urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Utskottet berörde inte frågan om föredragning särskilt.1057 Sedan 1967 års JO-instruktion har det föreskrivits att ärenden ska avgöras efter föredragning men att en sådan föredragning inte är nödvändig inför avvisnings- och avskrivningsbeslut. Vidare har en ombudsman haft möjlighet att fatta beslut utan föredragning i andra ärenden, även om det efter ikraft- trädandet av JO-instruktion har krävts särskilda skäl för att avstå från en sådan föredragning. Det har inte framkommit att det finns anledning att frångå den nuvarande ordningen att JO:s beslut i tillsynsärenden enligt huvudregeln ska fattas efter föredragning, med de möjligheter till undantag som föreskrivs. Däremot kan det ifrågasättas om det är nödvändigt att ange att ärendet ska föredras av en tjänsteman vid ombudsmannaexpeditionen eller en särskilt utsedd före- dragande. Den distinktion som funnits mellan t.ex. tjänstemän enligt personal- förteckning och andra personalkategorier gör sig inte gällande på samma sätt som tidigare (se avsnitt 8.2.5.7). Det är vidare en uppgift för JO att avgöra vem som ska handlägga och föredra ärenden hos JO, oavsett om det är fråga om tillsvidareanställd personal, visstidsanställd personal eller någon annan som 1055 Allmänna verksstadgan (1965:600) utgjorde föregångaren till verksförordningen (1987:1100), som i sin tur ersattes av den nu gällande myndighetsförordningen (2007:515). Allmänna verksstadgan skulle tillämpas ”på statsmyndighet i den mån regeringen bestäm- mer” (se 1 §). Stadgan innehöll bl.a. allmänna föreskrifter om myndigheters uppdrag och om arbetet inom en myndighet. 1056 Se prop. 1967:32 s. 56. Ombudsmannaexpeditionen hade även tidigare bemannats av såväl ordinarie som tillfällig personal, se avsnitt 8.2.2 underrubriken för ombuds- mannaexpeditionens personal. 1057 Se bet. KU1LU 1967:1 s. 25 f. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN bedöms vara lämpad att utföra uppgiften. Föreskriften att det ska vara en tjänsteman vid ombudsmannaexpedition eller en särskilt utsedd föredragande som föredrar ett ärende framstår vid dessa förhållanden som föråldrad och överflödig och bör av den anledningen inte tas in i den nya JO-instruktionen. 9.3.4 Diarier och viss dokumentation Kommitténs bedömning: Det bör inte föreskrivas vilka diarier som ska föras eller vilken dokumentation som ska upprättas i JO:s verk- I 24 § JO-instruktionen finns föreskrifter om diarier och viss dokumentation som JO ska upprätta i sin verksamhet. Enligt första stycket i bestämmelsen ska diarier föras över samtliga ärenden och ”däri vidtagna åtgärder”. I andra stycket i samma paragraf föreskrivs att det för varje beslut vid ombudsmannaexpeditionen ska finnas en handling, som visar vem som har fattat beslutet och vem som har varit föredragande samt beslutets dag och Därutöver ska registratur hållas över särskilt uppsatta beslut. Enligt tredje stycket förs protokoll vid inspektioner och när protokoll fordras av annan orsak. Föreskrifter om JO:s dokumentation i verksamheten har funnits sedan den första JO-instruktionen utfärdades . I den dåvarande 9 § angavs att ”öfwer alla mål, som hos Justitiae-Ombudsmannen anmälas och alla åtgärder han widtager, skal han låta hålla fullständiga anteckningar; likaledes Registratur af utgående expeditioner”. Att JO skulle föra särskilt protokoll över vad som förekommit vid inspektions- och tjänsteresor1058 tillkom genom JO- instruktion (se dåvarande 19 §). Genom JO-reform tillkom före- skrifterna om att det ska finnas en handling för varje beslut och vad som ska framgå av denna handling (se dåvarande 15 § tredje stycket). vissa språkliga ändringar har bestämmelsen om JO:s dokumentation haft I fråga om diarier noteras att det i offentlighets- och sekretesslagen finns föreskrifter om registrering av allmänna handlingar. Enligt 5 kap. 1 § OSL ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos en myndighet, om det inte är fråga om någon av de undantagssituationer som tas upp i bestämmelsen. Exempelvis behöver allmänna handlingar som inte omfattas av sekretess inte registreras om de hålls ordnade så att det utan svårighet kan fastställas om de har kommit in eller upprättats. 1058 Med inspektionsresor avsågs justitieombudsmannens egna resor för att granska lagskip- ningens tillstånd, medan med tjänsteresor avsågs de utrednings- eller undersökningsresor som tjänstemän vid JO:s expedition kunde vidta. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN Även i fråga om beslutens innehåll finns det särskild anledning att notera omständigheterna kring JO-reform (jfr avsnitt 9.3.3). Föreskriften om att för varje beslut skulle finnas en handling av vilken det framgick vem som fattat beslutet och vem som varit föredragande samt beslutets dag och innehåll har också den sitt ursprung i det utkast till instruktion för JO som Justitie- departementet tog fram och som lades som bilaga till regeringens proposition. Föreskriften motsvarade i stora delar 11 § allmänna verksstadgan. Vid sin behandling av propositionen berörde inte frågan om diarier eller dokumentation särskilt.1059 Genom att antog utskottets förslag1060 kom det således att krävas att JO:s beslut skulle innehålla i stort sett samma grundläggande uppgifter som beslut från myndigheter under rege- ringen. Det kan i sammanhanget konstateras att det av 31 § FL följer att det för varje skriftligt beslut hos de myndigheter som ska tillämpa förvaltningslagen, ska finnas en handling som visar dagen för beslutet, vad beslutet innehåller, vem eller vilka som har fattat beslutet, vem eller vilka som har varit före- dragande, och vem eller vilka som har medverkat vid den slutliga handlägg- ningen utan att delta i avgörandet. Förvaltningslagens bestämmelse, som saknade motsvarighet förvaltningslag, har som förebild 21 § myndighetsförordningen, som har ersatt verksförordningen och den tidigare allmänna verksstadgan. Av uttalanden i författningskommentaren till förvalt- ningslagens bestämmelse följer bl.a. att tillämpningen av bestämmelsen, i likhet med 21 § myndighetsförordningen, måste anpassas till det enskilda fallet. Exempelvis behöver föredragande inte anges när någon sådan inte deltagit vid beslutsfattandet. Vidare anges att kravet att det för varje beslut ska finnas en handling i vilken dokumentationen sker inte innebär att myndigheten måste ta fram ett speciellt dokument för att dokumentera beslutet. Kravet i förvaltningslagen kan också tillgodoses genom t.ex. en protokollsanteckning eller en anteckning direkt på en ansökningshandling som bevaras i en kopia på papper eller i elektronisk form hos myndigheten eller genom en kopia av ett expedierat särskilt uppsatt beslut. Uppgifterna kan även dokumenteras och bevaras elektroniskt på annat sätt i ett ärende, t.ex. vid automatiserat besluts- fattande.1061 Bestämmelsen att registratur ska hållas över särskilt uppsatta beslut behandlades av JO-utredning som beskrev den dåvarande ordningen vid ombudsmannaexpeditionen. Registratur av slutgiltiga ställningstaganden, som upptogs i en skrivelse undertecknad av ombudsmannen eller i ett särskilt uppsatt beslut, samlades i kronologisk ordning och bands in för sig. I registra- turet intogs också sådana remisskrivelser som kunde sägas innefatta något ställningstagande från ombudsmannens sida.1062 Frågan om registratur har 1059 Se bet. KU1LU 1967:1 s. 25 f. 1060 Se rskr. 1061 Se prop. 2016/17:180 s. 319 f. 1062 Se SOU 1965:64 s. 200. Utredningen föreslog, i enlighet med hur äldre bestämmelser tillämpades i praktiken, att registratur enbart skulle hållas ”av sådana av ombudsmännen NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN inte behandlats särskilt av eller JO-utredningar eller vid den följande behandlingen av deras betänkanden.1063 JO binder fortfarande in särskilt uppsatta beslut och vissa andra handlingar. När ett ärende avslutats lämnas originalbeslut i tillsynsärenden, originalproto- koll från inspektioner och originalyttranden över lagstiftningsremisser till Dessa sorteras in i pärmar i ordning efter beslutsdatum eller justeringsdatum innan de lämnas för inbindning kalenderårsvis. de sedermera inbundna böckerna är uppdelade i tre kategorier: beslut, yttranden över lagstiftningsremisser samt inspektioner och besök.1064 Inspektionsprotokoll upprättas av JO inom såväl den traditionella tillsyns- verksamheten som Opcat-verksamheten.1065 Protokollet förs i regel av en före- dragande som utsetts till protokollförare. I protokollet sammanfattas iakt- tagelserna och synpunkterna efter en inspektion. protokollföraren, signeras av en byråchef, en områdesansvarig föredragande eller en inspektionsledare och justeras slutligen av den ombudsman som beslutat om inspektionen. En kopia av protokollet sänds till bl.a. den berörda myndigheten och nyhetsbyråer. Protokollet publiceras även på JO:s webb- Originalprotokollet lämnas för att bindas in i registraturet.1066 I likhet med flera andra bestämmelser i har föreskrifterna om JO:s diarier och den dokumentation som JO ska föra en lång historik. utveckling som skett på såväl det tekniska som det förvaltningsrättsliga området kan det ifrågasättas om de nuvarande bestämmelserna är relevanta i alla delar. Inledningsvis kan konstateras att bestämmelserna om registrering av all- männa handlingar i offentlighets- och sekretesslagen i princip fyller samma funktion som föreskriften att diarier ska föras över samtliga ärenden och åtgärder som vidtagits i dessa. Föreskriften i JO-instruktionen fanns intagen i den första JO-instruktionen . Även om det givetvis kan förekomma åtgärder i JO:s handläggning som inte genererar några allmänna handlingar skulle det kunna framstå som märkligt om JO valde att inte dokumentera JO har i flera granskningsuttalanden själv framhållit vikten av att en myndighet – utöver alla uppgifter som kan komma att ligga till grund för olika slags beslut – även bör dokumentera allt som krävs för att man ska kunna följa gången i ett ärende (jfr avsnitt 7.3.3). Detta framgår inte direkt av någon författning utan anses utgöra god förvaltningsstandard. utfärdade expeditioner, som innefatta slutligt avgörande eller något annat ombudsmannens ställningstagande i saken” (se SOU 1965:64 s. 21), något som kom att avgränsas till ”särskilt uppsatta beslut” genom förslag (se bet. KU1LU 1967:1 s. 32). 1063 Jfr SOU 1975:23, SOU 1985:26, bet. KU 1975/76:22 och bet. KU 1986/87:2. 1064 Se (JO:s ärende med dnr ADM 52-2014) avsnitt 4 och Registratur- handboken (JO:s ärende med dnr ADM 228-2019), avsnitt 8. 1065 Protokoll kan även föras inom den administrativa verksamheten, t.ex. vid plenum eller inom personalverksamheten, vilket inte berörs av beskrivningen här. 1066 Se (JO:s ärende med dnr ADM 226-2019, version ), avsnitt 3. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN också kunna tillämpas av JO utan att det framgår av en föreskrift i JO- instruktionen. Föreskriften om diarieföring framstår därför som överflödig, och en motsvarande bestämmelse bör inte föras in i den nya instruktionen. Även bestämmelsen att JO ska hålla registratur över särskilt uppsatta beslut är en sådan föreskrift som funnits sedan ämbetet inrättades. Att samla JO:s ställningstaganden i form av beslut i tillsynsärenden, yttranden över lagstift- ningsremisser och inspektionsprotokoll kan ha sina praktiska fördelar. Originalhandlingarna kan därigenom bli lättillgängliga genom att de bevaras på en och samma plats. har den tekniska utvecklingen på området förändrat förutsättningarna för dokumenthantering, vilket kan leda till att de informationsmässiga fördelarna av sådana dokumentsamlingar kan uppnås på andra sätt. Det kan därför framstå som opraktiskt och otidsenligt att lag- stiftaren föreskriver att registratur ska hållas över särskilt uppsatta beslut, vilket har ansetts innefatta krav på att besluten ska bindas in. Mot den bakgrunden bör det inte tas in någon bestämmelse om krav på registratur av särskilt uppsatta beslut i den nya instruktionen. Detta hindrar dock inte att JO av t.ex. praktiska eller historiska skäl samlar och binder in handlingar även . Det bör betonas att denna förändring inte är avsedd att innebära någon ändring i förhållande till bestämmelserna i riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2014:3) om registrering och arkiv för och dess organ. Till skillnad från föreskrifterna om diarieföring och registratur har bestäm- melsen om vad JO:s beslut ska innehålla tillkommit i ett relativt sent skede. Som framgår av redovisningen av JO-reform synes bestämmelsen ha tagits in i JO-instruktionen med förebild i vad som gällde för myndigheter under regeringen, dock utan närmare överväganden. Med undantag för upp- giften om vem som varit föredragande framstår det närmast som självklart att ett beslut ska innehålla den information som räknas upp. Särskilt i ljuset av JO:s funktion som garant för medborgarnas rättssäkerhet och för rättsstaten skulle det framstå som märkligt om besluten inte innehöll dessa uppgifter. Det finns i sammanhanget även här anledning att beakta JO:s uttalanden om att gången i ett ärende ska gå att följa. Ombudsmännen har ett för- troendeuppdrag och har getts stor frihet att utifrån sitt eget omdöme utforma sin handläggning i tillsynsärenden. Även om kommittén föreslår att förvalt- ningslagen inte ska gälla i JO:s tillsynsärenden framhåller kommittén att det finns anledning för JO att tillämpa relevanta bestämmelser i förvaltningslagen analogiskt i sin tillsynsverksamhet (se avsnitt 5.5.3.1). Förvaltningslagens bestämmelse om beslutens innehåll bör vara en sådan som JO utan svårighet kan tillämpa i sin egen verksamhet. Det kan vid dessa förhållanden framstå som överflödigt att det föreskrivs i JO-instruktionen vilka uppgifter som ska ingå i ett beslut. En motsvarande bestämmelse bör därför inte införas i den nya JO-instruktionen. Föreskriften att JO ska föra protokoll vid inspektioner eller när protokoll behövs av någon annan orsak har inte någon motsvarighet i förvaltningslagen. Protokollen är i regel de enda dokument som upprättas över genomförda inspektioner. Framkommer det vid en inspektion att det finns anledning att NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN särskilt utreda en fråga närmare öppnas förvisso ett initiativärende som avslutas med ett beslut. Protokollen är annars grundläggande för att andra än de som deltagit vid en inspektion ska få en bild av vad som kommit fram vid inspektionen och vilka synpunkter ombudsmannen framfört. fyller därför samma funktion som JO:s beslut i tillsynsärenden. av stor vikt att JO även upprättar dessa protokoll. dock inte att det kan anses nödvändigt att det föreskrivs i JO-instruktionen att sådana protokoll ska föras. Redovisningen av inspektionerna är så nära förknippad med JO:s uppdrag att bedriva sin tillsyn genom bl.a. inspektioner att dokumentation över dessa inte skulle kunna undvaras. vad som förekommit vid en inspektion kan vidare vara nödvändig för att gången i inspektionsärendet ska gå att följa. Att protokoll förs får därför anses vara ett sådant nödvändigt led i ärendehanteringen som inte behöver före- skrivas i JO-instruktionen. Vid dessa förhållanden bör det inte tas in något krav på att protokoll ska föras i den nya JO-instruktionen. Det bör här noteras att det är JO som avgör vad som ska ingå i de protokoll som upprättas och hur utförliga de ska vara. JO bör även fortsättningsvis göra den avvägningen, utifrån vad som är mest ändamålsenligt i förhållande till syftet med JO:s Kommitténs förslag: Bestämmelserna om avgifter för kopior, avskrifter och utskrifter av allmänna handlingar i lagen (2016:1091) om budget och ekonomiadministration för myndigheter ska omfatta JO. JO ska få ta ut sådana avgifter om det finns särskilda Kommitténs bedömning: Det bör i den nya JO-instruktionen inte tas in några föreskrifter om avgifter. Avgifter vid utlämnande av avskrift eller kopia av en allmän handling Utgångspunkten för avgiftsuttag inom den offentliga förvaltningen är att myndigheter får ta ut avgifter om det finns stöd för det i lag eller annan för- fattning (se 6 kap. 1 § lagen [2016:1091] om budget och ekonomiadministra- tion för myndigheter, även benämnd BEA-lagen, och 3 § avgifts- förordningen [1992:191]). För JO:s del finns sedan 1986 års JO-reform en möjlighet att i vissa fall ta ut s.k. expeditionsavgifter. I 27 § JO-instruktionen föreskrivs följande: Expedition skall utfärdas utan avgift om det inte finns särskilda skäl att ta Om avgift skall tas ut skall den bestämmas med ledning av de regler som gäller för statliga myndigheter i allmänhet. Avgiftsbeslut får inte överklagas. ombudsmän får disponera avgiftsinkomsterna. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN Med expedition kan avses utförande av en administrativ uppgift, t.ex. utfär- dande av olika tillstånd, intyg och certifikat eller utlämnande av andra hand- lingar.1067 Av bestämmelsen följer att JO ska lämna ut avskrifter och kopior av allmänna handlingar utan avgift, men att en sådan avgift kan tas ut om det finns särskilda skäl för det. Vid behandlingen av införandet av möjligheten för JO att ta ut avgifter framförde JO-utredning följande:1068 Det finns alltså inte några regler om rätt för JO att ta ut avgift för utfärdad expedition. Det har emellanåt förekommit att personer vänt sig till JO och begärt att i ärenden, som de personligen ej är berörda av, få fotokopior av ett mycket stort antal sidor. Ofta kan beställningar av detta slag betecknas som okynnesbeställningar. Oavsett syftet med beställningen har JO nor- malt skyldighet att expediera de begärda fotokopiorna och torde någon avgift ej kunna påföras beställaren. Det kan självfallet ifråga- sättas om detta, bl.a. från arbetsbelastningssynpunkt, generellt sett är en godtagbar ordning. Som framhållits under 8.1 är JO:s huvuduppgift att tillvarata de enskildas intresse av en lagenlig och korrekt behandling från de offentliga organens sida. Det ligger väl i linje med JO:s uppgift att vara folkets ombudsman att den enskilde också utan kostnad kan få del av de beslut JO fattar när han utövar denna tillsyn (liksom av de handlingar på vilka beslutet grundas). Detta synsätt gör sig gällande inte bara i fråga om rätt för en klagande att utan kostnad få sig tillställt beslut i det egna ärendet – en rätt som denne uppenbarligen bör ha – utan synsättet har generell bär- kraft. Emellertid är tydligt att synsättet inte bör – till följd av okynnesbeställ- ning eller eljest – få leda till en olämplig arbetsbelastning för JO. För att undvika negativa effekter synes man i författningstext kunna ställa upp en –till sin grundsyn generös – regel, enligt vilken expedition skall utfärdas av JO utan avgift om ej särskild anledning föranleder till annat. Med sär- skild anledning avses då främst sådana fall där en – eller flera – beställ- ningar från en sökande skulle innebära en alltför stor belastning på . För de fall i vilka avgift skall erläggas ter sig lämpligt med en regel enligt vilken avgiften bestämmes med tillämpning av den avgiftslista som finns fogad till expeditionskungörelse. Vid sin behandling av frågan ansåg att det var rimligt att JO fick möjlighet att i speciella fall ta ut avgift för ”utfärdad expedition”. hänsyn till karaktär låg det enligt utskottet i sakens natur att regeln om avgiftsbeläggning borde tillämpas mycket restriktivt samt att det endast i klara fall av okynnesbeställning eller liknande borde tas ut en avgift.1069 1067 Jfr den upphävda expeditionskungörelsen (1964:618) som dock inte skulle tillämpas på bl.a. ”expeditioner som utfärdades av myndigheter”. Kungörelsen har till stor del ersatts av avgiftsförordningen (1992:191) som gäller för myndigheter under 1068 Se SOU 1985:26 s. 241 f. 1069 Se bet. KU 1986/87:2 s. 53. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN BEA-lagens föreskrifter om avgifter i fråga om allmänna handlingar För två andra myndigheter under , och Riks- revisionen, finns stöd för att ta ut avgifter för kopior, avskrifter och utskrifter av allmänna handlingar i 6 kap. 3 § första stycket BEA-lagen. Bestämmelsen är dock inte utformad som en skyldighet för myndigheterna att ta ut sådana avgifter. I andra stycket av samma paragraf anges att det för JO finns särskilda bestämmelser om sådana avgifter i 27 § JO-instruktionen. Enligt 6 kap. 4 § BEA-lagen ska avgifter som avses i 3 § första stycket bestämmas med ledning av de regler som gäller för statliga myndigheter i allmänhet. Myndigheten får enligt 5 § samma kapitel disponera avgifts- inkomsterna. Beslut enligt BEA-lagen får inte överklagas (se 10 kap. 2 §). Frågan om JO:s avgiftsuttag behandlades vid införandet av den lag som föregick BEA-lagen, lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestäm- melser m.m. för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och Riks- revisionen (även benämnd REA-lagen). I sin framställning till noterade riksdagsstyrelsen att JO:s intäkter av avgifter uppgick till ca 2004 och avsåg avgifter för kopior. Riksdagsstyrelsen redo- visade de förarbetsuttalanden som låg till grund för bestämmelsen om JO:s avgiftsuttag i 27 § JO-instruktionen och bedömde att den bestämmelsen inte kunde anses omfatta avgifter för informations- och kursmaterial, konferenser och kurser m.m. när verksamheten är av tillfällig natur eller mindre omfattning. Enligt riksdagsstyrelsens mening borde myndigheter, på motsvarande sätt som myndigheter under regeringen, emellertid ha rätt att ta ut vissa avgifter samt att en samlad reglering av frågan om rätten att ta ut avgifter borde införas i REA-lagen. Riksdagsstyrelsen föreslog dock, i likhet med den utredning som låg till grund för framställningen, att JO inte skulle omfattas av den föreslagna bestämmelsen i REA-lagen. Förslaget motiverades med att riksdagsstyrelsen inte ansåg att det fanns något skäl att ålägga myndigheter att ta ut avgifter för kopior m.m. samt att ordningen att JO enbart kan ta ut avgifter om det finns särskilda skäl framstod som ändamålsenlig och lämnade nödvändigt utrymme för att ta ut avgifter såväl från anmälare som från andra. Av tydlighetsskäl föreslogs att en föreskrift om att JO skulle ha rätt att få disponera avgiftsinkomsterna infördes i JO-instruktionen. Det kan i sammanhanget noteras att JO hade tillstyrkt att den föreslagna bestämmelsen i REA-lagen inte skulle omfatta JO.1070 tillstyrkte i sak riksdagsstyrelsens förslag till dels ny lag om ekonomiadministrativa bestämmelser för berörda myndigheter, dels ändringar i myndigheternas instruktioner.1071 I samband med att REA-lagen ersattes av BEA-lagen förtydligades i hän- visningen till 27 § JO-instruktionen i 6 kap. 3 § BEA-lagen att det endast var i fråga om rätten att ta ut avgifter för kopior m.m. av allmänna handlingar som det fanns särskilda bestämmelser för JO. Övriga bestämmelser om avgifter i 1070 Se framst. 2005/06:RS5 s. 62, 64 och 130. 1071 Se bet. 2005/06:KU39 s. 9. NY LAG MED INSTRUKTION FÖR OMBUDSMÄN BEA-lagen skulle gälla även i förhållande till JO. angavs att avgiften som och fick ta ut skulle bestämmas med ledning av vad som gäller för statliga myndigheter i allmänhet, vilket överensstämde med formuleringen i JO-instruktionen.1072 Beräkningen av avgifter för kopior m.m. av allmänna handlingar skulle även fortsättningsvis göras på ett likartat sätt inom hela staten, vilket innebar att myndigheterna i fråga kunde använda avgiftsförordningens bestämmelser som riktmärke vid bestämmandet av dessa avgifter.1073 tillstyrkte riksdags- styrelsens lagförslag.1074 Som framgår av redovisningen ovan har JO möjlighet att ta ut avgifter när någon önskar en avskrift eller kopia av en allmän handling endast om det finns särskilda skäl för detta. Även och har en sådan möjlighet enligt BEA-lagen, men för de myndigheterna krävs det inte att det finns särskilda skäl för att de ska få ta ut en sådan avgift. Att det krävs särskilda skäl för JO att ta ut avgifter vid utlämnande av kopior m.m.har sin grund i ombudsmännens uppgift att ta tillvara de enskildas intresse av en lagenlig och korrekt behandling från de offentliga organens sida.