rfr · H90WRFR9 · 2022-01-01 00:00:00 — Enligt regleringsbrevet ska länsstyrelserna redovisa resultatet av sin samordning och ledning av det regionala arbetet avseende bl.a. friluftsliv. Vidare ska länsstyrelserna samordna och leda det regionala arbetet med fri- luftslivspolitiken i samverkan med , kommunerna och andra berörda aktörer. ska länsstyrelserna redovisa vilka åtgärder som har genomförts för att stärka arbetet med tätortsnära natur och för att målen för friluftslivspolitiken ska få ett ökat genomslag.42 42Regleringsbrev för avseende länsstyrelserna, Fi2020/02647 m.fl. Kommunerna har flera viktiga roller för ett väl fungerande friluftsliv. För det första ansvarar de för fysisk planering inom kommunens gränser. För det andra är de markägare och ansvariga för allmän platsmark som kan vara en park eller natur. För det tredje fungerar de som samarbetspartner till andra aktörer som äger och sköter marken. De arbetar enligt t.ex. för att göra naturen i kommunen tillgänglig, uppmuntrar invånarna att ta en aktiv del i fri- luftslivet, för en dialog med markägare samt stöttar föreningar och naturtur- ismföretag som agerar i kommunen. De flesta kommuner arbetar med friluftsliv på något sätt och de kan ingå i länsstyrelsernas nätverk för friluftsliv, liksom regionala och lokala föreningar. I många kommuner finns också friluftsråd där kommunen för dialog med sina lokala aktörer. Skolorna i kommunerna spelar också en viktig roll. De är en viktig aktör för det organiserade friluftslivet eftersom de tar med klasser ut i naturen under skoldagen. är de en viktig aktör även för det oorgani- serade friluftslivet eftersom de skapar förutsättningar genom kunskap så att människor kan bedriva friluftsliv på egen hand efter skolan.43 utses ”friluftskommun” baserat på en årlig enkätunder- sökning om kommunernas arbete med friluftsliv. Frågorna rör planering för friluftsliv, information och samarbete om friluftsliv samt aktiviteter för fri- luftsliv. Priset delas ut av i samarbete med Svenskt Frilufts- liv och Fritids- och Kulturchefsförening.44 Kommuner kan söka bidrag från för lokala naturvårds- satsningar (LONA-bidrag). Bidraget ska stimulera kommuners och ideella för- eningars långsiktiga naturvårdsengagemang. Kommunerna kan beviljas i bidrag för att genomföra projekt till nytta för naturvård, fri- luftsliv och folkhälsa. Endast kommuner kan söka LONA-bidrag, men projekt kan även initieras och drivas av lokala aktörer. Sedan starten har nästan samtliga kommuner fått bidrag från . fördelar medel till länsstyrelserna, vilka beslutar om bidrag till kommunerna. Kommu- ner kan också söka bidrag för att skydda natur.45 Även andra aktörer arbetar med friluftsliv i olika former, t.ex. intresseorgani- sationer, stiftelser och nätverk. Exempel på intresseorganisationer är Före- ningen Skogen, Håll Rent och , och nationella nätverk är LRF och Naturum. 43Naturvårdsverket, mejl, . 44http:///Miljoarbete-i-samhallet/Miljoarbete-i-Sverige/Uppdelat- efter-omrade/Friluftsliv/Sveriges-friluftskommun/. 45http:///Stod-i-miljoarbetet/Bidrag/Lokala-naturvardssatsningen/. 2.3.5 Myndighetsmöte för friluftsliv Flera myndigheter samlas en gång för att samordna arbetet med fri- luftsliv övergripande, hålla sig uppdaterade och lägga grunden för planeringen av Tankesmedjan för friluftsliv.46 Deltagarna vid detta möte är följande: •Myndigheten för ungdoms- och civilsamhällesfrågor (MUCF) •Statistiska centralbyrån (SCB) 2.3.6 Ett nätverk för friluftsliv I nätverket för friluftsliv ingår myndigheter och organisationer som samordnar och utvecklar friluftslivsarbetet inom sitt område samt bidrar till uppföljningen av målen.47 Nätverket bidrar och deltar också i arbetet med Tankesmedjan för friluftsliv. I detta nätverk deltar samma aktörer som vid myndighetsmötet (se avsnitt 2.3.5 ovan) med undantag av MUCF, , Naturhisto- riska , och Tillväxtver- ket. 46https:///Miljoarbete-i-samhallet/Miljoarbete-i-Sverige/Uppdelat- efter-omrade/Friluftsliv/Samordning-av-friluftslivet/. 3 Målen för den svenska friluftslivspolitiken Målet för friluftslivspolitiken är att stödja människors möjligheter att vistas ute i naturen och utöva friluftsliv där allemansrätten är en grund för friluftsli- vet. Alla människor ska ha möjlighet till naturupplevelser, välbefinnande, social gemenskap och ökad kunskap om natur och miljö. Svenskt Friluftsliv har delegerats ansvaret att fördela statsbidrag till frilufts- organisationer. Den ändrade ansvarsfördelningen trädde i kraft från och med . Det har fastställts tio mätbara mål för friluftslivspolitiken. Alla målen har tillhörande preciseringar som ska göra det lättare att följa upp målen. har gjort två uppföljningar av målen för friluftslivspoliti- ken 2015 och 2019. har det yttersta ansvaret för samord- ningen och rapporteringen av uppföljningen av friluftslivsmålen. är det respektive målansvarig myndighet som ansvarar för bedömningen av må- lets utvecklingsriktning. I den senaste uppföljningen av målen gjordes en ut- vecklingsriktning för varje friluftsmål. Ut- vecklingsriktningen bedömdes som antingen positiv (3 mål), neutral (3 mål), negativ (1 mål) eller oklar (3 mål). Bedömningen för de mål som står i fokus i denna uppföljning var neutral för mål 3 Allemansrätten, oklar för mål 4 Till- gång till natur för friluftsliv och mål 5 Attraktiv tätortsnära natur samt negativ för mål 8 Ett rikt friluftsliv i skolan. I både uppföljningarna framkom vissa brister när det gäller målen och de tillhörande preciseringarna, t.ex. att ett antal preciseringar var otydliga eller för breda för att de ska gå att följa upp utifrån en rimlig arbetsinsats, samt att det finns en del gränsdragningsproblem mellan de olika friluftslivsmålen. Många av de problem som identifierades fanns alltjämt kvar 2019. Ett annat problem är att det ofta saknas tillräckliga underlag i form av god statistik och data som är jämförbar , vilket gör det svårt för de ansvariga myn- digheterna att bedöma hur målen utvecklas. Svensk friluftslivspolitik bygger på ett riksdagsbundet mål med mätbara mål samt en delegering till Svenskt Friluftsliv att fördela statsbidrag till friluftsorganisationer i enlighet med en särskild lag. 3.1.1 Friluftslivspolitikens riksdagsbundna mål mål för friluftslivspolitiken fastställdes när den godkände regeringens förslag till mål (prop. 2009/10:238, bet. 2010/11:KrU3, rskr. 2010/11:37–38). Målet för friluftslivspolitiken är att stödja människors möjligheter att vistas ute i naturen och utöva friluftsliv där allemansrätten är 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN en grund för friluftslivet. Alla människor ska ha möjlighet till naturupplevel- ser, välbefinnande, social gemenskap och ökad kunskap om natur och miljö.48 Enligt propositionen innebär målet att •naturen är tillgänglig för alla •personligt och ideellt engagemang står i centrum •det hållbara brukandet tar hänsyn till friluftslivets behov •kommunernas ansvar för den tätortsnära naturen är starkt •friluftslivet bidrar till landsbygdsutveckling och regional tillväxt •skyddade områden är en tillgång för friluftslivet •friluftslivet har en given roll i skolans arbete •fysisk aktivitet och avkoppling stärker folkhälsan •beslut om friluftsliv fattas med god kunskap. Regeringen konstaterade att friluftslivet sträcker sig över flera politikområden. Naturvård, regional tillväxt, utbildning, forskning och jordbruk var några po- litikområden som angavs. Vidare nämndes även aspekter som folkhälsa, före- byggande hälsovård, samhällsplanering och kulturliv som centrala områden för friluftslivet. Flera av miljökvalitetsmålen som har beslutat (prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377) har preciseringar och etappmål som rör friluftslivet. Dessa mål redovisas i Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård.49 Till exempel ska miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vatten- drag värna förutsättningar för friluftsliv, medan miljökvalitetsmålet Storslagen fjällmiljö ska ha en hög grad av ursprunglighet när det gäller upplevelsevär- den.50 3.1.2 Fördelning av statsbidrag till friluftsorganisationer antog en ny lag som innebär att uppgiften att fördela statsbidrag till friluftsorganisationer delegeras till den ideella föreningen från och med . Lagen (2010:1539) om överlämnande av vissa förvaltningsuppgifter till den ideella föreningen trädde i kraft . Av förarbetena till lagen framgår att friluftsorganisationerna vet bäst själva var statsbidraget ger bäst långsiktig effekt (se prop. 2009/10:238, s. 56). Tan- ken om att friluftslivets organisationer själva ska fördela bidraget angavs redan av den s.k. Friluftsgruppen i rapporten till friluftsliv och främ- jande organisationer (Ds 1999:78). I rapporten hade (nuvarande Svenskt Friluftsliv) först prövats, men eftersom Frisam då befann sig i ett känsligt uppbyggnadsskede och saknade ett eget kansli föreslogs en annan lösning. Dessutom stod fortfarande ett stort antal frilufts- och främjan- 2009/10:238 s. 10. 2020/21:1 utg.omr. 2020/21:1 utg.omr. 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN deorganisationer utanför Frisam vid det tillfället. I stället fick Naturvårdsver- ket uppdraget att tillsammans med ett friluftsråd fördela statsbidraget. möterna i rådet utsågs av regeringen. Efter en översyn 2008 upplöstes rådet, och övertog fördelningen ensam. Regeringen gjorde i pro- positionen bedömningen att Svenskt Friluftsliv hade de förutsättningar som krävdes för att friluftslivets organisationer själva skulle kunna fördela statsbi- Flertalet remissinstanser tillstyrkte eller hade inte något att invända mot Några remissinstanser framförde kritik och menade att det riskerade att uppstå risk för jäv, t.ex. lojalitetskonflikter och kollegiala hänsyn, eftersom organisationen fördelar statsbidrag till sina egna medlemmar. ingen borde Svenskt Friluftsliv se det som angeläget att utforma rutinerna för hur beslut fattas om fördelningen av statsbidrag så att det skapas och upprätt- hålls en legitimitet bland friluftsorganisationerna. Till exempel skulle en refe- rensgrupp med en bredare sammansättning kunna bereda beslutet om bidrags- delade regeringens bedömning att organisationer i enlighet med principen om självständighet inte bör särbehandlas beroende på om de valt att tillhöra en paraplyorganisation eller inte. Enligt utskottet skulle det inte ställas upp något krav på medlemskap i för att få bidrag.52 I förarbetena angavs dessutom att avsikten var att närmare reglera frilufts- livets statsbidrag i en ny förordning (se nedan). En sådan förordnings utgångs- punkter beskrevs vara att en organisation för att beviljas bidrag skulle ”vara självständig, demokratiskt uppbyggd och öppen för medlemskap. tionen ska dessutom vara riksomfattande med såväl lokalt som regionalt för- ankrad verksamhet och ska ha bedrivit verksamhet före ansökan om bidrag.”53 I samband med godkännande av friluftslivspolitikens mål väcktes vissa följdmotioner med anledning av regeringens förslag. hade inget att invända mot det föreslagna målet men ansåg att det är alltför allmänt hållet och att det, som motionärerna framhöll, närmast var att se som visioner för friluftslivspolitiken. En konsekvens av detta var enligt utskottet att det blir svårt att följa upp effekterna av målet och att graderna av mål- uppfyllelse inte skulle kunna mätas den dag då friluftslivspolitiken skulle utvärderas. Ett enigt utskott ansåg därför att det föreslagna målet skulle kompletteras med ett antal mätbara mål och föreslog att skulle rikta ett tillkännagivande till regeringen med denna innebörd. beslutade i enlighet med utskottets förslag. 2009/10:238 s. 54–57. 2010/11:KrU3 s. 13. 2009/10:238 s. 57. 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN Med anledning av ovannämnda tillkännagivande gav regeringen i uppdrag att efter samråd med berörda myndigheter ta fram ett förslag till sådana mätbara mål som kulturutskottet och hade be- gärt. Verkets uppdrag redovisades till regeringen . redovisade regeringen i en skrivelse till (skr. 2012/13:51) mål för friluftslivspolitiken och för de satsningar som hade gjorts i syfte att ut- veckla dessa mål. I skrivelsen redogjordes även för regeringens syn på det framtida arbetet med utveckling och uppföljning av målen för friluftslivspoli- tiken. Inga invändningar eller ytterligare tillkännagivanden beslutades med an- ledning av regeringens skrivelse, som lades till handlingarna. Samtliga mot- ionsyrkanden om de mål som regeringen redovisat avstyrktes av kulturutskot- tet och avslogs av (bet. 2012/13:KrU4, rskr. 2012/13:278). Friluftslivspolitikens tio uppföljningsbara mål är således de som beskrevs i skrivelsen (se även avsnitt 1.2 ovan). Dessa mål handlar i princip om att ut- veckla och arbeta med åtgärder för att förbättra förutsättningarna för frilufts- livsutövandet. Alla målen har olika ingångar till detta övergripande syfte. 3.2.1 Preciseringar av några av målen Alla målen har preciseringar. Preciseringar för de målen som fokuseras på i denna uppföljning redovisas nedan:54 Allemansrätten (ansvarig myndighet: ) •De regler och den tillsyn som förtydligar allemansrätten tillämpas effek- tivt. Syftet är att allemansrätten ska vara fortsatt stark. •Allmänhetens, markägares, föreningars, företags och myndigheters kun- skap om allemansrätten och dess möjligheter och begränsningar är god. •Dialog med bl.a. intresseorganisationer, markägare, företag och myndig- heter om allemansrätten genomförs för att öka kunskapen, ge större förstå- else och finna lösningsmodeller om intressemotsättningar eller konflikter uppstår när det gäller allemansrättsrelaterade frågor. Tillgång till natur för friluftsliv (ansvarig myndighet: •Antalet områden av lokalt, regionalt och nationellt intresse för friluftsliv som är kända och kartlagda med värdebeskrivningar ökar. •Andelen översiktsplaner som behandlar och visar tillgången till natur och kulturlandskap med olika upplevelsevärden i hela kommunen ökar och uppdateras kontinuerligt. •Friluftslivets behov av tillgång till attraktiva natur- och kulturlandskap sä- kerställs genom hållbart brukande, fysisk planering och bevarande. 54Naturvårdsverket (2019b). 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN • Modeller för att lösa eventuella målkonflikter mellan olika intressen är eta- Attraktiv tätortsnära natur (ansvarig myndighet: ) •Tillgången till sådant tätortsnära natur- och kulturlandskap som är attrak- tivt för friluftslivet ökar genom bevarande, utveckling och nyskapande. •Nåbarheten till och inom tätortsnära natur- och kulturlandskap ökar genom vägar, stigar, vandringsleder, cykelvägar, ridvägar och kollektivtrafik samt genom information om dessa möjligheter. •Andelen av det tätortsnära natur- och kulturlandskapets kvaliteter och upp- levelsevärden som är bevarade och utvecklas genom strategisk planering, förvaltning, dialog och skötsel ökar kontinuerligt. Ett rikt friluftsliv i skolan (ansvarig myndighet: Som preciseringar kan anges följande när det gäller barn och elever inom för- skola, skola och fritidshem: •De ska ges goda möjligheter till friluftsliv och utomhusvistelse. •De ska få kunskaper om förutsättningar för en god miljö och hållbar ut- veckling. •Hänsyn ska tas till individens förutsättningar och behov att få tillgång till ett rikt friluftsliv. 3.3 uppföljningar av målen Sedan besluten att införa övergripande mål för friluftslivspolitiken och de tio mätbara målen har gjort två uppföljningar, 2015 respektive 2019. Båda uppföljningarna har avgränsats på så sätt att myndigheten inte tagit ställning till vid vilken nivå målen anses vara uppfyllda och därmed inte heller grad av måluppfyllelse som nåtts och inte heller i vilken utsträckning de kan förväntas vara uppnådda till ett visst år. har det yttersta ansvaret för samordningen och rapporte- ringen av uppföljningen av friluftslivsmålen. var uppföljningarna ett resultat av ett nära samarbete mellan flera. Till exempel har gjort bedömningen av målen Tillgänglig natur för alla och Attraktiv tätortsnära na- tur. Det är respektive målansvarig myndighet som ansvarar för bedömningen av målets utvecklingsriktning, Övriga myndigheter med ansvar för friluftslivs- målen har haft möjlighet att lämna synpunkter. I den senaste uppföljningen av målen för friluftslivspolitiken 2019 gjordes en utvecklingsriktning för varje friluftsmål utifrån de befintliga underlagen. Utvecklingsriktningen bedöms som antingen positiv, neutral, negativ eller oklar.55 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN 2021/22:RFR9 Tabell 2 Utvecklingsriktningen för friluftslivsmålen 2015 respektive 2019 Mål 1 Tillgänglig natur för alla Mål 2 Starkt engagemang och samverkan Mål 4 Tillgång till natur för friluftsliv Mål 5 Attraktiv tätortsnära natur Hållbar regional tillväxt och landsbygds- Skyddade områden som resurs för frilufts- Ett rikt friluftsliv i skolan Friluftsliv för god folkhälsa Mål 10 God kunskap om friluftsliv Vissa skillnader i målens utveckling kan observeras jämfört med uppfölj- ningen 2015. För de mål som står i fokus i den här uppföljningen gjordes be- dömningen att målet för Allemansrätten var densamma, dvs. neutral, medan utvecklingen var neutral för målen Tillgång till natur för friluftsliv och Attrak- tiv tätortsnära natur samt oklar för målet Ett rikt friluftsliv i skolan.56 konstaterade i den senaste uppföljningen att det trots många viktiga insatser är långt ifrån en positiv bedömning av ut- vecklingsriktningen för friluftsmålen i sin helhet. Det beror delvis på en brist på kunskapsunderlag för att kunna göra bedömning, och i vissa fall brist på tillräckliga insatser för att hantera det som motverkar måluppfyllelsen. I rapporten lyfter fram ett antal insatser som bedöms vara särskilt viktiga för att fortsätta arbetet med att utveckla friluftslivspolitiken i enlighet med målen. Förslagen är utan inbördes prioriteringsordning: •Fortsatt satsning på den lokala naturvårdssatsningen (). •Länsstyrelsernas samordningsuppdrag att samordna och leda det regionala arbetet med friluftslivspolitiken bör fortsätta. •Fortsatt stöd till friluftsorganisationerna. •Ökat skydd, skötsel och förvaltning av värdefull natur. •Ta fram vägledning för skogens sociala värden, inklusive indikatorer för bedömning av när friluftslivets behov av tillgång till attraktiva natur- och kulturlandskap kan anses vara säkerställt. •Ökad satsning på naturnära jobb. •Översyn av socialavgiftslagen för att utreda om friluftsorganisationerna bör omfattas av undantaget på samma sätt som idrottsföreningar. •Forskningsnod när det gäller kompetenscenter, koordinator eller för- medlare av specifik kunskap om friluftsliv. •Utveckla kunskap och statistik om den tätortsnära naturen. 56Naturvårdsverket (2015c) Friluftsliv för alla: Uppföljning av de tio målen för friluftslivs- politiken, rapport 6700. 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN Regionala program för skydd av tätortsnära natur kring landets medelstora och stora städer. Effektiv hushållning med mark och vatten i samhällsplaneringen. är positivt för friluftsintresset I rapport57 utvärderas den lokala naturvårdssatsningen () som för utvärderingen hade pågått . Majo- riteten av kommunerna har fått bidrag. Därmed utgör den största na- satsningen för ett ökat lokalt initiativtagande i arbetet med lokal naturvård och friluftsliv i linje med såväl regeringens intention som interna- åtaganden. Syftet att involvera fler lokala aktörer har nåtts genom att mer än hälften av kommunerna gjort detta i stor utsträckning eller helt och hållet i beviljade LONA-projekt. En övergripande slutsats är att upp- levs som en satsning med ett starkt underifrånperspektiv, där kommunernas initiativkraft i samspel med lokalsamhället driver projektens utformning. LONA:s bästa egenskap för lokal delaktighet är troligen enligt rapporten att kommunerna själva kan ta ansvar för utvecklingen av tätortsnära naturvård och friluftsliv. Utvärderingen visar att haft en positiv inverkan på in- tresset för naturvård och friluftsliv hos kommunala politiker och i ännu större utsträckning hos allmänheten. Utvärderingen visar också att det finns ett stort upplevt behov av att skydda mer tätortsnära naturområden. Den första uppföljningen av målen för friluftslivspolitiken gjordes 2015.58 Uppföljningen pekade på vissa brister när det gällde möjligheten att följa upp målen. Uppföljningen visade att det saknades rätt och/eller tillräcklig kunskap och data för att kunna följa upp vissa preciseringar. Vidare var ett fåtal preci- seringar för otydliga eller breda för att de skulle gå att följa upp utifrån en rimlig arbetsinsats. Mer specifikt framgick det att 10 av de 39 målvisa preci- seringarna helt eller delvis varit svåra att följa upp på grund av avsaknad av statistik och kunskap enligt de målansvariga myndigheterna. Därutöver visade det sig också att det fanns en del gränsdragningsproblem mellan de enskilda friluftslivsmålen och att flera frågor har central betydelse för flera mål. Slutligen menade att det också fanns en del överlapp med friluftslivsfrågor inom miljökvalitetsmålen. Nedan redogörs kortfattat för vilka svårigheter som identifierades när det gäller att följa upp de fyra målen som står i fokus i den här uppföljningen. 57Naturvårdsverket (2017) erfarenheter med – lokala naturvårdssatsningen: Intresse, deltagande och lärande inom naturvård och friluftsliv. Rapporten togs fram av Eck- erberg K., Bjärstig T., Miljand M. och Mancheva I. vid på uppdrag av Na- turvårdsverket. 58Naturvårdsverket (2015a). 3 MÅLEN FÖR DEN SVENSKA FRILUFTSLIVSPOLITIKEN lyfte fram behovet av ett klarläggande av vilka kriterier som krävs av en anläggning för att denna ska anses upphäva allemansrätten, t.ex. införandet av nyttjandeavgift i anslutning till en anläggning, t.ex. för skidspår men också för vandringsleder och terrängcykelbanor. En betalanläggning in- nebär en inskränkning av allemansrätten och rättsläget är oklart. Enligt gick det relativt enkelt att mäta allmänhetens grundläggande kunskap om allemansrätten med hjälp av enkäter. menade verket att allemansrätten är en flexibel sedvanerätt och att det därför inte alltid finns ett givet svar på vad som är rätt eller fel, dvs. det beror på den aktuella situationen på platsen. Sådan kunskap är svårare att mäta eftersom det inte är enkelt att formulera en fråga eller att bedöma svaret i en teoretisk situ- ation som i en enkätundersökning. När det gäller precisering 1 som gäller regler och tillsyn så konstaterades att det är svårt att leda överträdelser av allemansrättens gränser till fällande domar. Utredningar av den här typen av brottslighet läggs ofta ned beroende på höga utredningskostnader, och straffvärdet för den här typen av brottslighet är lågt. Dessa problem har inneburit att tillsynen inte har blivit bättre . konstaterade att när det gällde precisering 2 om kunskap om allemansrätten fanns det inga specifika mätningar av markägares, fören- ingars eller företags kunskaper om allemansrätten. menade att undersökningarna av allmänhetens grundläggande kunskaper om allemansrätten var gjorda av ett tvärsnitt av den svenska befolkningen och att ovan nämnda grupper därmed fanns med i dessa undersökningar. Ett pro- blem är att det inte finns någon tillförlitlig statistik kring överträdelser av den lagstiftning som omger allemansrätten. Mål 4 Tillgång till natur för friluftsliv I uppföljningen av målet lyftes det bl.a. fram att kommuner, länsstyrelser och aktörer inom de areella näringarna behöver en kombination av ett bra stöd i form av kompetensutveckling och stödjande dokument. lyfte också fram behovet av en tydligare vägledning av hur friluftsliv kan be- lysas i planering och att man följer upp hur man har tagit hänsyn till friluftsli- vets intressen samt att goda exempel sprids inom såväl det offentliga som inom näringarna. Ett problem som lyftes fram är att konkurrensen om den tätortsnära marken är stor. Det skapar problem när det gäller precisering 1 och att antalet områden för friluftsliv med värdebeskrivningar ökar.