urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — En principiell utgångspunkt bör fort- farande vara – i likhet med vad som uttryckts genom förarbetsuttalanden vid tidigare JO-reformer – att kanslichefsbefattningen ska utgöra en resurs under chefsJO som chefsJO i egenskap av administrativ chef och ytterst ansvarig för den administrativa verksamheten hos JO kan förfoga över. Det bör därför vara en uppgift för chefsJO att närmare bestämma kansli- chefens roll och uppdrag på det sätt som chefsJO finner mest lämpligt. Följaktligen varken kan eller bör innebörden av kanslichefens roll och uppdrag samt ansvarsområden detaljregleras genom lagregler i JO-instruktionen. En sådan ordning vore inte ändamålsenlig eller praktiskt genomförbar. I stället bör kanslichefens roll och uppdrag, i likhet med vad som gäller, anges och definieras av chefsJO genom bestämmelser i arbetsordning, besluts- och delegationsordning liksom andra interna styrdokument. Därigenom uppnås en flexibilitet i regelverket som möjliggör exempelvis interna anpassningar vid verksamhetsförändringar eller organisatoriska förändringar. Dessutom främjar en mer övergripande lagreglering i JO-instruktionen också JO-ämbetets institutionella oberoende. Även om utgångspunkten alltså bör vara att kanslichefens roll och uppdrag ska bestämmas av chefsJO genom interna styrdokument finns det skäl att i JO- instruktionen ange ett par grundläggande författningsbestämmelser i detta hänseende. Lagreglerna i instruktionen bör dock vara av övergripande karaktär och ge chefsJO omfattande möjligheter att utforma ett ändamålsenligt internt regelverk för kanslichefens roll och uppdrag. Därmed bör det i JO-instruktionen även fortsättningsvis slås fast att en kanslichef ska vara anställd vid ombudsmannaexpeditionen (se avsnitt 8.2.5.7). Kanslichefen bör som högsta tjänsteman under chefsJO vara chef för övriga anställda vid ombudsmannaexpeditionen och överordnad såväl byrå- chefer som andra anställda i administrativa frågor. Relationen mellan kanslichefen och byråcheferna på tillsynsavdelningarna bör övervägas och regleras av chefsJO inom ramen för JO:s interna regelverk. Som framgått består kanslichefens uppgifter numera uteslutande av arbets- ledning och administration. Arbetsuppgifterna är omfattande och varierande och spänner över många olika delområden, t.ex. frågor om personal, ekonomi, avtal, upphandling, it, kommunikation, registratur, fastighet och lokaler. Kanslichefen har inte utrymme att ägna sig åt andra arbetsuppgifter än administration. Han eller hon involveras därför inte längre i arbetsuppgifter som förekommer inom ramen för den faktiska tillsynsverksamheten på tillsynsavdelningarna, företrädesvis beredning av ärenden och genomförande av inspektioner. Mot denna bakgrund framstår den nuvarande regleringen i 13 § andra stycket JO-instruktionen, som föreskriver en allmän skyldighet för kanslichefen att biträda ombudsmännen, som otidsenlig och missvisande. Någon sådan skyldighet bör därför inte föreskrivas i författning. Det får i stället vara en uppgift för chefsJO att genom bestämmelser i arbetsordningen, besluts- och delegationsordningen eller i andra interna styrdokument ange på vilket sätt kanslichefen ska biträda ombudsmännen och involveras i arbetet på tillsynsavdelningarna, exempelvis genom ansvar för planering, samordning och tillhandahållande av resurser för tillsynsverksamhetens bedrivande. Med beaktande av kanslichefens omfattande administrativa arbetsuppgifter är det uppenbart att det finns ett påtagligt behov för kanslichefen att kunna vidaredelegera rätten att utföra vissa arbetsuppgifter och att fatta vissa beslut till andra medarbetare vid ombudsmannaexpeditionen. bör det därför uttryckligen framgå att kanslichefen, om det medges i chefsJO:s bemyndigande av kanslichefen, genom ett särskilt beslut får bemyndiga en tjänsteman vid ombudsmannaexpeditionen att fatta beslut i kanslichefens Genom att ange att det krävs ett medgivande av chefsJO i bemyndigandet säkerställs att möjligheten till vidaredelegation utnyttjas i enlighet med chefsJO:s föresatser. 8.4 De ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring Enligt 15 § tredje stycket i den nuvarande JO-instruktionen beslutar chefsJO om ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring som ombudsman. I bestäm- melsen anges att ställföreträdande ombudsman får tas i anspråk för tjänst- om någon ombudsman på grund av en längre tids sjukdom blir förhindrad att utöva sin tjänst eller det av annat särskilt skäl finns behov av en ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring. I utredningsdirektiven anges att det förekommer att de ställföreträdande ombudsmännen i viss utsträckning tjänstgör dels under de ordinarie ombuds- männens semestrar, dels som en tjänst som ordinarie ombudsman är obesatt när den ordinarie ombudsmannen har avslutat sitt uppdrag och den nya ombudsmannen ännu inte har tillträtt. Enligt direktiven ska utredningen kartlägga och analysera i vilken utsträck- ning det finns behov av förtydliganden eller förändringar av regelverket för de ställföreträdande ombudsmännen och deras tjänstgöring. I förekommande fall ska utredningen även lämna förslag till författningsändringar. I detta avsnitt behandlas endast de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring. Frågor om val och entledigande av ställföreträdande ombudsmän behandlas i avsnitt 5.2. Inledningsvis presenteras i avsnitt 8.4.1 bakgrund och gällande ordning. I avsnitt 8.4.2 redogörs för dels beslutsordningen i fråga om de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring, dels omfattningen av deras tjänstgöring. Kommitténs överväganden redovisas i avsnitt 8.4.3. 8.4.1 Bakgrund och gällande ordning Den nuvarande ordningen med ställföreträdande ombudsmän – ursprungligen benämnda efterträdare för justitieombudsmannen och med en delvis annan roll än dagens ställföreträdande ombudsmän – har gamla anor. Det angavs redan i 68 § riksdagsordning att det vid valet av justitieombudsman skulle väljas även en efterträdare, som kunde träda i ombudsmannens ställe ifall denne avled innan hade valt en ny ombudsman eller om ombuds- mannen på grund av svår sjukdom eller annat laga förfall var förhindrad att utöva sitt ämbete.1027 Vid ombudsmannareform infördes en ordning som innebar att ställföreträdande ombudsmän fick rätt att i begränsad utsträckning tjänstgöra som justitieombudsmannen och militieombudsmannen, alltså inte enbart träda i tjänst när en ordinarie ombudsman hade förhinder att utöva sitt ämbete. Sålunda föreskrevs följande i 21 § instruktion för riks- dagens justitieombudsman (SFS 1941:140): justitieombudsmannen åtnjuter semester, liksom ock då justitieombudsmannen eljest är av laga förfall hindrad att utöva sitt ämbete, skall detta förestås av hans ställföreträdare. För att bliva i tillfälle bereda ärende av särskilt vidlyftig eller invecklad beskaffenhet, vilket kräver justitieombudsmannens odelade arbetskraft under viss sammanhängande tid, må justitieombudsmannen uppdraga åt sin ställföreträdare att förrätta övriga åt ämbetet ankommande göromål, dock högst under sammanlagt en månad ; och åligge det justitie- ombudsmannen att i sin berättelse till fullständigt uppgiva, för vilka ärenden och under vilka tidsperioder han begagnat sig av sådan tjänstledighet. Regleringen i andra stycket ändrades vid senare reformer. Ändringarna inne- bar att de ställföreträdande ombudsmännen kunde anlitas i större utsträckning än vad som varit fallet. Även den tid under vilken de ställföreträdande ombudsmännen fick tjänstgöra med ordinarie ombudsman, den s.k. dubbleringstiden, förlängdes successivt. Sålunda vidgades vid reform möjligheten för en ombudsman att ge i uppdrag åt sin ställföreträdare att med honom själv förvalta en del av ämbetet. Enligt 24 § andra stycket instruktion (SFS 1957:165) fick en ombudsman befogenhet att ”där arbetets behöriga gång det kräver ävensom då särskilda skäl därtill eljest föreligga” ge i uppdrag åt sin ställföreträdare att ”i den utsträckning som för ändamålet erfordras förrätta å ämbetet ankommande göromål, dock högst under sammanlagt ”. I motiven till stadgandet påpekades att förslaget självfallet inte innebar att de tre månaderna alltid skulle utnyttjas.1028 Hur länge dubbleringstiden pågick skulle i stället bero på justitieombuds- mannens arbetsbörda och vissa angivna särskilda omständigheter, såsom att justitieombudsmannen skulle ges möjlighet att genomföra fler inspektioner. Dubbleringstiden bestämdes alltså 1957 men utsträcktes och 1963 JO begärt en sådan ändring för att kunna komma till rätta med ökade ärende- balanser.1029 Dessa tider utnyttjades i princip fullt ut av JO.1030 1027 riksdagsordning fanns en reglering i 63 § om en efterträdare som skulle träda i ombudsmannens ställe om denne avled ”innan nästföljande riksdag”. 1028 Se SOU 1955:50 s. 141. 1029 Se bl.a. redog. 1959:JO s. 465 f. 1030 Se SOU 1965:64 s. 185 och bet. KU1LU 1967:1 s. 11. Möjligheten till dubblering betraktades av som en nödlösning som förutsattes bli avvecklad i samband med en omorganisation av de dåvarande ombudsmannaämbetena JO och MO.1031 Så kom också att ske. Vid reform, som bl.a. innebar att JO:s och MO:s arbetsuppgifter skulle utföras av tre justitieombudsmän i ett gemensamt ämbete (se avsnitt 3.2.1), upphävdes den tidsbestämda dubbleringsmöjligheten. I fortsättningen skulle de ställföreträdande ombudsmännen få tas i anspråk endast när särskilda för- hållanden påkallade detta.1032 Följaktligen ändrades genom instruktion för ombuds- män (SFS 1967:928) möjligheten att anlita ställföreträdande ombudsmän. I 5 § första stycket i den instruktionen föreskrevs att det för ombudsmännen skulle finnas två ställföreträdare. Enligt bestämmelsens andra stycke skulle emeller- tid ställföreträdare tjänstgöra i ombudsmannens ställe när ombudsmannen hade semester eller var hindrad att utöva sin tjänst. En ombudsman fick också vid behov ge i uppdrag åt en ställföreträdare att ”utföra vissa göromål som ankom[mer] på ombudsmannen” (5 § tredje stycket). De ställföreträdande ombudsmännen valdes av riks- dagen på motsvarande sätt som justitieombudsmännen, men det fanns inte något krav på att en ställföreträdande ombudsman tidigare skulle ha tjänstgjort som justitieombudsman (jfr 13 kap. 2 § andra stycket RO). Uppdraget som ställföreträdande ombudsman var ett förtroendeuppdrag som kunde anförtro åt exempelvis en domare som hade en ordinarie domartjänst som han utövade när han inte tjänstgjorde som ställföreträdande ombuds- man.1033 Vid JO-reform avskaffades ordningen med ställföreträdande ombudsmän, men den återinfördes (se avsnitt 3.2.2 och 3.4). Bakgrunden till dessa reformer var i korthet följande. Som framgått fanns det JO-utredning tre ordinarie justitieombudsmän och två ställföreträdande ombudsmän. De ställföreträdande ombudsmännen tjänstgjorde i varierande omfattning. I sitt betänkande beskrev JO-utredning omfattningen av deras tjänstgöring enligt följande:1034 Sedan 1941 öppnade möjlighet för JO:s och MO:s ställföre- trädare att tjänstgöra vid sidan om ombudsmannen har ställföreträdarna utgjort ett slags buffert vid ökande arbetsbelastning. Deras tjänster har tagits i anspråk i växlande omfattning. Före omorganisationen 1968 hade situationen utvecklats så, att JO:s ställföreträdare tjänstgjorde praktiskt taget permanent som ombudsman. I har i olika sammanhang uttalats betänkligheter mot en sådan dubblering av ämbetena, och sammansatta utskott talade om dubbleringsanordningen som en nöd- lösning, vilken borde avvecklas. Så har emellertid ej skett utan som tidigare nämnts har dubbleringstiden varit , fyra och en halv månader och . 1031 Se bet. KU1LU 1967:1 s. 11. 1032 Se bet. KU1LU 1967:1 s. 24. 1033 Se SOU 1975:23 s. 170. 1034 Se SOU 1975:23 s. 181. Enligt utredningens mening visade erfarenheterna att en ökande arbets- belastning på kunde inbjuda till att de ställföreträdande ombuds- männen utnyttjades till den yttersta gränsen, alltså tills de togs i anspråk året runt. Vissa ombudsmän hade också förordat att antalet ställföreträdande ombudsmän skulle ökas från två till tre för att underlätta semesterplaneringen. Utredningen konstaterade att man i så fall skulle få sex beslutande ombuds- män, mer eller mindre fullt tjänstgörande. Härvid hänvisade utredningen till vad man i de allmänna övervägandena hade uttalat om att det knappast var lämpligt att det i stort sett unika förfaringssättet att kammare väljer en tjänsteman till en förtroendepost skulle komma till användning i allt flera fall allteftersom arbetsuppgifterna fortsatte att öka. Utredningen ansåg därför att man ”inom ramen för en i princip oförändrad ombudsmannainsats” borde försöka avskaffa olägenheterna med ställföreträdarsystemet. Med tanke på att ombudsmännens arbetsinsatser motsvarade ungefär fyra heltidsarbetande ombudsmäns föreslog utredningen att skulle få en organisation med fyra heltidsarbetande ombudsmän, varav en chef, samt att ordningen med ställföreträdande ombudsmän skulle avskaffas.1035 Vid sin behandling fann att utredningens förslag att den nya organisationen skulle bestå av fyra ombudsmän som systemet med ställföreträdande ombudsmän avskaffades borde godtas.1036 beslutade i enlighet med utskottets förslag.1037 Följaktligen avskaffades systemet med ställföreträdande ombudsmän vid JO- reform. Som nämnts ovan återinfördes ordningen med ställföreträdande ombuds- män 1995.1038 Av redogörelsen i avsnitt 3.4 framgår att bakgrunden i korthet var att respektive justitieombudsmans arbetsbörda var sådan att det inte fanns utrymme att bemästra situationer som uppstod om störningar av allvarligare art uppkom i en ombudsmans löpande verksamhet, exempelvis vid en längre tids sjukdom eller om en ombudsman behövde arbeta koncentrerat på något eller några större och mer komplicerade ärenden. Organisationen bedömdes vara mycket sårbar på grund av att varje tillsyns- ärende skulle avgöras av någon av ombudsmännen. Mot bakgrund av detta återinfördes, på begäran av JO och efter initiativ av , den ordning som fortfarande gäller och som alltså gör det möjligt för att utse en eller flera ställföreträdande ombudsmän vid . Regler om val och entledigande av ställföreträdande ombudsmän finns i 2–4 §§ RO (se avsnitt 5.2). Ett valbarhetskriterium är att vederbörande tidigare tjänstgjort som justitieombudsman. Riksdagsordningen innehåller inte några närmare bestämmelser om de ställföreträdande ombudsmännens tjänst- . En bestämmelse om detta finns i stället i JO-instruktionen. Enligt 15 § tredje stycket JO-instruktionen beslutar chefsJO om ställföreträdande ombuds- 1035 Se SOU 1975:23 s. 181 f. 1036 Se bet. KU 1975/76:22 s. 63. 1037 Se rskr. 1975/76:27. 1038 Se bet. 1994/95:KU33, rskr. 1994/95:277. mans tjänstgöring som ombudsman. I bestämmelsen anges att ställföre- trädande ombudsman får tas i anspråk för tjänstgöring om någon ombudsman på grund av en längre tids sjukdom blir förhindrad att utöva sin tjänst eller det av annat särskilt skäl finns behov av en ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring. Bestämmelsen har haft samma lydelse sedan den infördes. I förarbetena till bestämmelsen uttalade bl.a. följande:1039 Som framhölls inledningsvis är utskottet alltjämt av den uppfattningen att är ett organ av extraordinär natur och att det är av största vikt att JO:s beslut har tyngd och genomslagskraft. Ett sådant synsätt är enligt utskottets mening förenligt med ett system med ställföreträdande ombuds- män endast om detta nyttjas med restriktivitet. Utskottet anser därför att ett ianspråktagande av en ställföreträdande ombudsman för tjänstgöring bara kan komma i fråga i vissa fall. En sådan situation kan vara för handen om en ombudsman blir sjuk och därför inte kan utöva sin tjänst. Ett annat exempel kan vara att en ombudsman behöver arbeta koncentrerat med ett eller flera ärenden som på grund av sin storlek eller komplexitet eller av annan orsak är osedvanligt krävande. Under vilka omständigheter de ställföreträdande ombudsmännen kan anlitas för tjänstgöring definieras således genom bestämmelsen i 15 § JO-instruk- tionen och genom nu redovisade förarbetsuttalanden. 8.4.2 Beslut och omfattning Beslut om de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring Enligt 15 § tredje stycket JO-instruktionen beslutar chefsJO om en ställföre- trädande ombudsmans tjänstgöring som ombudsman. Bestämmelsen tillkom när ordningen med ställföreträdande ombudsmän återinfördes . Som framgått – se redogörelsen i avsnitt 3.4 och 8.4.1 – hade JO i en hemställan till begärt att utskottet skulle ta ett initiativ till de författningsändringar som var nödvändiga för att ställföreträdande ombuds- män skulle kunna väljas av ”och tjänstgöra efter beslut i varje särskilt fall av chefsJO”.1040 I en bilaga till hemställan bifogade JO ett utkast till författningsförslag. I fråga om 15 § föreslog JO att bestämmelsen skulle få följande lydelse: ”beslutar om ställföreträdande justitieombudsmans tjänstgöring som ombudsman.” I sitt betänkande anförde att det enligt utskottets mening bör ankomma på chefsJO att besluta om en ställföreträdande ombuds- mans tjänstgöring.1041 Utskottet anförde inte någon närmare motivering till sitt ställningstagande. Av regleringen följer att chefsJO har möjlighet att på eget initiativ fatta beslut om en ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring. Övriga justitie- ombudsmän är hänvisade till att anmäla eventuella behov av en ställföre- 1039 Se bet. 1994/95:KU33. 1040 Se bet. 1994/95:KU33 s. 11. 1041 Se bet. 1994/95:KU33 s. 6. trädande ombudsmans tjänstgöring till chefsJO, som ska fatta det formella beslutet om tjänstgöring. Det har i utredningen inte framkommit annat än att chefsJO som regel fattar beslut i enlighet med justitieombudsmännens begäran. Omfattningen av de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring Omfattningen av de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring har inte varit någon central fråga vid de verksamhetsförändringar som har ägt rum och i de utredningar och översyner av som har genomförts sedan den nuvarande ordningen infördes , men frågan har berörts i olika samman- hang. Exempelvis noterade JO-utredning att det på grund av sjukdomar och oväntade avgångar hade uppstått långa vakanser , vilket hade lett till att ställföreträdande ombuds- män i vissa fall tjänstgjort i osedvanligt stor omfattning . Utredningen slog fast att de ställföreträdande ombudsmännen tjänstgjorde ”ganska ofta” 2000–2006 men att det huvudsakligen handlat om tjänstgöring under semestertid. Enligt utredningen visade genomgången att de ställföreträdande ombudsmännen hade en viktig funktion att fylla ut organisationen under vakanser och ledigheter för ombudsmännen samt att de möjligen också använts vid arbetstoppar. Vidare uttalade utredningen att om inte alldeles skulle förlora sin personliga karaktär kunde inte fler ombudsmän tillsättas eller de ställföreträdande ombudsmännen utnyttjas ”så mycket mera”. (Se framst. 2009/10:RS5 s. 26 och 31.) I JO:s årliga ämbetsberättelse redovisas bl.a. omfattningen av de ställföre- trädande ombudsmännens tjänstgöring. Av ämbetsberättelserna framgår att de ställföreträdande ombudsmännen också har tjänstgjort i varierande omfattning, företrädesvis under de ordinarie ombudsmännens semestrar eller andra ledigheter och vid vakanser när en ordinarie ombudsman har avslutat sitt uppdrag och den nya ombudsmannen ännu inte har tillträtt. Det framstår även som att de ställ- företrädande ombudsmännen i någon mån också har anlitats vid arbetstoppar. De ställföreträdande ombudsmännens sammanlagda tjänstgöringstid under verksamhetsåren 2010/11–2019/20 har sammanställts i tabellen nedan med ut- gångspunkt i redovisade uppgifter i ämbetsberättelsen för respektive verksam- hetsår. De ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring under verksamhetsåren 2010/11–2019/20 Antalet dagar utgör den sammanlagda tjänstgöringstiden för samtliga ställföreträdande ombudsmän under respektive verksamhetsår Källa: Redog. 2011/12:JO1, redog. 2012/13:JO1, redog. 2013/14:JO1, redog. 2014/15:JO1, redog. 2015/16:JO1, redog. 2016/17:JO1, redog. 2017/18:JO1, redog. 2018/19:JO1, redog. 2019/20:JO1 och redog. 2020/21:JO1. Som framgår av uppgifterna i tabellen har alltså omfattningen av de ställ- företrädande ombudsmännens tjänstgöring varierat förhållandevis kraftigt under de angivna tio verksamhetsåren. När det gäller /18 anges det i ämbetsberättelsen att en tillsynsavdelning var utan ordinarie ombudsman under mer än och att verksamheten på avdelningen upprätthölls med hjälp av de två ställföreträdande ombuds- männen.1042 I ämbetsberättelsen för /20 anges att med hänsyn till föreskrifter och allmänna råd om allas ansvar för att förhindra smitta av covid-19 m.m. har de ställföreträdande ombudsmännen erbjudits tjänstgöring i ”mycket begränsad omfattning” under corona- pandemin.1043 Såvitt framkommit har omfattningen av de ställföreträdande ombuds- männens tjänstgöring varierat och varit avhängig av dels de behov som förekommit i samband med vakanser, dels den utsträckning i vilken de i 1042 Se redog. 2018/19:JO1 s. 12. 1043 Se redog. 2020/21:JO1 s. 12. övrigt har anlitats vid exempelvis semestrar och ledigheter eller vid tillfällig arbetsanhopning. Kommitténs förslag: En ställföreträdande ombudsman ska få tas i anspråk för tjänstgöring dels om någon ordinarie ombudsman är förhindrad att utöva sin tjänst på grund av sjukdom eller semester, dels då en ombudsman har avslutat sitt uppdrag och en ny ombudsman ännu inte har tillträtt och dels om det av något annat särskilt skäl finns behov av en ställföreträdande ombudsman. Kommitténs bedömning: Det bör även fortsättningsvis vara en uppgift för chefsJO att besluta om en ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring. Som nämnts inledningsvis i detta avsnitt ska kommittén enligt direktiven kartlägga och analysera i vilken utsträckning det finns behov av förtydliganden eller förändringar av regelverket för de ställföreträdande ombudsmännen och deras tjänstgöring. I förekommande fall ska kommittén även lämna förslag till författningsändringar. Ställföreträdande ombudsmän har tjänstgjort parallellt med justitie- ombudsmän (se avsnitt 8.4.1). När nuvarande ordning med ställföreträdande ombudsmän infördes var inte avsikten att åstadkomma en motsvarighet till vad som varit en förhållandevis omfattande möjlighet till dubblering av ombudsmännens tjänstgöring. I stället betonade i förarbetena behovet av restriktivitet och uttalade att ställföreträdande ombuds- män skulle få tas i anspråk endast i vissa fall. Det är i ljuset av detta som bestämmelsen i nuvarande 15 § tredje stycket JO-instruktionen tillkom, i vilken det föreskrivs att en ställföreträdande ombudsman får tas i anspråk för tjänstgöring om en justitieombudsman på grund av en längre tids sjukdom blir förhindrad att utöva sin tjänst eller om det av annat särskilt skäl finns behov av en ställföreträdande ombudsmans tjänstgöring. I motiven anges att med ”annat särskilt skäl” avses exempelvis att en ombudsman behöver arbeta koncentrerat med ett eller flera ärenden som på grund av sin storlek eller komplexitet eller av annan orsak är osedvanligt krävande.1044 Av såväl bestämmelsens nuvarande ordalydelse som uttalandena i förarbetena följer alltså att de ställföreträdande ombudsmännen får anlitas i begränsad omfattning, såsom vid förhinder för en justitieombudsman att utöva sin tjänst på grund av antingen en längre tids sjukdom eller en osedvanligt betungande arbetsbelastning . Kartläggningen av omfattningen av de ställföreträdande ombudsmännens tjänstgöring visar att de har tjänstgjort i varierande 1044 Se bet. 1994/95:KU33. omfattning vid sjukdom, vakanser när en justitieombudsman har avslutat sitt uppdrag och den nya ombudsmannen ännu inte har tillträtt, semestrar eller andra ledigheter och arbetsanhopning (se avsnitt 8.4.2). förarbetsuttalandena finns det anledning att ifrågasätta om nuvarande ordalydelse i 15 § tredje stycket JO-instruktionen ger utrymme för den praxis som har kommit att tillämpas hos JO. Det kan inte uteslutas att de ställföreträdande ombudsmännen i vissa fall har anlitats i större utsträckning