urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — av kanslichefen eller av en annan tjänsteman enligt delegation. En fråga är om det även i fortsättningen ska vara förbehållet chefsJO att anställa byråchefer eller om den uppgiften ska kunna delegeras. punkten är att chefsJO anställer all personal vid JO, och det är upp till honom eller henne att avgöra i vilken utsträckning rätten att anställa någon ska dele- Det har inte framkommit några avgörande skäl för att behålla nuvarande begränsning i JO-instruktionen av chefsJO:s delegationsrätt när det gäller anställning av byråchefer. Det bör därför inte föreskrivas en sådan begränsning Det skulle vid sådana förhållanden stå chefsJO fritt att behålla den beslutanderätt som han eller hon finner lämplig i denna del. En fråga med anknytning till gränsdragningen för vilka beslut chefsJO själv måste fatta är i vilken utsträckning chefsJO ska kunna delegera beslutanderätt i administrativa frågor till en annan tjänsteman än kanslichefen. Efter att den nu gällande bestämmelsen om delegation av beslutanderätt i administrativa frågor infördes i 15 § JO-instruktionen har JO förändrats vad gäller såväl personalstyrkans omfattning som de administrativa funktioner som finns vid ombudsmannaexpeditionen. Det har tillkommit bl.a. en ansvarig för informationsfrågor samt en biträdande kanslichef. Vidare behöver JO i större utsträckning än tidigare behandla säkerhets- och säkerhetsskyddsfrågor Utvecklingen har medfört en ökad arbetsbelastning för kansli- chefen (se avsnitt 8.3). Som organisationen ser ut rapporterar den biträdande kanslichefen direkt till chefsJO i frågor om säkerhet, säkerhets- skydd och beredskap. Det kan inte uteslutas att även andra tjänstemän kommer att behöva tilldelas arbetsuppgifter under chefsJO:s ledning. kan chefsJO inte delegera till en annan tjänsteman än kanslichefen att fatta beslut i administrativa frågor. Enligt 15 § JO-instruktionen kan chefsJO:s bemyndigande av andra tjänstemän än kanslichefen vid ombudsmannaexpedi- tionen avse enbart vidtagande av åtgärd för ett ärendes beredning. grund av den utveckling som har skett hos JO framstår en sådan begränsning som mindre lämplig. Det skulle vara till fördel för verksamheten om chefsJO, efter eget gottfinnande, kunde bemyndiga även andra tjänstemän att fatta beslut i administrativa frågor. ChefsJO:s delegationsmöjligheter i admini- strativa frågor bör därför utökas. Detta skulle också vara i linje med de över- väganden om kanslichefens möjligheter att vidaredelegera sin beslutanderätt till andra tjänstemän som finns i avsnitt 8.3.4. Eftersom chefsJO nu föreslås få möjlighet att delegera beslutanderätt till andra tjänstemän än kanslichefen blir den nu gällande föreskriften att chefsJO får bemyndiga en tjänsteman vid ombudsmannaexpeditionen att vidta åtgärder för ett ärendes beredning överflödig. 8.2.5.7 Särskilda föreskrifter om JO:s personalförhållanden Kommitténs förslag: Vid ombudsmannaexpeditionen ska en kanslichef och den övriga personal som chefsJO bestämmer vara anställda. Kommitténs bedömning: Det bör inte i JO-instruktionen anges vilka övriga personalkategorier som ska finnas vid ombudsmanna- expeditionen eller som kan anlitas. Inte heller bör det anges att chefsJO bestämmer om personalens tjänstgöring. I fråga om JO:s personal innehåller JO-instruktionen vissa relativt detaljerade bestämmelser. Som framgår av redovisningen i avsnitt 8.2.2 anges i nuvarande 13 § första stycket att det vid ombudsmannaexpeditionen ska finnas en kansli- chef, byråchefer och övriga tjänstemän ”enligt personalförteckning” samt att chefsJO vid behov och om det finns tillgängliga medel får anlita annan personal samt experter och sakkunniga. Enligt samma paragraf bestämmer chefsJO om personalens tjänstgöring. ChefsJO tillsätter enligt nuvarande 28 § tjänster vid ombudsmannaexpeditionen och antar personal i övrigt, i den mån han eller hon inte enligt 15 § överlåter dessa uppgifter på kanslichefen. Enligt 15 § andra stycket kan chefsJO dock inte bemyndiga kanslichefen att fatta beslut om anställning av en byråchef. Som utgångspunkt anges numera i regel inte i en myndighets instruktion vilka personalkategorier som ska finnas vid myndigheten, annat än om det är motiverat av något särskilt skäl. Alltså förekommer det instruktioner inom exempelvis det rättsliga området där specifika personalkategorier nämns. I t.ex. förordningen (1975:1345) med instruktion för Justitiekanslern omnämns byråchefer och i förordningen (1996:382) med förvaltningsrättsinstruktion räknas ett antal kategorier upp som anställda vid domstolarna. Gemensamt för dessa är att de som medlemmar av en viss personalkategori bl.a. kan ha särskilda befogenheter enligt instruktionen, t.ex. att besluta i ärenden eller mål av en viss art. Det kan därför ifrågasättas om det är motiverat att det även fortsättningsvis anges i JO-instruktionen att det ska finnas en kanslichef och byråchefer anställda vid ombudsmannaexpeditionen. Som framgår av inledningen till detta avsnitt följer det av direktiven att det hos JO ska finnas såväl en kanslichef som byråchefer . kan det noteras att det även inrättats en tjänst för en biträdande kansli- chef som inte nämns i JO-instruktionen. Vissa byråchefer har vidare fått ett utökat administrativt ansvar på tillsynsavdelningarna. Det kan inte uteslutas att det uppstår behov av att inrätta andra tjänster som ännu inte finns hos JO. Att det i JO-instruktionen föreskrivs att det ska finnas byråchefer kan i sådana fall ha en begränsande effekt vid utformningen av JO:s organisa- tion. Såväl kanslichefen som byråcheferna har särskilda roller hos JO. Kanslichefen leder under chefsJO arbetet inom ombudsmannaexpeditionen. Mot bakgrund av kanslichefens särskilda ställning som högsta tjänsteman under chefsJO inom ombudsmannaexpeditionen finns det anledning att kansli- chefsbefattningen även i fortsättningen regleras särskilt i JO-instruktionen. Byråchefernas roll och befogenheter regleras däremot inte alls i JO-instruk- Om byråchefer föreskrivs endast, som nämnts, att chefsJO inte kan bemyndiga kanslichefen att fatta beslut om att anställa en byråchef. chefernas roll och befogenheter regleras i stället i arbetsordningen (se avsnitt Som framgår av övervägandena i avsnitt 8.2.5.6 föreslås att chefsJO i framtiden ska ha möjlighet att delegera även beslut om att anställa en byråchef. Det har inte framkommit att det finns något behov av att i JO-instruktionen uttryckligen ange byråchefer som en särskild personalkategori vid ombuds- Det bör därför inte föreskrivas i JO-instruktionen att det ska finnas byråchefer anställda. Det finns skäl att understryka att detta givetvis inte innefattar någon bedömning av byråchefsbefattningen som sådan. Det finns inte heller behov av att i JO-instruktionen reglera byråchefernas roll eller befogenheter. En reglering i arbetsordningen ger dessutom större flexibilitet att anpassa rollen och befogenheterna efter rådande förhållanden Som noterats i avsnitt 8.2.2 tillämpas inte längre ordningen med personal- förteckningar inom statsförvaltningen. prövar således inte längre vilka tjänster som ska finnas hos JO, utan beslutar i stället om JO:s anslag, utifrån vilket JO får organisera sin verksamhet och anställa de kategorier som utöver kanslichefen och byråchefer bedöms nödvändiga. personalförteckningar är därmed obsolet och bör därför inte anges i JO- Av regleringen i instruktionen bör dock framgå att det är en uppgift för chefsJO att bestämma vilken annan personal som, utöver kansli- chefen, ska finnas hos JO.1006 Även föreskriften om att chefsJO i mån av behov och tillgång på medel får anlita annan personal samt experter och sakkunniga är obsolet. utgör ett komplement till nuvarande reglering av vilka som ska ingå i JO:s ordinarie personal, dvs. kanslichefen, byråcheferna och andra anställda enligt Utöver kanslichefen och byråcheferna anställer JO i dag den personal som JO har behov av och som ryms inom de finansiella ramarna för verksamheten. Eftersom möjligheten att anställa personal inte längre begränsas av vilka tjänster som finns upptagna i en personalförteckning behövs inte heller bemyndigandet att anlita annan personal. har möjlighet att vid behov anlita uppdragstagare som experter och sakkunniga faller naturligt inom myndighetens grundläggande befogenheter. behöver därför inte anges i JO-instruktionen. 1006 Riksdagsstyrelsen har i en framställning till föreslagit att det i lagen (2019:109) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ska föreskrivas att det vid bl.a. Riks- dagens ombudsmän ska finnas en säkerhetschef (se framst. 2021/22:RS5 s. 7 och 49 f.). Förslaget bereds i . Föreskriften i nuvarande 13 § JO-instruktionen att chefsJO bestämmer om personalens tjänstgöring kan anses innebära att han eller hon ska fastställa de mer generella och principiella regler som bl.a. rör hur personalen ska disponeras (jfr avsnitt 8.2.4 . Detta kan dock även anses rymmas i föreskriften om att chefsJO ska meddela bestämmelser om i arbetsordningen och att chefsJO ska meddela de råd och anvisningar som behövs utöver JO-instruktionen och det som föreskrivs i arbetsordningen. Att det är chefsJO som ytterst beslutar i personalfrågor följer av att chefsJO är administrativ chef. Mot denna bakgrund bör det inte längre föreskrivas i JO-instruktionen att chefsJO bestämmer om personalens tjänst- . I sammanhanget bör dock framhållas att någon ändring i sak inte är avsedd. Således bör personalen vid ombudsmannaexpeditionen även i fortsätt- ningen stå under ledning av chefsJO eller den som chefsJO har delegerat ansvaret till. Kommitténs bedömning: Det bör inte föreskrivas i JO-instruk- tionen att ombudsmannaexpeditionen ska hållas öppen för allmän- heten under tid som chefsJO bestämmer. Av redovisningen i avsnitt 8.2.2 framgår att det har funnits en bestämmelse i JO-instruktionen om att ombudsmannaexpeditionen ska hålla öppet som chefsJO, eller hans eller hennes tidigare motsvarighet, bestämmer (nuvarande 26 § JO-instruktionen). Vidare framgår att det i 7 § FL anges att en myndighet ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda och informera allmänheten om hur och när kontakter kan tas samt att myndigheten ska vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för att den ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten enligt 2 kap. TF om rätten att ta del av allmänna handlingar. Förvaltningslagens bestämmelse har ersatt en tidigare bestämmelse som byggde på bl.a. JO:s uttalanden om myndigheters skyldighet att hålla öppet ett visst antal timmar varje vardag. JO, som enligt kommitténs förslag i avsnitt 5.5.3.1 inte ska tillämpa förvalt- ningslagen i sin tillsynsverksamhet, kommer även fortsättningsvis att omfattas av förvaltningslagen i vissa administrativa ärenden, däribland ärenden där enskilda önskar ta del av en allmän handling hos JO. Förvaltningslagens före- skrift om att myndigheter ska vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för att uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten enligt 2 kap. TF i fråga om rätten att ta del av allmänna handlingar gäller således även för JO. Redan av den anledningen kan det framstå som överflödigt att frågan om öppethållande regleras även i JO-instruktionen. Det framstår därutöver som främmande att den institution som har till uppgift att bl.a. bevaka den enskildes grundläggande fri- och rättigheter, däribland rätten att ta del av allmänna handlingar, inte skulle agera i enlighet med sina egna uttalanden. Det är givetvis av stor vikt att enskilda kan komma i kontakt med JO på olika sätt, och det måste även finnas möjlighet för allmänheten att besöka ombudsmannaexpeditionen för att bl.a. ta del av allmänna handlingar. En särskild bestämmelse om detta i JO-instruktionen är dock, som redan nämnts, överflödig. Det bör därför inte föreskrivas i JO-instruktionen att ombudsmannaexpeditionen ska hållas öppen . till att det i JO-instruktionen bör föreskrivas att beslutet om öppettider ska fattas av chefsJO har inte heller framkommit. Beslut om öppethållande och andra former av tillgänglighet för allmänheten bör i stället behandlas som andra administrativa beslut hos JO. 8.3 Kanslichefens roll och uppdrag Bestämmelser om kanslichefens roll och uppdrag finns i JO-instruktionen, arbetsordningen och i en intern besluts- och delegationsordning. Sålunda följer det exempelvis av 13 § JO-instruktionen att det ska finnas en kanslichef vid ombudsmannaexpeditionen som, under chefsJO, ska leda arbetet vid expeditionen ”och i övrigt lämna ombudsmännen erforderligt biträde”. Enligt 15 § andra stycket JO-instruktionen får chefsJO, i arbetsordning eller genom särskilt beslut, bemyndiga kanslichefen att besluta i administrativa frågor, dock inte om att anställa en byråchef. Innebörden av dessa bestämmelser utvecklas emellertid inte närmare i lagtext eller förarbetsuttalanden. Det har i olika sammanhang uppmärksammats att avsaknaden av såväl en tydlig reglering som vägledande uttalanden om kanslichefsuppdragets omfatt- ning och innebörd har lett till vissa tillämpningssvårigheter. Som nämnts i avsnitt 8.1, får utredningen enligt direktiven, om det bedöms angeläget, överväga frågor som rör kanslichefens roll och uppdrag samt frågor om arbetsledning. Utredningen ska lämna de förslag som resultatet av analysen bedöms ge anledning till. Således övervägs i detta avsnitt vissa frågeställningar om kanslichefens uppdrag och roll. Inledningsvis redovisas bakgrunden till kanslichefs- uppdraget (avsnitt 8.3.1). Därefter beskrivs omfattningen och innebörden av kanslichefens uppdrag enligt gällande reglering (avsnitt 8.3.2). I ett särskilt avsnitt redogörs för vissa konsekvenser av nuvarande ordning (avsnitt 8.3.3). Avslutningsvis presenteras kommitténs överväganden (avsnitt 8.3.4). ombudsmannareform – befattningen som kanslichef inrättas Befattningen som kanslichef hos JO inrättades när ombudsmanna- reform genomfördes. I det ena av två utredningsbetänkanden som föregick reformen – Justitieombudsmannainstitutionen m.m. (SOU 1955:50) – beskrevs JO:s dåvarande organisation och arbetsformer enligt följande:1007 Enligt personalförteckningen för verk är å JO:s expedition anställda en byråchef i Cr 13, en byrådirektör i Ca 33, en kansliskrivare i Ca 15 och en expeditionsvakt i Ca 11. Dessutom tjänstgör å expeditionen dels stadigvarande å halvtid en jurist – ett pensionerat kansliråd – mot ett arvode av för månad och dels under stor del av året – 1952 och 1953 – en yngre hovrättsjurist mot ett arvode som i allmänhet motsvarar lön efter två löneklasser högre än den, efter vilken vederbörande skulle åtnjutit lön vid tjänstgöring i hovrätten. Härutöver anlitar JO i viss utsträckning jurister utanför sin expedition för särskilda utredningsuppdrag mot arvode, som bestämmes i varje särskilt fall. För maskinskrivning anlitas även arbetskrafter utanför JO:s expedition. Den halvtidsanställde juristen föredrager dagens post för JO, uppsätter förslag till redogörelser över klagomålens innehåll för införande i diariet samt undertecknar i vissa fall besked om utgången i ärende. Byråchefen, byrådirektören och hovrättsjuristen är huvudsakligen sysselsatta med beredning och föredragning av ärenden för avgörande samt med upp- sättande av förslag till JO:s beslut och skrivelser. Byrådirektören eller hovrättsjuristen åtföljer JO vid inspektioner och uppsätter förslag till protokoll över vad därvid förekommit. Byråchefen handhar redigeringen av ämbetsberättelsen samt biträder JO i personalärenden. JO fattar själv alla beslut, såväl förberedande som slutliga. Han avgör sålunda ej endast ärendena utan bestämmer även om införskaffande av handlingar, inhämtande av upplysningar eller yttrande, verkställande av utredning och ärendes utställande till påminnelser. JO justerar även förslagen till inspektionsprotokoll och till redogörelser i diariet över ärendenas innehåll. Såsom av det anförda torde framgå handlägges ärendena i regel skriftligen. Annan än tjänsteman höres emellertid i allmänhet muntligen. Dessa förhör omhänderhaves av den lokala polismyndigheten, i första hand lands- fogden. Undantagsvis hålles förhör inför JO själv. Det förekommer även att tjänsteman hos JO inställer sig hos vederbörande för att avhålla förhör. Sålunda fattades samtliga beslut av justitieombudsmannen själv och ombuds- mannen hade även omfattande arbetsuppgifter av administrativ karaktär. Utredningen konstaterade att justitieombudsmannens arbetsbörda var mycket stor, och övervägde olika åtgärder för att minska arbetsbördan. Utredningen föreslog bl.a. att all förberedande behandling av ärendena skulle flyttas från ombudsmannen till en ämbetsman som kunde ges beteckningen kanslichef. Enligt utredningens förslag skulle ombudsmannen få ge i uppdrag åt kansli- chefen att bereda, föredra och formulera förslag till skrivelser och beslut i mer komplicerade ärenden samt ta hand om redigeringen av JO:s ämbetsberättelse och att som personalchef sköta fördelningen av arbetet inom ämbetet. Syftet var alltså att avlasta justitieombudsmannen för att göra det möjligt för honom att i större utsträckning koncentrera sina arbetsinsatser till att genomföra inspektioner och avgöra ärenden. Utredningen, som ansåg att det borde överlåtas åt justitieombudsmannen att själv bestämma utformningen av kansli- 1007 Se SOU 1955:50 s. 114. chefens – liksom de övriga tjänstemännens – roll och uppdrag, motiverade sitt förslag enligt följande:1008 Den förberedande behandlingen av ärendena ställer icke ringa krav på den som skall handha densamma, särskilt med hänsyn till angelägenheten av likformighet i tillämpningen. ifrågavarande arbetsuppgifter synes därför böra anförtros en högt kvalificerad tjänsteman med fast anknytning till JO:s expedition för vinnande av nödig kontinuitet. Lämpligt synes vara att denne tjänsteman även är personalchef och handhar fördelningen av arbetet mellan tjänstemännen. Han bör vidare svara för redigeringen av ämbetsberättelsen och bör själv bereda, föredraga och avfatta förslag till beslut och skrivelser i svårare och viktigare ärenden, särskilt då dessa förutsätter förtrogenhet med tidigare praxis hos JO. För nu angivna göromål föreslår utredningen inrättande av en ny tjänst hos JO, vars innehavare lämpligen synes kunna ges titeln kanslichef. Utredningen vill emellertid ej ge uttryckliga föreskrifter, vare sig om dennes eller övriga tjänstemäns åligganden. Det synes nämligen böra vara JO obetaget att – med beaktande av de synpunkter utredningen anför – själv i detalj bestämma över arbetets uppläggning inom ämbetet. Utredningen såg inte några problem med att en kanslichef kunde komma att besluta om kommunikationsåtgärder som kunde medföra viss publicitet. Utredningen konstaterade att till kanslichef skulle utses en högt kvalificerad tjänsteman, som i tveksamma fall givetvis skulle samråda med ombuds- mannen. Enligt utredningen kunde det dock möjligen vara lämpligt att en ombudsman själv beslutade om remisser och utredningar i fall som kunde tänkas väcka särskild uppmärksamhet i pressen och hos allmänheten.1009 Kanslichefen skulle enligt utredningen vara ”den kontinuitetsbevarande kraften inom ämbetet”. Utredningen förutsatte vidare att den som antog tjänsten som kanslichef inte därigenom skulle förlora möjligheten att i vanlig ordning komma i fråga till tjänst i sin ursprungliga karriär. Tjänstgöring som kanslichef hos ombudsmannen borde, enligt utredningen, inte värderas lägre i merithänseende än t.ex. tjänstgöring i domstol eller departement. Tjänsten skulle tillsättas genom förordnande . Förordnandet avsågs normalt uppgå till om inte särskilda skäl föranledde annat, exempelvis att återstod till uppnådd pensionsålder.1010 Härutöver gjordes inte några närmare uttalanden om kanslichefens roll och uppdrag i förarbetena till den nya JO-instruktion (SFS 1957:165) som kom att utfärdas vid reform. Enligt 28 § i den instruktionen fick ombuds- mannen bemyndiga kanslichefen att på eget ansvar vidta åtgärder för ärendenas beredande. Någon annan reglering av kanslichefens roll och uppdrag fanns inte JO-instruktion. Sålunda kom kanslichefen att bli den närmast stående befattningshavaren under justitieombudsmannen. Se SOU 1955:50 s. 115. Se SOU 1955:50 s. 142. Se SOU 1955:50 s. 118. reform – kanslichefens ställning som chefstjänsteman under ombudsmännen lagfästs arbetsbelastning var fortsatt ansträngd även reform. Ett syfte med reform var att lätta justitieombuds- mannens arbetsbörda. Reformen innebar bl.a. en sammanslagning av två ämbeten, JO och MO, till ett gemensamt JO-ämbete med tre justitieombuds- män och en gemensam expedition. Den nya ombudsmannaexpeditionens närmare utformning kom att regleras genom en bestämmelse i 6 § JO-instruktion (SFS 1967:928). När det gäller kanslichefens roll och uppdrag angavs i 6 § första stycket att vid ombudsmannaexpeditionen skulle vara anställd en kanslichef. Vid utskotts- beredningen uttalade det sammansatta konstitutions- och första lagutskottet att kanslichefens ställning som chefstjänsteman under ombudsmännen borde komma till uttryck i JO-instruktionen.1011 Mot denna bakgrund föreskrevs i 6 § andra stycket att det ankom på kanslichefen ”att under ombudsmännen leda och fördela arbetet inom expeditionen och att i övrigt lämna samtliga ombuds- män erforderligt biträde”. Därigenom lagfästes kanslichefens ställning som chefstjänsteman under ombudsmännen. JO-instruktion föreskrevs även att det ankom på ombudsmännen gemensamt att fastställa en arbetsordning och de allmänna bestämmelser i övrigt som krävdes utöver JO-instruktionen för arbetet inom expeditionen (20 § första stycket). Vidare angavs i 20 § andra stycket att det i arbets- ordningen eller genom ett särskilt beslut fick överlämnas dels till en tjänste- man vid kansliet att vidta åtgärd för ett ärendes beredning, dels till kansli- chefen, byråchef eller särskilt utsedd utredningsman att verkställa inspektion, dock utan rätt att därvid framställa anmärkning eller göra annat uttalande på ombudsmans vägnar. I samma bestämmelse föreskrevs även att det i arbets- ordningen eller genom ett särskilt beslut fick överlämnas till kanslichefen att besluta i administrativa frågor av rutinmässig natur. Någon närmare reglering av kanslichefens roll och uppdrag föreskrevs inte JO-instruktion. reform – kanslichefens administrativa befogenhet utsträcks och kanslichefens ställning som chefstjänsteman under dåvarande chefsombudsmannen lagfästs I likhet med tidigare reformer hade även JO-reform sin grund i en fortsatt stor arbetsbörda hos JO. Vid denna reform vidtogs en rad åtgärder för att minska ombudsmännens arbetsbelastning; bl.a. utökades antalet ombuds- män från tre till fyra. Liksom tidigare skulle ombudsmännen till sitt förfogande ha en gemensam expedition (ombudsmannaexpeditionen). Som redovisats i avsnitt 8.2.1 innebar reform att en av justitie- ombudsmännen fick vissa chefsfunktioner. Av förarbetena framgår att denna 1011 Se bet. KU1LU 1967:1 s. 26. justitieombudsman, tillika administrativ chef – i vissa sammanhang benämnd chefsombudsmannen – skulle ha ansvaret för JO-institutionens administration och ge allmänna riktlinjer för verksamheten och planlägga arbetet i stort, t.ex. inriktningen av inspektionsverksamheten. Vidare skulle det ankomma på chefsombudsmannen att, i samråd med övriga ombudsmän, bl.a. göra nöd- vändiga omdispositioner av ärendefördelningen.1012 I fråga om kanslichefens roll och uppdrag föreslog JO-utredning att ombudsmannaexpeditionen även i fortsättningen skulle ledas av en kansli- chef som skulle vara direkt underställd chefsombudsmannen. skulle ha en vidsträckt befogenhet att fatta beslut i administrativa ärenden och skulle i administrativt hänseende vara överordnad övriga tjänstemän inom expeditionen.1013 Som redan har nämnts under rubriken av beslutanderätt i avsnitt 8.2.2 föreslog JO-utredning att kanslichefens rätt att besluta i administrativa ärenden skulle vidgas och att chefsombuds- mannen skulle ges möjlighet att delegera de flesta administrativa frågorna åt