rfr · H90WRFR15 · 2022-06-13 00:00:00 — UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN har fått in bakterier i systemet vet dock att från att inte ha funderat alls pratar snart alla om hur vatten produceras. Där tror jag att svenska hushåll är . Man har ett stort penningpolitiskt intresse, givet hög belåning och mycket annat. Även företagen funderar rätt frekvent över de här frågeställningarna just . Det som kommer att leda till min fråga först till handlar helt enkelt om att det vi gör just nu med högre ränta ju är att balansera det som har skett i övrigt, så att säga. Jag vill bara säga att var det flera av utskottets ledamöter som konstaterade att det fanns stora risker på uppsidan vad det gällde inflationstryck och annat. Där kan man göra olika bedömningar. Efteråt är det alltid lättare att veta vem som hade rätt, och det finns skäl åt båda hållen. Till stor del förklaras ju vår inflation av energipriserna, det vill säga höga elpriser, vilket man skulle kunna säga är ett resultat av politiska beslut som vi har tagit och som har gjort att vi har tryckt upp marginalpriserna framför allt i . Detsamma gäller drivmedelspriserna som är otroligt höga, och detta sammantaget förklarar en del av den inhemska inflationen. Det är ju inget osynligt väsen som bara uppstår någonstans. Min fundering är: Vi har dyrare diesel än EU-snittet till exempel, till följd av reduktionsplikt. Vi har avskaffat kärnkraft. pratar vi ju om de här instrumenten, vilket är temat för dagen, men hur mycket av detta skulle gå att balansera tillbaka med andra politiska beslut, eftersom det är politiska beslut bakom en del av de här fördyringarna? Sedan har jag en kort fråga till riksbankschef också. Den handlar helt enkelt om risken för stagflation. Ser en större risk för det, och vad tänker man sig från sida kopplat till detta? , : Om man läser i vår senaste penningpolitiska rapport ser man att en risk för stagflation inte är någonting som vi ser framför oss , utan det är ändå en rätt hygglig ekonomisk utveckling . Men vi ska också vara noga med att säga att tillväxten kommer att bli lägre jämfört med den tillväxt som vi har haft, vilket inte är så konstigt när vi kommer ur pandemin med extremt höga tillväxttal . Så det är vår bästa bedömning . Vad som händer i övrigt när det gäller krig och annat kan man inte veta, men det är inte så att vi ser några stora bekymmer framför oss på den kanten. Det tycker jag också stöds av den utveckling som vi ser på arbetsmarknaden , för efterfrågan på arbetskraft är god och det finns gott om lediga jobb. Att arbetslösheten ändå parkerar sig någonstans kring är inte någonting som råder över, utan det är snarare arbetsmarknadens struktur. Så har vi den återkommande frågan om vad man ska göra – köpa, inte köpa eller bara prata. Min syn är mycket enkel när det gäller penningpolitik som allt annat här i livet: Om man väljer att bara prata och någon synar korten och upptäcker att det bara var luft, då tappar man i förtroende. Det innebär att det UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN finns tillfällen när behöver använda sin balansräkning med kraft. Fungerar det väl kanske det räcker med att göra det med väldigt långa intervall, så för det mesta räcker det med att bara prata. Då ställer förväntningarna in sig efter det, så att säga. Men om man aldrig är villig att lägga plånboken på bor- det, då får man det förr eller senare inte dit man vill, och det är farligt för Den andra delen i det här, alltså när det gäller vad man ska göra, är att man helt enkelt får acceptera att den svenska finanssektorn ändras över tiden och att den ser ut som den gör. Om man tycker att det är viktigt att kreditförsörj- ningen på ett eller annat sätt fungerar i företagssektorn, ja, då är inte first best att köpa mer statsobligationer, utan då är faktiskt first best att hantera det på Givet att världen ser ut som den gör är det heller inte trivialt i dagsläget att bankerna, om vi lånar ut pengar till dem, sedan skickar dessa pengar vidare till företagssektorn. Detta sammantaget har gjort det angeläget att köpa företagsobligationer på det sätt som vi har gjort. Det har varit extremt framgångsrikt i den meningen att vårt innehav av företagsobligationer är ungefär 1 ½–eller någonting sådant, och det har bidragit till att hålla igång hela det här systemet. Sedan finns det ytterligare en väldigt praktisk aspekt på saker och ting: Vi misslyckades när det gäller att göra de här köpen den dag vi borde ha gjort Det bär vi ett ansvar för, för vi kunde inte. Det betyder att det inte räcker att teoretisera om penningpolitik; man måste också ha förmåga. Förmåga innebär att man måste kunna agera på många marknader samti- digt, och det är det vi har gjort. Fungerar det här väl behöver vi göra det väldigt Vi måste observera, förstå och leva med att den svenska fi- nanssektorn förändras och förändras över tiden. Då behöver vi förstå på vilket sätt vi kan agera i de sammanhangen. Det betyder inte, som tar upp, att vi ser framför oss en värld där ska befria allt och alla från det som sker så fort det rör sig minsta lilla på marknaderna. Men tyvärr är det så att som våra ekonomier fun- gerar inträffar det då och då händelser som är så stora att ingen annan än det allmänna orkar och förmår bära den risk som uppkommer. hör till det allmänna. I ett bra scenario bär man den risken, och när saker och ting normaliseras kryper man ur det som vi har gjort. Om världen sedan är snäll framgent kan det ta många, innan vi behöver vidta liknande åtgärder igen. måste ändå vidmakthålla vår förmåga, för om vi inte kan när det behövs blir det etter värre, och det har alla ont av på lång sikt. , : Jag uppfattade fråga om ris- kerna för moral hazard om man köper värdepapper som ett återkommande penningpolitiskt verktyg och problemen med det. Alltså, är det kris så är det precis som riksbankschefen säger angeläget att vara snabb och kraftfull. När det sedan gäller något mer vardaglig penningpo- litik menar jag att vi absolut inte ska köpa värdepapper mer än nödvändigt. UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Man måste också vara väldigt noga med vad man köper. I ett land som som har en statsobligationsmarknad som är relativt liten men en marknad för säkerställda obligationer, alltså de svenska bankernas viktigaste finansieringskälla, som är väldigt stor måste , om vi vill påverka de finansiella förhållandena, finnas och köpa där de uppstår. Där måste vi vara inne från tid till annan, hävdar jag, även på marknaden för säkerställda obligationer. Vi ska dock inte vara där mer än nödvändigt. Jag vill gärna göra reklam för några diagram i mitt tal som jag publicerade , för där ser man nämligen att det vi har köpt huvudsakligen är papper med rätt kort löptid. När direktionen väl har beslutat att vi inte längre vill återinvestera kommer mesta delen av de här portföljerna därför att falla av . Vi ska liksom ur det här så fort vi tror att det är penningpolitiskt motiverat. , : Låt mig först ge en liten synpunkt kring det här med kvantitativa lättnader, om det är krisåtgärder eller inte. Jag tror att det är väldigt viktigt att inse att hur kvantitativa lättnader påverkar ekonomin väldigt mycket beror på vilken situation vi är i. Är man i en sådan situation som vi var när kreditmarknaden riskerar att stoppa upp är det jätteviktigt att har möjligheten att helt enkelt ta över den verksamheten ett tag. Så är dock inte alls mekanismen av kvantitativa lättnader i mer normala fall. Då fungerar det på annat sätt. Då är det mer ett allmänt sätt att trycka ned räntor, stimulera ekonomin, öka efterfrågan och så vidare, och det finns andra komplikationer med den typen av politik. Det är viktigt att hålla isär argumentationen, och man borde ha kunnat göra det tydligare. Den akuta krisåtgärden handlade inte om stimulans. Därefter, när man tror att marknaderna fungerar bra, då kan det här leda till stimulanser. Jag är lite ifrågasättande om det verkligen behövdes. Så resonerar jag. När det gäller fråga om priser, prischocker och andra politikområden är det en helt korrekt observation att det har skett kraftiga prisuppgångar på ett antal olika områden, bland annat energi, ett antal råvaror och så vidare. Det här beror i grunden på en minskad tillgång av de här sakerna, en förväntan om mindre tillgång på gas i och annat. I det läget går priset upp. Det är en helt normal och korrekt mekanism som gör att man hanterar det minskade utbudet. Priserna ska alltså gå upp på sådant som det tillfälligt är ont om. Sedan kan man ha en strukturpolitik som gör att det blir mindre prisvariationer och så vidare, men det är en annan sak. I den akuta situationen måste priserna gå upp, och det ska penningpolitiken inte försöka hantera. Jag skulle säga att en sådan prisuppgång egentligen inte är vad vi brukar mena med inflation. Den räknas in i inflationen, men inflation är någonting annat, nämligen att man tappar det långsiktiga förtroendet för penningvärdet, att kompensationstänkande växer sig in i ekonomin och att alla priser börjar UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Det är inflation, och penningpolitiken kan ha en betydande och viktig effekt i att förhindra att så sker. Det gäller dock att den övriga delen av den ekonomiska politiken inte un- derstöder ett kompensationstänkande, för om man gör det finns det stor risk att vi kommer i det som jag kallar för riktig inflation, det vill säga att den här tendensen till allmänna prisökningar biter sig fast i samhället. inte vare sig med penningpolitik eller finanspolitik försöka korrigera för de här i grunden sunda prisökningarna. En helt annan sak är att man kanske vill ha en energipolitik som gör att energiförsörjningen blir mer stabil och så vidare. Det ska man för- Men kompensationspolitik tror jag är i grunden fel och farlig och en väg till stagflation. (SD): Ordförande! Tack för presentationerna! Vi har ju en ny penningpolitisk realitet i . När jag var ny i finansutskottet pratade vi alla om en låg inflation och de risker som det medför, och är läget precis tvärtom. pratar vi om en alldeles för hög inflation. Jag tror att den absolut största risken för trovärdigheten för inflationsmålet just nu är att vi får en prislönespiral. Det är ett scenario som jag tror att de flesta centralbanker kommer att behöva hantera . siffror från om att de tyska metallarbetarna nu kräver i löneökningar, och är naturligtvis ett märke för övriga Jag var inte med , men på papperet ser det åtminstone iden- tiskt ut med dagens situation. Vi har en konjunktur som möjligtvis toppat, en pris–lönespiral och en energikris. Jag ställde frågan om stagflation till direktionen , och ställde Jag riktar därför min fråga till : Anser du att risken för stagflation har ökat i jämförelse med ? några fler direktionsmedlemmar som vill elaborera kring det så får man gärna göra det också. (C): Det är många som undrar. Jag vill tacka både riksbanksche- fen, vice riksbankschefen och även kommentatorerna. Jag blir alltid glad när och hans kloka insikter även för vår tid nämns i denna kam- Ni har tangerat det jag har frågor om, men jag är ändå nyfiken. grammen visar just det faktum att den underliggande inflationen, rensad i det här fallet för energi och livsmedel, är lägre i och i viss mån i euroom- rådet än i och . Det här berör ju även 2021, och den här uppgången i underliggande inflation såg vi redan då i de här länderna. Min första fråga är om det finns information i det som har hänt i och – bortsett från diskussionen om pris–lönespiraler och lönebild- ningen – som så att säga är ledande för . Eller finns det i botten en grundläggande skillnad mellan åtminstone och de här länderna med UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN en högre underliggande inflation? Och om man nu tror att det gör det, vad ska man i så fall förklara det med? Är det lönebildningen, eller vad kan det tänkas vara? Det är ju väldigt viktigt. Om det ser ut likadant i och behöver ju bara vänta på att hamna i den stagflationssituation som har nämnts. Det andra gäller det som var inne på, vad den neutrala Wicksellianska räntan egentligen är. Finns det något annat i botten utöver de här utbudschockerna på energi med stigande priser, vilket dessutom var tydligt , som det här berör? Anledningen till att den där kurvan har gått ned enligt olika diagram i den neutrala räntan, den som inte har med er penningpolitik att göra, har ibland kopplats till demografi och sådana saker. Ni var inte riktigt inne på det , men kan det också vara så att vi helt enkelt har gått ur den på grund av att det finns ett internationellt pristryck nedåt som har att göra med globalisering och värdekedjor som uppenbarligen, med både protektionism och störningar överallt kopplat till pandemin och även på andra plan, inte längre funkar på samma sätt och att den här underliggande neutrala räntan därmed kanske bara har flyttat sig cirkulärt uppåt igen? Jag ska inte gå in på frågan om QE och obligationsköp, men ändå: Om det nu stämmer, som bland annat var inne på, att ni inte kan påverka utvecklingen av tillgångspriserna med penningpolitiken, vad är i så fall förväntan? Jag vet att det här inte har med 21 att göra, men jag är ändå nyfiken på hur åtstramningen ska fungera. Är förväntan att tillgångspriserna, bostadspriserna och kommersiella fastigheter så att säga kommer att mjuklanda för att det här ska fungera? Eller är det förväntat att det finns en uppenbar risk för att de hård landar? Hur ser bilden ut i det scenario som ni bygger upp framåt? Ordföranden: ska jag försöka mig på någonting. fick en direkt fråga, så han ska få ordet. Men jag tänkte att ni som är vice riksbankschefer och inte har fått säga någonting ännu skulle kunna säga någonting om både de här frågorna och om det var någonting tidigare i seminariet. Jag uppfattade i och för sig att vaknade till liv när arbetsmarknaden nämndes. Ska vi därför börja med dig, , och den frågan? , : Om man funderar över skillnaden mellan å ena sidan och och resten av å andra sidan och börjar leta sig in kring lönebildningen tror jag att det finns ett möjligt svar till skillnaderna dem emellan. Arbetsmarknaden i och är nämligen mycket reguljära marknader där löner sätts kontinuerligt , medan vii och har avtalsförhandlingar mellan parter som sluter avtal . Det tror jag är en viktig faktor till varför vi ser de här skillnaderna. Visst kan vi säga att de tyska metallarbetarna nu kräver höga löner. Det är dock inte förhandlat , så vi vet inte vilket utfallet blir i . vet vi att vi har väldigt många avtal som fortfarande löper. UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN avtalsförhandlingarna kommer först . Om vi tänker oss att det skulle upp- stå tendenser till pris–lönespiraler i är det där- för inte avtalade löner som kommer att ändra sig, utan det handlar då om att vi får tillbaka löneglidning i . Men när det gäller spiraler och så vidare har vi ändå tid på oss till 2023 innan de stora avtalsförhandlingarna kommer att komma igång. Det är viktigt vad som händer i svensk ekonomi och i svensk ekonomisk politik fram till den tidpunkten. Jag hoppar till en annan kommentar till en tidigare diskuterad fråga, näm- När jag var en ung man för väldigt länge sedan och gick grundutbildningen i nationalekonomi fick jag läsa läroböcker om penningpo- Hur bedrevs penningpolitik i dessa läro- Inte via styrränta utan genom att köpa och sälja statspapper. När jag hamnade i direktion var det en god vän som skulle reta mig lite grann, så han gav mig en gammal bok som heter ningpolitikens medel av professor . enligt bok 1930? Jo, genom att köpa och sälja statspapper. man kallar för okonventionell penningpolitik var alltså väldigt konven- tionell penningpolitik , och det var väldigt konventionell pen- Man ser hur tiderna ändrar sig, men jag tycker att det är viktigt att ta med sig att det inte är någon nyhet att en centralbank köper och säljer statspapper. Det har funnits med i bilden jättelänge. Att vi har köpt andra tillgångsslag är liksom en annan fråga, men när det gäller just att bedriva penningpolitik så kan man ändra en styrränta, eller så kan man gå in och agera på olika finansi- Det är inget konstigt. , : Det är många bra frågor, och de hänger delvis sam- En fråga som har ställts handlar om risken för stagflation, alltså att vi hamnar i en situation med en mycket hög inflation och låg tillväxt fram- Det är ju en risk . När vi pratar om kommunikation tycker jag att det är viktigt att se på den penningpolitiska rapporten där vi har ett avsnitt där vi diskuterar riskerna. Är det någonting vi kan lära oss från de är det ju att oväntade saker händer som gör att vi behöver Vi hade en pandemi. Det var helt oväntat, och vi behövde har vi haft en rysk invasion av . Den var inte helt oväntad, men det hände mycket snabbt och det spädde på de tendenser till hög inflation som redan fanns. Ovanpå det får vi att invasionen av ökar inflations- trycket, som det gör att riskerna blir större för att tillväxten mattas Det är precis där vi befinner oss , och det är en svår balansgång. är det man ska ha med sig: Det är en svår balansgång. Då måste jag komma tillbaka till en sak tidigare, innan jag kommenterade det här, och det var det som sa om utbudsdrivna störningar och höga energipriser som vi UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN Skillnaden mot , och då kommer vi också in på fråga, är att det då bara var energipriser. Risken var att energipriserna skulle spilla över, för om energi är kostsamt blir det dyrare med transporter, det blir dyrare att värma upp sina hus och det blir dyrare för företagen att värma upp sina lokaler. Då börjar man se att kostnadstrycket ökar, och det är precis där vihar hamnat nu: Det har spridit sig från energipriser in i andra delar, och vi får ett mer allmänt inflationstryck, precis som sa. Därför är det så viktigt att vi nu agerar, och det är precis det vi har gjort. Vi både höjde styrräntan vid förra mötet, och drar ned på obligationsköpen. Men med det sagt, eftersom också frågade om det här med riskerna för inflation, måste jag ändå framhålla att vi var tre stycken som reserverade oss och ville dra ned på obligationsköpen tidigare. Sista grejen då: Balansgången som vi står inför är den höga inflationen och en risk för lägre tillväxt. Vi kan inte inte agera. Vi måste agera , både med höjd styrränta och lägre obligationsköp. Det jag tycker är viktigt att ta med sig är att vi gör båda delarna, och kombinationen av att både höja styrräntan och dra ned på obligationsköpen gör att vi ser den här effekten på marknaden. Marknadsräntor även på har ju stigit, och det är åtstramande. Det gör att vi framöver behöver vara vaksamma på hur snabbt minskningen av efterfrågan kommer, för det är viktigt att vi inte överreagerar. Vi måste agera, men vi ska inte överreagera. Det är balansgången. Just nu är det rätta att höja och sedan ta det lite lugnare längre fram när den här penningpolitiken har verkat. Effekterna ser vi, som säger, först . , : Tack för alla kommentarer och frågor! Det finns ju väldigt mycket att kommentera, och jag ska försöka att hålla mig ganska kort. Jag tycker att det här med moral hazard och våra tillgångsköp och risken att marknaden tror att man alltid ska bli räddad av är en viktig fråga som jag vill diskutera. Det kopplar också lite, och lite inte, kan man säga, till våra stora tillgångsköp . nämnde att vi var några som reserverade oss mot utformningen av tillgångsköpen vid beslutet . Det som jag tycker är viktigare är egentligen att och jag reserverade oss mot utökningen av tillgångsköpen –inte för att vi ville minska balansräkningen utan för att vi ville ha mindre köp , ungefär, tycker jag, i linje med de argument som och har fört fram. Men hade vi köpt mindre skulle inte det ha påverkat risken för sådant här moral hazard-beteende. En aspekt är att det är bra att marknaderna prissätter risk och så vidare i normala tider. Men det här moral hazard-beteen- det uppstår framför allt när eller staten bedriver krispolitik och räddar marknaderna i ett riktigt akut läge. Det kommer vi säkert att göra igen. Vad är lösningen på det här? Dels handlar det om att bygga resiliens med strikta regelverk för de kritiska marknaderna i normala tider så att man inte hamnar i de här riktigt problematiska situationerna, dels kommer vi inte alltid UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN att rädda marknaderna. Vi gör ju inte det för att vi bryr oss om marknaderna specifikt, utan vi träder in när vi bedömer att det är viktigt för svensk ekonomi totalt – för inflationsutveckling kanske men också för den bredare ekonomiska Pandemin var väldigt speciell. Det var en oväntad och väldigt extern chock som aktörerna på marknaden inte hade kunnat göra så mycket åt. De kunde ha varit bättre förberedda och lite mer robusta, men hade inte vi trätt in –skulle det ha gått dåligt för svenska hushåll, svenska små- företag och så vidare, för det här skulle ha spritt sig till en bredare kris. Det kan komma nya kriser där högt belånade företag inom vissa sektorer kanske inte tål en ränteuppgång som kommer. Det är inte någon självklarhet att vi kommer att träda in då och rädda de marknaderna. Det är viktigt att ha med sig, tycker jag. Aktörerna på marknaderna måste bygga en egen bättre Det var det ena. Det andra var en bred uppsättning frågor här: Är vi på väg Kommer det att bli en mjuklandning? Vår prognos är att vi kommer att lyckas dämpa svensk inflation utan att det blir stagflation eller att det blir en lågkonjunktur och att det blir något av en Som några har sagt är det här väldigt osäkert, så det beror lite Men skiljer sig på flera sätt från , och undrade, tror jag, om vi kunde ha sett mer av och om det kommer att hända här. Jag tycker att det är viktigt att ha med sig att det som har hänt i och delvis i inte är att de går in i en stagflation – inte ännu i varje fall – utan tvärtom att det går väldigt bra. De har en väldigt het arbetsmarknad, lönerna ökar snabbt och tidigt hade de också en stimulerande inte bara pen- ningpolitik utan också finanspolitik. Många låginkomsttagare fick under pan- demin en snabbt ökande disponibel inkomst. Efterfrågan på varor ökade Priserna på varor ökade väldigt snabbt för att vi hade de här utbuds- störningarna och så vidare. På så sätt skiljer sig från än så . är frågan, både i och , hur mycket man måste strama åt för att dämpa den här prisutvecklingen och i också dämpa löneökningarna. Kan man göra det utan att det blir en djup lågkonjunktur och så vidare? både vår och än så länge också Feds bedömning att det går men är väldigt Vi får se om vi lyckas, men jag tror att vi kommer att göra det. Per , : När man kommer sist så här är det svårt, för mycket har sagts och många frågor har ställts. Men jag väljer att fördjupa mig lite i den här frågan som tog upp om vad vi kan lära oss av det som har hänt i och . Det gör jag också för att jag själv har fun- derat ganska mycket på den frågan och att vi ju hamnade ganska snett. Läget i var att man såg väldigt lite tendenser till pris- stegringar utöver energi och råvaror. Det finns en tabell i utvärderingsrappor- ten på sidan 13 där ni kan se en sammanställning för helåret för olika priskom- ponenter, och där ser ni väldigt tydligt att det var energipriserna som steg. UPPTECKNINGAR FRÅN DEN ÖPPNA UTFRÅGNINGEN övrigt är det ganska små avvikelser i förhållande till de historiska snitten för de här olika delarna som ingår i konsumentpriserna. Det var alltså väldigt lite man kunde se där, och det var till och med så att föll den underliggande inflationen, då definierad som inflation rensad för energipriser bara, tillbaka till från . Det gick alltså till och med åt fel håll. Vi var väldigt förvånade på och satt och diskuterade hur det kunde vara så när vi hade sett kraftiga prisstegringar i som kom . Sedan kom det i ungefär , och till och med i euroområdet, där inflationen brukar vara stendöd, höll jag på att säga, började det gå upp. Men i hände ingenting i stort sett. Det där var verkligen en fråga som vi grubblade mycket på.