urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — I ett remissyttrande över förslaget att chefsJO skulle samråda med de övriga 949Se yttrande i JO:s ärende med dnr 3125-2009 samt framst. 2009/10:RS6 s. 24–26. 950I de bakomliggande förarbetena anges endast att ändringarna i 12 § är av redaktionell art och beror på ny paragrafnumrering i riksdagsordningen. Se 2012/13:URF3 s. 345, framst. 2013/14:RS3 s. 276 och bet. 2013/14:KU46 s. 38. 951Enligt 4 § myndighetsförordningen ska myndighetens ledning besluta en arbetsordning och i arbetsordningen besluta de närmare föreskrifter som behövs om myndighetens organi- sation, arbetsfördelningen mellan styrelse och myndighetschef, delegeringen av beslutande- rätt inom myndigheten, handläggningen av ärenden och formerna i övrigt för verksamheten, besluta en verksamhetsplan för myndigheten, säkerställa att det vid myndigheten finns en intern styrning och kontroll som fungerar på ett betryggande sätt samt avgöra andra ärenden som har principiell karaktär eller större betydelse eller som avser föreskrifter, om ärendena inte ska avgöras av personalansvarsnämnden enligt 25 §. Se även SOU 2004:23 s. 273. ombudsmännen anförde JO att det kunde ses som ett försök att balansera chefsJO:s roll som myndighetsledning och därmed som verksamhetsansvarig mot intresset att övriga justitieombudsmäns autonomi i sin tillsynsverksamhet inte träds förnär. Enligt JO var det svårt att förena å ena sidan principen om ett samlat myndighetsledningsansvar hos en person och å andra sidan kravet på oberoende för var och en av de fyra beslutsfattarna. JO:s bedömning var att den föreslagna lösningen borde kunna fungera i praktiken, under förutsättning att såväl myndighetsledningsfunktionen som hävdandet av de enskilda ombudsmännens autonomi utövades med tillbörlig respekt och strävan att slå vakt om auktoritet. JO ansåg vidare att chefsJO:s skyldighet att samråda med övriga justitieombudsmän även borde omfatta frågor om fast- ställande eller ändring av arbetsordningen. Riksdagsstyrelsen fann inte anled- ning att ifrågasätta JO:s bedömning i denna fråga och lämnade därför förslag om att samrådskravet även skulle omfatta dessa beslut.952 Konstitutions- utskottet tillstyrkte riksdagsstyrelsens lagförslag i denna del.953 Det fanns genom införandet av JO-instruktion ett stadgande om att chefsJO i arbetsordningen skulle meddela bestämmelser om organisationen av verksamheten och fördelningen av ärenden mellan ombudsmännen. stadgandet infördes utgick ett stadgande JO-instruktion om att varje ombudsman skulle ha ett tillsynsområde. stadgandet ströks var strävan att åstadkomma en mer flexibel organisation, utan fastställda tillsynsområden. instruktionen 2011 återinfördes de bestämda områdena, men i form av ansvarsområden för var och en av ombudsmännen. stämde en sådan ordning bättre överens med den då rådande ordningen.954 Vad gäller verksamhetsplan hade expertgruppen konstaterat att JO inte upp- rättade någon sådan. En förklaring som nämnts till detta hade varit att det skulle kunna inkräkta på den oberoende ställning som respektive ombudsman har i sin tillsynsverksamhet. Ett annat skäl kunde vara att JO:s verksamhet till övervägande del styrs av klagomål från allmänheten, vilket även JO kom att framhålla i sitt yttrande över betänkandet. Expertgruppen ansåg dock att en verksamhetsplan var ett centralt och viktigt dokument som bör upprättas vid myndigheterna och som bör beslutas av myndighetens ledning, i enlighet med vad som gäller för samtliga myndigheter under regeringen. gruppen var upprättandet av en verksamhetsplan ett sätt att få en tydligare och mer målinriktad planering av verksamheten som bl.a. syftar till att få en Verksamhetsplanen borde därmed innehålla de centrala målen för verksamheten och en plan för att uppnå dessa mål. gruppen ansåg att det fanns skäl även för JO att upprätta en verksamhetsplan som var ändamålsenlig och motsvarade behoven vid JO. vidare att beslut om en sådan verksamhetsplan skulle ingå i chefsJO:s ansvar. Expertgruppen lyfte dock fram att chefsJO:s beslut om en verksamhetsplan 952 Se framst. 2009/10:RS6 s. 27 och 30. 953 Se bet. 2010/11:KU9 s. 15. 954 Se framst. 2009/10:RS6 s. 57. inte fick inkräkta på den oberoende ställning som respektive JO har i sin tillsynsverksamhet. Detta markerades i lagförslaget genom ett krav på samråd med övriga justitieombudsmän före beslut om verksamhetsplanen. Riksdags- styrelsen, som noterade att JO inte motsatt sig kravet på en verksamhetsplan, föreslog att det författningsförslag om en verksamhetsplan som expertgruppen tagit fram skulle föras in i JO-instruktionen. berörde i sitt ställningstagande inte frågan om införandet av en skyldighet för JO att upprätta en verksamhetsplan utan tillstyrkte lagförslaget i denna del.955 I fråga om årsredovisning och budget fanns det för reformen av den interna styrningen och kontrollen för JO:s del inte någon reglering av vem som skulle besluta om årsredovisning och budget. I praktiken var det chefsJO som beslutade om årsredovisningen och budgetunderlaget som lämnades till riksdagsstyrelsen. Riksdagsstyrelsen ansåg att det borde föras in bestämmelser i om att chefsJO, efter samråd med övriga ombudsmän, ska besluta om årsredovisning och förslag till anslag på statens budget för ombudsmän. Enligt riksdagsstyrelsens förslag skulle chefsJO:s budgetförslag lämnas till , i form av ett förslag till riksdagsbeslut från chefsJO, i stället för som tidigare som ett underlag som lämnades till riksdagsstyrelsen.956 beslutade i enlighet med riksdagsstyrelsens förslag i denna del.957 Därigenom fick 12 § andra stycket JO-instruktionen sin nuvarande lydelse. Ansvaret för ombudsmannaexpeditionens personal I 13 § JO-instruktionen föreskrivs bl.a. att det för verksamheten ska finnas en expedition (ombudsmannaexpeditionen). Det traditionella synsättet har varit att det är denna expedition som utgör myndigheten ombudsmän, vars uppgift har varit att bistå de från förvaltningen fristående justitieombuds- männen med handläggande personal och andra resurser, och som haft chefsJO som myndighetschef (se avsnitt 5.5.1). Jämfört med andra myndighetsinstruktioner innehåller 13 § JO-instruk- tionen relativt detaljerade bestämmelser om ombudsmannaexpeditionens personalförhållanden. Enligt paragrafen ska en kanslichef samt byråchefer och övriga tjänstemän enligt personalförteckning vara anställda vid expedi- tionen.958 Vidare får chefsJO i mån av behov och tillgång på medel anlita annan personal samt experter och sakkunniga. Det anges även att chefsJO bestämmer om personalens tjänstgöring. I 13 § andra stycket JO-instruktionen anges att kanslichefen ska ”under chefsjustitieombudsmannen leda arbetet inom ombudsmannaexpeditionen och i övrigt lämna ombudsmännen erforderligt biträde”. (Kanslichefens roll och uppdrag behandlas närmare i avsnitt 8.3.) 955Se 2008/09:URF4 s. 35, framst. 2009/10:RS6 s. 31 och bet. 2010/11:KU9 s. 15. 2009/10:RS6 s. 31 f. 957Se bet 2010/11:KU9 och rskr. 2010/11:50. 958En personalförteckning för JO redovisas i ämbetsberättelsen (se t.ex. redog. 2020/21:JO1 s. 643 f.). 13 § JO-instruktionen har haft samma lydelse sedan den infördes vid JO-reform. Reformen hade i sig en begränsad påverkan på utformningen av bestämmelsen jämfört med motsvarande bestämmelse JO- instruktion, som i sin tur i stort var likalydande med sin motsvarighet JO-instruktion. I 1967 och JO-instruktion medgavs dock samtliga ombudsmän att i mån av behov och tillgång på medel anlita annan personal samt experter och sakkunniga.959 Det saknades vidare i de instruktionerna ett stadgande om att chefsJO bestämmer om personalens tjänstgöring. Dessa ändringar, som alltså genomfördes vid JO-reform på förslag av , hade sin grund i att utskottet ville ändra den ordning där var och en av ombudsmännen självständigt disponerade över viss personal. Enligt utskottet skulle det i stället vara en uppgift för chefsJO att i arbets- ordningen eller på annat sätt närmare utforma reglerna för hur personalen skulle disponeras. Genom ändringen och tillägget i 13 § första stycket kompletterades stadgandet i 12 § andra stycket om att chefsJO i arbets- ordningen ska meddela bestämmelser om organisationen av verksamheten.960 I 13 § JO-instruktion hade vidare ett tredje stycket funnits där det angavs att det i en arbetsordning skulle föreskrivas vilka byråer som skulle finnas och vilken arbetsfördelning i övrigt som skulle gälla. Med anledning av att vid behandlingen av JO-utrednings betänkande föreslog en mer flexibel organisation, utan fastställda tillsyns- områden, fann utskottet att särskilda föreskrifter om byråer inom inte borde ges i instruktionen.961 reform är det alltså chefsJO som ytterst beslutar i anställ- ningsfrågor och bestämmer om de anställdas tjänstgöring, inom de ramar som finns i JO-instruktionen och andra författningar samt i den utsträckning som anslagsmedlen medger. I 28 § JO-instruktionen föreskrivs att chefsJO tillsätter tjänster vid ombudsmannaexpeditionen och antar personal i övrigt, i den mån han eller hon inte enligt 15 § överlåter dessa uppgifter på kanslichefen. Av 15 § JO-instruktionen följer att chefsJO kan delegera denna rätt till kansli- chefen, med undantag för rätten att fatta beslut om att anställa en byråchef. Enligt JO:s besluts- och delegationsordning för ekonomi- och personal- administrativa frågor (se JO:s ärende med dnr ADM 63-2022) förbehålls chefsJO rätten att besluta om anställning och entledigande av kanslichef, biträdande kanslichef, byråchefer och enhetschef för . Enligt besluts- och delegationsordningen beslutar kanslichefen om anställning och ent- ledigande av övrig personal. Av besluts- och delegationsordningen framgår vidare att chefsJO har delegerat till kanslichefen och andra tjänstemän att besluta i andra frågor om bl.a. anställdas tjänstgöring (se närmare avsnitt 8.3). Det bör i sammanhanget noteras att det har funnits bestäm- melser i den gällande JO-instruktionen om att den eller de 959 Det bör dock i sammanhanget noteras att ombudsmannen som var administrativ chef tillsatte tjänster vid ombudsmannaexpeditionen och antog personal i övrigt enligt 26 § JO-instruktion. KU 1986/87:2 s. 49. KU 1986/87:2 s. 49. som förestått ämbetet haft rätt att anställa tjänstemän vid expeditionen samt att dessa bestämmelser haft olika grad av detaljrikedom. En sådan rätt att anställa personal tillkom justitieombudsmannen enligt exempelvis JO-instruktion. instruktion kompletterades regeln av att byråchefen tillsattes genom förordnande tills vidare medan den övriga ordinarie personalen skulle förordnas ”genom konstitutorial”962. Vid expeditionen skulle de ordinarie befattningshavare som anges i gällande personalförteckning vara anställda och, i mån av behov, icke ordinarie personal, vilket även angavs instruktion. Denna angav dock inte vilka förordnandeformer de anställda skulle ha. Som nämnts i avsnitt 8.2.1 tillsatte de tre justitieombudsmännen tjänster och antog personal i övrigt gemensamt enligt instruktion. I denna infördes bestämmelsen om att det vid expeditionen finns anställda en kanslichef, byråchefer och i övrigt tjänstemän enligt personalförteckningen963, samt att ombudsmännen ”i mån av behov och tillgång på medel äger [ombudsmännen] anlita annan personal ävensom experter och sakkunniga”, vilket i princip finns kvar i 13 § JO- instruktionen, med den skillnaden att rätten att anställa personal till- kommer chefsJO. Det kan som jämförelse noteras att det , när ordningen med personal- förteckningar inte längre tillämpas, inte finns några särskilda föreskrifter om att vissa kategorier av tjänster ska besättas vid myndigheten utöver de som anges i JO-instruktionen.964 Vidare förekommer hos JO i huvudsak anställ- ningar i de anställningsformer som förekommer på arbetsmarknaden i övrigt, dock med det undantaget att de föredragande, som vanligtvis är assessorer anställda i hovrätt eller kammarrätt, i regel har tidsbegränsade förordnanden. Meddelandet av andra råd och anvisningar för arbetet samt samrådsplikt ChefsJO meddelar enligt 14 § första stycket JO-instruktionen de råd och anvis- ningar som behövs för arbetet inom ombudsmannaexpeditionen utöver JO- instruktionen och vad som föreskrivs i arbetsordningen. Även denna bestämmelse har sina föregångare i tidigare instruktioner. instruktion angavs att ombudsmännen gemensamt fastställer ”arbets- ordning och de allmänna bestämmelser i övrigt som fordras för arbetet inom 962En konstituerad tjänsteman var tillsatt att förvalta ett ämbete eller tjänst men saknade s.k. fullmakt; se Nordisk familjebok (1911) under Konstitutorial. Ett förordnande tills vidare utgjorde dock inte heller en fullmaktsanställning; se Nordisk familjebok (1908) under Fullmakt. 963Med tjänstemän enligt personalförteckning avsågs inom den statliga förvaltningen anställda, ordinarie tjänstemän, vars kategorier, antal och lönegrad i regel fastställdes ytterst av . Detta statliga avlöningsreglemente behölls . I JO:s fall fanns vid reform följande tjänstemän upptagna i förteckningen: en kanslichef, tre byråchefer, två byrådirektörer, en kontorsskrivare, ett kanslibiträde och en förste expeditions- vakt. Hos militieombudsmannen fanns samma kategorier men färre byråchefer och byrå- direktörer. Vid sidan av denna arbetsstyrka anlitades icke ordinarie personal för föredragning av ärenden, för biträde vid inspektioner och för skrivgöromål. (Se prop. 964Riksdagsstyrelsen har i en framställning till föreslagit att det i lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ska föreskrivas att det vid bl.a. Riks- dagens ombudsmän ska finnas en säkerhetschef (se framst. 2021/22:RS5 s. 7 och 49 f.). Förslaget bereds i . expeditionen” utöver JO-instruktionen (se 20 §). JO-instruktion angavs att den ombudsman som var administrativ chef själv fastställer ”arbets- ordning och de allmänna föreskrifter i övrigt som fordras för arbetet inom ombudsmannaexpeditionen” utöver JO-instruktionen (se 14 §). Vid antagan- det av JO-instruktion ändrades föreskrifter till råd och anvisningar, men någon ändring i sak var inte avsedd.965 Att chefsJO ska besluta om arbets- ordningen framgår numera av 12 § andra stycket JO-instruktionen. Som exempel på råd och anvisningar som antagits av chefsJO kan nämnas den ovannämnda besluts- och delegationsordningen men även exempelvis riktlinjerna för internrevisionen (JO:s ärende med dnr ADM 154-2018) och ombudsmäns (JO) process för planering och uppföljning av verk- samheten (JO:s ärende med dnr ADM 271-2018). Det kan i sammanhanget noteras att det hos JO även finns bl.a. en kansli- handbok som fastställts av kanslichefen (se JO:s ärende med dnr ADM 52-2014) samt även beskrivande dokument som handboken för ärendehand- läggning (se JO:s ärende med dnr ADM 226-2019). I 14 § andra och tredje stycket regleras chefsJO:s skyldighet att samråda med i organisationsfrågor av större vikt samt den rätt som ombudsmännen har i allmänhet att samråda med utskottet om arbets- ordningen eller i andra frågor av organisatorisk art. I relation till konstitutions- utskottet behandlas frågan om samråd i avsnitt 5.2.6 och 5.2.12.8. I detta sammanhang kan noteras att det råder en skyldighet för justitieombudsmännen att ha samrått med chefsJO innan han eller hon påkallar ett samråd med utskottet. Någon motsvarande skyldighet, dvs. att samråda med justitie- ombudsmännen innan han eller hon vänder sig till utskottet, finns inte för chefsJO:s del. Justitieombudsmännens skyldighet att samråda med chefsJO infördes genom JO-instruktion på förslag av , som en sådan samrådsskyldighet infördes inför framställningar till eller regeringen och inför inspektioner och väckande av initiativ. Utskottet uttalade att det inte skulle råda någon formell skyldighet för chefsJO att samråda med justitieombudsmännen i någon fråga.966 Den skyldighet som föreskrevs JO-instruktion för chefsJO att samråda med ombuds- männen inför fastställande av arbetsordning, begärande av anslag och hän- skjutande av ärenden till chefsJO kom därmed att upphävas genom införandet av JO-instruktion. Som framgår av redovisningen under rubriken innehåll och ansvaret för intern styrning och kontroll har en sådan skyldighet för chefsJO införts eller återinförts inför flera beslut, dock inte inför samråd med . Även om chefsJO i arbetsordningen har beslutat om ansvarsområden för justitieombudsmännen kan han eller hon enligt 15 § första stycket JO- KU 1986/87:2 s. 50. KU 1986/87:2 s. 50. instruktionen genom särskilt beslut föreskriva att ett visst ärende eller en grupp av ärenden ska hänskjutas till honom eller henne eller till någon av de andra ombudsmännen. Den justitieombudsman som var administrativ chef hade sedan rollen inrättades genom JO-instruktion möjlighet att föreskriva att ett visst ärende eller en grupp av ärenden skulle hänskjutas till honom eller henne eller en viss annan ombudsman. De tre ombudsmännen hade enligt instruktion fördelat tillsynsområdena sinsemellan, med möjlighet att efter överenskommelse mellan berörda ombudsmän tillfälligt göra avsteg från den föreskrivna fördelningen. Förslaget att chefsombudsmannen i stället skulle besluta om fördelningen togs fram av JO-utredning, som anförde att chefen borde kunna förbehålla sig rätten att själv handlägga stora eller principiellt viktiga ärenden.967 Vid behandlingen av förslaget uttalade sig inte om i vilken utsträckning chefsombudsmannen skulle handlägga större eller viktigare ärenden inom de andra ombudsmännens ansvarsområden. Däremot förespråkade utskottet allmänt en större flexibilitet i ärendefördelningen inom JO, bl.a. för att utjämna arbetsbördan mellan ombudsmännen, samt att eventuella omdispositioner skulle ske i samråd med övriga ombudsmän.968 Som nämnts ovan togs chefsJO:s skyldighet att inför ett sådant beslut sam- råda med de andra ombudsmännen bort vid införandet av JO-instruk- tion. uttalade dock att bestämmelsen tar sikte på fördel- ningen av nyinkomna ärenden. Om en ombudsman påbörjat handläggningen av ett ärende borde bestämmelsen enligt utskottet inte tillämpas, mot bakgrund av att varje ombudsman handlägger sina ärenden helt självständigt. Utskottet noterade emellertid att det kunde förekomma fall där det ter sig lämpligt att ett redan påbörjat ärende tas över av någon av de andra ombudsmännen, t.ex. för att uppnå samordningsfördelar. Ett sådant övertagande borde dock enligt utskottet förutsätta en överenskommelse mellan den handläggande ombuds- mannen och chefsJO.969 Såvitt framkommit förekommer det inte att chefsJO beslutar om omför- delning av ärenden i andra fall än när särskilda skäl motiverar det, exempelvis om det finns risk för jäv. Det har inte framkommit uppgifter om att någon chefsJO skulle ha beslutat att omfördela ett ärende enbart av den anledningen att ärendet exempelvis skulle vara principiellt viktigt. JO-instruktionen medger att chefsJO delegerar en del av den beslutanderätt som han eller hon har enligt instruktionen. Enligt 15 § andra stycket får chefsJO ”i arbetsordning eller genom ett särskilt beslut bemyndiga en tjänste- man vid ombudsmannaexpeditionen att vidtaga en åtgärd för ett ärendes 967Se SOU 1975:23 s. 223. KU 1975/76:22 s. 64. KU 1986/87:2 s. 51. beredande, samt kanslichefen att besluta i administrativa frågor”, med det undantaget att kanslichefen inte får fatta beslut om att anställa en byråchef. Det kan i sammanhanget noteras att det i JO-instruktionen inte medges att chefsJO delegerar beslutanderätt i administrativa frågor till någon annan tjänsteman än kanslichefen. Den som varit administrativ chef vid har haft möjlighet att bemyndiga kanslichefen att besluta i administrativa frågor från införandet av JO- instruktion. Enligt instruktion var den motsvarande möjligheten för ombudsmännen att delegera till kanslichefen begränsad till att besluta i administrativa frågor av rutinmässig natur. Vid sidan av dessa delegationsmöjligheter har ombudsmännen och senare chefsJO kunnat bemyndiga en tjänsteman att verkställa inspektion, dock utan rätt att göra en anmärkning eller något annat uttalande på ombudsmans vägnar (se 20 § JO-instruktion och 15 § JO-instruktion). Vid behandlingen av JO-utrednings förslag var konstitutions- utskottet tydligt med att slutliga avgöranden i ärenden inte bör undertecknas av någon annan än en ombudsman. Detta skulle dock inte hindra att tjänstemän under ett ärendes beredning undertecknade utgående skrivelser eller på JO:s uppdrag besvarade s.k. efterskrifter efter att ett ärende avgjorts.970 Utskottet gjorde dock inte några uttalanden om den närmare avgränsningen av vilka frågor som kunde delegeras till kanslichefen utan följde JO- utrednings förslag i denna del. Utredningen hade anfört följande:971 Rätten för kanslichef att besluta i administrativa ärenden synes med fördel kunna vidgas. Eftersom det är angeläget att chef kan ägna så stor del av sin tid som möjligt åt planeringen av tillsynsverksamheten samt prövning av de viktigaste ärendena bör han kunna delegera åt kanslichefen att avgöra de flesta administrativa frågorna, dock ej att anställa byråchef. Även andra särskilt viktiga frågor bör chefen naturligen kunna förbehålla sig. Den närmare preciseringen av kanslichefens befogenhet bör ankomma på chefen att göra. Kanslichefens roll och uppdrag behandlas närmare i avsnitt 8.3. Införandet av JO-instruktion medförde inte någon ändring av chefsJO:s möjligheter att delegera uppgifter till tjänstemän hos JO. Konstitu- tionsutskottet, som valde att inte följa JO-utrednings förslag om utökade delegationsmöjligheter i fråga om tillsynsärenden, vidhöll vikten av att tillsynsärendena avgjordes av personer som valts till sina ämbeten av . ändrades denna ordning på så sätt att ombudsmännen fick möjlig- het att bemyndiga tjänstemän att fatta beslut om bl.a. att skriva av ärenden som väckts genom klagomål. Dessa delegationsbeslut behandlas närmare i avsnitt Vad som i sammanhanget kan noteras är att stadgandet om möjligheten att bemyndiga en tjänsteman att verkställa en inspektion flyttades från 15 § till 22 § JO-instruktionen i samband med att möjligheten att KU 1975/76:22 s. 74. 971Se SOU 1975:23 s. 186. bemyndiga tjänstemän att fatta beslut om att skriva av klagomålsärenden infördes. blev det inte förbehållet chefsJO att lämna ett sådant bemyndigande, utan var och en av ombudsmännen kan bemyndiga en tjänste- man att verkställa en inspektion. Beslut om ställföreträdande ombudsmäns tjänstgöring Av 15 § tredje stycket följer att chefsJO även beslutar om ställföreträdande ombudsmäns tjänstgöring som ombudsmän. Frågan om deras tjänstgöring behandlas närmare i avsnitt 8.4. JO-instruktionen innehåller även en bestämmelse om att ombudsmanna- expeditionen ska hållas öppen för allmänheten under tid som chefsJO bestämmer (se 28 §). Liknande bestämmelser har funnits i den gällande JO- instruktionen . I exempelvis JO-instruktion angavs att justitieombudsmannaexpeditionen varje söckendag972 skulle hållas öppen för allmänheten justitieombudsmannen bestämde. För myndigheter som är skyldiga att tillämpa förvaltningslagen motsvaras stadgandet närmast av 7 § FL, i vilken anges att en myndighet ska vara till- gänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när sådana kan tas. Vidare anges att myndigheten ska vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för att den ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten enligt 2 kap. TF om rätten att ta del av allmänna hand- lingar. förvaltningslag (SFS 1986:223) angavs mer specifikt att en myndighet ska ha öppet minst varje helgfri måndag–fredag för att kunna ta emot och registrera allmänna handlingar och för att kunna ta emot framställningar om att få ta del av allmänna handlingar som förvaras hos myndigheten, såvida det inte var fråga om , eller nyårsafton (se 5 §).