urf · H9A5URF2 · 2022-05-18 00:00:00 — Jämfört med motsvarande bestämmelse JO-instruktion har första stycket 2 ändrats redaktionellt genom att ordalydelsen i den punkten inte längre syftar tillbaka till regleringen i punkten 1 i samma stycke. Någon ändring i sak är inte avsedd. Vidare har första stycket 3 ändrats jämfört med motsvarande punkt JO-instruktion. Ändringarna utgör anpassningar till hur den tidigare bestämmelsen, som enligt ordalydelsen omfattade enbart fysiska personer, har tillämpats. Med ”andra” avses såväl fysiska personer som juridiska personer. Vidare framgår det nu tydligare att det är i den verksamhet som utgör myndighetsutövning som privata rättssubjekt står under JO:s tillsyn. Till skillnad från bestämmelsen i 2 § andra stycket JO-instruktion finns det inte längre någon särskild reglering i fråga om tillsyn över befatt- ningshavare vid försvarsmakten. Ändringarna i andra stycket är av redaktionell och språklig karaktär i jämförelse med 2 § femte stycket JO-instruktion. Någon ändring i sak är inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 6.2.4. 15 § Ombudsmännens tillsyn omfattar inte 2.riksdagsstyrelsen, , överklagande- nämnd eller riksdagsdirektören, 3.riksbanksfullmäktige samt ledamöter av direktion utom när dessa deltar i utövandet av beslutanderätt enligt lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering, 4.regeringen eller statsråd, 6.ledamöter av beslutande kommunala församlingar. I paragrafen, som motsvarar 2 § tredje stycket JO-instruktion, före- skrivs vilka organ och personer som inte omfattas av JO:s tillsyn. Bestäm- melsen har ändrats språkligt i jämförelse med 2 § tredje stycket JO- instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 16 § Ombudsmännen står inte under tillsyn av varandra. I paragrafen, som motsvarar 2 § fjärde stycket JO-instruktion, anges att ombudsmännen inte står under tillsyn av varandra. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med 2 § fjärde stycket JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 17 § Ombudsmännens tillsyn bedrivs genom prövning av klagomål från all- mänheten samt genom inspektioner och andra undersökningar, som ombuds- männen finner påkallade. Paragrafen motsvarar 5 § första stycket JO-instruktion och utgör den grundläggande regleringen för hur JO ska bedriva sitt tillsynsuppdrag. 18 § Ombudsmännen ska fullgöra de uppgifter som ett nationellt besöksorgan har enligt det fakultativa protokollet till konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förned- rande behandling eller bestraffning. Paragrafen, som motsvarar 5 a § JO-instruktion, utgör den författ- ningsreglerade grunden för ombudsmännens uppdrag att utgöra nationellt besöksorgan enligt det fakultativa protokollet till konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (Opcat). Jämfört med motsvarande bestämmelse JO-instruktion uttrycks det nu tydligare att ombuds- männen har i uppdrag att fullgöra de uppgifter som tillkommer ett nationellt besöksorgan. Uppdragets innebörd följer av Opcat. JO:s verksamhet enligt Opcat är att jämställa med JO:s traditionella tillsynsverksamhet, varför de befogenheter som uppdragets genomförande förutsätter är desamma som JO har i sin tillsynsverksamhet i övrigt. Övervägandena finns i avsnitt 6.5.5. 19 § Ombudsmännen får genom internationell samverkan och informations- insatser verka för spridning av ombudsmannainstitutet som modell och får även i övrigt medverka i internationella erfarenhetsutbyten. Bestämmelsen, som är ny i förhållande till JO-instruktion, utgör en författningsreglering av JO:s uppdrag att bedriva internationellt arbete. Den internationella verksamheten är ett sekundärt uppdrag till JO:s huvud- uppdrag att utöva tillsyn över den offentliga förvaltningen. JO:s internationella arbete kan bestå av olika insatser som syftar till att sprida information om ombudsmannainstitutet och JO:s verksamhet. Det kan också avse erfarenhets- utbyte till förmån såväl för olika aktörer i omvärlden som för JO och JO:s medarbetare. Verksamheten kan bestå i bl.a. anordnandet av arrangemang, mottagandet av delegationer och besök samt deltagande i olika forum och internationella organisationer, som exempelvis och andra ombudsmannaorgan. Ombudsmän och medarbetare hos JO företräder i dessa internationella sammanhang JO som ämbete och representerar således inte som stat. Frågan om vilka internationella insatser och aktiviteter JO bör medverka i får JO ta ställning till i varje enskilt fall. Övervägandena finns i avsnitt 6.7.5. 20 § En ombudsman får genom beslut i ett ärende uttala sig om huruvida en åtgärd av någon som står under ombudsmännens tillsyn strider mot en lag eller någon annan författning eller annars är felaktig eller olämplig. En ombudsman får även göra uttalanden för att främja en enhetlig och ändamålsenlig rätts- tillämpning. Paragrafen, som motsvarar 6 § första stycket JO-instruktion, utgör den rättsliga grunden för ombudsmännen att göra uttalanden som kan innefatta t.ex. kritik, erinran eller andra utlåtanden. I jämförelse med 6 § första stycket JO-instruktion anges i bestämmelsen att uttalandena kan avse åtgärder som någon som står under ombudsmännens tillsyn har vidtagit. Bestämmelsen omfattar alltså åtgärder av samtliga tillsynsobjekt och inte enbart åtgärder som har vidtagits av myndig- heter eller befattningshavare. Ändringen innebär en anpassning till hur 6 § första stycket JO-instruktion har tillämpats (jfr kommentaren till 14 § första stycket 3 ovan). Bestämmelsen har också ändrats språkligt, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 21 § En ombudsman får som särskild åklagare väcka åtal mot en befattnings- havare som genom att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har begått en annan brottslig gärning än tryckfrihetsbrott eller yttrandefrihetsbrott. Om en ombudsman inleder en förundersökning eller väcker åtal tillämpas vad som föreskrivs i lag om förundersökning och åtal samt om allmän åklagares befogenheter i övrigt i fråga om brott under allmänt åtal. Utöver vad som föreskrivs i lag får en ombudsman lägga ned en förunder- sökning eller underlåta att väcka åtal om han eller hon bedömer att det finns skäl för det. I mål som har väckts vid en tingsrätt bör talan fullföljas till Högsta dom- stolen endast om det finns synnerliga skäl. Paragrafen, som i stora delar motsvarar 6 § andra stycket JO- instruktion, reglerar bl.a. ombudsmännens förutsättningar att som särskild åklagare inleda förundersökningar och väcka åtal. Första och fjärde stycket motsvarar första och tredje meningen i 6 § andra stycket JO-instruktion. Ändringarna är av redaktionell och språklig karaktär och någon ändring i sak är inte avsedd. Av regleringen i andra och tredje stycket, som delvis motsvarar andra meningen i 6 § andra stycket JO-instruktion, följer att JO kan välja i vilken utsträckning en förundersökning ska inledas eller läggas ned och om åtal ska väckas eller underlåtas i ett ärende hos JO. Det innebär att de allmänna reglerna om åtalsplikt med tillhörande förundersökningsplikt inte gäller för JO som särskild åklagare. Om en ombudsman avstår från att inleda en förundersökning eller väcka åtal, har han eller hon kvar sin möjlighet att uttala sig om huruvida en befattningshavares åtgärd strider mot lag eller annan författning eller på något annat sätt är felaktig eller olämplig. Om det påstådda felet anses vara straffbart bör dock åtal väckas om befattningshavaren begär det. JO bör också normalt väcka åtal om en misstänkt bestrider skuld och begär att åtal väcks. Övervägandena finns i avsnitt 6.3.8. 22 § Om en befattningshavare genom att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten eller uppdraget har gjort sig skyldig till fel som kan beivras genom ett disciplinärt förfarande, får en ombudsman göra en anmälan till den som har befogenhet att besluta om disciplinpåföljd. Om det, när det gäller den som är legitimerad eller annars behörig att utöva ett yrke inom hälso- och sjukvården, tandvården, detaljhandeln med läkemedel eller inom djurens hälso- och sjukvård, finns skäl att besluta om återkallelse av legitimationen eller behörigheten, får en ombudsman göra en anmälan om detta till den som har befogenhet att besluta i frågan. Motsvarande anmälan får göras i fråga om begränsning av en sådan legitimerad yrkesutövares behörig- het, om yrkesutövaren har missbrukat sin behörighet på något annat sätt. Om det, när det gäller den som är legitimerad yrkesutövare inom hälso- och sjukvården, tandvården, detaljhandeln med läkemedel eller djurens hälso- och sjukvård, finns skäl att föreskriva prövotid, får en ombudsman göra en anmälan om detta till den som har befogenhet att besluta i frågan. Paragrafen, som motsvarar 6 § tredje stycket JO-instruktion, reglerar JO:s möjligheter att inleda olika disciplinära förfaranden genom att anmäla befattningshavare till den som har befogenhet att besluta om disciplinpåföljd, återkallelse eller prövotid i fråga om behörighet eller legitimation för att utöva ett yrke. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt och språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 23 § Om en ombudsman anser att det är påkallat att en befattningshavare avskedas eller avstängs från sin tjänst på grund av en brottslig gärning eller en grov eller upprepad tjänsteförseelse, får ombudsmannen göra en anmälan om det till den som har befogenhet att besluta om åtgärden. Paragrafen, som motsvarar 6 § fjärde stycket JO-instruktion, reglerar JO:s möjligheter att anmäla befattningshavare för avskedande eller avstängning från befattningshavarens tjänst på grund av en brottslig gärning eller en grov eller upprepad tjänsteförseelse. Bestämmelsen har ändrats språk- ligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 24 § När en ombudsman har gjort en anmälan i ett sådant ärende som avses i 22 eller 23 § ska ombudsmannen i ärendet få tillfälle att komplettera sin utredning, att yttra sig över annan utredning som har förts till ärendet och att närvara om det hålls ett muntligt förhör. Första stycket gäller inte ärenden om avstängning. I paragrafen, som motsvarar 6 § femte stycket JO-instruktion, regleras en ombudsmans rätt att bl.a. komplettera sin utredning i ett ärende som han eller hon väckt genom en anmälan enligt 22 eller 23 §. Bestämmelsen har ändrats redaktionellt och språkligt i jämförelse med motsvarande bestäm- melse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 25 § Om en myndighet har meddelat ett beslut mot en befattningshavare i ett ärende om tillämpningen av särskilda bestämmelser för tjänstemän i lag eller annan författning om disciplinansvar eller om avskedande eller avstängning från tjänsten på grund av brottslig gärning eller tjänsteförseelse, får en ombudsman föra talan vid domstol om ändring i beslutet. Detsamma gäller i fråga om en myndighets beslut i ett ärende om disciplinansvar mot den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen eller djurhälsopersonalen eller är krigs- man eller disciplinansvarig enligt lagen (1994:1811) om disciplinansvar inom totalförsvaret, m.m. och i fråga om en myndighets beslut i ett ärende om prövo- tid eller en sådan behörighetsfråga som avses i 22 §. Närmare bestämmelser om en sådan talan meddelas i lag eller annan författning. Om en befattningshavare, enligt vad som är föreskrivet har sökt ändring vid domstol i ett beslut som avses i första stycket, och om beslutet har tillkommit efter en anmälan av en ombudsman, företräder ombudsmannen det allmänna som befattningshavarens motpart i tvisten. Detsamma gäller om ombuds- mannen har sökt ändring i beslutet. Vad som är föreskrivet om arbetsgivare i lag eller annan författning ska också tillämpas på en ombudsman i fråga om tvister som avses i denna paragraf. Bestämmelserna i 4 kap. 7 § och 5 kap. 1 § första stycket lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister ska dock inte tillämpas i fråga om tvist i vilken en ombudsman för talan. Paragrafen, som motsvarar 7 § JO-instruktion, innehåller bestäm- melser om bl.a. en ombudsmans befogenheter att begära överprövning av beslut i ärenden om disciplinansvar eller om avskedande eller avstängning från tjänsten på grund av brottslig gärning eller tjänsteförseelse och om JO:s ställning som motpart i tvister där en befattningshavare begärt överprövning av ett sådant beslut. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 26 § Om det kan misstänkas att en befattningshavare som omfattas av bestäm- melserna om disciplinansvar i lagen (1994:260) om offentlig anställning har gjort sig skyldig till en tjänsteförseelse som bör leda till en disciplinpåföljd, och om det kan befaras att han eller hon inte skriftligen kan underrättas enligt 17 § samma lag om vad som anförs mot honom eller henne från förseelsen, får en ombudsman utfärda motsvarande underrättelse. Första stycket gäller även för den som omfattas av bestämmelser om disciplinansvar och om motsvarande underrättelse i någon annan författning. Paragrafen, som motsvarar 21 § tredje stycket JO-instruktion, reglerar en ombudsmans möjligheter att under vissa förutsättningar underrätta en befattningshavare som omfattas av bestämmelserna om disciplinansvar i lagen (1994:260) om offentlig anställning eller liknande författningar om vad som anförts mot honom eller henne i fråga om förseelser som kan ge anledning till en disciplinpåföljd. Bestämmelsen har ändrats språkligt och redaktionellt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Ingripande mot befattningshavare utan självständiga befogenheter 27 § En ombudsman bör inte ingripa mot en befattningshavare utan själv- ständiga befogenheter, om det inte finns särskilda skäl för ett ingripande. Paragrafen, som motsvarar 8 § JO-instruktion, är en anvisning om att en ombudsman inte bör ingripa mot en befattningshavare utan självständiga befogenheter, om det inte finns särskilda skäl för ett sådant ingripande. I jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion har ordet ”lägre” utgått. Någon ändring i förhållande till hur den motsvarande bestämmelsen i 8 § JO-instruktion tillämpats är emellertid inte avsedd. Liksom tidigare är det för bestämmelsens tillämpning avgörande om befattningshavaren i fråga har självständiga befogenheter eller inte. Bestäm- melsen har utöver detta ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Åtgärder mot vissa befattningshavare 28 § En ombudsman har enligt föreskrifter i regeringsformen befogenhet att väcka åtal mot en ledamot av eller Högsta förvaltnings- domstolen, väcka talan om att skilja eller avstänga en sådan ledamot från anställningen och väcka talan om att en sådan ledamot ska vara skyldig att genomgå en läkarundersökning. Paragrafen, som motsvarar 9 § JO-instruktion, är en upplysning om regeringsformens föreskrifter om ombudsmännens befogenhet att väcka åtal mot en ledamot av eller och att väcka talan om vissa åtgärder i fråga om en sådan ledamot. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 29 § En ombudsman är skyldig att väcka och utföra åtal som konstitutions- utskottet enligt 13 kap. 3 § regeringsformen har beslutat mot ett statsråd samt åtal som ett riksdagsutskott enligt vad som är föreskrivet har beslutat mot en befattningshavare hos eller dess organ, dock inte åtal mot en annan ombudsman. En ombudsman är även skyldig att biträda ett utskott med förundersök- ningen mot en befattningshavare enligt första stycket, och med en sådan särskild utredning av omständigheter som kan ligga till grund för att skilja en riksrevisor från uppdraget som avses i 13 kap. 7 § andra stycket riksdags- ordningen. Paragrafen, som motsvarar 10 § JO-instruktion, innehåller före- skrifter om bl.a. ombudsmäns skyldighet att väcka och utföra åtal som beslutat mot ett statsråd eller som ett riksdagsutskott beslutat mot en befattningshavare hos eller dess organ. Bestäm- melsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Klagomål och handläggning av ärenden 30 § Klagomål bör framföras skriftligen. I anmälan bör anges den som klago- målet vänder sig mot, den åtgärd som klagomålet avser, tidpunkten för åt- gärden samt anmälarens namn och adress. Anmälaren bör även bifoga sådana handlingar som kan ha betydelse för utredningen eller bedömningen av klago- målet. Den som är berövad sin frihet får skicka försändelser till ombudsmännen utan hinder av de inskränkningar som gäller för honom eller henne i fråga om rätten att sända brev och andra handlingar. Paragrafen, som motsvarar 17 § första och andra stycket JO- instruktion, innehåller anvisningar om hur ett klagomål bör framföras till JO och vad anmälan bör innehålla. I paragrafen anges även att den som är berövad sin frihet har möjlighet att kommunicera skriftligen med JO utan hinder av eventuella inskränkningar i kommunikationen som kan vara förenade med frihetsberövandet. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med 17 § första och andra stycket JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Samråd om inspektioner och undersökningar 31§ En ombudsman ska samråda med chefsjustitieombudsmannen om inspek- tioner som han eller hon avser att genomföra. En ombudsman ska också sam- råda med chefsjustitieombudsmannen om andra undersökningar som han eller hon avser att genomföra, om det finns särskilda skäl för det. I paragrafen, som delvis motsvarar 5 § andra stycket JO-instruktion, regleras uttömmande inför vilka beslut och åtgärder en ombudsman är skyldig att samråda med chefsJO. Inspektioner och vissa andra undersökningar som ombudsmännen kan genomföra kräver normalt såväl personella som finansiella resurser. En ombudsman måste i planeringen av den egna verksamheten förhålla sig till de resurser som finns tillgängliga. Eftersom dessa resurser är begränsade blir samordning inför en inspektion eller vissa andra undersökningar nödvändig. Samråd ska alltid äga rum inför inspektioner som en ombudsman avser att genomföra. Kravet på samråd innebär dock inte att chefsJO ska kunna neka en ombudsman att genomföra en inspektion enbart på den grunden att den inte framstår som relevant ur ett tillsynsperspektiv. En ombudsman ska även samråda med chefsJO om andra undersökningar som ombudsmannen avser att genomföra, om det finns särskilda skäl för det. Med andra undersökningar avses t.ex. sådana initiativärenden och tillsyns- projekt som inte nödvändigtvis har en direkt anknytning till något förhållande som har varit föremål för en anmälan. Särskilda skäl som kan medföra ett samrådskrav kan vara att undersökningen kräver omfattande resurser eller av annan anledning kan leda till begränsningar i en annan ombudsmans möjlig- heter att bedriva sin tillsynsverksamhet. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5.5. 32 § En ombudsman bör inte ta upp förhållanden som ligger , om det inte finns särskilda skäl. Paragrafen, som motsvarar 20 § JO-instruktion, innehåller en anvisning om att en ombudsman inte bör ta upp förhållanden som ligger längre än , såvida det inte finns särskilda skäl. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO- instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 33 § En ombudsman ska vidta de utredningsåtgärder som han eller hon bedömer vara nödvändiga för att pröva klagomål och andra ärenden. I paragrafen, som i stort motsvarar 21 § första stycket JO- instruktion, finns en grundläggande föreskrift om hur klagomål och andra ärenden ska prövas. I jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion har det skett en viss anpassning av ordalydelsen så att det numera uttryckligen framgår att det är de enskilda ombudsmännen som avgör om och i så fall vilka utredningsåtgärder som ska vidtas vid prövning av ärenden i tillsyns- verksamheten. Någon ändring i fråga om tillämpningen av bestämmelsen är emellertid inte avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.10. 34 § får oberoende av vad som följer av arbets- ordningen genom ett särskilt beslut föreskriva att ett visst ärende eller en grupp av ärenden ska, om det finns särskilda skäl, omfördelas till honom eller henne eller till någon av de andra ombudsmännen. Paragrafen, som delvis motsvarar 15 § första stycket JO-instruktion, reglerar chefsJO:s möjligheter att omfördela ärenden mellan ombudsmännen. I jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion krävs att det finns särskilda skäl för att chefsJO ska kunna omfördela ett visst ärende eller en grupp av ärenden på ett sätt som avviker från vad som följer av arbetsordningen. Sådana skäl kan exempelvis vara att en ombudsman är jävig, att ett ärende faller inom mer än ett ansvarsområde eller att ett ärende har ett nära samband med ett ärende som handläggs av en annan ombudsman. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5.3. 35 § Om ett ärende lämpligen kan utredas och prövas av någon annan myndighet än av en ombudsman och om myndigheten inte har prövat saken, får en ombudsman överlämna ärendet till denna myndighet för hand- läggning. Det är endast ärenden som har väckts genom klagomål som får överlämnas till Justitiekanslern och endast efter överenskommelse med Justitiekanslern. Om ett klagomål avser en befattningshavare som är advokat och om frågan som har väckts genom klagomålet är sådan att den enligt 8 kap. 6 § första stycket kan prövas av något organ inom , får en ombudsman överlämna klagomålet till samfundet för handläggning. En sådan särskild utredning av omständigheter som kan ligga till grund för att skilja en riksrevisor från uppdraget som avses i 13 kap. 7 § andra stycket riksdagsordningen får inte överlämnas enligt första stycket. Paragrafen, som motsvarar 18 § JO-instruktion, innehåller före- skrifter om en ombudsmans möjligheter att överlämna ärenden till andra myndigheter eller till för handläggning. Bestäm- melsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Förelägga och döma ut vite 36 § När en ombudsman enligt regeringsformens föreskrifter begär upplys- ningar och yttranden i andra ärenden än dem där han eller hon har beslutat att inleda en förundersökning, får ombudsmannen förelägga vite om högst . En ombudsman får döma ut försuttet vite. Paragrafen, som motsvarar 21 § andra stycket JO-instruktion, innehåller föreskrifter om en ombudsmans möjligheter att förelägga vite när han eller hon begär upplysningar och yttranden enligt regeringsformens före- skrifter. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. 37 § Ett ärende avgörs efter föredragning. Beslut att avvisa ett ärende eller avskriva ett ärende från handläggning kan dock fattas utan föredragning. En ombudsman kan också avgöra andra ärenden utan föredragning, om det finns särskilda skäl för det. Paragrafen, som delvis motsvarar 23 § första stycket JO-instruktion, innehåller föreskrifter om hur ärenden avgörs hos JO. I likhet med vad som gäller enligt motsvarande bestämmelse JO- instruktion är utgångspunkten enligt första meningen att ärenden ska avgöras efter föredragning av en tjänsteman. I bestämmelsen föreskrivs dock inte längre att ärendet ska föredras av en tjänsteman vid ombudsmannaexpedi- tionen eller en särskilt utsedd föredragande. Det är en uppgift för JO att bestämma hur ärenden ska föredras. I andra och tredje meningen finns föreskrifter om undantag från huvud- regeln i första meningen. Bestämmelsen har ändrats språkligt i jämförelse med motsvarande bestämmelse JO-instruktion, dock utan att någon ändring i sak är avsedd. Övervägandena finns i avsnitt 9.3.3.