rfr · H90WRFR4 · 2022-03-31 00:00:00 — Den har ett större oberoende än Re- serve Bank of , den centralbank som var först ut med att bedriva penningpolitik efter ett inflationsmål, där förhandlingar förs mellan och regeringen, och betydligt större än , som tilldelas inflationsmålet av den brittiska regeringen (tabell C). Lagförslagets krav på att precisering av prisstabilitetsmålet ska godkännas av skulle innebära att i viss mån får minskat oberoende, men vara mer oberoende än många andra verksamma centralbanker. En viktig nackdel med detta förslag skulle dock kunna vara en risk för ”inaction bias” (tendens att inte göra något) om skulle vilja ändra inflationsmålet, men inte kan formulera detta på ett enkelt och tillfredsställande sätt som skulle få nödvändigt stöd i . Denna risk kan undvikas om fortsätter att i praktiken överlåta de tekniska aspekterna av inflationsmålets utformning. Den finansiella stabilitetspolitiken skiljs ut I förslaget till riksbankslag föreskrivs också separat att finansiell stabilitet ska vara ett sekundärt mandat. Inte heller i detta fall handlar det om att har förbisett ett underförstått mandat. KAPITEL 7 LAGFÖRSLAGETS KONSEKVENSER Men när lagförslaget skiljer mellan den lagstiftande befogenheten för åt- gärder för finansiell stabilitet och den lagstiftande befogenheten för penning- politik leder det till en lite artificiell uppdelning som sannolikt kommer att bli omöjlig att upprätthålla i praktiken. verktyg får nämligen med nödvändighet konsekvenser för penningpolitiken. I praktiken finns det bara en enda verktygslåda: varje verktyg som övervägs för antingen penningpolitik eller finansiell stabilitetspolitik kan användas för vart och ett av målen och varje verktyg kommer att ha effekter på båda poli- Erfarenheter från andra länder visar att när man försöker göra en artificiell uppdelning mellan verktyg som inriktas på prisstabilitet respektive finansiell stabilitet, kan det leda till åtgärder som inte är optimala för något av målen. Den mest praktiska konsekvensen av den föreslagna uppdelningen avser kraven i 3 kap. 11 § i lagförslaget i fråga om samarbete med andra statliga Visst kan man i många fall förvänta sig ett sådant samarbete när strukturella policyförändringar planeras.49 Det bör dock inte bli en rutin att ska förväntas samråda om hur den använder sina likviditetsverk- I 3 kap. 11 § sista stycket anges att kravet om att andra myndigheter först ska ges möjlighet att yttra sig inte gäller ”om ett beslut är brådskande eller om beslutets effekt äventyras”.50 Enligt lydelsen är syftet med denna bestämmelse att se till att skyndsamma åtgärder inte fördröjs vid ett akut läge som Men stycket är kanske inte tillräckligt starkt formulerat för att skydda penningpolitiska handlingsutrymme mot förfarandehinder och Lagförslagets krav på att och andra relevanta myndigheter ska ges tillfälle att yttra sig innan använder penning- politiska verktyg som syftar till att upprätthålla finansiell stabilitet kan leda till ”inaction bias” från sida. Detta skulle kunna bli aktuellt när det inte är så lätt att avgöra om de bakomliggande skälen för åtgärderna avser må- let finansiell stabilitet eller prisstabilitet och när det kan vara svårt att fastställa om ”beslut[et] är brådskande eller om beslutets effekt äventyras” i en situation som är under uppsegling och som kan utvecklas till en kris. De omfattande åtgärder som införde visar än en gång hur viktigt det är för att snabbt kunna utnyttja alla nödvändiga instrument för att säkerställa prisstabilitet samt monetär och finansiell stabili- Det går inte att klart skilja mellan verktyg för penningpo- litik och finansiell stabilitet. I en kris finns det ingen tydlig skiljelinje mellan verktyg för penningpolitik och finansiell stabilitetspolitik. den lagstiftande församlingen fattar de slutgiltiga besluten om den nya lagens lydelse bör man därför undvika att införa dubbeltydiga förfarandekrav som kan försvåra möjligheten att använda penningpolitiska instrument på ett 49 Ett annat exempel är swappavtal varigenom ställde till förfogande för nationalbank (se Gislén m.fl. Även om de tekniska och rättsliga aspekterna av detta avtal var noga genomtänkta av , har sådana åtgärder mer omfattande diplomatiska och politiska konsekvenser och beslut behöver fattas inom ramen för en bredare nationell politik. 50 ska i så fall omgående underrätta relevanta myndigheter. KAPITEL 7 LAGFÖRSLAGETS KONSEKVENSER effektivt sätt, med den snabbhet och det handlingsutrymme som 2020 – liksom 2008 – visat sig så avgörande för att bekämpa snabbt försämrade finansiella förhållanden som äventyrar prisstabilitet och ekonomisk stabilitet. I vidare mening är ett välfungerande finansiellt system en nödvändig förutsättning för att penningpolitiken ska få ett effektivt genomslag. Vi anser därför att instrument som syftar till att skydda eller återställa ett välfungerande finansiellt system utgör en integrerad del av penningpolitiken och att även fortsättningsvis bör ha fullständigt oberoende när det gäller hur de tilllämpas. Efter att med betydande kraft ha tacklat först problemet med en inflation som inte nådde upp till målet och därefter de störningar som uppstod till följd av pandemin kan se tillbaka på perioden –2020 som en penningpolitisk framgång. Detta har också varit en period som krävde extrema penningpolitiska åtgärder, med negativa räntor under en stor del av perioden och en anmärkningsvärd ökning i storleken på balansräkning. Det är inte förvånande att en del av detta har varit kontroversiellt, särskilt med tanke på eventuella sidoeffekter, vilket har gjort att roll och befogenheter har hamnat i fokus. Vår samlade bedömning är att inflationsmålspolitik har varit välavvägd och mer framgångsrik än under . De åtgärder som vidtogs stämde överens med vad som internationellt betraktas som god centralbankssed. Det finns så klart utrymme för smärre meningsskiljaktigheter, t.ex. när det gäller tidpunkter för ränteändringar och köp av vissa typer av värdepapper. Vi menar dock att har haft turen att ha en centralbank som kan och vill vidta snabba och väl utformade åtgärder för att stabilisera de ekonomiska och finansiella förhållandena. Sidoeffekterna av fortsatt mycket låga räntor och en mycket stor balansräkning förtjänar dock mer analytisk uppmärksamhet än vad de fick . Omfattningen av den penningpolitiska verktygslåda som används av centralbankerna, inklusive , innebär att hänsyn till sidoeffekterna (bl.a. på risktagandet på finansiella tillgångsmarknader, inkomst- och förmögenhetsfördelning och finansverksamhet av relevans för klimatförändringen) måste få en mer framträdande roll i analysarbete. Det är positivt att banken har uppmärksammat dessa aspekter mer . Arvet från den globala finanskrisen och coronapandemin var inte den enda centralbank som ställdes inför större utmaningar än vanligt och mer offentlig granskning i efterdyningarna av den globala finanskrisen. Som så ofta är fallet i en liten öppen ekonomi har många av de problem som har ställts inför under det senaste årtiondet varit externa till sitt ursprung och bankens handlingsutrymme har begränsats av ett internationellt marknadstryck. För att hålla inflationen nära målet – det primära målet – krävdes åtgärder för att stärka den samlade efterfrågan genom att säkerställa låga räntor. tidigt ledde den betydligt förhöjda osäkerheten efter den globala finanskrisen till finansiell sårbarhet och en utbredd motvilja mot att delta i kapitalbildning (investeringar). Även dessa motvindar måste motverkas med de åtgärder som står till buds för centralbankerna, om de ska kunna uppfylla sina sekundära mål att understödja allmänna ekonomipolitiska mål, såsom finansiell stabilitet, hållbar sysselsättning och produktionstillväxt. Eftersom finansiella system inte hade drabbats lika hårt som de flesta andra och bostadspriserna ökade förhållandevis snabbt, beslutade tidigare än de flesta andra, i mitten av 2010, att graden av penningpolitisk expansion skulle minskas. tog på sig att sänka räntorna –2013, trots att inflationen började hamna under målet. rådde det stor oenighet inom direktionen, vilket diskuterades i den föregående rapporten i den här serien (King och Goodfriend 2016). I mitten av 2014, inför ett scenario där inflationen ihållande låg under målet och omvärlden påverkades av ECB:s allt mer expansiva penningpolitiska inriktning, ändrade kurs och minskade gapet mellan de svenska räntorna och räntorna i euroområdet. I enlighet med den nya strategin bibehöll negativa räntor av den utvärderade perioden, i syfte att hjälpa inflationen tillbaka upp mot målet (detta ledde till att kronan förlorade sin tidigare styrka på de internationella valutamarknaderna). Inflationen nådde också till slut sin målnivå och höjde sin viktigaste styrränta till noll igen (kanske lite tidigare än vad som hade varit optimalt). Knappt hade den hunnit göra det förrän , precis som alla andra, kastades in i den osäkerhet och konjunkturnedgång som coronapandemin utlöste. Detta fick att (precis som andra centralbanker) kraftigt utöka storleken och inriktningen på sina tillgångsköp i syfte att stabilisera det finansiella systemet och ekonomin. Hade en annan politik kunnat fungera bättre? övergripande penningpolitiska strategi stämde överens med andra erkända centralbankers praxis , men det råder delade meningar i om i vilken utsträckning valde den bästa vägen. Med tanke på de nära kopplingarna till euroområdet var det nästan oundvikligt att skulle svara på ECB:s alltmer expansiva penningpolitik , med bl.a. negativa styrräntor och tillgångsköp, genom att sänka sin styrränta till negativt territorium även för egen del. Vi håller verkligen med vissa observatörer om att de lättnader som utmärkte politiken i början av perioden kunde ha behållits längre, för att ekonomin skulle få möjlighet att ”växla upp”, i syfte att minska långtidsarbetslösheten ytterligare. Även om detta hade krävt att inflationen tillfälligt hade skjutit över målet, skulle det ha varit välkommet, givet den tidigare erfarenheten av att inte nå upp till målet. Dessutom skulle variationsbandet på +/–ha tillåtit att målet tillfälligt överskreds. Ett intressant alternativt synsätt utgår från konstaterandet att de låga rän- torna inte verkar ha samma inflationsstimulerande effekt som . är fallet: skulle det ha varit möjligt att skydda växelkursen och den övergri- pande finansiella stabiliteten på ett bättre sätt om man hade undvikit en negativ styrränta, utan att tillåta inflationen att bli alltför låg? Vi är mindre övertygade av detta alternativa synsätt och konstaterar t.ex. att de föregående fem åren med positiva styrräntor präglades av mer volatilitet i växelkursen och en in- flation som låg långt under inflationsmålet. Med kraftiga förändringar i tillgångspriserna och i priserna på vissa kategorier av varor och tjänster, ser vi flera nya företeelser i det penningpolitiska landskapet när vi skriver denna rapport. Priset på tillgångar som aktier och bostäder är mycket höga, varför beslutsfattarna bör vara beredda att hantera följderna av eventuella kraftiga prisnedgångar som skulle kunna uppstå. har utbudsbegränsningar och förändringar i efterfrågemönstren lett till mycket stora relativa prisrörelser och en kraftig ökning av den övergripande konsumentprisnivån. Att se till att detta inte sprider sig till en fortsatt inflation (som med den första energiprischocken) kommer att vara en avgörande utmaning för penningpolitiken. Utifrån det vi har sett för perioden –2020 är väl att möta dessa framväxande utmaningar: – Den har en stabil penningpolitisk beslutsprocess och använder etablerade modellansatser. Banken bör dock fortsätta att utveckla sina analysverktyg, framför allt för att säkerställa att den håller sig à jour inom modellering och ekonometrisk dataanalys, t.ex. när det gäller att bedöma effektiviteten i sina program för tillgångsköp. – har en tydlig och transparent kommunikation med omvärlden, även om den kunde göra mer för att beskriva sin syn på de osäkerheter av varierande omfattning och art som skulle kunna framtvinga oförutsedda kursändringar i penningpolitiken. Framför allt skulle genomslagskraften för den framåtblickande vägledningen om framtida penningpolitiska åtgärder förstärkas om man tydligt beskrev villkoren (tillståndsberoende) för vägledningen. Pandemin var ett extremt exempel på en oförutsedd exogen chock – men det har även funnits andra. Eftersom ekonomiska prognoser inte är något exakt verktyg bör den penningpolitiska regimen inte bara vara väl anpassad efter den centrala makroekonomiska prognosen utan också kunna klara avvikelser från den. har bestått provet väl. Det kommer att vara viktigt att se till att den även fortsättningsvis har de verktyg och den handlingsfrihet som krävs för att bemöta oförutsägbara chocker . Det kommer då det behövs en mindre expansiv penningpolitisk inriktning i . Med tanke på de olika verktyg som har använts de senaste tio åren och på uppbyggnaden av tillgångar i balansräkning kommer det, precis som i andra länder, att finnas en rad komplexa beslut att överväga inför den omställningen. Detta innebär stora utmaningar för kommunikationen. Eventuella effekter på den finansiella stabiliteten behöver beaktas. Några av de expansiva åtgärdernas sidoeffekter, t.ex. ojämlikhet, kommer att tendera att verka i motsatt riktning. Införandet av e-kronan, digitala valuta, kommer att tillföra ytterligare en komplex faktor. Mot denna bakgrund kommer det att vara avgörande för att upprätthålla förtroendet hos , andra myndigheter, hos finansmarknaderna och hos allmänheten. Alsterlind, J. ”Utvecklingen av riskpremierna på säkerställda obligationer under coronapandemin”. , Ekonomisk kommentar nr 13. Altavilla, C., Burlon, L., Giannetti, M. och , S. 2019. ”Is there a Zero Lower Bound? The effects of negative policy rates on banks and firms.” ECB Working Paper nr 2289. Amberg, N., , , , M. och Rogantini , A. ”Five Facts about the Distributional Income Effects of Monetary Policy.” nr 403. , J. och , T. ”Negativ ränta – positivt för konsumtionen? En empirisk studie om hur negativ reporänta påverkar hushållens konsumtion.” , mimeo. G., och , . ”The Tyranny of the Tenths. The and Gradual Fall of Forward in –2018.” , Working Paper 2019:14. G., och , . ”Lessons from the Swedish Experience with Rates.” 40(3): 595–612. , M., och , M. ”Hållbarhetshänsyn vid köp av företagsobligationer.” , Ekonomisk kommentar nr 3. Ankargren, S., och Shahnazarian, H. ”The Interaction Between Fiscal and Monetary Policies: Evidence from .” nr 365. Angrick, S., och Nemoto, N. ”below Zero: The Implementation of Negative Interest Rates in Europe and .” , 15(4): 417–443. Auclert, A. ”Monetary Policy and the Redistribution Channel.” 109(6): 2333–2367. , ., Gagnon, J., Honohan, P. och Krogstrup, S. 2016. ”What Banks Do?” Reports on the World Economy 18. (: In- ternational och : ). Bernanke, B. ”Temporary Price-level Targeting: An Alternative Framework for Monetary Policy.” . ings.edu/blog/ben-bernanke/2017/10/12/temporary-price-level-targeting-an- alternative-framework-for-monetary-policy/. , M., Crosta, A., och , D. ”The Liquidity of the Government – What Impact Does Quantitative Easing ? Evidence from .” nr 402. Bottero, M., Minoiu, C., Peydró, J.-L., Polo, A., Presbitero, A. och Sette, E. ”Expansionary Yet Different: Effects of Negative Interest Rate Policy.” CEPR Discussion Paper DP14233. Brandão-Marques, L., , M., Gelos, G., Kamber, G. och Meeks, R. ”Negative Interest Rate Policies: A Survey.” CEPR Discussion Paper 16016. Bubeck, J., Maddaloni, A. och Peydro, J.-L. ”Negative Monetary Policy Rates and Systemic Banks’ Risk‐Taking: Evidence from the Register.” , Credit and Banking 52(S1): 197–231. , B., Coibion, O. och Gorodnichenko, Y. ”Communication and the Beliefs of Economic Agents.” Presenterad vid of Conference, , Wy. , B., Coibion, O. och Gorodnichenko, Y. ”The Macroeconomic Expectations of Firms.” Mimeo. Cao, J., Dinger, V., Grodecka-Messi, A., Juelsrud, R. och , X. ”The Interaction between Macroprudential and Monetary Policies: The Cases of and .” nr 392. Corbo, V. och Strid, I. ”: A for and its .” nr 391. De Haan, J. och , J. ”: How to Manage Expectations.” I Mayes, D. G. Siklos, P. L. och , J. red. The Handbook of The Economics of . De Rezende, R. ”The Interest Rate Effects of Government from the Lower Bound.” nr 324. De Rezende, R. B. och Ristiniemi, A. ”A Shadow Rate without a Lower Bound Constraint.” nr 864. Di Casola, P. och , J. ”Monetary Policy with High Household Debt and Low Interest Rates.” . Di Casola, P. och Stockhammar, P. ”When Domestic and Foreign QE Overlap: Evidence from .” nr 404. De Graeve, F. och , J. ”Policy Paths and Market Forward : A Simple Model.” nr 303. B., Juelsrud, R. E., Summers, L. H. och , E. ”Negative Nominal Interest Rates and the .” NBER Working Paper 25416. , H. och , D. ”Genomslaget av negativa styrräntor.” , Ekonomisk kommentar nr 9. ”An Overview of the ECB’s Monetary Policy Strategy.” review_monpol_strategy_overview.en.html. 2021/22:RFR4 REFERENSER Ferdinandusse, M., , M. och Ristiniemi, A. ”Quantitative Easing and the Price-Liquidity Trade-off.” nr 335. , M., , J. och , E. ”Hållbarhetsrapportering – behov av ökad standardisering och transparens.” , Ekonomisk kommentar nr 4. Flodén, M., Kilström, M., , J. och , R. ”Household Debt and Monetary Policy: Revealing the Cash-Flow Channel.” 131(636):1742–1771. Gagnon, J. E. och , C. ”The Case for Raising the Inflation Target is Stronger than You Think.” . realtime-economic-issues-watch/case-raising-inflation-target-stronger-you- think. , M., Vredin, A. och , P. ”Den moderna mandat och diskussionen efter krisen.” . Penning- och valutapolitik 1:7–42. Gislén, M., , I. och , O. 2021. ”Dollarlikviditet från Federal Reserve till andra centralbanker.” . Penning- och valutapolitik 1. Granziera, E., Jalasjoki, P. och Paloviita, M. ”The Bias and Efficiency of the ECB Inflation Projections: a State Dependent Analysis” . , D. och Birging, J. ”värdepappersköp under coronapandemin.” , Ekonomisk kommentar. , , , F. och Schepens, G. ”Banks and Negative Interest Rates.” Economics 13:201–218. Heikensten, L. och . ”valutainterventioner – beredning, beslut och kommunikation.” . Penning- och valutapolitik 1: 25–45. Honohan, P. ”IMF Advice on Unconventional Monetary Policies to Smaller Advanced Economies: , , the , and ” i IEO Background Paper BP/19-01/02. Internationella valutafondens oberoende utvärderingskontor. evaluations/completed/2019-06-14-unconventional-monetary-policy/ump- bp02-imf-advice-on-ump-to-smaller-advanced-economies.ashx. Honohan, P. ”Should Monetary Policy Take Account of Inequality and Climate Change?” PIIE Working Paper 19–18. (, DC: ). working-papers/should-monetary-policy-take-inequality-and-climate-change -account. , J., Laséen, S., , H. och , U. ”Real-Time Forecasting for Monetary Policy Analysis: The Case of Riksbank.” nr 318. ”The Response in .” I , och , red., Monetary Policy and in the Covid Era. Laséen, S. 2020. ”Monetary Policy Surprises, Information Shocks, and Economic Activity in a Economy”. , J. och Reslow, A. 2017 ”En myt att prognoser styrts av modeller.” . Penning- och valutapolitik 1: 28–50. Madaschi, C. och Pablos Nuevo, I. ”The Profitability of Banks in a Context of Negative Monetary Policy Rates: The cases of and .” ECB Occasional Paper 195.∗ Mian, A., Straub, L. och Sufi, A. ”What Explains the Decline in r ? Rising Income Inequality versus Demographic Shifts.” Presenterad vid of . Oikonomou, G. och Spyromitros, E. ”Trends in Transparency.” Theoretical Economics Letters 7: 2089–2103. Onofri, M., Peerson, G. och Smets, F. R. ”The Effectiveness of Negative Interest Rate Policy.” CEPR Discussion Paper 16236. ”and the Fed’s .” Anförande hos of Conference, , Wy. Reichlin, L., , K., McKibbin, W. J., McMahon, M., , R., Ricco, G. och Weder di , B. The ECB Strategy: The 2021 Review and its Future. Reigl, N. och Staehr, K. ”Negative Interest Rates in the Five Eurozone Countries from Central and Eastern Europe.” 21(1): 24–30. ”Losing the Inflation Anchor.” Brooking Papers on Economic Activity (ännu ej publicerad). , S. 2019. ”The Effects of Conventional and Unconventional Monetary Policy on House Prices in the Scandinavian Countries.” 46: 101659. ”The Impact of Monetary Policy on Household Borrowing – A High-frequency IV Identification.” nr 363. 2021/22:RFR4 REFERENSER , M., , , , J. och Fager , J. ”Marknaden för svenska säkerställda obligationer och kopplingar till den finansiella stabiliteten”. Penning- och valutapolitik 2. Schmelzing, P. ”Eight Centuries of Global Real Interest Rates, R-G, and the ’Suprasecular’ Decline, 1311–2018.” per 845. Schnabel, I. ”Going Negative: The ECB’s Experience.” Anförande vid 35:e kongress . https:// . E. O. 2015. ”Forward .” 11(S.1): 19–64. ”Utvärdering av prognoser” Riksbanksstudie nr 1. ”Bolånemarknaden i .” https://www. /media/4745/bolaanemarknad-2020.pdf. Tenreyro, S. 2021. ”Let’s Talk about Negative Rates.” Anförande i . dia/boe/files/speech/2021/january/lets-talk-about-negative-interest-rates- speech-by-silvana-tenreyro.pdf. Vissing-Jorgensen, A. ”The Treasury Market in Spring 2020 and the Response of .” CEPR Discussion Paper DP16410. ”Interest Rate Cuts vs. Stimulus Payment: An Equivalence Result. NBER Working Paper 29193. ”How Big is the Toolbox of a Central Banker? Managing Ex- pectations with Policy-rate Forecasts: Evidence from .” nr 339. Direktiv till utvärdering av penningpolitik 2015–2020 är en myndighet under med ansvar för den svenska penningpolitiken. har en självständig ställning gentemot och regeringen, och mål är enligt riksbankslagen (1988:1385) att upprätthålla ett fast penningvärde. Enligt lagens förarbeten ska också, utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken i syfte att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. har själv formulerat det operativa målet för penningpolitiken. var målet att inflationen ska vara , mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex (KPI). fanns även ett s.k. toleransintervall runt målet på . beslutade att ändra målet till att inflationen ska vara , mätt som årlig förändring av konsumentprisindex med fast ränta (KPIF). infördes variationsband kring målet på mellan . bedriver en s.k. flexibel inflationsmålspolitik. Enligt riksbankslagen ska också främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. I lagens förarbeten sägs att det är en grundläggande uppgift för , men att det inte är ett egentligt mål för verksamheten. Varken lagen eller förarbetena ger någon närmare beskrivning av vad som ingår i uppgiften att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. definierar uppgiften som att banken har ett ansvar för att verka för stabilitet i det finansiella systemet och se till att det går att göra betalningar på ett säkert och effektivt sätt. praktiska arbete inom området består bl.a. i att ge ut sedlar och mynt, att se till att det finns ett centralt betalningssystem, att förebygga finansiella kriser genom kommunikation, analyser och övervakning det finansiella systemet, att påverka regelverk och lagstiftning, att informera om och att beredskap och verktyg för att kunna hantera finansiella kriser. Ansvaret för finansiell stabilitet är delat mellan , , och . Dessa träffas regelbundet i Finansiella stabilitetsrådet för att diskutera finansiell stabilitet och åtgärder för att hantera finansiella obalanser. är tillsammans med centralbankerna i samtliga EU:s medlemsländer en del av Europeiska centralbankssystemet (ECBS). Verksamheten i ECBS och eurosystemet (ECB och centralbankerna i de länder som infört euron) regleras genom och en särskild stadga som ingår som bilaga till fördraget. Huvudmålet för centralbankerna i ECBS är att upprätthålla BILAGA 1 DIREKTIV TILL UTVÄRDERING AV PENNINGPOLITIK 2015–2020 Utan att åsidosätta detta mål ska ECBS stödja den allmänna eko- nomiska politiken i unionen i syfte att förverkliga unionens mål.