urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Däremot skulle det kunna vara mindre uppseendeväckande att JO:s tillsyns- verksamhet uteslöts från IMY:s tillsyn, eftersom de ärendena och besluten i mångt och mycket skulle kunna jämställas med domstolars dömande verksam- het, vilka inte omfattas av tillsynsmyndighetens granskning. När det gäller vissa anmälningar om att andra myndigheter behandlat personuppgifter i strid med dataskyddsregelverket, skulle JO också kunna utöva en fullgod tillsyn, även om JO regelmässigt överlämnar sådana anmälningar till . I sammanhanget kan noteras att den tillsyn som utövas är förankrad i eller hos den europeiska lagstiftaren. bindande unionsrättslig lagstiftningsakt vilken även gäller JO. vidare antagit dataskyddslagen som utökar dataskyddsförordningens tillämp- ningsområde och också föreskriver sanktionsavgifter för de nationella myn- har även antagit brottsdatalagen och i huvudsak där- igenom genomfört dataskyddsdirektivet. Däremot är det regeringen som utpekat som tillsynsmyndighet. Vad gäller tillsyn enligt arbetsmiljölagstiftningen har den sin grund i arbetsmiljölagen där verket också utpekas av som EU-direktiv på området föreskriver också att medlems- staterna ska se till att ändamålsenlig kontroll och tillsyn säkerställs på området (se artikel 4.2 i direktiv [89/391/EEG] om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet).289 Ytterligare en aspekt är att den tillsyn som de andra myndigheterna utövar över JO i huvudsak inte rör JO:s tillsynsverksamhet som sådan. granskas är bl.a. hur personuppgifter och personal behandlas. I regel bör detta inte påverka JO:s oberoende och självständighet i beslutsfattandet i tillsyns- Det skulle således kunna hävdas att JO behåller sitt oberoende i tillsynsverksamheten eftersom den enda som i princip kan granska JO:s till- synsverksamhet i sak är , även om utskottet som regel undviker att göra uttalanden som kan innebära att oberoendet åsidosätts. Mot påståendet att ingen annan än granskar JO:s tillsynsverksamhet kan ställas det redovisade granskningsärendet från , där JO:s publicering av namn i ett på webbplatsen offentliggjort beslut befanns stå i strid med PUL. Även om inte hade synpunkter på att namnen fanns i beslutet som sådant, fann myndigheten att publicering av namn på kritiserade befattningshavare bör ha författningsstöd för att vara tillåten. JO:s ståndpunkt i IMY:s ärende var att det förhållandet att JO finner skäl att kritisera en befattningshavare för icke rättsenligt eller olämpligt handlande inte är att betrakta som en kränkning av dennes personliga integritet. var öppenhet i detta avseende tvärtom ett väsentligt inslag i det ansvarsut- krävande vid myndighetsutövning som utgör kärnan i uppdrag. Oavsett om IMY:s ställningstagande eller JO:s publicering var riktigt, visar ärendet och beslutet att den utövade tillsynen från IMY:s sida även omfattat en fråga som JO ansåg var ett väsentligt inslag i JO:s tillsynsverksamhet. Den hierarkiska avvikelsen finns även i förhållande till DO och Konkur- Även dessa verkar inom områden som i olika stor utsträckning är Exempelvis ska den offentliga upphandlingen enligt LOU-direktivet övervakas av en eller flera myndigheter eller strukturer eller 289 uppdrag att utöva tillsyn enligt visselblåsarlagen har dock lämnats i förordningen (2021:949) om skydd för personer som rapporterar om missförhållanden och således inte i lagform. av ett eller flera organ (artikel 83.1). Några särskilda begränsningar i behörig- het eller befogenheter m.m. är inte angivna. Av de nu behandlade myndigheterna med tillsynsfunktioner är det främst som meddelat föreskrifter som även JO är bundna av som arbetsgivare. Den fråga som uppkommer är om den omständighet att en för- valtningsmyndighet under regeringen meddelar föreskrifter som binder ett av kontrollorgan medför särskilda överväganden. föreskrifter innebär skyldigheter för arbetsgivare och utgör sådana betungande offentligrättsliga föreskrifter som omfattas av det s.k. primära lagområdet, där det som huvudregel är som meddelar före- skrifter. Med offentligrättsliga föreskrifter avses här reglering av förhållandet mellan enskilda och det allmänna. (Se 8 kap. 2 § första stycket 2 RF.) kan bemyndiga regeringen att meddela betungande föreskrifter inom det offentligrättsliga området (se 8 kap. 3 § RF). kan också medge att regeringen bemyndigar en förvaltningsmyndighet att meddela sådana föreskrifter (se 8 kap. 10 § RF). föreskrifter riktar sig generellt till arbetsgivare och omfattar därmed även myndigheter under och regeringen. I strikt formell mening är detta inte en fråga om förhållandet mellan enskilda och det allmänna. Begreppet enskild kan dock även omfatta staten eller en kommun när de uppträder i exempelvis rättsförhållanden som liknar dem som kan upp- komma för enskilda.290 Något hinder för att bemyndiga regeringen, med möjlighet till vidaredelegation till en förvaltningsmyndighet, att meddela föreskrifter som på ett sådant sätt binder även myndigheter finns inte i regeringsformen. Däremot finns det i regeringsformen ett uttryckligt hinder för regeringen, eller den förvaltningsmyndighet som regeringen bemyndigar, att meddela föreskrifter som avser förhållanden inom eller dess myndigheter med stöd av den s.k. restkompetensen, dvs. regeringens rätt att meddela före- skrifter som inte enligt grundlagen ska meddelas av (8 kap. 7 och 11 §§ RF). I detta ligger också att myndigheter inte lyder under regeringen (jfr 12 kap. 1 § RF). har i 4 kap. arbetsmiljölagen bemyndigat regeringen att meddela föreskrifter om ett antal förhållanden inom arbetsmiljöområdet. har i stadgandena även medgett att regeringen delegerar denna rätt till den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen har i 18 § arbetsmiljö- förordningen vidaredelegerat föreskriftsrätt till . Det fram- står således som att de nu aktuella föreskrifterna meddelats med korrekt stöd. 290Se SOU 2008:42 s. 20 och 41 f. En grundläggande förutsättning är att rättsordningen tillförsäkrar JO möjlig- heten att behandla personuppgifter så att JO kan fullgöra sina tillsynsuppgifter på ett ändamålsenligt sätt. De rättsliga förutsättningarna för personuppgifts- behandlingen hos JO behandlas i avsnitt 7.4. Den för JO:s tillsynsverksamhet mest ingripande åtgärden som skulle kunna vidta torde vara att förbjuda JO från att behandla vissa personuppgifter i verksamheten. Om JO inte skulle hörsamma IMY:s förbud kan påföra JO sanktionsavgifter i enlighet med den nationella lagstiftningen. Att JO skulle trotsa tillsynsmyndighetens förbud skulle också kunna ha en negativ inverkan på förtroendet för ämbetet. Detta torde även gälla om meddelat JO en varning eller en reprimand. Det kan noteras att JO anonymiserar alla avgöranden som publiceras, oavsett om det rör sig om publikation på webbplatsen eller i den tryckta ämbetsberättelsen. JO agerar således inte i strid med det tidigare beslutet från om att namn på kritiserade befattningshavare inte får publiceras på webb- platsen utan författningsstöd. Ett förbud kan prövas av domstol om JO önskar vända sig dit. Möjligheten finns även för JO att verka för att behövliga författningsändringar genomförs. Båda dessa typer av processer tar tid och leder inte nödvändigtvis till en annan bedömning i saken. Det är vidare inte självklart att JO väljer att överklaga ett beslut som går emot JO och som har meddelats av en annan myndighet med tillsynsfunktioner. Som redovisats har även ett antal andra verktyg att använda i sin tillsyn. JO har även skyldigheter att bl.a. incidentrapportera till . Detta bör dock i sig inte ha någon påtaglig inverkan på JO:s tillsynsverksamhet. Den för JO mest ingripande åtgärden som skulle kunna vidta är att förbjuda JO från att använda sina lokaler. Det torde framstå som osannolikt att något akut förhållande i lokalerna skulle ha en sådan inverkan på arbetsmiljön att det skulle finnas anledning att meddela ett sådant förbud. Ett förbud skulle ha en tidsmässigt begränsad effekt på verksamheten, då verksamheten inte nödvändigtvis är knuten till lokalerna. Samma sak bör även gälla de förelägganden som kan meddela. Konsekvenserna av att ett förbud eller föreläggande inte skulle följas är dock allvarliga, då såväl böter som fängelse finns i straffskalan. I likhet med vad som gäller i förhållande till är JO skyldig att rapportera incidenter till . Detta torde dock i sig inte ha någon större påverkan på JO:s tillsynsverksamhet. Det är svårt att se att DO:s övervakning inom sitt område skulle kunna påverka JO:s tillsynsverksamhet. Tillsynen omfattar som nämnts JO:s roll som arbets- givare och de anställdas bemötande m.m. av allmänheten. Ombudsmännen omfattas inte själva av bestämmelsen som förbjuder diskriminering i kon- takten med allmänheten. Ett beslut där JO avskriver ett klagomål eller uttalar kritik kan således inte angripas utifrån diskrimineringslagstiftningen. Däremot skulle DO kunna granska hur tjänstemän hos JO bemöter allmänheten och om är tillräckligt tillgängliga för bl.a. personer med funktionsned- sättning. Den påverkan som DO:s granskning kan ha på JO:s verksamhet i allmänhet är också begränsad. Både när det gäller arbetsgivarfrågor och bemötande av allmänheten är det fråga om enskilda fall där tillsynen inte bör kunna begränsa JO:s verksamhet i någon större utsträckning. Därutöver finns JO:s skyldighet att vidta aktiva åtgärder för att motverka olika former av diskriminering på arbetsplatsen och dokumentera dessa åtgärder. De konsekvenser som aktuali- seras är i de enskilda fallen diskrimineringsersättning och skadestånd. I de all- männa fallen, där JO inte vidtagit vissa åtgärder, skulle vite kunna dömas ut. Det är osannolikt att tillsyn skulle ha någon påtaglig effekt på JO:s tillsynsverksamhet eftersom tillsyn enbart avser de upphandlingar som JO genomför. Tillsynen skulle kunna ha en indirekt påverkan på JO:s verksamhet, t.ex. om den skulle leda till att ett inköp av ett verksamhetssystem fördröjdes och att JO:s bedrivande av tillsyn därigenom försvårades. Den sanktion som skulle kunna vidta om JO t.ex. genom- för en direktupphandling i strid mot är att väcka talan om att påföra JO en upphandlingsskadeavgift. Samtliga nu behandlade myndigheter har möjlighet att i olika utsträckning begära att få ta del av handlingar och uppgifter hos JO. En sådan författnings- reglerad insynsrätt för myndigheterna är ofta nödvändig för att JO ska kunna lämna ut sekretesskyddade uppgifter som kan vara nödvändiga för myndig- heternas tillsyn. Mest långtgående insynsrätt har som kan begära att få tillgång till alla personuppgifter och all information som behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter (artikel 58.1 a och e i dataskyddsförordningen och 5 kap. 5 § brottsdatalagen). Eftersom IMY:s tillsyn omfattar personuppgiftsbehandling i allmänhet torde det kunna motiveras att myndigheten får ta del av uppgifter i JO:s tillsynsverksamhet. Det skulle också kunna tänkas att och DO i enstaka fall skulle kunna behöva ta del av uppgifter i JO:s tillsyns- ärenden. Det framstår dock som osannolikt att skulle behöva ta del av sådana uppgifter. Inför ett utlämnande av uppgifterna är det JO som ska pröva om uppgifterna kan lämnas ut. JO:s beslut i ärenden om utlämnande av allmän handling får enligt 4 § lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av och myndigheter inte överklagas. skulle bedöma att sekretessen inte kan brytas, t.ex. för att den myndighet som begärt ut uppgifterna inte kan anses behöva uppgifterna för sin tillsyn, kan beslutet således inte överprövas. Vid utlämnande av sekretesskyddade uppgifter skulle den sekretessbestäm- melse som gäller hos JO även gälla hos den mottagande myndigheten. Den nu gällande ordningen är en avvikelse från den konstitutionella ordningen eftersom utgångspunkten ändå bör vara att det enbart är genom som ska granska JO:s verksamhet. JO är en del av riks- dagens kontrollmakt och ska som sådan utgöra en garant för rättssäkerheten. JO:s oberoende i tillsynen får inte kränkas. En myndighet med tillsyns- funktioner skulle genom olika åtgärder under ett tillsynsförfarande kunna direkt eller indirekt påverka JO:s verksamhet på ett otillbörligt sätt. konstitutionella ordningen som förekomsten av en sådan möjlighet talar således för att myndigheter under regeringen inte ska kunna granska JO:s Ett alternativ till den nuvarande ordningen skulle kunna vara att behovet av granskning av JO:s verksamhet enbart skulle tillgodoses genom den roll som har i relation till JO. Utifrån att har sin grund i ett förtroendeuppdrag från kan en sådan ordning framstå som naturlig En sådan form av tillsyn skulle dock utgöra en helt ny uppgift som torde förutsätta inte obetydliga organisatoriska förändringar för att kunna Dessutom finns det skäl att ifrågasätta såväl lämpligheten som möjlig- heten för att alls behandla frågor av tillsynskaraktär på exempelvis Härtill kommer att en sådan ordning också vore svår att förena med den grundläggande utgångspunkten att JO i så stor utsträckning som möjligt ska inta en oberoende och självständig ställning i förhållande till Kommittén bedömer att det inte finns tillräckligt vägande skäl för att föreslå att den nuvarande ordningen ändras genom att helt undanta JO från tillsyn av myndigheter under regeringen. Däremot finns det anledning att pröva lämp- ligheten i respektive myndighets tillsyn över JO och om tillsynen påverkar JO:s självständighet och konstitutionella oberoende på ett sådant sätt att det finns behov av att undanta JO från sådan tillsyn. Avgörande får anses vara vad tillsynen omfattar och om den inkräktar på JO:s uppdrag i sak. Som en parallell kan hänvisas till vad som redovisats ovan om norm- givningsmakten där en myndighet under regeringen kan bemyndigas att med- dela offentligrättsliga föreskrifter, dvs. föreskrifter som reglerar förhållandet mellan det allmänna och enskilda, som binder även myndigheter när de intar en motsvarande position som enskilda, t.ex. som arbetsgivare. tutionellt hinder mot exempelvis att bemyndigas att med- dela allmänna föreskrifter som binder även JO och andra av organ när dessa uppträder som arbetsgivare finns således inte. Den tillsyn som är aktuell rör i första hand förhållanden där JO intar en sådan position, inte JO:s tillsynsverksamhet i sig. Den faktiska påverkan som , DO eller skulle kunna ha på JO:s tillsynsverksamhet är begränsad. skulle förvisso kunna förbjuda JO att använda sina lokaler. Ett sådant förbud skulle dock förutsätta att det fanns laglig grund för beslutet och ha en i tiden begränsad påverkan på verksamheten, eftersom verksamheten inte är knuten till lokalerna som sådana. DO:s och tillsyn avser i första hand JO:s hantering av enskilda frågor som anställningsförhållanden och upp- handlingar och torde inte påverka tillsynsverksamheten som sådan. Det kan dock inte uteslutas att den indirekta påverkan som vissa tillsynsåtgärder skulle kunna ha skulle försvåra för JO att bedriva sin verksamhet, och inte heller att myndigheterna använde åtgärderna för att utöva påtryckningar på JO, även om ett sådant agerande framstår som föga troligt och högst osannolikt. Skulle JO bedöma att myndigheternas tillsyn var otillbörlig och att den omotiverat inkräktade på JO:s verksamhet torde det finnas anledning för JO att vända sig till . I likhet med andra myndigheter har JO också möjlighet att överklaga sådana beslut i tillsynsärenden till domstol. Det får förutsättas att JO, i förekommande fall, skulle utnyttja denna möjlighet till en rättslig prövning. IMY:s tillsyn skulle däremot kunna ha en mer direkt påverkan på JO:s till- synsverksamhet genom att skulle kunna förbjuda JO att behandla person- uppgifter på ett sätt som skulle kunna komma i konflikt med JO:s möjligheter att utöva sin tillsyn på ett ändamålsenligt sätt. IMY:s tillsyn skulle således kunna inkräkta på JO:s tillsynsverksamhet som sådan. Som redovisats i avsnitt 5.4.1 har det funnits överväganden om att ombuds- mannainstitutioner inte skulle omfattas av dataskyddsförordningen eller stå under någon myndighets tillsyn eftersom institutionernas verksamhet inte skulle omfattas av unionsrätten. Europeiska kommissionen har emellertid meddelat att även ombudsmannainstitutioners verksamhet omfattas av unions- rätten och därmed också av förordningen. har uttalat att de undantag som finns från tillämpningen av dataskyddsförordningen ska tolkas restriktivt samt i ett enskilt fall bedömt att personuppgiftsbehandlingen vid ett utskott för framställningar vid ett delstatsparlament omfattades av dataskydds- förordningen.291 Genom den svenska dataskyddslagen har dataskyddsförord- ningens tillämpningsområde vidare utökats till att även omfatta sådana frågor som faller utanför unionsrätten. Dataskyddsförordningen medger bara undantag från tillsyn för domstolars dömande verksamhet. Syftet med detta undantag är enligt skäl 20 till förord- ningen att säkerställa domstolsväsendets oberoende när det utför sin rätt- skipande verksamhet, inbegripet när det fattar beslut. 291Se dom i målet VQ mot Land (C‑272/19). JO utgör inte en domstol i den svenska rättsordningen. JO kraven för att omfattas av det något vidare domstolsbegrepp som används inom EU-rätten.292 JO har förvisso en konstitutionell ställning som en av landets högsta laglighetsövervakare, men kan inte överpröva och ändra myndigheters beslut med bindande rättslig verkan. således rättsliga förutsättningar för att undanta JO:s behandling av person- uppgifter från IMY:s tillsyn enligt dataskyddsförordningen. Med tillsynen enligt brottsdatalagen förhåller det sig annorlunda, såtillvida att dataskyddsdirektivet medger att medlemsstaterna föreskriver att deras tillsynsmyndighet inte ska vara behörig att utöva tillsyn över andra oberoende rättsliga myndigheter som behandlar personuppgifter inom ramen för sin rättsliga verksamhet (se avsnitt 5.4.1 och artikel 45.2 i dataskyddsdirektivet). Möjligheten finns således att i nationell rätt utesluta exempelvis åklagar- myndigheter från tillsynsmyndighetens tillsyn enligt brottsdatalagen.293 Även om det därigenom skulle kunna finnas förutsättningar för att undanta den per- sonuppgiftsbehandling hos JO som omfattas av brottsdatalagen från IMY:s tillsyn, kan det ifrågasättas om det finns något påtagligt behov av att införa ett sådant undantag, när JO:s verksamhet i övrigt omfattas av IMY:s tillsyn enligt Det kan inte heller uteslutas att det kan uppkomma svårigheter att tydligt avgränsa JO:s brottsbekämpande verksamhet från tillsynsverksamheten i övrigt. Den del av JO:s verksamhet som omfattas av brottsdatalagens bestämmelser framstår vidare som begränsad till sin omfatt- Det torde därför inte finnas skäl att särreglera tillsynen över JO:s personuppgiftsbehandling enligt brottsdatalagen. Med detta sagt finns det dock anledning för kommittén att särskilt framhålla vikten av att samtliga myndigheter med tillsynsfunktioner beaktar JO- ämbetets särställning i den svenska rättsordningen och inte obefogat åsido- sätter JO:s självständighet och oberoende. Om JO skulle uppfatta att det skett avsteg från denna grundförutsättning och att vidtagna åtgärder från myndig- heternas sida är otillbörliga, bör detta kunna leda till att samråd med 5.5 Förvaltningslagens tillämplighet och besluts överklagbarhet En fråga som har koppling till JO:s konstitutionella ställning, inbegripet dess institutionella oberoende, avser förvaltningslagens (2017:900), förkortad FL, tillämplighet på verksamheten. JO har sedan tillkomsten av den första förvalt- ningslagen (1971:290), härefter förvaltningslag, inte tillämpat lagen direkt, men har som en av lagens högsta övervakare haft anledning att i sin egen verksamhet beakta bestämmelser i lagen, bl.a. i fråga om jäv (se avsnitt 292 Jfr prop. 2017/18:113 s. 16 f. där regeringen bedömde att hyres- och arrendenämnderna, som är förvaltningsmyndigheter i svensk rättsordning, utgjorde domstolar i dataskydds- förordningens mening. 293 Jfr prop. 2017/18:232 s. 269. Det har dock såväl i doktrinen som i rättstillämpningen diskuterats om förvaltningslagen är direkt tillämplig på justitieombudsmännens tillsynsverk- samhet och i så fall i vilken utsträckning. En fråga som nära anknyter till förvaltningslagens tillämplighet är den om JO:s beslut är överklagbara. Av 6 § första stycket JO-instruktionen framgår att en ombudsman avgör ett ärende genom beslut, i vilket han eller hon får uttala sig om huruvida en åtgärd av en myndighet eller befattningshavare strider mot lag eller annan författning eller annars är felaktig eller olämplig. Den allmänna uppfattningen har i regel varit att dessa beslut i tillsynsverksamheten inte är överklagbara. Argument för att besluten ska gå att överklaga har dock förts fram294 och frågan har prövats i domstol där olika instanser kom till samma slut – att besluten inte är överklagbara – men på olika grunder. Det finns således oklarheter som medför ett behov av klargörande. I detta avsnitt redovisas därför grunderna för förvaltningslagen, de särskilda för- hållandena för JO och frågan om huruvida JO:s beslut i tillsynsverksamheten är överklagbara. Förvaltningslagen trädde i kraft och ersatte den tidigare för- valtningslagen (1986:223), förkortad ÄFL, som i sin tur hade ersatt förvaltningslag varigenom enhetliga och samlade förfaranderegler i förvalt- ningsärenden infördes. En avsikt med att införa förvaltningslagen var att reglera förfarandet hos förvaltningsmyndigheterna mer heltäckande . Vissa allmänna för- valtningsrättsliga principer som utvecklats i praxis slogs fast i uttryckliga bestämmelser för att göra lagen mer lättillgänglig. Lagen innehåller också ett rättsmedel mot långsam handläggning som inte fanns i ÄFL. utmönstrades begreppet myndighetsutövning ur lagen för att de förfarande- regler som enbart var tillämpliga på sådana ärenden även skulle tillämpas vid handläggningen av andra ärenden.295 I förvaltningslagens inledande bestämmelser regleras lagens tillämpnings- område. Lagen gäller för handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndig- heterna och handläggning av förvaltningsärenden hos domstolarna. Bestäm- melserna om grunderna för god förvaltning i 5–8 §§ ska dock tillämpas även i annan förvaltningsverksamhet hos förvaltningsmyndigheter och domstolar. (Se 1 § FL.) Med annan förvaltningsverksamhet avses enligt propositionen sådan verk- samhet som vanligtvis brukar betecknas faktiskt handlande. En principiell skillnad mellan åtgärder av det ena och det andra slaget är enligt förarbetena att handläggningen av ett ärende avslutas med ett beslut av något slag, medan 294Se Axberger (2014) s. 81. 2016/17:180 s. 1 och 48 f. ett faktiskt handlande karaktäriseras av att myndigheten i praktiken vidtar en viss faktisk åtgärd. Åtgärder av typen köra spårvagn, hämta sopor och under- visa används som exempel på faktiskt handlande som illustrerar denna form av förvaltningsverksamhet, medan debitering av avfallsavgifter och betyg- sättning är exempel på verksamhet som innefattar handläggning av ett Däremot ska vissa bestämmelser inte tillämpas vid handläggning av sådana ärenden vid kommuner och regioner som kan överklagas genom laglighets- prövning enligt kommunallagen (2 §). Inte heller ska flertalet av lagens bestämmelser tillämpas på brottsbekämpande verksamhet hos Kustbevak- ningen, , , , eller en åklagarmyndighet (3 §). Lagen är subsidiär i förhållande till avvikande bestämmelser i en annan lag eller en förordning (4 §). I lagens följande avsnitt anges grunderna för god förvaltning vad gäller legalitet, objektivitet och proportionalitet (5 §), service (6 §), tillgänglighet (7 §) och samverkan med andra myndigheter (8 §). Det är dessa bestämmelser som enligt 1 § FL även ska tillämpas i förvaltningsmyndigheters och dom- stolars faktiska handlande. Efter detta följer de allmänna kraven på handläggningen av ärenden, bl.a. vad gäller formerna för handläggningen (9 §), partsinsyn i ärendet (10 §), åtgärder vid dröjsmål i handläggningen (11 och 12 §§), rätt till tolk och över-