mot · H9024367 · 2022-01-14 00:00:00 — En nationell strategi ska därutöver ta upp hur digital triagering (bedömning av en patients medicinska allvarlighetsgrad) och andra system för att lotsa patienten till rätt vårdnivå ska uppmuntras i hela vården oavsett om det leder till fysiska besök eller om det räcker med digital rådgivning och vård. De data som genereras vid de digitala besöken ska finnas tillgängliga för uppföljning, forskning och insatser för förebyggande vård. föreslår att ska fatta beslut om att regeringen ska säkerställa att det i hälso- och sjukvårdslagen och i patientlagen ska slås fast att patienten fritt har rätt att söka digitala vårdtjänster i hela landet som en del av en mer heltäckande primärvårdsreform. I linje med utökade möjligheter för patienten att välja digitala vårdtjänster ska uppföljningen av den digitala vårdens effekter förstärkas. föreslår att ska fatta beslut om att regeringen ska ge ett uppdrag om riktlinjer för gemensamma ersättningssystem som underlättar utveckling och innovation av nya digitala arbetssätt inom vård och omsorg. Det bör ges inom ramen för framtagandet av en nationell strategi och ske i samarbete och samverkan med SKR, relevanta privata aktörer och branschorganisationer. Privata vårdgivare har tagit fram nya möjligheter att, inom ramen för befintliga otillräckliga ersättningssystem, erbjuda vård genom digitala vårdtjänster. Det har medfört snabbare tillgänglighet för vårdtagare. För att kunna förstärka den här utvecklingen krävs emellertid förutsägbara enhetliga ersättningssystem. Att möta en patient i ett digitalt möte jämfört med ett fysiskt möte ställer olika krav. Därför är det en brist att blivande läkare och annan vårdpersonal inte ges utbildning i digital konsultationsteknik under sin grundutbildning. Detta är inte minst påtagligt inom primärvården. föreslår att ska fatta beslut om att regeringen inom den nationella strategin för digital vård och omsorg ska ge i uppdrag att säkerställa att vård- och omsorgsutbildningar ger studenterna tillräckliga kunskaper för att på ett bra sätt kunna använda digitala verktyg. Studenterna ska ges fördjupade färdigheter i digitalt bemötande. I uppdraget bör ingå att pröva möjligheten att i examensbeskrivningarna för vård- och omsorgsutbildningarna lägga fast krav som säkerställer att studenterna efter erlagd examen har de kunskaper som krävs för att på ett kvalitativt sätt kunna arbeta i digitala arbetsformer exempelvis inom primärvården. Säkerställ konkurrensneutralitet och fri etableringsrätt Efter det att lagen om valfrihetssystem (LOV) infördes möjliggjordes LOV-system som innebär att det råder etableringsfrihet för utförarna om kvalitetskraven är uppfyllda samt att individerna kan välja utförare. Det är obligatoriskt för regionerna att ha valfrihetssystem enligt LOV i primärvården. Detta är dock något som regeringen försökte ta bort som en av sina första åtgärder 2014. Inom har ungefär 160 kommuner infört valfrihetssystem. En helt avgörande del i att underlätta valfrihet och mångfald inom vård och omsorg handlar om att säkerställa att det råder konkurrensneutralitet mellan olika vårdgivare. Detta stärker förutsättningarna till fler alternativa driftsformer inom hela hälso- och sjukvården, inte minst i primärvården. Ett utredningsförslag som lagts fram, i linje med regeringens utredningsdirektiv, om att regionerna kan få laglig möjlighet att reservera sitt LOV-system för idéburna verksamheter skulle vara ett ingrepp i etableringsfriheten och en begränsning av konkurrensneutraliteten. Framför allt skulle det förhindra patienten att välja privata alternativ. Detta tillsammans med att regeringen nu lägger fram denna proposition är ett angrepp på patientens valfrihet och möjlighet att använda sig av olika vårdgivare. föreslår att det införs skärpningar i LOV med innebörden att det ska vara förbjudet att möjliggöra reservation av LOV-system inom vård och omsorg för idéburna verksamheter – detta som ett led i att säkerställa den fria etableringsrätten inom välfärdens verksamheter. Idéburna verksamheter spelar en viktig roll och tillför stora värden för samhället och enskilda individer, men ett gynnande av en viss driftsform leder i förlängningen till minskad valfrihet, ojämlika konkurrensvillkor och ineffektivare användning av resurser. Genomför system för nationell digital vård och omsorg för personer med kroniska sjukdomar Digitaliseringen skapar möjligheter för hälso- och sjukvården vad gäller alltifrån att öka tillgänglighet och skapa mer jämlik vård till att förbättra patientsäkerhet och utveckla det förebyggande och hälsofrämjande arbetet. Det finns problem med digitaliseringens genomförande som inte klarat av att lösa på ett tillräckligt bra sätt. Det handlar t.ex. om att nyttja patientinformation och hälsodata på ett systematiskt och metodiskt sätt, t.ex. att på ett systematiskt sätt använda digital vård i samband med vård och rehabilitering av människor med kroniska sjukdomar. Befolkningsutvecklingen i medför att behoven av vård och omsorg växer, som hälso- och sjukvårdens kapacitet, i synnerhet personaltillgången, inte hänger med. Det är påtagligt med stora svårigheter att bemanna vården och därmed hög beläggning på akutsjukhusen med frekventa överbeläggningar, utlokaliseringar och stabslägen. Det försämrar möjligheterna att skapa goda arbetsmiljöer och leder till en ond cirkel med allt större och uppenbara såväl kort- som långsiktiga problem att säkerställa kompetensförsörjningen i primärvården och annan vård. Ska klara av att dels kunna ge patienten bättre tillgänglighet i vården med högre kontinuitet, dels effektivisera vården så att trycket på inte minst sjukhusen lättar krävs det att det sker en markant utveckling av resultaten av vården av patienter med kroniska sjukdomar. En betydande del av hjälp och stöd till dessa patienter behöver handla om förebyggande åtgärder, prevention, systematisk behandling och rehabilitering av kroniska sjukdomar. Enligt såväl den statliga utredningen vård som Myndigheten för vård- och omsorgsanalys står personer med kroniska sjukdomar för mellan av vårdens samlade vårdkostnader. I huvudsak ser vården för personer med kroniska sjukdomar ut så att den baseras på fysiska kontakter med en vårdcentral. En helt vanlig primärvårdcentral kan varken erbjuda hög tillgänglighet, kontinuitet eller hög grad av involvering av patienterna. Det är få patienter som har tillgång till ett proaktivt kontinuerligt stöd som gör att man undviker försämring och inte behöver söka annan vård. får bara ca 1 av 20 artrospatienter den primärbehandling som rekommenderar, trots att de nationella riktlinjerna publicerades . Därutöver får bara hälften av patienterna som väntar på en ortopedisk operation till följd av artros den rekommenderade primärbehandlingen. Av personer med högt blodtryck är det bara cirka en av fem som når de önskvärda målnivåerna, och endast lite mer än hälften av de patienter som har både högt blodtryck och diabetes typ 2 når de uppsatta målnivåerna. Detta ökar risken för försämring av patientens hälsa, vilket inte bara medför att man mår sämre utan även leder till behov av sjukskrivning och ytterligare vårdinsatser, i många fall inläggning vid sjukhus och även operationer. Detta är inte rimlig resultatutveckling. Digital kronikervård är en vårdform som snabbt utvecklas och som kan visa på goda medicinska resultat, vilket medför att dessa utförare kan bidra till att utveckla och förbättra vården för patienter med kroniska sjukdomar som har ett kontinuerligt behov av primärvård[12] – ett behov som den traditionella primärvården i inte klarat av att tillgodose. Digital teknik erbjuder helt nya möjligheter till ökad tillgänglighet och ett effektivare arbetssätt. Med distans- och egenmonitorering får patienten och vårdens personal möjlighet att med digitala hjälpmedel följa mätvärden kontinuerligt, ofta på daglig basis. Därigenom kan medicinering och levnadsvanor snabbt anpassas i förhållande till hälsosituationen. Och genom digitala kanaler kan vårdpersonal såsom läkare, sköterskor, sjukgymnaster och fysioterapeuter regelbundet följa och hjälpa patienterna för att de ska göra rätt. Det är tyvärr få patienter som får digitalt stöd och den vård med fokus de behöver. Olika pilotprojekt avlöser varandra, men ett verkligt införande på bredden sker inte. Det ger därmed inte heller några märkbara effekter på situationen vid sjukhusen i primärvården eller i vården i övrigt. Ett skäl är att det är svårt att frigöra sig från dagens vårdlogik, med fysiska möten som modell. När regioner inför digital egenmonitorering, görs det ofta med varje vårdcentral eller klinikenhet som utgångspunkt. Det medför att hälso- och sjukvården inte utnyttjar det som är en av digitaliseringens stora fördelar, nämligen att nå ut brett i hela landet, oberoende av geografiska gränser. Ett annat skäl är att många regioner och kommuner är sig själva nog och vill tillhandahålla det mesta av vården på egen hand, vilket försvårar och hindrar ett brett nationellt införande av digital vård. Det finns också felaktiga föreställningar om att primärvården på egen hand kan avgöra och hantera en patients alla vårdbehov oavsett den enskilda individens egna preferenser, något som tydligt präglar regeringens proposition. Att denna föreställning är dåligt förankrad i verkligheten visar sig dock i de svaga resultat avseende kronikervården som primärvården levererat. föreslår att ska fatta beslut om att regeringen ska ge ett uppdrag att ta fram förslag om nationella ersättningssystem för digital vård och omsorg, bl.a. gällande digital vård för personer med kroniska sjukdomar och att uppdraget ska innebära att det behövs flera olika nationella ramsystem för ersättning för vård i primärvården. Ett nationellt ramverk gällande ersättningssystem för digital vård och omsorg kan beskrivas som ett slags digital LOV. Ersättning med fokus på medicinska resultat via vårdepisoder vore ett tänkbart sätt att ersätta och ge resurser till utförare av exempelvis digital kronikervård, migränvård, blodtrycksvård och diabetesvård. Ett annat nationellt ersättningssystem ska ha till syfte att säkerställa likvärdig tillgänglighet av digital vårdverksamhet som fungerar väl med ersättning per besök. Vägen framåt för att skyndsamt få på plats en mer heltäckande primärvårdsreform med fast läkare och samordning av ett vårdteam Ett avslag på denna proposition ska inte tolkas som en signal att arbetet med att utveckla primärvården ska avstanna. Tvärtom ska regeringen verkligen ta kritiken mot denna proposition på allvar. Det behövs en riktig primärvårdsreform som har reformer som bildar en helhet. Den lagda propositionen håller inte måttet och utgör ett hot mot patienternas valfrihet. Därutöver är förslagen otillräckliga. Behovet av att bygga ut primärvården har diskuterats i . Att då ta ytterligare några månader på sig med att omarbeta och bredda propositionen kommer i längden att tjäna svensk primärvård och framför allt patienterna och vårdens personal väl. Det behövs en mer heltäckande primärvårdsreform med fasta läkare och samordning av ett vårdteam. Det behövs en utformning av ett sådant system som gör det mer attraktivt att arbeta som exempelvis läkare och sjuksköterska i primärvården och underlätta för fler att kunna starta och bedriva sin egen vårdverksamhet. Det skapar i sin tur ännu bättre förutsättningar för en primärvård med ökad kontinuitet och effektivitet. föreslår att regeringen självmant återkallar denna proposition och skyndsamt omarbetar densamma. Noria Manouchi (M) [1] Prop. 2021/22:72 Ökad kontinuitet och effektivitet i vården – en primärvårdsreform. [2] Ibid. [3] Ibid. [4] Ibid. [5] Prop. 2014/15:15 Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården. [6] Motion till 2014/15:3012 av m.fl. (KD, M, C, L) med anledning av skr. 2014/15:28 Återkallelse av proposition 2014/15:15 Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården. [7] Prop. 2021/22:72 Ökad kontinuitet och effektivitet i vården – en primärvårdsreform s. 20–21. [8] Prop. 2021/22:72 Ökad kontinuitet och effektivitet i vården – en primärvårdsreform. Se s. 20 under rubriken till regeringens förslag. [9] Se exempelvis SOU 2016:2 Effektiv vård, SOU 2020:19 God och nära vård – En reform för ett hållbart hälso- och sjukvårdssystem samt SOU 2019:29 God och nära vård – Vård i samverkan. [10] Effektiv vård, SOU 2016:2, slutbetänkande av En nationell samordnare för effektivare resursutnyttjande inom hälso- och sjukvården. [11] Effektiv vård, SOU 2016:2, samt Myndigheten för vård- och omsorgsanalys, rapport 2014:2, VIP i vården? Om utmaningar i vården av personer med kroniska sjukdomar. [12] Ref.: , M., P. och A. , Estimating Change from Baseline in for Roughly 7,000 Patients Started on Treatment with Blodtrycksdoktorn in . , IHE: .