urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Statskontoret, som hänvisade till definitionen av tillsynsbegreppet enligt till- synsskrivelsen, anförde att tillsyn bör vara en verksamhet som utförs av ett organ som har en självständig ställning i förhållande till den verksamhet som tillsynen riktas mot, som är ägnad att granska regleringens efterlevnad och som inbegriper rätten att göra ett ingripande samt rätten att kräva åtgärder som korrigerar felaktigheter. I likhet med regeringen noterade rapport att fler än 90 statliga myndigheter – inklusive de 21 länsstyrelserna – utövade någon form av tillsyn.567 Vissa av dessa myndigheter hade uteslutande eller till huvuduppgift att utöva tillsyn, t.ex. och Finans- inspektionen. Andra myndigheter hade en omfattande tillsynsverksamhet, men även många andra uppgifter. Det gällde t.ex. och läns- styrelserna. Enligt Statskontoret fanns flest tillsynsorgan och tillsynsobjekt inom miljöområdet, där bl.a. , Kemikalieinspektionen, läns- styrelserna och kommunala nämnder utövar tillsyn. Statskontoret har sedermera reviderat dessa siffror. rapport anges att antalet statliga myndigheter som bedriver tillsyn enligt Statskontorets definition, dvs. granskar regelefterlevnad, har minskat och torde uppgå till drygt 70 myndigheter. Enligt Statskontoret hänger minskningen sannolikt samman med att det totala antalet statliga myndigheter har minskat kraftigt under de senaste decennierna.568 I skrivelse 2013/14:155 Regeringens förvaltningspolitik anförde regeringen bl.a. följande om syftet med den offentliga tillsynen:569 2009/10:175 s. 25 f. 566Se Statskontoret (2012) s. 23 f. 567Se Statskontoret (2012) s. 29 f. 568Se Statskontoret (2020) s. 36. 2013/14:155 s. 26. Ett grundläggande syfte med offentlig tillsyn är att stärka efterlevnaden av lagar, förordningar och föreskrifter. Tillsynen ska säkerställa att demo- kratiskt fattade beslut får genomslag i praktiken. Den bidrar därigenom både till att reglerna efterlevs och till att bibehålla förtroendet för det demokratiska systemet och för den offentliga förvaltningen. Tillsynen fyller dock inte enbart en kontrollerande funktion, utan den är också ett uttryck för statens roll att underlätta för enskilda och näringsliv. Genom en effektiv och rättssäker tillsyn säkerställs att regler följs så att enskilda inte själva behöver kontrollera att t.ex. företag följer reglerna. Tillsynen bidrar därigenom till ett mer välfungerande samhälls- och näringsliv genom att det blir lättare för enskilda att göra affärer. Statlig tillsyn spelar en central roll när staten anförtror förvaltnings- uppgifter åt kommuner och landsting eller enskilda. Statens uppgift är att säkerställa att uppgifterna utförs på det sätt som avsett, oavsett vem som utför dem. Detta gäller t.ex. inom skolväsendet där både kommuner och enskilda utförare som tillhandahåller utbildningar står under statlig tillsyn. Även på vårdområdet utövar staten tillsyn över både privata och kommunala utförare. En viktig aspekt av organiseringen av statsförvaltningen är regeringens strävan att undvika rollkonflikter inom myndigheter genom att bl.a. skapa nya tillsynsmyndigheter som är fristående från den verksamhet som till- synen omfattar. Syftet är att bättre tillgodose medborgarnas krav på effektivitet, rättssäkerhet och legitimitet i tillsynen. Reformer har också genomförts på flera områden för att tydliggöra tillsynsansvaret. Exempel på en nybildad tillsynsmyndighet är Inspektionen för vård och omsorg. Regeringen har bildat myndigheten i syfte att få till stånd en samordnad tillsyn inom och hälso- och sjukvården. Ett ytterligare exempel är på skolområdet, där ansvarar för norm- givning, utvecklingsarbete och stöd till huvudmän, medan Statens skol- inspektion ansvarar för godkännande av enskilda huvudmän för fristående skolor och för tillsyn. ställde sig bakom regeringens skrivelse.570 Tillsyn utgör en kontroll i efterhand av hur en verksamhet fungerar. Tillsyn kan också ha en preventiv funktion eftersom de iakttagelser och erfarenheter som tillsynen ger upphov till kan ligga till grund för planering, förbättring och effektivisering både av den granskade verksamheten och av andra verksam- heter som ska hantera liknande frågeställningar. Fram till omkring 2010 tog diskussionerna om den offentliga tillsynen i stor utsträckning sikte på frågor om organisatorisk renodling av tillsynsansvaret. I den studie som presenteras av Statskontoret rapport konstateras att fokusen tidigare avsåg de problem som kunde uppstå om en tillsynsmyndighet ”blandade tillsynsuppgifterna med uppgifter som rådgivning och stöd, tillståndsgivning och normering”. Statskontoret anför i rapporten att det har skett en förändring, och att diskussionerna numera i stället ofta handlar om hur tillsynen på ett bättre sätt ska kunna bidra till att utveckla och förbättra den tillsynade verksamheten. Enligt Statskontorets analys har efterfrågan på en tillsyn som mer bidrar till lärande och verksamhetsutveckling synliggjorts i 2013/14:FiU37 och rskr. 2013/14:300. den offentliga debatten och inom forskningen, men också i de verksamheter som är föremål för tillsynen.571 Den offentliga tillsynens organisering Det finns olika sätt att organisera kontrollen av offentligt finansierad verk- samhet. rapport anför Statskontoret att den offentliga tillsynens organisering i är en konsekvens av en ordning med självständiga myndigheter och kommuner med ett grundlagsfäst självstyre.572 Myndig- heternas relativa självständighet har gjort det självklart att tillsynen i huvudsak bör vara en mer traditionell myndighetsuppgift, inte primärt en huvuduppgift för domstolar eller domstolslika organ som exempelvis ombudsmanna- institutioner. Statskontoret konstaterar också att även kommunerna har ansetts lämpade att utföra tillsynsuppgifter men att kommunernas tillsynsansvar inom olika verksamhetsområden har varit ifrågasatt och centraliseringar av tillsynsansvaret har förekommit. Statskontoret noterar vidare att en stark trend under har varit en renodling av myndigheter utifrån funktioner. När det gäller tillsynen anges detta ha lett till att ett antal renodlade tillsynsmyndigheter har bildats. rapport konstaterar vidare att en utveckling som har pågått under en relativt är att det har tillkommit fler renodlade tillsynsmyndigheter, varav ett flertal tillkom första decennium.573 Statskontoret anger att det nu finns 19 renodlade tillsyns- myndigheter.574 Vidare noterar Statskontoret att för de myndigheter som inte är renodlade tillsynsmyndigheter varierar tillsynsuppgiftens betydelse i för- hållande till myndighetens samlade uppdrag. Tillsyn anges således kunna utgöra en marginell uppgift eller en betydande del av myndighetens verk- samhet. Det anförs även att de statliga tillsynsmyndigheterna också skiljer sig genom att vissa enbart har en central organisation medan andra har en egen regional eller lokal organisation. Som exempel nämns att , Finans- inspektionen och enbart har en central organisation, medan Inspektionen för vård och omsorg (), Skolinspektionen och också har en regional organisation. På lokal nivå finns kommunerna, där en nämnd utgör tillsynsorgan. Den kommunala tillsynen är kopplad till en samordnande central statlig myndighet och ofta också till . I sammanhanget redogör Statskontoret även för viss privaträttslig tillsyn.575 571Se Statskontoret (2020) s. 70 f. 572Se Statskontoret (2020) s. 21 f. 573Se Statskontoret (2020) s. 37. 574Arbetsmiljöverket, Datainspektionen, , , , , Försvarsinspektören, för arbetslöshetsförsäkringen, Inspektionen för socialförsäkringen, , Inspektionen för vård och omsorg, Kemikalieinspektionen, , , Skolinspektionen, Spelinspektionen, Swedac, Transportstyrelsen och . 575Se Statskontoret (2020) s. 38. Ytterligare en aspekt på organiseringen av den offentliga tillsynen har samband med en utveckling som har ägt rum inom den offentliga En av de större förvaltningspolitiska reformerna har inneburit att regeringen och beslutat att ombilda lokala och regionala fristående myndigheter och den centrala myndigheten inom samma verksamhetsområde till sammanhållna s.k. enmyndigheter.576 Som en följd av sammanslagningarna har vissa tillsyns- funktioner försvunnit eller organiserats om på olika sätt. motiverats med att rättssäkerhet och enhetlighet behöver stärkas, men omorganisationer har också genomförts för att effektivisera verksamheten. har även varit fallet när tillsynsverksamhet har omorganiserats.577 Extern och intern tillsyn När det gäller frågan om hur tillsyn över den offentliga förvaltningen bör utövas har i huvudsak två granskningsdoktriner ställts mot varandra inom Den ena har haft förvaltningens självständighet och egenkontroll som utgångspunkt, medan den andra har sett extern granskning utförd av ett fristående tillsynsorgan som norm för den offentliga förvaltningen.578 Den offentliga tillsynen kan alltså vara såväl extern som intern. tillsyn avses tillsyn som utövas av ett annat organ än det vars verksamhet ska Intern tillsyn utförs genom kontroll av den egna verksamheten. Det har i olika sammanhang övervägts i vilken utsträckning tillsynen över en verksamhet ska organiseras som extern respektive intern.579 har frågan om organiseringen av extern respektive intern tillsyn varit föremål för särskilda överväganden när det gäller ett flertal Som exempel kan nämnas polisen och Kriminalvården. (Ju 2010:09) hade till uppgift att bl.a. utreda behovet av ett fristående organ som skulle granska såväl polisens verksamhet, inklusive den verksamhet som Säkerhetspolisen bedrev, som Kriminalvårdens Kommittén redovisade uppdraget avseende granskning av polisen i delbetänkandet Tillsyn över polisen (SOU 2013:42). slogs att en fristående tillsynsmyndighet skulle kontrollera att polisens verk- samhet uppfyller de krav som följer av lagar och andra bindande föreskrifter. I slutbetänkandet Tillsyn över polisen och Kriminalvården (SOU 2015:57) föreslog kommittén att en ny myndighet för tillsyn över polisen och Kriminal- vården skulle inrättas. Dessa förslag har inte lett till lagstiftning, men enligt uppgift bereds ärendet fortfarande inom Regeringskansliet.580 Frågan 576 Se Statskontoret (2010) s. 7. 577 Se Statskontoret (2012) s. 53. 578 Se SOU 2013:42 s. 69. 579 I exempelvis betänkandet Ett samlat ansvar för tillsyn över den personliga integriteten (SOU 2016:65), s. 54, görs vissa uttalanden om för- och nackdelar med extern respektive 580 Med hänvisning till den pågående beredningen i har tidigare avslagit motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om bl.a. en ny utredning om en tillsynsmyndighet för och Kriminalvården (se bet. 2020/21:JuU23 s. 36 om organiseringen av den externa respektive den interna tillsynen över , Säkerhetspolisen och Kriminalvården har dock fortsatt att övervägas i andra sammanhang och vissa reformåtgärder har genomförts. Detta framgår bl.a. av senare års budgetpropositioner. Regeringen anförde bl.a. följande om tillsynen över , Säkerhetspolisen och Kriminalvården i budgetpropositionen för 2017:581 Polisens och Kriminalvårdens långtgående befogenheter att ingripa i enskildas liv förutsätter en effektiv och kontinuerlig tillsyn av myndig- heternas verksamhet, såväl intern som extern. Delar av den statliga tillsynen behandlas av Tillitsdelegationen (dir. 2016:51) och i ett uppdrag till Statskontoret (Fi2015/00132/SFÖ). Regeringen kommer därutöver att i särskild ordning, i samband med en bred översyn, att analysera hur tillsynen inom rättsväsendet bäst kan bedrivas. Regeringen avsätter, i avvaktan på en samlad bedömning av tillsynens utformning, medel för att förstärka såväl den interna som den externa tillsynen. Vid , Säkerhetspolisen och Kriminalvården inrättas tillsynsorgan direkt under myndighetsledningen. Vidare ges Justitiekanslern () möjlighet att utöka sin extraordinära tillsyn, vilket kommer att kunna innebära att tillsynen över bl.a. polisen och Kriminal- vården ökar. Regeringen föreslår därför att JK tillförs medel för att myndigheten ska kunna öka sina personella resurser. I budgetpropositionen uppgav regeringen att Kriminalvården hade stärkt den interna styrningen och kontrollen, bl.a. genom att inrätta en tillsynssektion, vars uppdrag var att samlat granska verksamheten och ge myndighetsledningen underlag som visade på eventuella brister och utvecklingsområden.582 I budgetpropositionen angavs att Kriminalvårdens tillsynssektion hade granskat totalt 19 av myndighetens verksamhetsområden. Resultatet av tillsynen visade enligt regeringen att det fanns utvecklingsområden inom såväl säkerhetsarbete och rättsvård som hälso- och sjukvård samt inom vissa administrativa processer.583 I budgetpropositionen redovisades att Kriminalvårdens tillsyns- sektion hade granskat 21 av myndighetens verksamhetsställen. Det noterades att samtliga regioner och verksamhetsgrenar nu hade varit föremål för tillsyn sedan starten av myndighetens interna tillsynsverksamhet. Resultatet av tillsynen bekräftade enligt regeringen tidigare års identifierade utvecklingsområden.584 2020/21:395). Det har framställts motionsyrkanden om bl.a. tillsynen över polisen även under /22, se t.ex. motion 2021/22:454 yrkande 13, 2021/22:3781 yrkande 24, 2021/22:3974 yrkande 10 och 2021/22:4031 yrkande 33. Dessa motioner bereds i justitieutskottet och behandlas i utskottets betänkande 2021/22:JuU22 Polis- frågor. 2016/17:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.6.4 s. 49. 2017/18:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 33. 2018/19:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.5.6 s. 37. 2019/20:1 utg.omr. 4 avsnitt 2.4.6 s. 39. Ordinär respektive extraordinär tillsyn Den offentliga tillsynen brukar vidare delas in i ordinär respektive extraordinär tillsyn. Ordinär tillsyn utövas av ett organ som i regel har som sin huvudsakliga uppgift att utöva kontroll över en viss verksamhet.585 Extraordinär tillsyn utövas av JO och JK. Ordinär och extraordinär tillsyn kan avse samma tillsynsobjekt och samma frågeställning. En verksamhet kan alltså vara föremål för såväl ordinär som extraordinär tillsyn. En ordinär tillsynsmyndighet kan ha befogenheter att, med respekt för myndigheters självständighet enligt 12 kap. 2 § RF, bl.a. ingripa i handlägg- ningen av ärenden vid ett tillsynsobjekt och besluta om sanktioner. En extra- ordinär tillsynsmyndighet saknar sådana befogenheter. De ordinära tillsynsmyndigheterna kan, i varierande utsträckning, ingripa eller vidta sanktioner mot tillsynsobjekten. Inom vissa områden kan en ordinär tillsynsmyndighet beivra upptäckta felaktigheter enbart genom att uttala kritik eller göra anmärkningar mot den granskade verksamheten. I andra fall kan tillsynsmyndigheten ha möjlighet att vid konstaterade brister exempelvis kräva rättelse, återkalla tillstånd, förelägga vite, besluta om straffavgifter eller utfärda ett förbud mot fortsatt verksamhet. Det kan i vissa fall även ankomma på tillsynsmyndigheten att göra en anmälan till polis eller allmän åklagare. JO:s extraordinära tillsynsfunktion har framhållits bl.a. i tidigare reform- sammanhang. Vid JO-reform anfördes följande:586 Det är angeläget att vid varje bedömning av ombudsmännens värde och funktioner fasthålla vid att de är extraordinära institutioner. De kan inte ersätta de allmänna, grundläggande rättssäkerhetsgarantierna eller de ordinära rättsmedlen. Detta följer redan av att de saknar befogenhet att rätta felaktiga beslut. En aldrig så kraftig utbyggnad och effektivisering av ombudsmannaämbetena har endast en begränsad betydelse för förbättring av den enskildes rättsskydd. Detta bör i första hand stärkas genom åtgärder av annat slag. Förbättring av lagstiftningens och förvaltningsmyndig- heternas kvalitet är av grundläggande betydelse. En intensifiering av de ordinära tillsynsorganens verksamhet skulle också ha långt större verkan än en utbyggnad av den extraordinära tillsynsfunktion som JO- institutionen utgör. Övervakningen av myndigheternas ärendehandlägg- ning måste i huvudsak ankomma på överordnade myndigheter och inte på JO. Det är sålunda angeläget att genom fortsatt reformarbete på förvalt- ningsrättens och förvaltningsutbildningens områden ytterligare förbättra de allmänna rättssäkerhetsgarantierna och därmed undanröja grunden för klagomål. På motsvarande sätt underströk vid JO-reform att ”är och bör förbli ett organ av extraordinär natur för medborgarnas rättssäkerhet och att institutionen sålunda inte är avsedd att 585Se SOU 2016:65 s. 54. KU1LU 1967:1 s. 8. ersätta den tillsyn och rättstillämpning som ankommer på andra organ i samhället”.587 Även JO-utrednings betänkande framhölls vikten av att JO är ett extraordinärt organ.588 Av betänkandet framgår även att det vidtogs lagstiftningsåtgärder för att öka rättssäkerheten och stärka enskildas rättsställning i förhållande till det allmännas organ. Det anges bl.a. att grunden för detta skydd finns i regeringsformen, och att lagstiftaren därutöver genom en serie lagstiftningsåtgärder försökt tillgodose intresset av rättssäkerhet på skilda områden.589 Här kan särskilt nämnas den förvaltningsrättsreform som genomfördes och vars främsta syfte var att stärka enskildas rättssäkerhet i förhållande till myndigheterna.590 års förvaltningsrättsreform hade ett stort antal myndigheter till uppgift att pröva besvär över förvaltningsmyndigheternas beslut. En del var själva förvaltningsmyndigheter och andra var fristående organ med besvärsprövningen som sin enda och huvudsakliga uppgift.591 Genom lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar och förvalt- ningsprocesslagen (1971:291) infördes en enhetlig processordning för förvalt- ningsdomstolarna som förvaltningsrättskipningen i Regeringsrätten (numera ) och kammarrätten omorganiserades. Sedermera inrättades tre typer av länsdomstolar som var organisatoriskt knutna till länsstyrelserna, och kammarrättsorganisationen byggdes ut i etapper.592 Vidare infördes genom förvaltningslagen (1971:290) ett antal grundläggande bestämmelser om handläggningen av ärenden hos det stora flertalet förvaltningsmyndigheter och om handläggningen i domstolarna av ärenden i deras förvaltande verksamhet. Förvaltningsrättsreformen följdes 1978 av en länsdomstolsreform, som innebar att en fristående allmän förvaltningsdomstol inrättades i varje län. De tre typerna av länsdomstolar slogs samman till en domstol i varje län, benämnd länsrätt. frigjordes länsrätterna från länsstyrelserna och blev helt självständiga organisatoriskt. Förutom den huvudsakliga uppgiften att pröva överklaganden av beslut som fattats av förvaltningsmyndigheter fick länsrätterna även uppgiften att besluta som första instans i en rad förvaltningsfrågor.593 gav regeringen i uppdrag att se över förvalt- ningslagen. I uppdraget ingick bl.a. att överväga reformer som kunde såväl öka rättssäkerheten i snäv mening som förbättra kontakterna mellan med- borgarna och myndigheterna, förbättra myndigheternas service gentemot allmänheten, förkorta handläggningstiderna och förenkla förfarandet.594 Regeringen ställde sig i huvudsak bakom KU 1975/76:22 s. 49. 588Se SOU 1985:26 s. 141. 589Se SOU 1985:26 s. 139 f. 1971:30, bet. KU 1971:36, rskr. 591Se SOU 2014:76 s. 65. 592Se SOU 2014:76 s. 67. 593Se SOU 2014:76 s. 72. 2016/17:180 s. 21. förslag till ny förvaltningslag (SOU 1983:73) och antog förslaget.595 En av grundsatserna förvaltningslagsreform var således att den nya förvaltningslagen (1986:223), liksom dess föregångare, skulle värna den genom stegvisa reformer och 1998 genomfördes en ändring av principiell karaktär förvaltningslag, i och med att en forumbestämmelse – 22 a § – om domstolsprövning av förvaltningsbeslut infördes. fästes en ny instansordningsprincip för överklagande av förvaltningsbeslut.596 En motsvarande reglering finns numera i 40 § förvaltningslagen (2017:900). Sammanfattningsvis har alltså rättsutvecklingen sedan förvaltningsrätts- reformen lett till att förvaltningens beslut som huvudregel kan överprövas i Vid sin behandling av JO-utrednings betänkande konstaterade bl.a. att ”har det rått så gott som total enighet om att skall förbli en extraordinär institution som skall verka utanför den vanliga samhällsapparaten som ett kontrollorgan”.597 För att ett tillsynsorgan ska ha mandat att utöva tillsyn krävs att det finns ett uppdrag som eller regeringen har definierat i en föreskrift. uppgifter kan vidare anges i t.ex. ett regleringsbrev eller ett särskilt riktat Ett tillsynsorgan kan dessutom ha möjlighet att på eget initiativ initiera olika tillsynsaktiviteter utifrån de lagar och förordningar som reglerar När det gäller val av metod för en tillsynsprocess är det vanligt att tillsyns- organet självt ansvarar för hur tillsynen ska genomföras. är det t.ex. tillsynsmyndigheten som avgör hur ofta tillsyn ska utövas och om den ska begränsas till att avse endast vissa delar av ett verksamhetsområde. Dock förekommer det även att tillsynsprocessen regleras i någon form av före- 6.4.2 Vissa uttalanden av justitieombudsmännen respektive Som framgår av redogörelsen i avsnitt 6.4.1 innebär organiseringen av den offentliga tillsynen att myndigheternas verksamheter i varierande utsträckning står under ordinär tillsyn av externa tillsynsorgan. Under har förutsättningarna för den offentliga tillsynen, särskilt organiseringen av den ordinära tillsynsverksamheten inom vissa verksamhetsområden, återkommande uppmärksammats av såväl JO som 595 Se prop. 1985/86:80, bet. KU 1985/86:21, rskr. 1985/86:202. 596 Se prop. 1997/98:101, bet. 1997/98:JuU17, rskr. 1997/98:226. 597 Se bet. KU 1986/87:2 s. 10. 598 Se SOU 2013:42 s. 71. JO har, bl.a. i de årliga ämbetsberättelser som lämnas till , påtalat att mängden klagomålsärenden som lämnas in till JO ökar kraftigt och att detta bl.a. medför att utrymmet minskar för den mer strukturerade genomgång av myndigheters verksamhet som inspektioner möjliggör. JO har i detta samman- hang särskilt pekat på att frånvaron av ordinära tillsynsorgan på bl.a. kriminalvårdens och socialförsäkringens områden leder till att JO, trots sin ställning som extraordinärt tillsynsorgan, i alltför stor utsträckning ägnar sin tillsyn åt sådana ärenden som skulle behandlas bättre i ett annat sammanhang. Vidare har tidigare chefsJO anfört bl.a. att och regeringens mål- och resultatstyrning av myndigheterna måste kompletteras med en välfungerande kontroll av hur myndigheterna tillämpar gällande rättsregler i det särskilda fallet. Han har också därför, i olika sammanhang, särskilt framhållit vikten av en välfungerande ordinär rättslig tillsyn över myndigheternas verksamhet som på ett effektivt sätt – i samverkan med den extraordinära tillsynen – kan bidra till att den enskildes rättssäkerhet bereds adekvat skydd i en rättsstat.599 har, såväl vid sin behandling av JO:s ämbets- berättelse som i andra sammanhang, gjort ett flertal uttalanden om organiseringen av ordinär tillsyn inom olika områden.600 Exempelvis konstaterade vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelse för /10 bl.a. att JO hade uppmärksammat frånvaron av ordinarie tillsynsorgan inom t.ex. kriminal- vårds- och socialförsäkringsområdena som ett problem och att JO i ämbets- berättelsen hade anfört att det var närmast häpnadsväckande att det fortfarande saknades reguljära tillsynsorgan på flera områden. Utskottet instämde i detta och underströk dessutom att det var mycket olyckligt att frånvaron av reguljära tillsynsorgan innebar att JO, som är avsett att vara ett extraordinärt tillsyns- organ, inte kan fullfölja denna uppgift på det sätt som är meningen.601 Vid beredningen av budgetpropositionen anförde utskottet att det fortfarande ansåg att frågan om en lösning av vissa tillsynsfrågor inom såväl kriminalvården som migrations- och socialförsäkringsområdena var betydel- sefull. Utskottet önskade dock inte föregripa pågående och kommande utredningar.602 Vid behandlingen av JO:s ämbetsberättelser för verksamhetsåren 2013/14 och 2014/15 noterade att flera av de uppmärksammade frågorna som rörde behovet av en utökad ordinarie tillsyn var föremål för överväganden.