urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Exempelvis har huvudmän för fristående skolor fått kritik för att elevers överklagande av vissa beslut inte överlämnats till Skolväsendets överklagandenämnd.425 Befattningshavare knutna till myndigheten JO:s tillsyn omfattar även befattningshavare vid myndigheter (se 2 § första stycket 2 JO-instruktionen). Som nämnts ovan i avsnitt 6.2.1 uttalade JO-utredning, vid behandlingen av frågan om huruvida privaträttsliga subjekt skulle stå under JO:s tillsyn, att tillsynen bör omfatta sådana uppdragstagare som är så nära knutna till den statliga eller kommunala myndighets- organisationen att de kan sägas ha något slags befattning vid myndigheterna. 424Se t.ex. redog. 1976/77:1 s. 205 och redog. 1977/78:1 s. 242 f. JO:s beslut i ärende dnr 278-2017 (aktiebolag kritiserat) och JO:s beslut i ärende dnr 1970-2018 (styrelsen för förening kritiserad). JO har, som nämnts, funnit att en socialnämnd inte genom ett entre- prenadavtal kan överlämna till en privat aktör, oavsett om det är en juridisk eller fysisk person, att utföra vissa utredningar. JO fann dock att det fanns situationer där uppdragstagare till nämnden kan jämställas med anställda vid nämnden. En förutsättning är att uppdragstagaren är en fysisk person och knyts till nämnden på ett sådant sätt att han eller hon kan sägas delta i nämndens ”normala” verksamhet. Uppdragstagaren måste också stå under ledning av ansvarig tjänsteman vid förvaltningen. Under sådana förhållanden skulle de regler som ska skapa förutsättningar för en rättssäker handläggning av enskilda ärenden göra sig gällande, såsom dokumentationsplikt, partsinsyn, sekretess, straffansvar och det allmännas, däri inräknat JO:s, tillsyn. Enligt JO torde det även finnas utrymme för en socialnämnd att till sig knyta en utredare genom ett avtal med ett bolag om att bolaget ställer personen till nämndens för- fogande. En förutsättning för detta är att utredaren, om uppdragsavtal hade träffats med honom eller henne själv, varit att betrakta som en befattnings- havare vid nämndens förvaltning. Ett sådant avtal får dock inte utformas så att det ger bolaget rätt att avgöra vem som ska utföra utredningen, utan det måste bestämmas genom avtalet.426 Ärendet om socialnämndernas utredningar är ett exempel som visar att det under vissa förhållanden kan finnas förutsättningar för JO att bedriva tillsyn över fysiska personer knutna till privata rättssubjekt, trots att det inte är fråga om att en myndighet överlämnat myndighetsutövande förvaltningsuppgifter till subjektet i fråga.427 Oavsett om den som utför tjänsten är att anse som en befattningshavare vid myndigheten eller inte kan myndighetens ansvar för den bedrivna verksam- heten kvarstå gentemot den enskilde. Exempelvis fann JO i ett ärende som avsåg en socialnämnds skuldrådgivning, att den konsult som nämnden anlitat för uppgiften varken var anställd eller knuten till förvaltningen på ett sådant sätt att han kunde sägas delta i kommunens verksamhet. Konsulten stod därför inte under JO:s tillsyn. JO påpekade dock att kommunen behåller ett över- gripande ansvar för rådgivningen när uppgiften har överlämnats till en utom- stående. JO uttalade kritik för att handläggningen dragit ut och att kommunen inte följt upp konsultens arbete. (Se redog. 2009/10:JO1 s. JO:s tillsyn över privata aktörer inom respektive sektor Enligt hälso- och sjukvårdslagen (2017:30), förkortad HSL, får regioner och kommuner med bibehållet huvudmannaskap sluta avtal med någon annan om att utföra de uppgifter som regionen eller kommunen ansvarar för enligt hälso- och sjukvårdslagen. En uppgift som innefattar myndighetsutövning får dock inte med stöd av den bestämmelsen överlämnas till en juridisk person eller en 2001/02:JO1 s. 250 f. 427Se även redog. 2006/07:JO1 s. 289 f. där JO uttalar att en utredande uppdragstagare står under JO:s tillsyn när han eller hon utför arbete åt nämnden. enskild individ (se 15 kap. 1 § HSL). För att ett sådant överlämnande ska vara möjligt krävs således att en annan lag ger uttryckligt stöd för det. Vad som utgör myndighetsutövning inom hälso- och sjukvårdens område är inte alltid självklart. De tydligaste exemplen på vad som är myndighets- utövning torde vara olika beslut och tvångsåtgärder inom den psykiatriska vården enligt lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, förkortad LPT, lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård, förkortad LRV, och smittskyddet enligt smittskyddslagen (2004:168). I förarbetena till den lag som föregick den nuvarande hälso- och sjukvårds- lagen uttalade regeringen att själva vårduppgifterna och de beslut som fattas utifrån de medicinska indikationerna mera sällan är att anse som myndighets- Den subventionerade sjukvården är en förmån för den enskilde, men vården ska i princip vara tillgänglig för alla som söker den. därför att tilldelning av turordning utifrån medicinska kriterier vid tillfälliga sjukvårdsköer knappast kunde uppfattas som ett beslut om förmån för en enskild och därmed inte heller som myndighetsutövning.428 Det har emellertid i förarbeten till den psykiatriska tvångsvårdslagstift- ningen förts fram att det är möjligt att andra åtgärder som utredningar och intyg av olika slag inom hälso- och sjukvården kan vara uttryck för myndighets- Utanför området faller dock rena vård- och behandlingsåtgärder.429 I en underliggande promemoria redovisades en kartläggning av olika områden inom hälso- och sjukvården där läkares arbetsuppgifter kunde utgöra myndig- hetsutövning eller ett led i en sådan. Bland annat anlitas läkare för att göra undersökningar som ett led i ärenden som innebär myndighetsutövning utan att det i lagen görs någon skillnad på läkare i offentlig eller enskild tjänst. gällde exempelvis smittskyddslagen, strålskyddslagen (1988:220), lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, förkortad LVM. andra lagar är läkaren, oberoende av karaktären på sin verksamhet, skyldig att som ett led i myndighetsutövning göra anmälningar om vad han eller hon Exempel på det finns i körkortslagen (1998:488) och i socialtjänst- lagen (2001:453), förkortad SoL. I vissa andra fall finns särskilda föreskrifter om att vissa undersökningar m.m. ska äga rum på allmänt sjukhus. myndighetsutövning som läkarnas arbetsuppgifter innebär eller är ett led i gäller enligt promemorian alltifrån bestämmande av förmån eller rättighet till ingripanden som innebär ”disciplinär bestraffning” eller därmed jämförligt förhållande, frihetsinskränkning eller integritetskränkning.430 Inom den psykiatriska vården finns numera en föreskrift om att en läkare som enligt avtal med regionen har till uppgift att utföra undersökningar för s.k. vårdintyg431 får fatta beslut om omhändertagande för undersökning för ett 428 Se prop. 1992/93:43 s. 22 f. 429 Se prop. 2004/05:89 s. 11. 430 Se Ds 2003:30 s. 91–99. 431 Ett beslut om intagning på en sjukvårdsinrättning för tvångsvård får inte fattas utan att ett vårdintyg har utfärdats, av vilket det framgår att det finns sannolika skäl för att förutsätt- sådant intyg (se 4 § LPT). Detta är ett exempel på myndighetsutövning där det tydligt framgår av lag att uppgiften kan överlämnas till en privat aktör. För att genomföra en sådan undersökning är det enligt samma bestämmelse till- räckligt att läkaren är legitimerad. Ett annat exempel på uttryckliga föreskrifter om överlämnande av uppgifter som innefattar myndighetsutövning inom den psykiatriska tvångsvården är 15 § LPT som ger regeringen möjlighet att om det finns synnerliga skäl bestämma att vård får ges även på någon annan vårdinrättning än en sådan som drivs av en region. Inom vårdområdet finns således exempel på sådant lagstöd som krävs för att överlämna uppgifter innefattande myndighetsutövning till privata aktörer. Vården som sådan bedöms dock generellt inte utgöra myndighetsutövning. Som framgår av uttalanden i förarbeten finns det dock oklarheter kring vilka inslag i vården som kan utgöra myndighetsutövning eller led i en sådan utövning. I de fall där det allmänna överlämnat hälso- och sjukvårdsuppgifter som innefattar myndighetsutövning till en enskild står utföraren under JO:s tillsyn i den del verksamheten avser myndighetsutövning. Det kan också före- komma att regioner exempelvis anlitar s.k. stafett- eller hyrläkare som knyts till den allmänna vårdgivaren på ett sådant sätt att läkaren blir att anse som en befattningshavare vid myndigheten. Även i dessa fall kan utföraren stå under JO:s tillsyn, men då, i likhet med regionens anställda, i all verksamhet som utförs för regionen. Utbildningsområdet torde vara det offentligfinansierade område av de nu berörda där uppgifter innefattande myndighetsutövning i störst utsträckning överlämnats till privata aktörer. Området omfattar bl.a. förskolor, skolor, hög- skolor och yrkeshögskolor. Lagstödet för att överlämna uppgifter innefattande myndighetsutövning på skolområdet finns i 2 kap. 5 § skollagen (2010:800) enligt vilken enskilda efter ansökan får godkännas som huvudmän för förskola, förskoleklass, grundskola, grundsärskola, gymnasieskola, gymnasiesärskola och fritidshem. Ett god- kännande av en enskild huvudman inom skolväsendet innebär att uppgifter som innefattar myndighetsutövning mot enskilda överlämnas till huvud- mannen.432 I 23 kap. skollagen finns även bestämmelser om att en huvudman för utbild- ningen kan lägga ut olika delar av utbildningen på entreprenad.433 Detta kan avse bl.a. komvux, lovskola, s.k. karaktärsämnen och modersmålsundervis- ning. Enligt 23 kap. 5 § får huvudmannen även överlämna den myndighets- ningarna för sluten psykiatrisk tvångsvård av patienten är uppfyllda. Vårdintyget ska grundas på en särskild läkarundersökning (se 4 § första stycket LPT). 2009/10:165 s. 598. 433Med entreprenad avses i skollagen att en huvudman sluter avtal med någon annan om att denne ska utföra uppgifter inom utbildning eller annan verksamhet som huvudmannen ansvarar för enligt denna lag. Huvudmannen behåller huvudmannaskapet för uppgifter som utförs på entreprenad. (Se 23 kap. 2 § skollagen.) utövning som hör till en lärares undervisningsuppgift till utföraren. sådana uppgifter avses enligt förarbetena bl.a. betygssättning och disciplinära En målsättning vid införandet av skollagen var att alla verksamhets- och skolformer i så stor utsträckning som möjligt skulle ha en gemensam reglering där detta var möjligt, oavsett om huvudmannen är en kommun, en region, staten eller en enskild.435 Som ett led i detta har det i skollagen tagits in ett stadgande om att vissa bestämmelser i förvaltningslagen, bl.a. om enskilda parters rätt att meddela sig muntligen och få ta del av uppgifter, anteckning av uppgifter, jäv, motivering av beslut, underrättelse om beslut och rättelse av skrivfel eller liknande, ska gälla alla ärenden enligt skollagen som avser myndighetsutövning mot någon enskild, oavsett huvudman, för att stärka elevernas rättssäkerhet (se 29 kap. 10 § skollagen).436 Det har i doktrinen även framförts att legalitetsprincipen i 1 kap. 1 § RF – att den offentliga makten utövas under lagarna – även gäller för fristående skolor genom att de utövar offentlig makt och att de därför är skyldiga att genomföra de antagna elevernas utbildning författningsenligt med de instru- ment som skollagen ger.437 Även objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF – att de som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt vara sakliga och opartiska – gäller privaträttsliga subjekt när de fullgör förvalt- ningsuppgifter som har överlämnats till dem.438 Det har i doktrinen också argumenterats för att enskilda skolhuvudmän i utförandet av sitt uppdrag ska beakta de grundläggande målen för den offent- liga verksamheten i 1 kap. 2 § RF och de grundläggande fri- och rättigheterna i 2 kap. RF. Fristående skolor skulle då falla in under uttrycket ”det allmänna” i regeringsformen och vara skyldiga att även utanför myndighetsutövnings- situationer garantera sina elever motsvarande rättsskydd som om eleverna gick Som redan nämnts är betygsättning av elever en sådan uppgift som inne- fattar myndighetsutövning, medan själva undervisningen enbart utgör en för- Att undervisa elever anses vara faktiskt handlande och inte handläggning av ärenden.440 Inte heller utgör det någon form av sådant bestämmande eller annat jämförbart förhållande som avsågs i 3 § i 1971 års 434 Se prop. 2019/20:127 s. 250. 435 Se prop. 2009/10:165 s. 207. 436 Se prop. 2009/10:165 s. 598. 437 Se Hirschfeldt och Lerwall (2016) s. 173. 438 Se prop. 2009/10:80 s. 247. 439 Se Hirschfeldt och Lerwall (2016) s. 173 f. Jfr även (1989) s. 112. ”det allmänna” kan omfatta privaträttsliga subjekt finns även i förarbeten till regeringsformen enligt vilka med begreppet avses ”först och främst det allmännas verkställande organ: dom- stolar, andra myndigheter och ibland också privaträttsligt organiserade subjekt” (se prop. 1975/76:209 s. 140). 440 Se SOU 2010:29 s. 97 och prop. 2016/17:180 s. 176. I förarbetena till skollagen har vidare beslut om befrielse från obligatoriska inslag, disciplinära åtgärder och åtgärdsprogram lyfts fram som exempel på myndighetsutövning.441 Även beslut om intagning samt placering i särskola räknas som sådana uppgifter som innefattar myndighetsutövning.442 Även vissa ingripanden och tvångsåtgärder som skolans personal kan göra, t.ex. omhändertagande av en elevs kniv på en rast, har räknats till myndighets- utövning, medan själva rastövervakningen bedömts utgöra faktisk verksam- het.443 Eftersom en enskild huvudman för en skola har övertagit uppgifter som innefattar myndighetsutövning står dess anställda och befattningshavare under JO:s tillsyn – i den verksamhet som innefattar myndighetsutövning. Även inom högskoleväsendet, som inte regleras av skollagen, finns enskilda utbildningsanordnare som ägs och drivs av en annan aktör än staten, en region eller en kommun och som efter regeringsbeslut har rätt att utdela examensbevis på högskolenivå. Liksom inom skolväsendet utgör detta en förvaltningsuppgift som innefattar myndighetsutövning. Överlämnandet av uppgifterna har gjorts i förordningen (1993:956) om tillstånd att utfärda vissa examina, med stöd av lagen (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examina. i och är, till- sammans med ett tjugotal andra utbildningsanordnare, exempel på sådana utbildningsanordnare. Dessa omfattas generellt inte av högskolelagen (1992:1434), högskoleförordningen (1993:100) eller förvaltningslagen, vilket medför att dessa författningars föreskrifter om bl.a. antagning och disciplin- åtgärder och handläggningen i sådana ärenden inte är tillämpliga på de privata högskolorna och inte heller kan ligga till grund för tillsyn.444 Därutöver finns eftergymnasiala utbildningar inom vilka kan leda till yrkeshögskoleexamen. Sådana utbildningar kan, med statliga medel, tillhandahållas av såväl staten, regioner och kommuner som enskilda (se 4 och 8 §§ lagen [2009:128] om ). Med stöd av 13 § lagen om får utbildningsanordnaren utfärda bl.a. examensbevis. Det finns således stöd i lag för att överlämna förvaltningsuppgifter som innefattar sådan myndighetsutövning till enskilda utbildningsanordnare. Att privata utbildningsanordnares myndighetsutövning och den ärende- handläggning som leder fram till ett sådant beslut utgör verksamhet som JO kan utöva tillsyn över torde stå klart. Vad som däremot kan vara oklart är, som framgått ovan, vilka delar av verksamheten som innefattar myndighetsutöv- ning och vad som ska anses utgöra ett led i denna. 2009/10:165 s. 598. 442Se (2013) s. 101. 443Se och (2013) s. 61 och 64. 444Genom hänvisningar i 1 § lagen om tillstånd att utfärda vissa examina får privata anord- nare endast efter tillstånd utfärda sådana examina som regeringen enligt vad som anges i högskolelagen meddelat föreskrifter om. I bilaga 2 till högskoleförordningen finns före- skrifter om vilka examina som avses och vilka krav som ska uppfyllas för en viss examen. Enligt 2 § samma lag ska utbildningen bedrivas så att den bl.a. uppfyller de krav som uppställs på utbildning i 1 kap. högskolelagen. I övrigt är dock högskolelagen och högskole- förordningen inte tillämpliga på privata utbildningsanordnares verksamhet. Med omsorg avses i detta sammanhang i huvudsak sådana insatser som faller inom kommunernas socialnämnders område. Det är främst fråga om insatser med stöd av socialtjänstlagen och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, samt LVU eller LVM. Socialnämn- derna har även uppgifter enligt , bl.a. vad gäller vårdnadsfrågor och fastställande av faderskap. Kommunfullmäktige får enligt 10 kap. 1 § kommunallagen (2017:725), förkortad KL, om det inte i lag eller annan författning anges att angelägenheten ska bedrivas av en nämnd, besluta att lämna över skötseln av en angelägenhet till en juridisk person eller en enskild individ. Om skötseln av angelägenheten innefattar myndighetsutövning får den dock lämnas över endast om det finns stöd för det i lag. Det senare stadgandet om krav på lagstöd överensstämmer i sak med kravet i 12 kap. 4 § andra stycket RF. Inom finns särskilda föreskrifter om socialnämnders445 ansvar, skyldigheter och befogenheter i såväl socialtjänstlagen som LVU, LVM och föräldrabalken.446 I socialtjänstlagen finns även ett förbud mot att överlämna uppgifter som innefattar myndighetsutövning till enskild person (2 kap. 5 § SoL). Eftersom socialtjänstlagen är huvudlagen på område, vilken kompletteras av tvångsvårdslagarna, gäller förbudet även tvångsvården.447 Det är således inte möjligt för en kommun att överlämna uppgifter som innefattar myndighetsutövning på dessa områden till ett privat rättssubjekt. Som redovisats ovan har JO uttalat att en socialnämnd inte kan lägga ut sina utredningar i ärenden som innefattar myndighetsutövning på entreprenad (se redog. 2001/02:JO1 s. 250 f.). I ärendet fann JO att inte heller utredningar i vissa ärenden som inte innefattar myndighetsutövning, t.ex. en socialnämnds yttrande till en körkortsmyndighet eller utredningar enligt , kunde lämnas ut på entreprenad eftersom sådana yttranden var specifika uppgifter för nämnden och det i förarbetsuttalanden angetts att de utredningar som nämns i ska utföras av tjänstemän vid socialförvaltningen. Som redan nämnts kan dock nämndens utredningar genomföras av personer som knutits till nämnden på ett sådant sätt att de kan anses utgöra befatt- ningshavare vid nämnden. Som sådana befattningshavare står de under JO:s tillsyn på samma sätt som om de var anställda vid nämnden. behandlas inom förslag som Utredningen socialtjänst lämnade i sitt slutbetänkande Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47). Bland förslagen finns en utvidgning av möjligheten att tillhandahålla insatser utan föregående individuell behovs- 445Med socialnämnd i SoL avses den nämnd eller de nämnder som utses av kommunfull- mäktige (se 2 kap. 4 § SoL). 446I LSS anges inte vilken nämnd inom en kommun som är ansvarig för att bistå den enskilde med insatser. 447Se Ds 2003:30 s. 101. prövning, där den enskilde ska ha möjlighet att vända sig direkt till en privat utförare som har avtal med kommunen om leverans av tjänster, t.ex. behand- lingshem för vuxna med missbruksproblem, dagverksamhet eller korttids- boende. Enligt utredningen utgör tillhandahållandet av tjänster utan före- gående behovsprövning inte myndighetsutövning. Utredningen har dock, för det fall att tillhandahållandet skulle anses utgöra sådan utövning, lämnat ett alternativt författningsförslag, enligt vilket en kommun får överlämna vissa uppgifter som innefattar myndighetsutövning till en enskild person.448 JO , som i sitt remissvar över betänkandet funnit att för- slaget i sin nuvarande form av olika skäl inte kan tillstyrkas, konstaterar bl.a. att en verksamhet kommer att falla utanför JO:s tillsynsområde om utföraren är ett privat rättssubjekt och verksamheten inte anses utgöra myndighets- utövning. JO noterar vidare att i takt med att fler offentliga förvalt- ningsuppgifter utförs av privata aktörer minskar JO:s tillsynsområde i mot- svarande utsträckning. Den privat utförda verksamheten kan visserligen komma att kvarstå under tillsyn av sektorsspecifika myndigheter, som offentliga aktörer står under såväl dessa myndigheters som JO:s tillsyn. Detta innebär enligt JO att den tillsyn som syftar till att främja den enskildes rättssäkerhet varierar utifrån hans eller hennes val av utförare.449 Konsekvenser av privatisering av offentlig verksamhet för JO:s tillsyn När offentliga förvaltningsuppgifter som inte innefattar myndighetsutövning överförs från en myndighet till privata aktörer faller verksamheten utanför JO:s tillsynsområde. Motsvarande gäller sådana fall där en myndighet bolagiserar verksamheten, t.ex. ett sjukhus, men behåller ägarskapet. I det följande redovisas på en översiktlig nivå vilka konsekvenser detta kan få för tillsynen av utförarna, såsom vilka frågor som skulle kunna falla utanför JO:s tillsyn, vilka regelverk som i vissa fall inte omfattar privata rättssubjekt, hur JO behåller en viss tillsyn över uppdragsgivarna samt vilken tillsyn ordinarie tillsynsmyndigheter bedriver på respektive område. Exempel på när verksamhet skulle kunna falla utanför tillsynsområdet Inom vården, skolan och omsorgen förekommer ett antal uppgifter och verk- samheter som inte torde innefatta myndighetsutövning. Nedan redovisas några exempel på ärenden inom respektive sektor där JO granskat och i vissa fall kritiserat myndigheter eller befattningshavare, men där det är oklart om JO skulle ha granskat motsvarande fråga om anmälan riktat sig mot ett privat rättssubjekt. I JO:s ämbetsberättelse från /20 (redog. 2019/20:JO1) finns under rubriken och sjukvård bl.a. följande ärenden: 448Se SOU 2020:47 s. 687 f., 699, 704 f., 715 och 719. 449Se JO:s yttrande över betänkandet Hållbar socialtjänst – En ny socialtjänstlag (SOU 2020:47), JO:s ärende dnr R113-2020. –En överläkare får kritik för att hon tagit del av uppgifter i en patientjournal utan att ha rätt till det och för att hon anmält till Transportstyrelsen att patienten sannolikt var medicinskt olämplig att ha körkort utan att det fanns formella förutsättningar för det (s. 119 f.). –Kritik för bristfällig handläggning och dokumentation i samband med att personalen vid en psykiatrisk klinik underlåtit att informera en underårig patients vårdnadshavare om barnets hälsotillstånd (s. 126 f.). I båda dessa fall var det fråga om anmälningar mot verksamheter som bedrevs av regioner. I det förstnämnda fallet hade en läkare vid en öppenvårdsmottagning bl.a. gått igenom en patients journal för att avgöra om patienten var olämplig att ha körkort utan att hon deltog i vården av patienten. JO bedömde att läkaren inte hade rätt att ta del av uppgifterna i journalen och att hon därmed brutit mot patientdatalagen (2008:355). Vidare fanns det inte förutsättningar för att göra en anmälan till Transportstyrelsen. Det är oklart om en läkares genomgång av en patients journal skulle kunna utgöra ett sådant offentligrättsligt ingrepp i den enskildes ställning att det av den anledningen kan anses utgöra myndighetsutövning. I förarbeten om privatisering av hälso- och sjukvård nämns däremot anmälan till en myndighet som något som skulle kunna utgöra ett led i myndighetsutövning.450 JO har uttalat att en myndighets yttrande till en annan myndighet i regel inte innefattar myndighetsutövning.451 Om så inte är fallet torde samma åtgärder, dvs. genomgång av patientjournaler och anmälan till Transportstyrelsen, utförda av en privatpraktiserande läkare inte medföra att han eller hon stod under JO:s tillsyn och att JO därmed inte skulle granska förfarandet. I det andra fallet hade en psykiatrisk klinik inte upplyst vårdnadshavare till ett barn som var intaget på kliniken om att barnet försökt ta sitt liv.