mot · H9024353 · 2022-01-14 00:00:00 — Myndigheten för vård- och omsorgsanalys instämmer i utredningens[3] övergripande slutsats om att digital vård har stora möjligheter att bidra till både en ökad tillgänglighet och effektiviseringar samt att tillgången till digital vård är en viktig förutsättning för framtidens primärvård. Däremot är myndigheten inte övertygad om att utredningens förslag garanterar en jämlik tillgång till digital vård även i fortsättningen. Om dagens digitala vårdgivare ska ingå i samma valfrihetssystem som traditionella primärvårdsutförare, och därmed behöver kunna erbjuda både digital och fysisk vård, är det en hög risk att de väljer att begränsa sin verksamhet till större städer. Myndigheten anser att utredningens rekommendation om att digital vård och digitala kontaktvägar ska erbjudas av samtliga vårdgivare över hela landet är en alltför svag form av styrning. De privata digitala vårdgivarna når i genomsnitt friskare patienter än de som primärvården har ansvar för att ge vård. En sjukare patient har oftare behov av fysisk undersökning och provtagning. Genom en ”målvakt” i form av en vårdcentral i en region kan privata vårdgivare erbjuda distansvård i övriga delar av landet, och detta på löpande räkning. Fakta saknas inte kring ojämlikheten i vården och att ojämlikhet råder är det ingen tvekan om. Det finns nog ingen politiker som skulle säga att hen förespråkar ojämlikhet i sjukvården men faktum kvarstår att det är politiska beslut som i praktiken ökar ojämlikheten. Detta vill motverka. Regeringen ska uppdra till regionerna att alltid ta hänsyn till folkhälsobehoven i syfte att områden med låga folkhälsotal prioriteras. Regionerna ska ha som fokus att minska ojämlikheten i hälsa. Enligt regeringens bedömning bör regionerna fortsätta den utveckling som har påbörjats i riktning mot mer enhetliga ersättningssystem inom primärvården. För är det viktigt, som regeringen påpekar, att regionerna tar ansvar för att utforma ersättningssystemet på ett sätt som leder till jämlika villkor och tillgång till vård samt i detta syfte också möjliggör kontroll och uppföljning. Detta för att kunna följa och se om förväntningarna på enhetlighet infrias. En ökad enhetlighet anges ska kunna bidra till ökad stabilitet, jämlikhet och styrning i syfte att vård ska ges utifrån behov, vilket välkomnar. Att regionernas ansvar kvarstår innebär att nationellt utformade ersättningsprinciper kommer att behöva synkroniseras med system baserade på regionalt och lokalt identifierade behov. Som exempelvis Kommuner och Regioner anger i sitt remissvar borde ökad likriktning nationellt innebära fördelar men medför det regionala och lokala ansvaret även att driva utvecklingen framåt inom ramen för befintlig samverkan, och detta bör inte hindras. Att regeringen anger att de avser att följa denna fråga är positivt och mycket angeläget, men skulle ytterligare behöva konkretiseras. Regeringen bör uppdra åt lämplig myndighet att följa upp och redovisa regionernas arbete för mer enhetliga ersättningssystem. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Momodou (V) [1] Allmän tillgång? Ett kunskapsunderlag för en stärkt försörjning av läkarkompetens i första linjens vård (Rapport 2018:5). [2] Allmän tillgång? Ett kunskapsunderlag för en stärkt försörjning av läkarkompetens i första linjens vård (Rapport 2018:5). [3] (SOU 2018:39).