkaren har tagit emot varan eller konsu- menten visat att varan sänts tillbaka. För en vara med digitala delar där det digitala innehållet eller den digitala tjänsten tillhandahålls kontinuerligt gäller 9 kap. 15 § första stycket vid näringsidkarens återbetalning. Var och en får hålla inne vad som tagits emot till dess att den andre ger ut vad som ska lämnas tillbaka samt betalar eller ställer godtagbar säkerhet för skadestånd och ränta som han eller hon kan vara skyldig att betala. Paragrafen, som utformas delvis enligt Lagrådets förslag, reglerar verk- ningarna av hävning. Den motsvarar 43 § första och andra styckena lag. Genom paragrafen genomförs artikel 16.3 i varudirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.16 och 8.7. I andra stycket anges att om köpet har fullgjorts och därefter hävs ska parterna återbära vad var och en tagit emot. En part behöver alltså inte, som , kräva att så sker. Näringsidkaren ska, liksom enligt lag, återbetala köpesumman utan dröjsmål. Näringsidkaren kan dock vänta med återbetalningen till dess att varan har återlämnats eller konsumenten har visat att varan avsänts, t.ex. genom ett inlämningskvitto, jfr 2 kap. 14 § lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler där en motsvarande regel återfinns. För en vara med digitala delar gäller för det som konsumenten har betalat för det digitala innehåll eller den digitala tjänst som tillhandahålls kontinuerligt , att återbetalningen är begränsad till den andel av konsumentens gjorda betalning som svarar mot den tid under vilken innehållet eller tjänsten inte var i felfritt skick samt det som har betalats i förskott avseende tid efter det att avtalet hävts, se vidare kommentaren till 9 kap. 15 §. 3 § Om köpet hävs ska konsumenten ge ut den avkastning av varan som konsumenten har fått och betala skälig ersättning, om han eller hon har haft någon annan nytta av varan. Om näringsidkaren ska lämna tillbaka betalningen, ska näringsidkaren betala ränta från den dag denne tog emot betalningen. Paragrafen behandlar vissa ytterligare verkningar av hävning. Den mot- svarar 44 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.16. Vissa följder av hävning och omleverans 4 § Om konsumenten i samband med hävning av köpet eller vid omleverans inte kan lämna tillbaka varan väsentligen oförändrad och oförminskad, ska konsumenten ersätta 2021/22:85 näringsidkaren för den minskning i varans värde som är en följd av att varan har försämrats eller minskat. Första stycket gäller inte om 1.varan har förstörts, kommit bort, försämrats eller minskat genom sin egen beskaffenhet eller något annat förhållande som inte beror på konsumenten, 2.varan har förstörts, försämrats eller minskat till följd av en åtgärd som har varit nödvändig för att undersöka om varan är felfri, eller 3.varan har använts av konsumenten för normalt bruk innan omleverans sker eller innan konsumenten insåg eller borde ha insett att det fanns ett fel som ger honom eller henne rätt att häva köpet. Paragrafen innehåller bestämmelser om vissa följder av hävning och omleverans. Den har sin motsvarighet i 45 § lag. Genom para- grafen genomförs artikel 14.4 i varudirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.14.2 och 6.16. Paragrafen tar, liksom , sikte på situationen att konsumenten vid hävning eller omleverans inte kan lämna tillbaka varan väsentligen oför- ändrad eller oförminskad. Regleringen utformas som en ersättnings- bestämmelse i stället för som en bestämmelse om bortfall av rätt till hävning eller omleverans. Konsumenten har alltså även i en sådan situa- tion rätt att häva eller begära omleverans och blir i stället i de fall som anges i första stycket skyldig att ersätta näringsidkaren för värdeminsk- ningen. Jämfört med vad som gällt anges i andra stycket tredje punkten att konsumenten vid omleverans inte är skyldig att betala för en normal användning av den felaktiga varan före den tidpunkt näringsidkaren återtar den, se även rättsfallet mot och (C‑404/06, EU:C:2008:231). Använd- ningen kan i regel anses vara normal om den är förenlig med varans art och syfte. Anspråk mot näringsidkare i tidigare säljled 5 § Om näringsidkaren är på obestånd, har upphört med sin näringsverksamhet eller inte kan anträffas, har konsumenten rätt att rikta anspråk på grund av fel på varan mot en näringsidkare i tidigare säljled som har överlåtit varan för vidareförsäljning. Första stycket gäller endast i den utsträckning motsvarande anspråk på grund av felet hade kunnat göras gällande mot näringsidkaren i tidigare säljled av den som förvärvat varan från denne.