urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — I vissa fall, såsom t. ex. beträffande beviljande av ansvarsfrihet för full- mäktige i , har man därvid tillgripit metoden med gemensam votering enligt RF § 69, därvid den mening, som erhåller de flesta leda- möters av båda kamrarna sammanräknade röster, kommer att gälla såsom beslut. Tillräcklig anledning att använda sådan votering även i det fall, att kamrarna stanna i stridiga beslut i fråga om entledigande av en ombudsman, synes dock icke föreligga. […]För att entlediga en ombudsman kommer det att erfordras en positiv åtgärd – ett misstroendevotum – från sida och icke endast ett uteblivet omval. Och denna åtgärd, vilken i enlighet med de grundlagsförslag som de sakkunniga vilja fram- lägga kommer att framstå såsom exceptionell, förutsätter samstämmiga beslut av såväl vederbörande utskott som båda kamrar. 145Se SOU 1939:7 s. 49. 146Se SOU 1939:7 s. 51 f. Förslaget antogs vid JO-reform och det infördes ett nytt andra stycke i 97 § regeringsform: Skulle ombudsman eller ställföreträdare ej längre åtnjuta för- troende, må , på hemställan av det utskott som granskat hans ämbetsförvaltning, entlediga honom utan avbidan å utgången av den tid för vilken han blivit vald. Vid författningsreform flyttades bestämmelsen om entledigande av ombudsman från regeringsformen till 8 kap. 10 § RO.147 Det gjordes inte någon ändring i sak. Vid översyn av riksdagsordningen gjordes vissa språkliga juste- ringar i bestämmelsen, som fanns i 8 kap 11 § RO och vid översynen infördes i 13 kap. 4 § första stycket RO. Någon ändring i sak gjordes inte heller . Enligt gällande lydelse i 13 kap. 4 § första stycket RO får på begäran av entlediga en ombudsman eller en ställ- företrädande ombudsman som inte har förtroende. Ett ärende om entledigande av en ombudsman eller en ställföreträdande ombudsman avgörs i kammaren med acklamation eller, om en ledamot begär det, genom omröstning (jfr 11 kap. 8 § första stycket RO). Någon särskild beslutsregel som kräver omröstning i ett sådant ärende finns inte (jfr 11 kap. 8 § andra stycket och 11 kap. 14 § RO samt relevanta bestämmelser i regeringsformen148). Det finns för ett ärende om entledigande inte heller någon allmän kvorumregel, dvs. en bestämmelse som kräver att ett visst minsta antal ledamöter är närvarande för att ska vara beslutsmässig.149 När ska fatta beslut om entledigande av en ombudsman är alltså utgångspunkten att beslutsproceduren ska inledas med acklamation och att omröstning ska ske endast om någon ledamot begär det. Regelverket innebär krav på enkel majoritet och eftersom det inte föreskrivs något krav på att ett visst antal riksdagsledamöter ska delta vid beslutet om entledigande kan ett entledigande i praktiken beslutas av en minoritet av ledamöter. 1973:90 s. 429 f. 148Särskilda beslutsregler enligt regeringsformen ska tillämpas vid antagande av förslag att rättighetsbegränsande lag ska vila (2 kap. 22 §), medgivande av talan m.m. mot riksdags- ledamot (4 kap. 12 § första stycket), statsministeromröstning efter val (6 kap. 3 § första stycket), förkastande av förslag om ny statsminister (6 kap. 4 § andra stycket), beslut om folkomröstning om vilande grundlagsförslag (8 kap. 16 § andra stycket), stiftande, ändring eller upphävande genom ett beslut av huvudbestämmelse i RO (8 kap. 17 § första stycket), stiftande, ändring eller upphävande genom ett beslut av lag om trossamfund och om grunderna för som trossamfund (8 kap. 17 § tredje stycket), överlåtelse genom ett beslut av beslutanderätt inom ramen för samarbetet i Europeiska unionen (10 kap. 6§ andra stycket), överlåtelse genom ett beslut av beslutanderätt till mellanfolklig organisa- tion (10 kap. 7 § tredje stycket), överlåtelse genom ett beslut till annan stat, till mellanfolklig organisation eller till utländsk eller internationell inrättning eller samfällighet av vissa rätt- skipnings- eller förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning (10 kap. 8 § andra stycket), överlåtelse genom ett beslut att en framtida, för riket bindande ändring av begränsad omfattning i en internationell överenskommelse ska gälla som svensk rätt (10 kap. 9 §), misstroendeförklaring mot statsråd (13 kap. 4 §), beslut att skilja riksrevisor från uppdraget (13 kap. 8 §) och beslut att val får hållas under krig eller uppskjutas vid krigsfara (15 kap. 11§ första stycket). 149Särskilda kvorumregler finns för vissa andra typer av beslut, se t.ex. 8 kap. 17 § första stycket RF och 6 kap. 12 § tredje stycket RO. Av 4 kap. 7 § RF följer att i fråga om entledigande av en ombudsman eller en ställföreträdande ombudsman gäller som beslut den mening som mer än hälften av de röstande enas om vid omröstning i kammaren (se även 11 kap. 10 § tredje stycket RO). Om det blir lika röstetal i en huvudomröstning ska ärendet i sin helhet bordläggas för en ny omröstning vid nästa beslutstillfälle. (Se 11 kap. 12 § första stycket RO.) Om det blir lika röstetal vid nästa omröstning ska talmannen ställa proposition på förslag om återförvisning av ärendet till utskottet för ytterligare beredning. Ärendet ska återförvisas om minst hälften av de röstande förenar sig om detta. Återförvisas inte ärendet ska det avgöras genom lottning. (Se 11 kap. 12 § andra stycket RO.) Efter återförvisning ska ärendet på nytt tas upp till behandling i sin helhet. Om det blir lika röstetal vid huvudomröstningen ska ärendet avgöras genom lottning. (Se 11 kap. 12 § tredje stycket RO.) Skyldighet att kvarstå i uppdrag –1949 fanns bestämmelser om organisation och arbetsformer RF, RO, reglementariska föreskrifter för och första respektive andra kammarens ordningsstadga.150 De reglementariska föreskrifterna ersattes 1949 av riksdagsstadgan.151 Genom denna uppdelning av regelverket mellan regeringsformen, riksdags- ordningen, riksdagsstadgan och kamrarnas ordningsstadgor och genom de många upprepningarna och hänvisningarna blev bestämmelserna om riks- dagens organisation och arbetsformer i hög grad svåröverskådliga.152 Enligt 78 § RO, i dess lydelse 1971, fastställde ”de föreskrifter om riksdagsarbetets bedrivande, ordningen hos och utskotten samt inom , utskotten och andra organ före- kommande val ävensom de övriga bestämmelser som anses nödiga till iakt- tagande jämte grundlagarna”. I det sammanhanget fick inte något införas som stred mot grundlag eller annan lag.153 I 62 § riksdagsstadga154 fanns följande bestämmelse om skyldig- het att kvarstå i uppdrag:155 Den som utsetts till något uppdrag genom val av äger ej undan- dra sig uppdraget utan att medger det. 150Se SOU 1947:79 s. 12. 151Den första riksdagsstadgan antogs och trädde i kraft . I ikraftträdande- bestämmelsen anges att genom riksdagsstadgan upphävdes ”de av gillade och antagna reglementariska föreskrifter för ”. 152Se SOU 1963:18 s. 7. KU 1971:69 s. 1. 154På initiativ av antogs en ny riksdagsstadga som trädde i kraft den Genom den nya riksdagsstadgan upphävdes riksdagsstadgan av . KU 1971:2 och 1971, 22 saml., nr 1. 155Bestämmelser om riksdagsledamöters skyldighet att kvarstå i uppdrag fanns i 9 § i respektive kammares ordningsstadga. Jfr nuvarande 4 kap. 11 § första stycket RF. Vid författningsreform upphävdes riksdagsstadgan och dess bestäm- melser fördes in RO. Utgångspunkten var att riksdagsstadgans bestämmelser i huvudsak skulle införas som tilläggsbestämmelser RO, men i viss utsträckning kom de även att införas i form av huvud- bestämmelser.156 Sålunda infördes följande reglering om skyldighet att kvarstå i uppdrag som en huvudbestämmelse i 7 kap. 11 § RO i dess ursprungslydelse: Den som har utsetts till uppdrag genom val av får ej undandraga sig uppdraget utan att medgiver det. I förarbetena uttalades bl.a. att de uppdrag som tillsätts genom val av är av sådan vikt att det i princip bör vara en medborgerlig skyldighet att åta sig dem och att kvarstå i dem. Det angavs att skyldigheten inte bara avser riksdagsledamöter utan även andra när dessa är valbara och att den inte heller är begränsad till uppdrag som ledamot eller suppleant i organ utan gäller också befattningar som t.ex. ombudsman. Vidare konstaterades att en följd av stadgandet får anses vara att den som är anställd hos staten eller hos kommun eller enskild arbetsgivare inte får vägras ledighet eller på annat sätt hindras att fullgöra det uppdrag till vilket har utsett honom. Det anfördes även att anhållan att få lämna ett uppdrag bör lämnas in till talmannen, som har att anmäla den i kammaren, och att kammaren kan fatta beslut i frågan utan föregående utskottsberedning. (Se prop. Vid översyn av riksdagsordningen gjordes vissa språkliga justeringar i bestämmelsen om skyldighet att kvarstå i uppdrag. Den språkliga justeringen innebar inte någon ändring i sak. Sedan 2014 års översyn finns bestämmelsen i 12 kap. 4 § RO. Enligt gällande ordning slås det alltså fast i 12 kap. 4 § RO att den som har valts till ett uppdrag inte får lämna uppdraget utan att medger det. Som framgått gäller denna skyldighet att kvarstå i uppdrag även för ombuds- män. Lagregler om en ombudsmans avgång har funnits sedan slutet av 1820- talet. Således innehöll såväl 98 § RF i dess lydelse och efterföljande lydelser, som 68 § RO i dess ursprungslydelse och efterföljande lydelser, föreskrifter som innebar att om en ombudsman avsade sig det erhållna förtroendet eller om ämbetet av annan orsak blev ledigt , skulle ombudsmannens ställföreträdare träda i hans ställe, eller – för den händelse att ställföreträdaren var förhindrad att träda i ombudsmannens ställe – en ny ombudsman väljas. I 13 kap. 4 § andra stycket RO anges att om en ombudsman avgår ska välja en efterträdare för en ny fyraårsperiod. 156Se SOU 1972:15 s. 119 och prop. 1973:90 s. 158 och 474 f. Av skyldigheten att kvarstå i uppdraget enligt 12 kap. 4 § RO (se ovan) följer att en förutsättning för att en ombudsman ska kunna avgå är att lämnar sitt medgivande till detta. En ombudsman som önskar avgå måste alltså begära medgivande till ombudsmannens entledigande. Entledigandet beviljas av kammaren och något formellt krav på utskottsberedning finns inte. Förfarandet beskrivs enligt följande av kanslichef:157 Att kammaren skulle avslå en sådan begäran är knappast tänkbart och begäran ska inte heller beredas av KU utan tas upp direkt för beslut. Vanligtvis lämnar den avgående JO:n ändå in sin begäran om entledigande till KU som i sin tur lämnar den vidare till kammaren. På det sättet får utskottet formellt kännedom om ombudsmannens önskemål och att en ny ombudsman behöver rekryteras. En JO som avser att begära sitt entledigande kan dock förväntas informera utskottet i förväg om sin avsikt. Enligt vad som har kunnat utredas har regelmässigt lämnat sitt medgivande till en begäran om att en ombudsman ska få avgå . Någon skyldighet för att lämna sitt medgivande till en sådan begäran finns dock inte. Av regleringen framgår inte på vilka grunder kan vägra att lämna sitt medgivande till en ombudsmans begäran. En konsekvens av reglerna är att en ombudsman inte kan avgå med omedelbar verkan, eftersom det krävs att vid ett sammanträde i kammaren fattar ett beslut om att medge ombudsmannens begäran om att få avgå . Följaktligen kan ett uppehåll i kammararbetet medföra att det uppstår en tidsutdräkt innan ett beslut om medgivande fattas. 5.2.4Konstitutionsutskottets beredning och behandling av JO:s ämbetsberättelse samt viss granskning I utredningsdirektiven framhålls att det är angeläget att formerna för kontroll och uppföljning av JO:s verksamhet är adekvata och välfungerande som de inte inkräktar på ombuds- männens självständighet och JO:s institutionella oberoende. Med denna utgångspunkt behandlas i redogörelsen nedan beredning och behandling av JO:s ämbetsberättelse samt viss granskning. Beredning och behandling av JO:s ämbetsberättelse Enligt 11 § JO-instruktionen ska ombudsmännen före lämna en tryckt ämbetsberättelse till som avser tiden närmast föregående år–innevarande år. Berättelsen ska innehålla bl.a. en redogörelse för framställningar som har gjorts till eller till regeringen om en författningsändring eller någon annan åtgärd från statens sida (jfr 4 § första stycket JO-instruktionen), för åtal som väckts eller för 157Se (2020) s. 410. disciplinåtgärd som vidtagits (jfr 6 § andra–fjärde stycket JO-instruktionen) och för viss talan som har förts i domstol (jfr 7 § JO-instruktionen) samt för andra viktigare beslut som ombudsmännen har meddelat. uppta en översikt över verksamheten i övrigt. I 25 § JO-instruktionen anges att som ämbetsberättelsen lämnas till ska diarier, protokoll och registratur för den tid berättelsen avser Bestämmelser om justitieombudsmannens redovisning för ämbets- förvaltningen och avlämnande av ämbetsberättelse fanns tidigare i 100 § i RF och i 33 § andra stycket RO, som sedan ersattes av 42 § 2 RO. Även de JO-instruktioner som föregick den nu gällande JO-instruktionen innehöll reglering om detta.159 Vid JO-reform infördes en ordning som innebar att justitie- ombudsmännen , , skulle tillställa sin ämbetsberättelse för tiden närmast förgående år–inne- gällde en ordning som innebar att ämbetsberättelsen utredningens förslag i denna del uttalade att med hänsyn till såväl som ombudsmännens arbetsförhållanden var början av den lämpligaste tidpunkten för granskningen av JO:s verksamhet.160 Genom JO-reform kom JO:s ämbetsberättelse således inte längre att avse kalenderår utan sammanföll med dåvarande budgetår.161 fick 25 § JO-instruktionen den lydelse som bestämmelsen fortfarande har. specialmotiveringen anförde utskottet att till följd av den av utskottet för- ordade tidpunkten för ämbetsberättelsens avlämnande borde diarier, protokoll och registratur som ska avlämnas till avse som ämbetsberättelsen.162 Bestämmelsen i 25 § JO-instruktionen utformades i enlighet därmed. Med anledning av en skrivelse från JO beslutade under /88 att ta ett utskottsinitiativ till en ändring i 11 § JO- instruktionen som innebar att den senaste tidpunkten för ämbetsberättelsens avlämnande bestämdes till i stället för . beslutade i enlighet med utskottets förslag.163 158 En bestämmelse med motsvarande innebörd fanns i 14 § JO-instruktion, i 13 § JO-instruktion, i 14 § JO-instruktion, i 18 § JO-instruktion, i 18 § JO-instruktion samt i 25 § JO-instruktion. 159 Sådana bestämmelser fanns enligt ursprungslydelserna i 14 § JO-instruktion, i 14 § JO-instruktion, i 13 § JO-instruktion, i 14 § JO- instruktion, i 18 § JO-instruktion, i 2 och 18 §§ JO-instruktion samt i 11 och 25 §§ JO-instruktion. 160 Se bet. KU 1975/76:22 s. 65. 161 tillämpades ett brutet räkenskapsår och budgetåret löpte fr.o.m. den För att möjliggöra en återgång till ett budgetår som motsvarar kalenderåret förlängdes /96 och löpte således året återigen det vanliga kalenderåret. 162 Se bet. KU 1975/76:22 s. 76. 163 Se bet. KU 1987/88:44 och rskr. 1987/88:289. Regleringen av granskning av justitieombudsmannens redo- visning var inte entydig . Det rådde även oenighet om vilket utskott – lagutskottet eller – som skulle genom- föra granskningen och var granskningen uppdelad mellan dessa två utskott. tog lagutskottet över all granskning av justitie- ombudsmannens redovisning till riksdagen.164 Vid JO-reform infördes ett tillägg i 42 § 2 RO som innebar att om lagutskottet vid sin granskning fann att justitieombudsmannen inte längre ”var förtjänt av förtroende” och därför borde skiljas från sitt uppdrag, skulle utskottet hos göra en hemställan om ombuds- mannens omedelbara entledigande. Av förarbetsuttalanden framgår att bestämmelsen inte var avsedd att tillämpas om justitieombudsmannen hade en förhållandevis begränsad återstående mandattid när frågan om entledigande aktualiserades.165 Sedan författningsreformen finns bestämmelser om JO:s ämbetsberättelse och redovisning av diarier, protokoll och registratur endast i JO-instruktionen. Det är, som framgått, numera som bereder ärendet i . Något samband mellan utskottets beredning av justitie- ombudsmännens ämbetsberättelse, diarier, protokoll och registratur respektive frågan om entledigande av en ombudsman, vilket tidigare kom till uttryck i 42 § RO, finns . Av lydelsen i 11 § JO-instruktionen framgår att ämbetsberättelsen, som alltså utgör ombudsmännens redovisning för bl.a. viktiga händelser i verksam- heten och beslut som har fattats under det gångna verksamhetsåret, lämnas av ombudsmännen gemensamt. Ämbetsberättelsen lämnas till i form av en redogörelse och ingår i riksdagstrycket (jfr 9 kap. 17 § tredje stycket RO). Redogörelsen lämnas in till och anmäls vid ett sammanträde med kammaren efter det att den har gjorts tillgänglig för ledamöterna (jfr tilläggsbestämmelse 9.17.1 i riksdagsordningen). När den tryckta ämbetsberättelsen har lämnats in till bordläggs den av kammaren och redogörelsen hänvisas sedan till , varefter vidtar sedvanlig följdmotionstid166, utskottsberedning och behandling i kammaren (jfr 9 kap. 12 §, 10 kap. 2 och 3 §§ samt 11 kap. RO). Ämbetsberättelsen har haft huvudsakligen samma disposition . Den innehåller de obligatoriska uppgifter som anges i JO- instruktionen och inleds med ett allmänt avsnitt som innefattar viss statistik och redogörelser för viktiga händelser under det aktuella verksamhetsåret. 164Se SOU 1939:7 s. 71. 165Se SOU 1939:7 s. 107. 166Följdmotioner med anledning av JO:s ämbetsberättelse förekommer i förhållandevis begränsad utsträckning. , har sammanlagt cirka femton följdmotioner väckts med anledning av ämbetsberättelsen. Första gången som en motion väcktes med anledning av JO:s ämbetsberättelse torde ha varit (motion 1977/78:17). särskilt underavsnitt i det inledande, allmänna avsnittet redovisar varje justitie- ombudsman sina huvudsakliga iakttagelser från det egna ansvarsområdet. Den mest omfattande delen av ämbetsberättelsen utgörs av referat, alltså ett urval av de tusentals beslut som ombudsmännen har fattat under det aktuella verk- samhetsåret. Referaten redovisas under separata tematiska rubriker. Besluts- urvalet beskrivs enligt följande av tidigare justitieombudsmannen Varje JO väljer vilka beslut han eller hon vill ha publicerade som referat i ämbetsberättelsen. Urvalet tar i allmänhet sikte på frågor som bedöms vara av intresse för domstolars och myndigheters rättstillämpning, men även andra omständigheter, som t.ex. att en viss granskning tilldragit sig stort allmänt intresse, kan leda till att ärendet refereras i ämbetsberättelsen. Beslutsurvalet torde dock huvudsakligen vara avsett som en fallsamling där, förutom riksdagsmän, jurister och andra kan finna rättsfrågor belysta. Besluten i ämbetsberättelsen bör därvid i högre grad än JO:s beslut i övrigt betraktas som uttryck för JO:s praxis. Referaten i tidigare ämbets- berättelser har därför också stor betydelse vid beredningen av nya ärenden och för hur dessa ärenden ska bedömas av JO. I ämbetsberättelsen ingår även ett antal bilagor i vilka redovisas ärendestatistik och lämnas redogörelser för bl.a. besvarande av lagstiftningsremisser, fram- ställningar, åtal, inspektioner och det internationella samarbetet. Även ett alfabetiskt sakregister och ett urval av regelverket för ingår som bilagor i ämbetsberättelsen. I samband med överlämnandet av ämbetsberättelsen till inställer sig samtliga justitieombudsmän och kanslichefen till ett offentligt samman- träde hos för att även muntligen redogöra för upp- gifterna i ämbetsberättelsen, sina iakttagelser under det gångna verksamhets- året och svara på frågor från utskottets ledamöter. Det offentliga sammanträdet äger i regel rum mellan och början av december.168 Sedan /17 tillämpas en ordning som innebär att i samband med överlämnandet inställer sig samtliga justitieombudsmän också till ett slutet sammanträde hos . Även vid det slutna samman- trädet, som brukar äga rum , ges möjlighet för ombudsmännen och för utskottets ledamöter att diskutera frågor om verksamhet och organisation. Som ett ytterligare inslag i överlämnandet och utskottets beredning av redo- görelsen besöker tjänstemän från JO:s ombuds- mannaexpedition, för att ta del av diarier, protokoll och registratur (jfr 25 § JO-instruktionen). Tjänstemännen från utskottskansliet går i samband med detta även igenom ett urval av de äldsta, icke avgjorda tillsynsärendena hos respektive avdelning inom . Vid genom- gången fokuseras på ärendehandläggningen och kraven på god offentlighets- 167Se Axberger (2014) s. 51. 168Det offentliga sammanträdet spelas in och sänds genom bl.a. webb-tv. Vissa tidigare inspelningar finns tillgängliga på webbplats, . Som exempel kan nämnas att det kontrolleras i vilken utsträckning det är möjligt att av akterna utläsa vilka handlingar som har inkommit eller upprättats i ärendet. Vidare noteras exempelvis om det är möjligt att se vilka uppgifter som har inhämtats eller vilka andra handläggningsåtgärder som har vidtagits. JO:s kanslichef och byråcheferna är också tillgängliga för att ytterligare belysa bl.a. verksamhetsrelaterade frågor och statistiska uppgifter utifrån redovisningen i ämbetsberättelsen. Tjänstemännens genomgång är där- med inriktad på företrädesvis formaliafrågor – t.ex. god ordning och struktur i ärendehanteringen – och utgör i huvudsak ytterligare ett led i utskottets kontroll av att det inte förekommer några grundläggande formella brister i JO:s verksamhet och ärendehantering. I övrigt följer beredning och behandling av ombudsmännens redogörelse den ordning som föreskrivs i riksdags- ordningen, dvs. sedvanlig beredning av utskottsbetänkandet vid utskotts- sammanträden och efterföljande behandling i kammaren. I utskottsbetänkandet redogörs för huvuddragen i ämbetsberättelsen och ställningstagande redovisas. föranledde ämbetsberättelsen i princip inte något särskilt uttalande från utskottets sida. JO-utredning anges således följande (SOU 1985:26 s. 88): har det granskande utskottet – övertog KU gransk- ningsuppgiften från första lagutskottet – inte gjort några särskilda uttalanden om ombudsmännens ämbetsutövning. kunde det visserligen förekomma att utskottet uttalade kritik mot JO:s handläggning av särskilda ärenden liksom för övrigt också att utskottet instämde i vissa av JO gjorda uttalanden eller påpekanden. Såväl före som har emellertid de till avgivna betänkandena utmynnat i att någon anledning till anmärkning inte förekommit. har KU i stället angivit att granskningen ej gett anledning till något särskilt uttalande från utskottets sida. Alltsedan beredning av ämbetsberättelsen vid riks- mötet /11 gör emellertid utskottet regelmässigt uttalanden med anledning av ombudsmännens iakttagelser i de ärenden som behandlas i ämbets- berättelsen, men också i andra frågor som avser verksamhet eller organisation. Exempelvis erinrade i sitt ställnings- tagande i betänkande 2019/20:KU11 bl.a. om att JO:s tillsyn är extraordinär och betonade betydelsen av en fungerande ordinarie tillsynsverksamhet. Vidare framhöll utskottet respekten för individens värdighet i den offentliga verksamheten och underströk vikten av att myndigheterna kontinuerligt arbetar med frågor om bemötande och grundläggande rättsstatliga principer. Utskottet anförde även att det är ett grundläggande krav att offentliga organ fullgör sina skyldigheter enligt offentlighetsprincipen samt tillämpar reglerna om meddelarfrihet på ett korrekt sätt och i överensstämmelse med gällande regelverk. Vidare framhöll utskottet vikten av en god förvaltningsrättslig standard, kompetens och att statsanställda har goda kunskaper om den statliga värdegrunden. Utskottet uppmärksammade också ombudsmännens fram- ställningar till regeringen och påtalade att de behov av förändringar och nödvändiga åtgärder som ombudsmännen identifierar ska tillmätas stor vikt av regeringen och berörda myndigheter. Avslutningsvis noterade utskottet med tillfredsställelse att JO under verksamhetsåret hade genomfört fler inspek- tioner än under tidigare verksamhetsår. I betänkandet redovisas även följande urval av utskottets uttalanden vid tidigare behandling av ämbetsberättelsen:169