urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Utskottet ställde sig även bakom utredningens förslag att JO inte borde ingripa mot vissa lägre befattnings- havare (jfr 8 § JO-instruktionen).398 395Det kan i sammanhanget noteras att den ombudsman som hade tillsyn över försvaret skulle särskilt övervaka bestämmelserna om krigsmäns behandling och omvårdnad (se 3 § första stycket JO-instruktion). 396Vilka som utgör krigsmän vid tillämpningen av bestämmelser om krigsmän anges i 21 kap. 3 § BrB. Vilka krigsmän som stod under ämbetsansvar vid JO- utrednings behandling av tillsynsfrågan angavs i dåvarande 21 kap. 2 § BrB. Av 21 kap. 1 § första stycket BrB framgår att straffbestämmelserna i kapitlet ”träder i tillämpning när riket kommer i krig”. 397Se SOU 1975:23 s. 156. KU 1975/76:22 s. 55 f. och 68 f. I fråga om vissa befattningshavare inom försvarsmakten fann dock utskottet anledning att frångå utredningens förslag och anförde följande:399 I första stycket föreslår utredningen under en särskild punkt (4), att till tillsynskretsen hänförs ”officerare och annat befäl inom försvarsmakten av lägst överfurirs grad samt annan krigsman som innehar motsvarande tjänsteställning”. Denna personal är emellertid hänförlig till de tjänste- mannakategorier som anges vid punkt 2 och står sålunda under JO:s tillsyn. För att nå syftet med bestämmelsen bör denna i stället utformas som en inskränkning i förhållande till punkterna 1 och 2. Utskottet föreslår att bestämmelsen får följande lydelse: ”I fråga om krigsmän omfattar tillsynen dock endast befäl av lägst överfurirs grad och dem som innehar mot- svarande tjänsteställning.” Uteslutna från tillsynen är således befäl med lägre grad än överfurir, menig och de som inte alls har någon militär tjänsteställning. Utskottet föreslog att en bestämmelse med den lydelse som utskottet anförde skulle tas in som ett andra stycke i 2 §. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Således fick bestämmelsen om tillsynskretsen i 2 § första och andra stycket JO-instruktion följande lydelse: Under ombudsmännens tillsyn står l. statliga och kommunala myndigheter, 2.tjänstemän och andra befattningshavare vid dessa myndigheter, 3.annan som innehar tjänst eller uppdrag, varmed följer myndighets- utövning, såvitt avser denna hans verksamhet. I fråga om krigsmän omfattar tillsynen dock endast befäl av lägst överfurirs grad och dem som innehar motsvarande tjänsteställning. JO-utrednings behandling av frågan om tillsynsområdet Även JO-utredning uppehöll sig vid frågan om tillsynskretsen och i vilken utsträckning JO borde utöva tillsyn på det privaträttsliga området. Utredningen, som i detta hänseende i första hand fokuserade på sådana privat- rättsliga subjekt där staten eller en kommun hade ett betydande inflytande snarare än sådan utkontraktering till helt privata bolag inom tjänstesektorn som är betydligt vanligare , menade att det skulle medföra en kraftig ökning av JO:s arbetsbörda om man förde de ca 2 500 statliga och kommunala bolagen under JO:s tillsyn. Utredningen kunde inte heller se att några påtagliga positiva effekter skulle nås även om man begränsade tillsynen till att avse endast sådana organ i vilka det allmänna genom exempelvis aktieinnehav hade avgörande bestämmanderätt. Utredningen fann därför inte anledning att före- slå någon utvidgning av JO:s tillsyn på det privaträttsliga området. Utred- ningen noterade att JO:s befintliga tillsyn på det privaträttsligt reglerade området tar sikte på den mest centrala förvaltningsuppgift som kan tilldelas enskilda organ, nämligen uppgiften att utöva myndighet över med- borgarna.400 KU 1975/76:22 s. 68. 400Se SOU 1985:26 s. 149–151. I fråga om JO:s tillsyn över krigsmän noterade JO-utredning att hade lämnat förslag i sitt betänkande Nytt militärt ansvarssystem (SOU 1983:2) som bl.a. påverkade utformningen av 2 § andra Kommittén hade föreslagit att uttrycket ”krigsmän” skulle ersätts av begreppet ”militär och civilmilitär personal vid JO-utredning bedömde dock att förslaget i den delen i princip inte innebar någon ändring i sak av JO:s tillsynskompetens på det militära området. betänkande var under behandling i Försvarsdepartementet och lämnade inte några förslag till ändringar av tillsynskretsen på det militära området.401 för behandling av JO- utrednings betänkande hade 2 § andra stycket JO-instruktion redan ändrats med anledning av regeringens förslag som hade föranletts av Militär- ansvarskommitténs betänkande (se SFS 1986:662). I regeringens förslag hade krigsmän ersatts av befattningshavare vid försvarsmakten och överfurir med fänrik.402 Enligt den nya lydelsen skulle JO:s tillsyn således omfatta befatt- ningshavare vid försvarsmakten endast i fråga om befäl av lägst fänriks grad och dem som innehade motsvarande tjänsteställning. behandlades i justitieutskottets betänkande 1985/86:24 om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. Vid behandlingen av förslagen inhämtade justitieutskottet ett yttrande från bl.a. konstitutionsutskottet.403 I sitt yttrande till justitie- utskottet uttalade att ändringsförslaget i fråga om 2 § inte gav anledning till några invändningar.404 När behandlade JO-utrednings betänkande föreslog utskottet, såvitt nu är av intresse, att bestämmelsen i 2 § andra stycket JO-instruktion skulle tas in oförändrad i den nya JO-instruktionen.405 beslutade i enlighet med utskottets förslag och bestämmelsen har haft samma lydelse . Tjänstemän och uppdragstagare vid statliga affärsverk infördes en ytterligare kategori i JO:s tillsynskrets genom ett tillägg av en fjärde punkt i uppräkningen av tillsynsobjekt i 2 § JO-instruktionen. Enligt denna ska JO även ha tillsyn över tjänstemän och uppdragstagare i 401 Se SOU 1985:26 s. 128 f. 402 Se prop. 1985/86:9 s. 149 f. Tjänstegraden överfurir hade som en konsekvens av försvars- maktens nya befälsordningssystem ändrats till fänrik. I sammanhanget noteras att det i propositionen föreslogs ett i stora delar nytt militärt ansvarssystem. att det infördes ett nytt ansvarssystem där yrkesofficerare, reservofficerare och andra som var anställda vid försvarsmakten i fredstid likställdes med övriga statsanställda och under- kastades reglerna om disciplinansvar i . För värnpliktiga, kvinnor som genomgick officersutbildning, hemvärnsmän m.fl. infördes en ny lag om disciplinförseelser av krigsmän. I krig skulle den nya lagen vara tillämplig på alla som var tjänstgöringsskyldiga vid försvars- makten, således även den fast anställda personalen. Benämningen krigsman behölls men reserverades för dem som löd under det nya militära ansvarssystemet. 403 Se bet. JuU 1985/86:24 bilaga 1. 404 Se bet. JuU 1985/86:24 s. 77. 405 Se bet. KU 1986/87:2 s. 47. statliga affärsverk när de för verkens räkning fullgör uppdrag i sådana aktie- bolag där staten genom verken utövar ett bestämmande inflytande (2 § första stycket 4 JO-instruktionen). Syftet med bestämmelsen är att JO ska kunna utreda om personer som utsetts att företräda verken i styrelse och koncernledning i verkens dotterbolag utför uppgifter i bolagen på ett sätt som strider mot riktlinjer som fastställts av eller regeringen eller inom ett verk. I den bakomliggande proposi- tionen hade det föreslagits att endast JK skulle utöva sådan tillsyn. Konstitu- tionsutskottet fann emellertid att JK:s och i princip sammanfaller och att det inte fanns anledning att på detta område tillerkänna organen olika kompetens.406 De statliga affärsverk som finns kvar är , Luftfarts- verket och . Tillsynskretsen i detta hänseende är således relativt begränsad. 6.2.2Privata aktörer inom offentligt finansierade verksamhetsområden Offentligfinansierad verksamhet som utförs av privata aktörer förekommer i stor utsträckning i det svenska samhället. Privata aktörer anlägger infrastruktur och bedriver utbildning med statlig finansiering. På de kommunala och regionala områdena utförs en betydande del av de offentligfinansierade väl- färdstjänsterna av privata aktörer, särskilt inom vård, skola och omsorg. Det allmänna finansierar även bl.a. byggentreprenader, renhållning och kollektiv- trafik. Överväganden eller frågeställningar med rättssäkerhetsaspekter torde vara mer frekvent förekommande inom offentligt finansierade välfärdstjänster – som vård, skola och omsorg – än vad som normalt är fallet när det gäller exempelvis utförandet av samhällsbyggnadstjänster såsom skötsel av vägnätet eller uppförande av skolbyggnader. För att ge en övergripande bild av i vilken utsträckning kommuner och regioner anlitar och finansierar privata aktörer för att utföra vissa välfärdstjänster redovisas nedan omfattningen av tjänster som utförs av privata aktörer inom sektorerna vård, skola och omsorg. Till grund för redovisningen ligger () statistik Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2013 och 2018.407 Privata aktörer inom offentligfinansierad vård, skola och omsorg Den totala offentligfinansierade verksamheten inom vård, skola och omsorg408 uppgick till . För att utföra sådan verk- 406Se SOU 1985:41 s. 97, prop. 1986/87:99 s. 117 f. och bet. KU 1987/88:6 s. 3 f. 407Se tabeller publicerade respektive på /hitta-statistik/statistik-efter-amne/offentlig-ekonomi/finanser-for-den- kommunala-sektorn/finansiarer-och-utforare-inom-varden-skolan-och-omsorgen/. 408Med näringsgrenarna vård, skola och omsorg i SCB:s statistik avses de grenar som tilldelats koderna 85–88 i Standarden för svensk näringslivsindelning (SNI 2007), vilket samhet åt staten, regioner och kommuner tog privaträttsliga subjekt409 emot , vilket sett till kostnaden innebär att av verksamheten inom dessa offentligfinansierade välfärdssektorer utfördes av Den andel av verksamheten som utförs av privata utförare skiljer sig mellan var andelen inom omsorgen , inom vården och inom skolan . anlitade kommuner och regioner ca 11 600 unika privata utförare410 för att förse enskilda med tjänster inom vård, skola och omsorg. Motsvarande siffra uppgick till drygt 9 600 utförare och 2017 till knappt 12 000 utförare. Samma utförare kan utföra tjänster inom olika verksam- hetsområden (t.ex. förskola, grundskola och gymnasieskola) och erbjuda sina tjänster till flera olika kommuner. gjorde landets kommuner totalt nästan 34 000 köp av verksamhet inom olika områden411 från privata utförare. Regionerna gjorde drygt 4 100 köp inom sina verksamhets- områden.412 Motsvarande köp uppgick till ca 44 400 respektive knappt Antalet köp har således proportionellt sett ökat mer än antalet unika Antalet förvärvsarbetande hos privata aktörer inom näringsgrenarna vård, skola och omsorg inom den kommunala sektorn uppgick till drygt Antalet förvärvsarbetande hos privata aktörer inom motsvarande näringsgrenar där regioner har det grundläggande ansvaret uppgick till drygt 35 000. 6.2.3 Privatiseringens konsekvenser för JO:s uppdrag Eftersom JO:s tillsyn är begränsad till i huvudsak myndigheter och deras anställda och befattningshavare samt andra som utför uppgifter som innefattar myndighetsutövning kan utkontraktering och bolagisering av olika offentliga verksamheter medföra att JO kan utöva tillsyn över verksamheten. Detta gäller även om det allmänna fortfarande äger eller har det bestämmande inflytandet över verksamheten.413 Av 2 § första stycket 2 och 3 JO-instruktionen följer att det vid bedöm- ningen av var gränsen ska dras för JO:s tillsyn är avgörande om utföraren av tjänsten är så nära knuten till den allmänna uppdragsgivaren (dvs. innefattar utbildning, hälso- och sjukvård inklusive tandvård, vård och omsorg med boende samt öppna sociala insatser. 409Offentligt ägda företag, privatägda företag och ideella organisationer. 410Detta inkluderar privata och offentligt ägda bolag, föreningar, stiftelser och enskilda näringsidkare. Med utförare avses i SCB:s statistik arbetsställen i den mån det går att fast- ställa, i annat fall företag. Detta medför att det inte nödvändigtvis är fråga om 11 641 företag. 411De kommunala områdena avser förskola/fritidshem, förskoleklass/grundskola, gymnasie- skola/övrig utbildning, äldreomsorg, insatser till personer med funktionsnedsättning, individ- och familjeomsorg, flyktingmottagande samt hälso- och sjukvård. 412De regionala områdena avser primärvård, somatisk vård, psykiatrisk vård, tandvård samt övrigt hälso- och sjukvård. 413Anställda och uppdragstagare i statliga affärsverk står dock under JO:s tillsyn när de för verkens räkning fullgör uppdrag i bl.a. dotterbolag till verken, se 2 § första stycket 4 JO- instruktionen. het inom staten, en region eller en kommun) att han eller hon egentligen kan anses utgöra en befattningshavare vid myndigheten, eller om de uppgifter som utförs innefattar myndighetsutövning. JO:s tillsyn över andra som innehar en tjänst eller ett uppdrag med vilket det följer myndighetsutövning är enligt samma bestämmelse begränsad till denna verksamhet, varför även avgräns- ningen av den verksamhet som innefattar myndighetsutövning påverkar omfattningen av JO:s tillsynsmöjligheter. Nedan redovisas inledningsvis omfattningen av JO:s tillsyn över sektorerna vård, skola och omsorg där det kan finnas möjlighet för JO att utöva tillsyn trots att tjänsterna utförs av privaträttsliga subjekt. Därefter följer en beskriv- ning av vilka tänkbara konsekvenser överlämnandet av utförandet av förvalt- ningsuppgifter till ett privaträttsligt subjekt annars kan medföra för gransk- ningen av verksamheten. Befintlig tillsyn av JO över privaträttsliga subjekt Förvaltningsuppgifter kan enligt regeringsformen överlämnas åt såväl kommuner som juridiska personer och enskilda individer. Om uppgifterna innefattar myndighetsutövning får ett överlämnande till juridiska personer och enskilda individer endast göras med stöd av lag (se 12 kap. 4 § RF). Som framgår ovan kan privaträttsliga subjekts verksamhet omfattas av JO:s tillsyn om det med tjänsten eller uppdraget följer myndighetsutövning. Antalet lagar som medger ett sådant överlämnande av offentlig makt är dock begränsat. Vad som avses med begreppen förvaltningsuppgifter och myndighets- utövning är inte definierat i någon gällande författning.414 Ledning får i stället hämtas ur förarbeten och praxis samt förvaltningslag. Följande definitioner kan utgöra en grundläggande beskrivning av huvuddragen av begreppen. Med förvaltningsuppgift avses i regeringsformen offentliga förvaltnings- uppgifter, vilket i grunden omfattar den verksamhet som myndigheter utövar med undantag för bl.a. rättskipning. Dessa offentliga förvaltningsuppgifter kan bestå av såväl faktiskt handlande som handläggning av ärenden och besluts- fattande.415 Hos en privat utförare bör offentliga förvaltningsuppgifter skiljas från annan verksamhet av privaträttslig karaktär som kan ingå i utförarens verksamhet i övrigt. Avgörande för om viss verksamhet hos ett privat rätts- subjekt ska anses utgöra en offentlig förvaltningsuppgift är om uppgiften regleras i offentligrättslig lagstiftning. För en friskola innebär det att t.ex. anställningsärenden, som regleras genom det arbetsrättsliga regelverket inom 414Jfr JO uttalande om att frågan om vad som ryms i begreppen är utomordentligt komplicerad (se redog. 2001/02:JO1 s. 258). Se även (1989) s. 61 f. Som nämnts i avsnitt 5.5.1 används inte begreppet myndighetsutövning förvaltningslag, till skillnad års förvaltningslag. 415För en beskrivning av vad som utgör faktiskt handlande respektive ärendehandläggning, se under rubriken i förvaltningslagen i avsnitt 5.5.1. civilrätten, inte utgör offentliga förvaltningsuppgifter, medan uppgifter som regleras i den offentligrättsliga skollagstiftningen utgör sådana förvaltnings- uppgifter.416 En sådan distinktion förekommer inte i en skola. När det gäller innebörden av begreppet myndighetsutövning hänvisades i förarbetena till regeringsformen till förvaltningslag och förarbetena Enligt 3 § i den lagen skulle vissa av lagens bestämmelser enbart tillämpas när det var fråga om ”utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avskedande eller annat jämförbart förhållande”. Med annat jämförbart förhållande avsågs andra offentligrättsliga ingrepp i en enskilds ställning.417 Det var sådana förhållan- den, där det allmänna med stöd i författning ensidigt meddelar beslut som får bestämda rättsverkningar av positiv eller negativ innebörd som kom att Som exempel på myndighetsutövning inom skolområdet används ofta betygsättning, medan undervisningen som sådan enbart anses utgöra en förvaltningsuppgift. Andra uppgifter som inte brukar anses innefatta myndighetsutövning är lämnande av råd eller andra oförbindande besked, liksom när en myndighet yttrar sig till en annan myndighet.418 Bedömningen av begreppet myndighetsutövning försvåras av att det kan ha olika innebörd och omfattning i olika författningar, eftersom det används med olika syften i såväl regeringsformen och som skadeståndslagen (1972:207).419 Eftersom det finns olika rättssäkerhetsaspekter inom t.ex. straff- rätten och förvaltningsrätten kan begreppet ha olika avgränsningar inom de För frågan om gränsdragningen för JO:s tillsyn över privata aktörer är det vidare nödvändigt att ta ställning till hur stor del av den myndighetsutövande utförarens verksamhet som omfattas av tillsynen. tillsynen avse ”denna hans verksamhet” (se 2 § första stycket 3). stiftaren med detta avsåg förvaltningsverksamheten i sin helhet (t.ex. driften av en grundskola) eller enbart själva myndighetsutövningen (t.ex. betygsätt- ningen) har avgörande betydelse för omfattningen av JO:s tillsynsmöjligheter. Att myndighetsutövningen som sådan kan granskas av JO råder det inte några tveksamheter om. Det är dock inte alltid klart när denna myndighets- utövning inleds eller avslutas eller om hela den förvaltningsuppgift som överlämnats omfattas av tillsynen. Förarbetena ger begränsad ledning i fråga om denna avgränsning. tillsynen över myndighetsutövande bolag endast med att AB bör kunna bli föremål för JO:s granskning av myndighetsutövningen.420 I betänkande anges i specialmotiveringen att organ som 416 Jfr Lerwall (2016) s. 419 f. 417 Se prop. 1971:30 s. 333 och prop. 1973:90 s. 397. 418 Se redog. 2001/02:JO1 s. 259. 419 Begreppet myndighetsutövning användes även förvaltningslag men utmönstra- des vid införandet av den nuvarande förvaltningslagen, se avsnitt 5.5.1. 420 Se SOU 1975:23 s. 153. organiserats i privaträttsliga former enligt huvudregeln inte ska stå under till- syn, men att befattningshavarna vid sådana organ som övertagit förvaltnings- uppgifter med vilka det följer myndighetsutövning blir underkastade tillsyn när de utövar denna befogenhet.421 Ledning kan i stället hämtas i JO:s praxis. Fram till ämbetsberättelsen som lämnades vid /02 ingick frågan om JO:s tillsynskompetens som ett eget avsnitt i redogörelsen. JO har där bl.a. refererat ett beslut där till- sägelser från en tågmästare vid ett bolag inte bedömts utgöra myndighets- utövning. JO konstaterade att det med stöd av lag fanns möjlighet för en befattningshavare i säkerhets- eller ordningstjänst vid järnväg att av ordnings- skäl under vissa förhållanden avlägsna personer från järnvägens område och att sådana åtgärder innebär myndighetsutövning. I det aktuella fallet var det dock fråga om en tillsägelse vid en biljettgranskning där transportören har rätt att avvisa resande som vägrar lösa biljett eller betala tilläggsavgift. Sådana ingrepp var inte att anse som myndighetsutövning. Eftersom tågmästaren vid tillfället agerade som biljettkontrollant, och inte som säkerhets- eller ordnings- man, utövade tågmästaren inte myndighet. JO inledde därför inte någon utredning.422 Även i andra avgöranden, som inte avser själva frågan om JO:s tillsyns- kompetens kan viss ledning hämtas. I fråga om myndigheters möjligheter att överlämna uppgifter som innefattar myndighetsutövning har JO:s hållning varit att regeringsformens krav på lagstöd för överlämnande av myndighets- utövning till andra än myndigheter inte enbart omfattar själva beslutsfattandet utan även den ärendehandläggning som leder fram till ett sådant beslut (se redog. 2001/02:JO1 s. 250 f.). Beredningen av och beslut i ett ärende ansågs av JO utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. JO uttalade därför att det inte är möjligt för en socialnämnd att utan lagstöd överlämna en uppgift att genomföra utredningar enligt socialtjänstlagen till privata aktörer. Om socialnämnden enligt ett ”entreprenadavtal” skulle överlämna hela eller delar av ärendehandläggningen till en utomstående skulle detta med- föra att de rättssäkerhetsintressen som 11 kap. 6 § tredje stycket RF [nuvarande 12 kap. 4 § andra stycket RF, utredningens anm.] skall skydda skulle åsidosättas. Jag har under punkt 3.1.3 redovisat regler som avser att skapa garantier för en rättssäker handläggning av ärenden. Om social- nämnden skulle anlita en utomstående att utföra utredningar enligt 50 § SoL i ärenden som innefattar myndighetsutövning hos socialnämnden skulle bestämmelserna om t.ex. dokumentation, sekretess, partsinsyn, jäv, tjänstefelsansvar och tillsyn helt eller delvis sättas ur spel. Det är inte möjligt att göra de aktuella bestämmelserna direkt tillämpliga genom ett avtal mellan socialnämnden och ”entreprenören”. Vissa frågor som rör t.ex. tjänstefelsansvaret eller det allmännas tillsyn kan parterna över huvud KU 1975/76:22 s. 69. 2001/02:JO1 s. 481 f. 2001/02:JO1 s. 262 f. JO har i ett senare ärende, redog. 2006/07:JO1 s. 461 f., med hänvisning till redog. 2001/02:JO1 s. 250 f., uttalat att även beredningen av ett beslut innefattar myndighetsutövning samt att regeringsformens bestämmelse om kravet på lagstöd för att överlämna sådana uppgifter tar sikte på hela handläggningen av ett ärende. taget inte disponera över i ett civilrättsligt avtal. Jag vill även peka på att svåra gränsdragningsproblem kan uppstå när det gäller att bedöma om de handlingar som entreprenörer hanterar utgör allmänna handlingar (se bl.a. RÅ 1989 ref. 29 och RÅ 1992 not 124). Problemet torde göra sig särskilt gällande om det gäller journalanteckningar och handlingar som entre- prenören själv upprättar inom ramen för utredningsuppdraget. Det går inte att bortse från dessa konsekvenser när grundlagsbestäm- melsen skall tolkas. Bestämmelsen kan därvid enligt min mening inte ges annan innebörd än att stadgandet tar sikte på hela handläggningen av ett ärende. Beredningen av och beslutet i ärendet måste i princip anses utgöra oskiljaktiga delar av en och samma förvaltningsuppgift. Om ärendet (för- valtningsuppgiften) innefattar myndighetsutövning hos socialnämnden kan nämnden enligt 11 kap. 6 § tredje stycket RF inte överlämna hand- läggningen av det till ett privaträttsligt subjekt om det inte finns stöd härför i lag. När det gäller finns inte något sådant lagstöd. Det är därför inte möjligt för socialnämnden att till t.ex. ett bolag överlämna en uppgift att utföra utredningar enligt 50 § SoL. JO har således i de nu redovisade avgörandena begränsat sin tillsyn till den enskilda uppgiften som innefattar myndighetsutövning snarare än verksam- heten i ett vidare begrepp, men uttalat att åtgärder som leder fram till ett beslut kan vara så nära kopplade till myndighetsutövningen att de är en del av denna och därför inte kan överlämnas till en privat utförare. Detta skulle kunna läggas till grund för ett antagande att JO åtminstone kan utöva tillsyn över privata aktörer när de fattar beslut och vidtar åtgärder där det står klart att uppgiften innefattar myndighetsutövning, men även när de vidtar handlägg- ningsåtgärder som leder fram till beslutet eller åtgärden där den offentliga makten utövas. I sammanhanget kan noteras att JO kritiserat privat- rättsliga organ som övertagit förvaltningsuppgifter som innefattar myndig- hetsutövning. JO har alltsedan den nuvarande bestämmelsen om tillsyn över privata aktörer infördes granskat organ som inte utgjort myndigheter men som utfört förvaltningsuppgifter som utgör myndighetsutövning.424 Tillsyns- området har således inte enbart omfattat de befattningshavare som deltar i utövningen.