prop · H903131 · 2022-03-01 00:00:00 — Det finns även hänvisningar till utlänningslagen på andra ställen i lagen. Övervägan- dena finns i avsnitt 5.3.2. 5 § I och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmed- borgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (Dublinförord- ningen) finns bestämmelser om överföring av asylsökande som tillämpas gentemot andra EU-stater, , , och . 2021/22:131 I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, finns en upplysning om att Dublinförordningen ska tillämpas i förhållande till vissa stater. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.2. Dublinförordningen reglerar vilken stat som är ansvarig för att pröva en asylansökan från en tredjelandsmedborgare eller en utlänning som är stats- lös. Ansöker en utlänning som är föremål för en utvisning enligt denna lag om asyl och det framkommer att asylansökan ska prövas av en annan stat, kan utlänningen komma att överföras dit. Om det är möjligt att överföra utlänningen till ett annat land för att få asylansökan prövad där, får Säker- hetspolisen välja om myndigheten vill driva utvisningsfrågan enligt denna lag vidare eller låta Dublinförfarandet få företräde. Om Säkerhetspolisen vill låta Dublinförfarandet få företräde, får myndigheten återkalla sin ansökan om utvisning. 6 § Med EES-medborgare och familjemedlem till EES-medborgare avses i denna lag detsamma som i 1 kap. 3 b § andra stycket och 3 a kap. 2 § utlännings- lagen (2005:716). Med flykting och alternativt skyddsbehövande avses detsamma som i 4 kap. 1–2 c §§ utlänningslagen. I paragrafen anges att vissa uttryck som används i lagen har samma bety- delse som i 1 kap. 3 b § andra stycket, 3 a kap. 2 § och 4 kap. 1–2 c §§ utlänningslagen (2005:716). Paragrafen motsvarar hänvisningarna i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till dessa paragrafer. Övervägandena finns i avsnitt 5.3.1. 7 § Mål och ärenden enligt denna lag ska handläggas skyndsamt. I paragrafen föreskrivs ett allmänt skyndsamhetskrav. Paragrafen motsva- rar delvis hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlännings- kontroll till 1 kap. 13 § utlänningslagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 5.4. Kravet innebär att all handläggning av mål och ärenden med stöd av lagen ska göras skyndsamt. Skyndsamhetskravet gäller oavsett om det är Säkerhetspolisen, , regeringen, eller domstol som hanterar ett mål eller ärende. Hur snabbt en fråga måste hanteras får avgöras i det enskilda fallet uti- från de förutsättningar som gäller för frågan. Är utlänningen frihetsbe- rövad bör det ställas högre krav på skyndsamhet än om utlänningen är på fri fot. Med hänsyn till formerna för beslutsfattande är det naturligt att en fråga kan handläggas med större skyndsamhet om det är och Säkerhetspolisen som hanterar saken än om regeringen gör det. Det ställs särskilda krav på skyndsamhet när det har fattats ett interim- istiskt beslut om förvar eller uppsikt, se kommentarerna till 3 kap. 5 och 6 §§ och 4 kap. 5 §. 8 § En åtgärd enligt denna lag får vidtas endast om skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för utlänningen eller för något annat motstående intresse. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges en generell bedömning av proportionaliteten. Övervägandena finns i avsnitt 5.5. Av paragrafen framgår att en åtgärd enligt lagen – såsom utvisning, för- var, uppsikt och tvångsmedel eller någon annan tvångsåtgärd – får vidtas endast om den uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för utlänningen eller för något annat motstående intresse. åtgärd får alltså inte vara mer långtgående än vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden riktas mot. Bedömningen ska göras utifrån två motstående intressen, det allmännas Eftersom det är fråga om utlänningar som bedöms utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet eller som kan antas komma att begå eller delta i terrorismrelaterad brottslighet, ställs det generellt sett ett högt krav på utlänningens intresse för att det ska väga tyngre än det allmännas intresse av att åtgärden vidtas eller fortgår (jfr prop. 2016/17:180 s. 63). om utvisning enligt lagen syftar till att undanröja en risk för terrorismrela- terad brottslighet eller annan allvarlig brottslighet som hotar Risken för att oskyldiga drabbas eller att viktiga samhällsfunkt- ioner skadas måste därför väga tungt. Det krävs därmed betydligt starkare skäl än annars för att det intrång eller men som en åtgärd innebär för utlänningen ska väga över. Det kan emellertid inte uteslutas att så kan vara Proportionalitetsbedömningen kan till exempel innebära att en mycket långvarig tvångsmedelsanvändning inte längre anses stå i rimlig proportion till det intrång som det innebär för utlän- Bedömningen ska alltså inte bara göras när ett beslut om en åtgärd fattas utan även när åtgärden verkställs. Principen får därför betydelse även för till exempel hur länge en åtgärd får bestå. Det gäller inte minst vid bedömningen av hur länge en utlänning får hållas i förvar. portionalitetsbedömning kan leda till att utlänningen inte längre ska vara i förvar utan i stället ställs under uppsikt. Inom ramen för proportionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid bar- nets åsikter ska tillmätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i ). Barn torde ytterst sällan bli föremål för åtgärder enligt lagen, men de kan i större utsträckning antas komma att beröras indirekt av ett beslut som fattas med stöd av lagen. En proportionalitetsbedömning ska göras oavsett om det är Säkerhets- polisen, , regeringen, eller domstol som beslutar om åtgärden. 2021/22:131 2 kap. Utvisning och verkställighet av ett beslut om utvisning Förutsättningar för att besluta om utvisning 1 § En utlänning får utvisas ur enligt denna lag om utlänningen 1.med hänsyn till vad som är känt om hans eller hennes tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan antas komma att begå eller på annat sätt medverka till ett brott enligt terroristbrottslagen (2022:000), eller 2.kan utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet. I paragrafen anges när utvisning får beslutas med stöd av lagen. Paragrafen motsvarar delvis 1 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 6.1, 6.2 och 7.1. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. En sådan utlänning som anges i bestämmelsen får utvisas ur . Lagen gäller enligt punkt 1 en utlänning som med hänsyn till vad som är känt om hans eller hennes tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan antas komma att begå eller på annat sätt medverka till ett brott enligt terroristbrottslagen (2022:000). Bestämmelsen motsvarar delvis 1 § 2 lagen om särskild utlänningskontroll. Den tidigare hänvisningen till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott ersätts dock av en generell hänvisning till brott enligt terroristbrottslagen. Därmed omfattas samtliga brott i den lagen (propositionen En samlad straffrättslig terrorismlagstiftning, prop. 2021/22:133). Detsamma gäller osjälvständiga former av brotten i den mån de är kriminaliserade. Det innebär att 12 § terroristbrottslagen inte blir tillämplig eftersom det då är fråga om brott enligt annan lag. Bedömningen av om bestämmelsen är tillämplig ska göras utifrån vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständig- heter. Det ska alltså göras en samlad bedömning av risken för framtida brottslighet. Sådant som kan vägas in vid denna bedömning är till exempel att en domstol har funnit att mycket talar för att utlänningen gjort sig skyl- dig till ett sådant brott som anges i punkten, men att bevisningen inte varit tillräcklig för en fällande dom. På samma sätt kan ett ingående motiverat beslut att inte väcka åtal på grund av bristande bevisning vägas in. Det kan också finnas uttalanden om utlänningens syn på terroristverksamhet eller koppling till eller förhärligande av en terroristorganisation som kan ha betydelse för bedömningen av den framtida risken för brottslighet. Även brott som utlänningen har misstänkts för i eller i ett annat land kan, beroende på omständigheterna, vägas in. Enligt punkt 2 ska lagen även tillämpas på en utlänning som, på annat sätt än som anges i punkt 1, kan utgöra ett allvarligt hot mot säkerhet. Bestämmelsen omfattar samma kategorier av utlänningar som kan utvisas med stöd av 1 § 1 lagen om särskild utlänningskontroll. Endast ärenden där säkerhetsaspekten är särskilt framträdande omfattas av bestämmelsen. I 7 kap. 16 § anges när lagen efter ett överklagande inte längre ska til- lämpas, utan ärendet i fortsättningen ska handläggas enligt reglerna i utlänningslagen (2005:716). Enligt 7 kap. 17 och 18 §§ får regeringen även i vissa andra fall överlämna ett ärende till för pröv- ning enligt utlänningslagen. Om det är fråga om en utlänning som inte omfattas av tillämp- Prop. 2021/22:131 ningsområdet i paragrafen men som ändå utgör en säkerhetsrisk, ska hans eller hennes rätt att vistas i handläggas som ett säkerhetsärende enligt utlänningslagen. Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). Vem som får ansöka och besluta om utvisning 2 § En ansökan om utvisning med stöd av 1 § görs av Säkerhetspolisen. Ansökan ska ges in till , som beslutar i frågan. beslut kan enligt 7 kap. 1 § överklagas till regeringen. I paragrafen anges vem som får ansöka och besluta om utvisning. Paragra- fen innehåller även en upplysning om att beslutet kan överklagas till rege- ringen. Paragrafen motsvarar i huvudsak 2 § första stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Andra stycket är endast en upplysningsbestämmelse. 3 § Om eller har anledning att anta att för- utsättningarna för ett beslut om utvisning enligt 1 § är uppfyllda, ska myndig- heterna skyndsamt anmäla det till Säkerhetspolisen. I paragrafen föreskrivs en skyldighet för och Migra- tionsverket att skyndsamt anmäla till Säkerhetspolisen om de har anled- ning att anta att förutsättningarna för ett beslut om utvisning är uppfyllda. Paragrafen motsvarar 2 § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen utformas i huvudsak enligt Lagrådets förslag. Innehållet i ett beslut om utvisning 4 § I ett beslut om utvisning ska det anges till vilket land utlänningen ska utvisas. Om det finns särskilda skäl, får mer än ett land anges i beslutet. Beslutet ska i övrigt innehålla de anvisningar som behövs för att det ska kunna verkställas. I paragrafen anges att ett beslut om utvisning bland annat ska innehålla uppgift om till vilket land utlänningen ska utvisas. I 5 § finns ytterligare bestämmelser om vad ett sådant beslut ska innehålla. Se även 12 § om till vilket land utvisningen får verkställas. Paragrafen motsvarar 4 c § andra stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. 5 § Ett beslut om utvisning ska innehålla ett förbud för utlänningen att återvända till . 2021/22:131 Återreseförbudet ska gälla utan tidsbegränsning eller . Om ett förbud gäller ska utlänningen upplysas om att det börjar löpa den dag han eller hon lämnar . Utlänningen ska alltid upplysas om den påföljd som en överträdelse av återrese- förbudet kan medföra enligt 8 kap. 1 §. I paragrafen anges att ett beslut om utvisning ska innehålla ett återreseför- bud. Paragrafen motsvarar i huvudsak 4 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Av första stycket framgår att ett beslut om utvisning alltid ska innehålla ett förbud att återvända till , ett så kallat återreseförbud. I andra stycket anges att ett återreseförbud kan gälla utan tidsbegräns- ning eller . Om ett återreseförbud gäller ska utlänningen i utvisningsbeslutet upplysas om att återreseförbudet börjar löpa den dag utlänningen lämnar . Att bryta mot ett återreseförbud är straffsanktionerat enligt 8 kap. 1 §, vilket det enligt tredje stycket ska upplysas om i beslutet. Annan verkan av ett beslut om utvisning 6 § När en utlänning utvisas enligt 1 § får den beslutande myndigheten återkalla en statusförklaring. Det som sägs om återkallelse i 4 kap. 5 b och 5 c §§ utlänningslagen (2005:716) ska också tillämpas vid beslutet. När en utlänning utvisas enligt 1 § ska den beslutande myndigheten även återkalla ställning som varaktigt bosatt i . I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges att en statusförklaring och en ställning som var- aktigt bosatt i får återkallas i samband med ett beslut om utvisning enligt 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. Med beslutande myndighet avses den myndighet som beslutar om utvisning, det vill säga eller regeringen. Beslutet om återkallelse får fattas utan särskilt yrkande. Hänvisningen till 4 kap. 5 b och 5 c §§ utlänningslagen (2005:716) i första stycket innebär att statusförklaringen ska återkallas om det kommer fram att utlänningen antingen inte kan anses vara flykting eller alternativt skyddsbehövande eller om det föreligger sådana omständigheter som anges i 4 kap. 3 § andra stycket utlänningslagen. I andra stycket anges att ställning som varaktigt bosatt i ska återkallas om utlänningen utvisas. Detsamma gäller om en utlänning utvisas enligt utlänningslagen (5 a kap. 5 § första stycket 2). Vid en åtgärd enligt paragrafen ska en proportionalitetsbedömning göras enligt 1 kap. 8 §, se kommentaren till den paragrafen. Inom ramen för pro- portionalitetsbedömningen ska vid åtgärder som rör barn i första hand beaktas vad som bedöms vara barnets bästa, varvid barnets åsikter ska till- mätas betydelse utifrån ålder och mognad (jfr artikel 3 och 12 i barnkon- ventionen). 7 § Ett uppehållstillstånd som en utlänning har beviljats genom ett tidigare beslut upphör att gälla när han eller hon utvisas enligt denna lag. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild Prop. 2021/22:131 utlänningskontroll, anges vad som händer med ett tidigare beviljat uppe- hållstillstånd när en utlänning utvisas. Övervägandena finns i avsnitt 7.11. Bestämmelsen gäller generellt för alla uppehållstillstånd som utfärdats med stöd av utlänningslagen (2005:716). Det saknar betydelse på vilken grund uppehållstillståndet har beviljats och för vilken tid det gäller eller om det är permanent. Med utvisas avses att det finns ett verkställbart beslut om utvisning. Ett beslut om utvisning är verkställbart när det har fått laga kraft eller utlän- ningen har avgett en nöjdförklaring enligt 7 kap. 20 §. Utlänningen har därefter inte längre rätt att uppehålla sig i . En annan sak är att han eller hon ändå kan bli kvar i landet om utvisningsbeslutet inhiberas på grund av att det föreligger ett verkställighetshinder eller utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas, se kommentarerna till 13 och 14 §§. Om det finns särskilda skäl kan utlänningen i en sådan situation i stället beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. 8 § En ansökan från en utlänning om ställning som varaktigt bosatt i ska avslås om utlänningen utvisas eller genom ett tidigare beslut har utvisats enligt denna lag. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges vad som händer med en ansökan om ställning som varaktigt bosatt i . Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Paragrafen utformas efter synpunkter från Lagrådet. En ansökan från en utlänning om ställning som varaktigt bosatt i ska avslås om utlänningen utvisas eller har utvisats enligt denna lag. En förutsättning för att en sådan ansökan ska avslås är att det finns ett utvisningsbeslut som fortfarande gäller när utlänningens ansökan om ställ- ning som varaktigt bosatt i prövas. Det följer av 1 kap. 2 och 3 §§ att sådana ansökningar ska handläggas enligt denna lag om Säkerhets- polisen har ansökt om utvisning eller om utlänningen har utvisats enligt 1 §. Bestämmelsen gäller även för ett beslut om utvisning som har meddelats före ikraftträdandet enligt ett antal upphävda lagar, se kommentaren till ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. 9 § Om en utlänning under handläggningen av en ansökan om utvisning enligt denna lag ansöker om uppehållstillstånd, ska handläggningen av denna ansökan avvakta prövningen av utvisningsfrågan om det rör sig om ett uppehållstillstånd som får beviljas efter inresa i enligt 1.5 b kap. utlänningslagen (2005:716) om uppehållstillstånd för forskning, stu- dier inom högre utbildning, viss praktik, visst volontärarbete och au pair-arbete, 2.6 a kap. utlänningslagen om EU-blåkort, 3.6 b kap. utlänningslagen om tillstånd för företagsintern förflyttning, ICT, eller 4.6 c kap. utlänningslagen om tillstånd för säsongsarbete. Detsamma gäller om utlänningen redan har ansökt om ett sådant uppehållstill- stånd när Säkerhetspolisen ansöker om att utlänningen ska utvisas enligt 1 §. Om utlänningen utvisas ska ansökan om uppehållstillstånd enligt första och andra styckena anses förfallen när utvisningsbeslutet får laga kraft eller det får verkställas ändå. Avslås yrkandet om utvisning ska ansökan om uppehållstillstånd 2021/22:131 handläggas enligt utlänningslagen. Om det är regeringen som avslår yrkandet, ska ansökan om uppehållstillstånd överlämnas till för prövning. I paragrafen, som saknar motsvarighet i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, anges hur ansökningar om vissa uppehållstillstånd ska hanteras när sådana görs under handläggningen av en ansökan om utvis- ning och vad som händer när utvisningsfrågan slutligen har avgjorts. Över- vägandena finns i avsnitt 6.3. Paragrafen är tillämplig endast på vissa särskilda uppehållstillstånd där en utlänning får ansöka om förlängning eller ett nytt tillstånd under vistel- sen i . Med EU-blåkort avses ett uppehålls- och arbetstillstånd för högkvali- ficerad anställning, se 6 a kap. utlänningslagen (2005:716). Med ICT- tillstånd avses ett uppehålls- och arbetstillstånd för företagsintern förflytt- ning av personal, se 6 b kap. utlänningslagen. Muntlig handläggning hos vid utvisning 10 § ska avgöra ett ärende om utvisning efter muntlig hand- läggning, om sådan handläggning inte är uppenbart obehövlig. Muntlig hand- läggning kan ske genom muntlig förhandling eller i annan form. I paragrafen anges muntlig handläggning hos . Para- grafen motsvarar delvis hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 13 kap. 1 § utlänningslagen (2005:716). Övervä- gandena finns i avsnitt 7.5. ska som huvudregel avgöra ett ärende om utvisning efter muntlig handläggning. får dock avstå från muntlig handläggning i de fall där det är uppenbart att en sådan handläggning inte behövs. Det kan till exempel vara fallet om ärendet inte ska avgöras i sak. Den muntliga handläggningen kan genomföras antingen som en muntlig förhandling eller på något annat sätt. bestämmer vilken form den muntliga handläggningen ska ha (jfr prop. 2004/05:170 s. 304). I 6 kap. 1 och 2 §§ finns gemensamma bestämmelser om muntlig hand- läggning hos en förvaltningsmyndighet. 11 § Ett beslut om utvisning ska verkställas av Säkerhetspolisen. Säkerhetspolisen får uppdra åt att genomföra verkställig- Det innebär dock inte att Säkerhetspolisens ansvar som verkställande myndighet övergår till . I paragrafen anges vilken myndighet som ska verkställa ett beslut om utvisning. Paragrafen motsvarar delvis 13 § första stycket andra och tredje meningen lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.6. Paragrafen utformas enligt Lagrådets förslag. Enligt första stycket är Säkerhetspolisen ansvarig för att verkställa ett beslut om utvisning. Det innebär att Säkerhetspolisen ska fatta nödvändiga beslut för att en utlänning ska kunna avlägsnas från . Exempel på sådana åtgärder som får vidtas är att ta utlänningen i förvar eller ställa utlänningen under uppsikt. Säkerhetspolisen får också vidta sådana Prop. 2021/22:131 tvångsåtgärder som anges i 5 kap. 26, 27, 29 och 30 §§. Om Säkerhetspolisen anser att ett beslut om utvisning som den har fått för verkställighet inte går att verkställa eller att ytterligare besked behövs, ska Säkerhetspolisen enligt 18 § anmäla det till den myndighet som har beslutat om utvisning. Den myndigheten ska då ta ställning till om utvis- ningen ska inhiberas eller om utlänningen ska beviljas ett tidsbegränsat uppehållstillstånd enligt 14 §. I andra stycket anges att Säkerhetspolisen får uppdra åt Polismyndig- heten att genomföra verkställigheten. Den möjligheten bör som utgångs- punkt användas först när Säkerhetspolisen har utrett om beslutet kan verk- ställas till det land eller något av de länder som anges i utvisningsbeslutet. kan då ges i uppdrag att genomföra den faktiska verk- ställigheten, det vill säga se till att utlänningen lämnar landet. Det kan också ingå i uppdrag att ta de kontakter med mottagar- landet som behövs för att utvisningen ska kunna verkställas. Säkerhets- polisen har dock fortsatt ansvaret för att utvisningsbeslutet verkställs. Det innebär att Säkerhetspolisen även i dessa fall ska fatta nödvändiga beslut i anslutning till verkställigheten. blir alltså inte verkstäl- lande myndighet. Till vilket land utvisningen får verkställas 12 § Ett beslut om utvisning ska verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder har angetts, något av de länder som anges i beslutet. En utlänning får alltid sändas till ett land som utlänningen visar kan ta emot honom eller henne. I paragrafen anges till vilket land ett beslut om utvisning ska verkställas. Paragrafen motsvarar hänvisningen i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till 12 kap. 4 § första och tredje styckena utlännings- lagen (2005:716). Övervägandena finns i avsnitt 7.7. Hinder mot att verkställa utvisning 13 § Ett beslut om utvisning får inte verkställas om det finns ett sådant hinder mot verkställigheten som anges i 12 kap. 1–3 a §§ utlänningslagen (2005:716). I paragrafen uppställs ett förbud mot att verkställa en utvisning om det finns ett sådant verkställighetshinder som anges i 12 kap. 1–3 a §§ utlänningslagen (2005:716). Paragrafen motsvarar hänvisningarna i 5 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll till dessa paragrafer i utlänningslagen. Övervägandena finns i avsnitt 7.8. Inhibition och tidsbegränsat uppehållstillstånd 14 § Om det har beslutats att en utlänning ska utvisas enligt denna lag men det finns ett sådant hinder mot att verkställa utvisningen som anges i 13 §, ska den beslutande myndigheten förordna att beslutet tills vidare inte får verkställas (inhi- bition). Om det finns särskilda skäl får den beslutande myndigheten i stället bevilja utlänningen ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Ett tidsbegränsat uppehållstill- stånd ska gälla i högst . 2021/22:131 Detta gäller även om utvisningsbeslutet av någon annan särskild anledning inte bör verkställas. I paragrafen behandlas förutsättningarna för att förordna om inhibition och bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. 10§ första stycket lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Över- vägandena finns i avsnitt 7.9.