mot · H9024437 · 2022-03-11 00:00:00 — med anledning av prop. 2021/22:134 Skärpta och förbättrade regler om arbetskraftsinvandring 1 Förslag till riksdagsbeslut avslår regeringens förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) i de delar som avser 5 kap. 9 § och 5 kap. 25 §. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör utreda regleringen avseende uppehållstillstånd för att bedriva näringsverksamhet utifrån vad som beskrivs i motionen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om löpande och systematiska kontroller av arbetsgivare, automatisering av informationsinhämtning och bättre möjligheter för att kontrollera arbetsplatserna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att utöka den föreslagna anmälningsskyldigheten till att omfatta alla arbetsgivare och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att samtliga arbetsgivare till en utlänning som beviljats uppehållstillstånd för arbete ska lämna skriftlig uppgift om de villkor som gäller för utlänningens anställning, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen vid ett införande av försörjningskrav för anhöriginvandring där anknytningspersonen har uppehållstillstånd för arbete bör återkomma med förslag om att detta krav tas bort, och detta tillkännager för regeringen. I propositionen föreslår regeringen ändringar i de nuvarande reglerna om arbetskraftsinvandring. Förslagen syftar, enligt regeringen, till att motverka utnyttjande av arbetskraftsinvandrare samt till att attrahera och behålla internationell kompetens och motverka s.k. kompetensutvisningar. Bland annat föreslås att ett nytt uppehållstillstånd införs för vissa högkvalificerade personer som vill söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet i , att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för arbete inte behöver återkallas vid ringa fall av avvikelse eller om en återkallelse med hänsyn till omständigheterna inte framstår som skälig och att ett anställningsavtal ska krävas för att arbetstillstånd ska kunna beviljas. Dessutom föreslår regeringen att arbetsgivare ska kunna åläggas en skyldighet att anmäla om anställningsvillkoren ändras och blir mindre förmånliga, att arbetsgivare ska få föreläggas vid vite att lämna skriftlig uppgift till om de villkor som gäller för utlänningens anställning samt att ett försörjningskrav införs vid anhöriginvandring kopplat till utländsk arbetskraft och att brottet organiserande av människosmuggling utvidgas så att även tillstånd som har utfärdats på grundval av osanna uppgifter omfattas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 3 politik avseende arbetskraftsinvandring Arbetskraftsinvandringen har historiskt varit positiv för och bidragit till vårt lands utveckling. En väl fungerande arbetskraftsinvandring kan även framöver tillföra mycket såväl för den enskilde som kommer hit för att arbeta som för svensk ekonomi och arbetsmarknad. Arbetskraftsbrist inom olika branscher och yrken kan hanteras. Människor som kommer hit bidrar med nya kunskaper och nya kontaktytor skapas. För att arbetskraftsinvandringen ska bidra positivt för arbetstagaren, arbetsgivaren och hela samhället måste det finnas garantier för att de som invandrar inte utnyttjas och inte heller används för att dumpa löne- och arbetsvillkoren på den svenska arbetsmarknaden. Det kräver ett rättvist system för arbetskraftsinvandring. Nuvarande system för arbetskraftsinvandring, som infördes av alliansregeringen och 2008, lever inte upp till de kraven. Det är riggat för att arbetsgivare ska kunna ta hit lågbetald arbetskraft. Det har lett till lönedumpning, utnyttjande och osund konkurrens. Det är hög tid att införa ett rättvist system för arbetskraftsinvandring. har länge drivit på för att förändra nuvarande system för arbetskraftsinvandring. Våra huvudkrav är följande: Återinför den myndighetsbaserade arbetsmarknadsprövningen. Frågan om brist och påföljande arbetskraftsbehov ska prövas av Arbetsförmedlingen. Arbetstillstånd ska endast ges till de branscher där det råder arbetskraftsbrist. Juridiskt bindande anställningserbjudande eller anställningsavtal. Den lön och de villkor som utlovas när arbetskraftsinvandraren beviljas arbetstillstånd ska gälla. Lön och villkor ska vara i nivå med kollektivavtalet för branschen. Heltidsanställning som krav för arbetstillstånd. Vandelsprövning av arbetsgivare som söker arbetstillstånd för utländska arbetstagare innan arbetstillstånd beviljas. Arbetskraftsinvandrare som träder fram och berättar om missförhållanden hos arbetsgivaren ska få stanna i tillståndstiden ut och ges möjlighet att söka en ny anställning. Straff för arbetsgivare som utnyttjar arbetskraftsinvandrare och skadestånd till den arbetstagare som drabbas. har bristerna i det nuvarande systemet för arbetskraftsinvandring blivit allt tydligare för allt fler. Ett flertal granskningar har visat på allvarliga missförhållanden, däribland Dagens Arbetes uppmärksammade granskning av det s.k. skuggsamhället – det laglösa arbetsliv som präglar delar av svensk arbetsmarknad och där utnyttjandet av arbetskraftsinvandrare utgör en central del. Därtill har problemen med s.k. kompetensutvisningar uppmärksammats vid ett flertal tillfällen, dvs. utvisningar av arbetskraftsinvandrare på grund av att arbetsgivaren inte uppfyllt vissa krav, exempelvis vad gäller lönenivå m.m. tillsatte regeringen en utredning om arbetskraftsinvandring (dir. 2020:8), utifrån punkt 21 i januariavtalet. Punkten lyder: ”Problemet med kompetensutvisningar måste lösas. Ett särskilt visum för högkvalificerade som vill söka jobb eller starta företag ska införas (Utredning 2019. Nya regler från ). Dagens regler för arbetskraftsinvandring ska värnas.” Utredningen lämnade ett delbetänkande och ett slutbetänkande . Förslagen i propositionen bygger på delbetänkandet. kan konstatera att utredningens betänkanden är starkt präglade av januariavtalet och att förslagen från den därför inte åtgärdar de problem som präglar nuvarande system för arbetskraftsinvandring. Precis som flera andra utredningar baserade på januariavtalet präglas den av en oförmåga att förstå och beakta ojämlika maktförhållanden, i detta fall på arbetsmarknaden. Så länge dagens system för arbetskraftsinvandring inte ändras i grunden kommer människor fortsatt att utnyttjas och fara illa på svensk arbetsmarknad. Vår politik på området utvecklas ytterligare i motionen Ordning och reda på arbetsmarknaden (mot. 2021/22:469). En del av förslagen i propositionen kommer dock att leda till en bättre reglering av arbetskraftsinvandringen. Nedan beskriver vi vår kritik mot bristerna i propositionen och presenterar förslag på hur de kan åtgärdas. Vi förutsätter att regeringen återkommer med ytterligare förslag för att skapa ett rättvist system för arbetskraftsinvandring. 4.1 Uppehållstillstånd för att söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet Regeringen föreslår att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska få beviljas en utlänning som önskar vistas här i landet för att söka arbete eller undersöka förutsättningarna för att starta näringsverksamhet. För att beviljas tillståndet krävs att personen har slutfört studier som motsvarar en examen på avancerad nivå, har tillräckliga medel för sitt uppehälle och för att täcka kostnader för sin återresa och har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i . Förslaget är direkt hämtat ur januariavtalet. Det finns inga verkliga behov av detta förslag och det är uppenbart att reglerna kan missbrukas om de införs, vilket flera remissinstanser påtalar. anser att förslaget bör avslås. bör avslå förslaget till lag om ändring i 5 kap. 9 § och 5 kap. 25 § utlänningslagen (2005:716). Detta bör besluta. 4.2 Regleringen av uppehållstillstånd för att bedriva näringsverksamhet bör förtydligas Regeringen anser att regleringen av uppehållstillstånd för att bedriva näringsverksamhet behöver förtydligas. Den förtydligade regleringen föreslås innebära att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska få beviljas en utlänning som önskar vistas här i landet för att bedriva näringsverksamhet, om han eller hon har förmåga att bedriva den aktuella verksamheten och kan försörja sig. Ett sådant tillstånd ska inte få beviljas än åt gången. Ett permanent uppehållstillstånd ska få beviljas en utlänning som har ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för näringsverksamhet, om verksamheten är etablerad. Remissinstanserna har flera invändningar mot förslaget. Kammarrätten i anser att det av den föreslagna bestämmelsen bör framgå att utlänningen ska ha en reell förmåga att bedriva den aktuella verksamheten. Några remissinstanser, bl.a. Förvaltningsrätten i och , önskar ett förtydligande av vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att den sökande ska anses kunna försörja sig. efterfrågar en återkallelseregel när det gäller tillstånd för att bedriva näringsverksamhet och har vissa synpunkter när det gäller de närmare krav som ställs i nuvarande praxis för att beviljas uppehållstillstånd. Utredningens analys av det nuvarande regelverket bygger på en genomgång av avslagna ansökningar. Huruvida regelverket har missbrukats eller kan missbrukas verkar inte ha analyserats. ifrågasätter också varför denna grupp ska kunna få permanent uppehållstillstånd med tillfälligt uppehållstillstånd än övriga grupper. Sammantaget finns det för många brister i detta förslag för att det ska vara godtagbart. anser att frågan bör utredas närmare för att säkerställa att regelverket inte missbrukas och att förutsättningarna för uppehållstillstånd för denna grupp i större utsträckning likställs med förutsättningarna för övriga grupper. Regeringen bör utreda regleringen avseende uppehållstillstånd för att bedriva näringsverksamhet utifrån vad som beskrivs ovan. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.3 Anställningsavtal vid ansökan om arbetstillstånd Regeringen föreslår att ett anställningsavtal ska krävas för att arbetstillstånd ska kunna beviljas enligt reglerna för arbetskraftsinvandring. För att beviljas arbetstillstånd krävs enligt nuvarande ordning ett erbjudande om en anställning. En blankett med anställningserbjudandet ska fyllas i av arbetsgivaren och innehålla uppgifter om bl.a. arbetstagaren, arbetsgivaren, arbetsuppgifter, anställningsvillkor, lön och försäkringsskydd. Det åligger sedan arbetstagaren att bifoga anställningserbjudandet till sin ansökan om arbetstillstånd. fattar sedan beslut utifrån de uppgifter som arbetsgivaren har lämnat i anställningserbjudandet. Anställningserbjudandet är inte juridiskt bindande. Det finns inte heller något krav på anställningsavtal för att en arbetskraftsinvandrare ska kunna beviljas arbetstillstånd. Arbetstillstånd får ges till en utlänning som erbjudits en anställning om (i) anställningen gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig och (ii) lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen (6 kap. 2 § första stycket UtlL). Nuvarande ordning skapar problem med lönedumpning, utnyttjande och osund konkurrens. Arbetskraftsinvandrare kan lockas till med löfte om de villkor som anges i anställningserbjudandet. När arbetstagaren väl har fått sitt arbetstillstånd och påbörjar sitt arbete i behöver inte arbetsgivarens löften infrias. Villkoren som de facto erbjuds kan i stället vara betydligt sämre än de som utlovades i anställningserbjudandet. Eftersom arbetskraftsinvandraren är starkt beroende av att anställningen kommer till stånd tvingas hen att acceptera avsevärt sämre anställningsvillkor än de som utlovats i anställningserbjudandet. Detta får effekter såväl för den enskilda arbetskraftsinvandraren som för arbetsmarknaden i stort: arbetskraftsinvandraren utnyttjas till låg lön och usla villkor, konkurrensen snedvrids och seriösa företag konkurreras ut (: Myndighetsgemensam lägesbild – Organiserad brottslighet 2021). Regeringen framhåller att arbetskraftsinvandrare ska erhålla den lön och de övriga villkor som anges i anställningserbjudandet. För att åstadkomma detta, och komma till rätta med nuvarande brister, föreslår regeringen alltså att ett anställningsavtal ska krävas för att arbetstillstånd ska kunna beviljas enligt reglerna för arbetskraftsinvandring. har länge krävt att de villkor som erbjuds den som arbetskraftsinvandrar till ska vara juridiskt bindande. Det är en viktig ordning för att stäva utnyttjande och fusk. Vi bedömer att regeringens förslag lever upp till de kraven i och med att arbetstillståndet ska baseras på ett av båda parter ingånget anställningsavtal med lön och villkor i nivå med kollektivavtal och branschpraxis. För att anställningsavtalet ska vara bindande i någon verklig mening krävs verkliga kontroller av att avtalet följs. På den punkten är regeringens och utredningens förslag otillräckliga. anser, precis som LO, att det krävs löpande och systematiska kontroller av arbetsgivare, att informationsinhämtning bör automatiseras och att bör få bättre möjligheter till kontroller på arbetsplatserna. En sådan utökad kontroll av att arbetsgivare följer regelverket för arbetskraftsinvandring, i kombination med de förslag vi lägger nedan om mer omfattande kontroller, behöver kombineras med förslagen nedan om bättre skydd för arbetskraftsinvandrare. Regeringen bör återkomma med förslag om löpande och systematiska kontroller av arbetsgivare, automatisering av informationsinhämtning och bättre möjligheter för att kontrollera arbetsplatserna. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Regeringen föreslår att det införs en straffsanktionerad skyldighet att anmäla försämrade villkor för ett urval av arbetsgivare. Enligt regeringen bör få besluta vilka arbetsgivare som ska åläggas en anmälningsskyldighet. Inför beslut om urvalet ska kunna samråda med relevanta myndigheter och organisationer som på olika sätt kommer i kontakt med de problem som kan uppstå för arbetskraftsinvandrare (prop. 2021/22:134 s. 94–99). välkomnar att regeringen tar steg för att stävja utnyttjandet av arbetskraftsinvandrare men anser att förslaget är otillräckligt. Regeringens förslag kommer enbart att träffa ett fåtal arbetsgivare och blir därmed i praktiken verkningslöst. anser i likhet med LO, och att samtliga arbetsgivare bör omfattas av den föreslagna anmälningsskyldigheten. Uppgifter om lön och villkor är avgörande verktyg i den systematiska kontroll som anser behövs av arbetsgivarna. En generell anmälningsskyldighet för alla arbetsgivare som anställer arbetskraftsinvandrare ger möjlighet att kontrollera att samtliga arbetskraftsinvandrare under arbetstillståndets giltighetstid har anställningsvillkor som lever upp till utlänningslagens krav. Regeringen bör återkomma med förslag om att utöka den föreslagna anmälningsskyldigheten till att omfatta alla arbetsgivare. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Vi instämmer också i principerna bakom LO:s ståndpunkt om att ett åläggande av företagsbot bör ersätta ett beslut om utvisning av arbetskraftsinvandraren. Vi menar att en arbetskraftsinvandrare som träder fram och berättar om missförhållanden hos sin arbetsgivare inte ska riskera utvisning utan få stanna kvar i landet under den ursprungliga tillståndstiden och ges möjlighet att söka en ny anställning – detta för att öka benägenheten att avslöja missförhållanden. Regeringen bör återkomma med förslag om att arbetskraftsinvandrare som avslöjar missförhållanden hos sin arbetsgivare ska få stanna kvar i landet under den ordinarie tillståndstiden även om anställningen avslutas. anser vidare, liksom LO och TCO, att en arbetskraftsinvandrare vars arbetstillstånd återkallas ska ha rätt till ersättning från arbetsgivaren. lämnar i betänkandet En gemensam angelägenhet (SOU 2020:46) förslag om att införa en sådan ordning. Kommissionen föreslår en möjlighet att ta ut sanktionsavgift för arbetsgivare till arbetskraftsinvandrare som inte uppfyller de villkor som legat till grund för arbetstillståndet, dvs. när arbetskraftsinvandraren har fått sämre villkor än det som framgår av anställningserbjudandet, som också föreslås göras bindande. Förslaget kompletteras med ett förslag om att ersättning ska betalas ut utan rättslig prövning till arbetstagare som lidit skada (SOU 2020:46 s. 692 f.). menar att denna kombination av förslag på ett tydligt sätt skulle utjämna de ojämlika maktförhållandena mellan arbetsgivare och arbetskraftsinvandrare. Regeringen bör återkomma med de förslag från En gemensam angelägenhet (SOU 2020:46) som beskrivs ovan. 4.5 Förbättrade regler om uppgiftsskyldighet för arbetsgivare Regeringen föreslår att ska få förelägga en arbetsgivare till en utlänning som beviljats arbetstillstånd enligt reglerna för arbetskraftsinvandring att lämna skriftlig uppgift om de villkor som gäller för utlänningens anställning. Ett sådant föreläggande ska få förenas med vite. välkomnar att regeringen tar steg för att stävja utnyttjandet av arbetskraftsinvandrare men anser att förslagen är otillräckliga. Precis som LO menar vi att förslaget bör omfatta alla arbetsgivare. För att komma åt de omfattande problem som finns avseende utnyttjande av arbetskraftsinvandrare krävs dessutom löpande och systematiska kontroller av arbetsgivare, att informationsinhämtning automatiseras och att får bättre möjligheter till kontroller på arbetsplatserna, vilket vi redogjort för och föreslagit ovan. Regeringen bör återkomma med förslag om att samtliga arbetsgivare till en utlänning som beviljats uppehållstillstånd för arbete ska lämna skriftlig uppgift om de villkor som gäller för utlänningens anställning. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. 4.6 Försörjningskrav vid anhöriginvandring kopplat till utländsk arbetskraft Regeringen föreslår att försörjningskrav införs för anhöriginvandring där anknytningspersonen har uppehållstillstånd för arbete. Försörjningskraven föreslås vara samma som de som gäller vid anhöriginvandring till en anknytningsperson som beviljats asyl i . anser att rätten och möjligheten att leva med sin familj, med dem man älskar, inte ska avgöras av storleken på ens inkomster eller plånbok. Rätten och möjligheten att leva med sin familj ska inte vara en klassfråga. Förslaget innebär att anknytningspersonen kan tvingas välja vilket av sina barn hen vill leva tillsammans med i , eftersom varje barn medför ökade försörjningskrav. Människor som beviljas asyl i ställs redan inför det valet. menar att det är en omänsklig politik. instämmer i kritik, som också avstyrker förslaget, och anser att risken är överhängande att det leder till att fler barn skiljs från sina föräldrar. Därmed anses förslaget inte vara förenligt med . Förmågan att försörja sin familj borde följa av att erbjudas rimliga villkor med avtalsenliga löner. Att staten i detalj ska reglera hur stora inkomster som behövs för att få leva med sin familj är en ordning vi inte skulle acceptera för andra grupper. Det riskerar dessutom att avskräcka människor från att söka sig till och minska möjligheten att locka hit relevant och nödvändig arbetskraft. Vid ett införande av försörjningskrav för anhöriginvandring där anknytningspersonen har uppehållstillstånd för arbete bör regeringen återkomma med ett förslag om att detta krav tas bort. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Med dagens regelverk kan arbetsgivarna ensidigt avgöra vilka som ska få komma till för att arbeta. Det görs ingen prövning av behov eller brist. anses ha ett av de mest öppna systemen för arbetskraftsinvandring inom . Tillsammans med och är det enda landet i EU som inte gör någon arbetsmarknadsprövning innan uppehållstillstånd för arbete beviljas. Arbetsmarknadsprövning fyller framför allt två syften: dels att säkerställa att det inte finns arbetskraft i eller övriga EES och som skulle kunna passa för de lediga tjänsterna, dels att säkra att löner, försäkringsskydd och andra anställningsvillkor för arbetskraftsinvandrare är i nivå med dem som gäller för arbetstagare som redan fanns i landet. utvärderades det svenska regelverket i en rapport från . Utvärderingen landade i bedömningen att det svenska systemet är relativt enkelt, snabbt och billigt för arbetsgivaren. rekommenderade att bevaka ansökningar om arbetstillstånd till områden där det inte råder någon brist och till lågkvalificerade yrken och antalet ansökningar till arbetsplatser där kollektivavtal och facklig organisering saknas. Organisationen underströk också vikten av att kontrollera att anställningserbjudandet respekteras efter ankomsten och att det inhämtas information om förändringar i anställningsvillkoren (2011: Recruiting Immigrant Workers ). anser mot denna bakgrund att den myndighetsbaserade arbetsmarknadsprövning som fanns innan lagstiftningen ändrades 2008 bör återinföras. Frågan om brist och påföljande arbetskraftsbehov ska prövas av Arbetsförmedlingen med yttrande från representanter för de fackliga organisationerna och arbetsgivarna. Arbetstillstånd ska endast ges till de branscher där det råder brist på arbetskraft. landar i samma bedömning i sitt betänkande. Regeringen bör återkomma med förslag om att återgå till den myndighetsbaserade arbetsmarknadsprövningen för att bedöma behovet av att rekrytera arbetskraft från tredjeland. 4.8 Vandelsprövning av presumtiva arbetsgivare sker ingen närmare kontroll av de arbetsgivare som rekryterar och anställer arbetskraftsinvandrare, vare sig före eller efter tillståndsgivningen. De förslag som regeringen lägger fram i propositionen innebär ingen större förändring. Det finns således inga egentliga hinder för oseriösa arbetsgivare som tidigare gjort sig skyldiga till oegentligheter att rekrytera utländsk arbetskraft från tredjeland. Risken för utnyttjande och fusk är uppenbar. har därför länge krävt att det införs en vandelsprövning av arbetsgivare som söker arbetstillstånd för utländska arbetstagare innan arbetstillstånd beviljas. Regeringen bör återkomma med förslag om vandelsprövning av arbetsgivare som söker arbetstillstånd för utländska arbetstagare innan arbetstillstånd beviljas. 4.9 Heltidsanställning som krav för arbetstillstånd finns inga krav på anställningens omfattning vid beviljande av arbetstillstånd. Det bidrar till svartjobb och utnyttjande. anser, i likhet med LO, att ett anställningsavtal med heltid ska vara en förutsättning för beviljande av arbetstillstånd. Regeringen bör återkomma med förslag om heltidsanställning som krav för arbetstillstånd.