mot · H9024714 · 2022-05-04 00:00:00 — Att arbeta högre upp i åldrarna är ett sätt att motverka den ökande medellivslängdens påverkan på pensionen. Detta är dock inte möjligt för alla. Vissa har haft yrken som sliter hårt på kroppen som gör att man inte kan jobba högt upp i åldern, andra vill prioritera annorlunda. För en person som har arbetat deltid, utbildat sig mitt i livet eller av andra anledningar har haft lägre pensionsavsättningar måste det finnas alternativ för att stärka pensionen. Sammantaget behövs det en ökad flexibilitet i systemet och goda förutsättningar för så många som möjligt att själva kunna påverka, och stärka, sin ekonomi under hela arbetslivet till den dag man väljer att gå i pension. Ett steg i den riktningen är att öka incitamenten att spara. Därför bör ett system införas med samma ålderskategorier som för det individuella pensionssparandet, där det inte sker något skatteavdrag vid själva insättningarna och heller ingen reavinstbeskattning vid försäljning av exempelvis fonder eller aktier. I stället bör sparformen omfattas av en låg schablonskatt. Vi föreslår att denna schablonbeskattning uppgår till av föregående års statslåneränta, vilket är detsamma som för befintliga tjänstepensioner. Sänkt skatt på investeringssparkonto Medan förslaget ovan om ett nytt system för privat pensionssparande skulle vara gynnsamt för dem med fasta inkomster bör även alternativa sparformer stimuleras så att även personer som vissa år har en hög inkomst och vissa år har en låg inkomst får starkare incitament att spara. Investeringssparkonto (ISK) är ett alternativ . Via ett ISK har privatpersoner möjligheten att spara i aktier, fondandelar och andra finansiella instrument där kapitalinkomsterna inte beskattas och där förluster på dessa tillgångar inte är avdragsgilla. Beskattningen sker i stället på det samlade värdet av sparandet på kontot genom en schablonskatt motsvarande statslåneräntan året före beskattningsåret, plus ett tillägg som successivt har ökat till . För att uppmuntra privat sparande vill sänka tillägget till . Kriminaliteten ska pressas tillbaka Kriminaliteten har snabbt utvecklats till det mest påträngande samhällsproblemet. Att vända trenden och återbygga ett tryggt samhälle kommer att vara en överordnad prioritering under nästa mandatperiod. Vägen dit är lång och kommer att kräva kraftfulla åtgärder. Kriminalpolitiken behöver läggas om i grunden. Brottsligheten och de kriminella ska trängas ut genom omfattande upprustning av rättsväsendet, nya rättsliga verktyg och påföljder som innebär att samhällsfientliga och livsstilskriminella inkapaciteras med långa fängelsestraff och – för utländska medborgare – utvisning. Särskilt angeläget är det att återupprätta brottsofferperspektivet – fokus ska skifta från att söka återanpassa kriminella, för att i stället skydda samhället och ge upprättelse åt brottsoffer. Straffen ska fullt ut spegla brottens allvar. Det behövs en fullständig och genomgripande översyn av hela strafflagstiftningen. måste åtgärder vidtas för att långsiktigt bryta med den misslyckade migrations- och integrationspolitiken – att parallellsamhällen där islamister och gängkriminella verkar i förening för att tränga bort det svenska samhället har vuxit sig starkare är ett resultat av hög invandring. Att vända utvecklingen och få bort de parallella samhällsstrukturerna i belastade områden är en av den kommande tidens allra största uppgifter – både för att fler unga människor ska få bättre livschanser och för att ska bli ett samhälle som håller ihop. Då krävs både en ny integrationspolitik som ställer krav och har höga förväntningar och en restriktiv och långsiktigt hållbar invandringspolitik. Ett tryggt land för alla ska vara ett tryggt land för alla. Gängkriminaliteten och det våld den för med sig behöver därför bekämpas med full kraft. måste rättsväsendet ha kapacitet att bekämpa vardagsbrottsligheten med kraft. Ingen ska behöva utsättas för misshandel, inbrott, rån och andra allvarliga brott. plågas av brottslighet på bred front – alltifrån brott mot välfärdssystemen till gängkriminalitet som utövar makt över hela stadsdelar. Statistik från Brå visar att i inget annat land återfinns en motsvarande ökning vad gäller dödligt skjutvåld likt den som har ägt rum i . Brotten begås nästan uteslutande av gärningsmän med utländsk bakgrund. Ungdomsrånen och sexualbrotten har ökat markant[14]. Nya brutala brottsformer som förnedringsrån och gruppvåldtäkter ger ärr för livet för de som drabbas. Internationella stöldligor stjäl för miljardbelopp . Fusket med folkbokföring, falska identiteter och illegal migration möjliggör välfärdsbrottslighet och försvårar polisens arbete. Den upplevda otryggheten är på höga nivåer. En ökad trygghet i kräver en politik som konsekvent stärker polisen genom resurser för att få fler polisanställda – särskilt i yttre tjänst – och goda villkor så att många fler väljer att bli poliser och så att de som är poliser stannar kvar i yrket. En mer kraftfull och rättvis rättspolitik krävs med genomgripande straffskärpningsreformer. Fler gärningar ska resultera i fängelsestraff och straffen för våldsbrott ska bli betydligt längre. Därutöver ska ungdomsrabatter, mängdrabatter och tvåtredjedelsfrigivning avskaffas, så att det fängelsestraff som speglar straffvärdet faktiskt avtjänas. Ett särskilt tillägg ska gälla för gängkriminella med innebörden att straffen fördubblas. Gängkriminella ska också även vid mer ringa brottslighet förbjudas att återvända till det området där brottet begåtts eller där gänget har sitt fäste. Vissa individer visar tydligt under verkställigheten att de inte är redo att leva fritt i samhället. För dessa individer ska en förvaringsdom kunna meddelas, i likhet med tvångspsykiatrisk vård, till dess att personen kan antas inte längre utgöra en fara för samhället eller begå nya brott. Grov brottslighet utövas av allt yngre gärningsmän. Straffmyndighetsåldern ska sänkas för att kunna lagföra yngre kriminella med en reaktion som speglar det kriminella beteendet. Föräldraansvaret ska dessutom stärkas, bl.a. genom ett strikt skadeståndsansvar för föräldrar. Kraftfulla åtgärder krävs också mot våld i nära relationer och hedersbrott. åtgärder ska vidtas för att motverka islamism och organisationer som bidrar till religiös radikalisering. Det i sin tur kräver förstärkningar av hela rättsväsendet och upprustning av de brottsbekämpande myndigheterna. Utgångspunkten är att lagföring för brott i långt fler fall ska resultera i utvisning om gärningsmannen inte är svensk medborgare. Ingen som dömts till utvisning på grund av brott ska släppas fri utan att verkställighet sker. Den kriminelles anknytning till , t.ex. om personen har bostad eller barn i , ska inte vägas in i prövningen om utvisning. De brottsbekämpande myndigheterna behöver rustas bättre för att bekämpa en allt grövre, mer omfattande, välorganiserad och mer samhällsfientlig kriminalitet. vill dubblera antalet fängelseplatser till 10 000 . Men det räcker inte. Gärningsmän som ska utvisas från ska därför kunna avtjäna straffen i andra länder genom att fängelseplatser hyrs i utlandet. Dygnskostnaden i kriminalvården behöver sänkas, men kostnaderna för att inkapacitera kriminella kommer att öka. För samhället är kostnaden ändå lägre om farliga människor låses in än om de rör sig fritt och kan fortsätta begå brott. Polisen behöver mer resurser och mer kraftfulla verktyg Brottsutvecklingen i är mycket allvarlig. Värst är den grova organiserade brottsligheten. Våldet sprider fasa i hela bostadsområden, i stad efter stad. Den grova och gängrelaterade kriminalitetens utveckling i vårt land är extrem. Svensk polis behöver stärkas avsevärt för att ha förmåga att bekämpa gängkriminella och förebygga, ingripa mot och utreda annan brottslighet. Det kräver både resurser och att polisen moderniserar sin verksamhet – och lär av framgångsrika satsningar vi sett på andra håll i världen. En stärkt polis och brottsbekämpning behöver också gå hand i hand med bättre fungerande förebyggande insatser och effektiva möjligheter för att agera tidigt när ett barn eller en ung person befinner sig i riskzonen. Många upplever att polisen är frånvarande, saknar tid att rycka ut när något händer eller saknar förmåga att klara upp brott. Antalet poliser i yttre tjänst har minskat kraftigt . Det framgår nu tydligt att inte har förutsättningar att uppnå det tidssatta polismål som sattes 2017 av regeringen. För att möjliggöra en stor ökning av antalet poliser krävs såväl förstärkta resurser som särskilda åtgärder för att göra polisyrket mer attraktivt. Polisernas löner är fortfarande alltför låga. För att behålla erfarna poliser och attrahera fler nya poliser till yrket behöver polislönerna höjas och polisutbildningen bli betald. Polisen har vid upprepade tillfällen aviserat att myndigheten har ett växande behov av teknisk utrustning för att hålla jämna steg med brottsutvecklingen och efterlyst skarpare och mer ändamålsenliga verktyg för att kunna avlyssna och avläsa de kriminella nätverken för att förhindra att framtida allvarliga brott begås – verktyg som är helt avgörande i kampen mot den grova organiserade brottsligheten. Den franska polisens forcering av Encrochat visade vilka framgångar som kan nås för polisen när man har möjlighet att använda hemliga tvångsmedel i ett tidigt stadium mot den grova brottsligheten. tekniska förmåga behöver stärkas och resurser behöver tryggas för att säkra bättre verktyg, hantera ökade teknikkostnader genom fler anställda specialister och höja säkerhetsnivån. Kameraövervakning är ett av polisens viktigaste verktyg för att klara upp brott. I de fall människor skräms från att vittna kan bevakningskameror utgöra ett verkningsfullt komplement till en kontinuerlig polisnärvaro. Brottsutsatta områden och platser bör prioriteras i utbyggnaden, för att bidra till de boendes trygghet. Polisen och andra brottsbekämpande myndigheter behöver även bättre verktyg för att använda spår från fingeravtryck och DNA för att klara upp brott. Biometriska data ska samlas in från de som söker uppehållstillstånd i och kunna användas i brottsbekämpande syfte. Regelverket kring biometrisk information måste moderniseras och möjligheterna att lagra information utvidgas. Att använda biometrisk information bättre för att identifiera gärningsmän kan effektivisera polisens arbete betydligt. Polisen måste vidare få kraftfullare verktyg för att kunna möta upplopp och angrepp. Vittnesmål från poliser som deltagit i insatser visar att de varken har möjlighet att fullt ut skydda sig själva eller stävja det extrema våld de möter i dessa situationer. Det är inte bara farligt för poliserna utan undergräver även deras möjligheter att skydda allmänheten. Därför måste ordningsmakten få bättre verktyg såsom vattenkanoner och annat som används i andra europeiska rättsstater för att hantera allvarliga ordningsstörningar som urartar. Åtgärderna ska naturligtvis alltid vara proportionerliga mot de hot och det våld som polisen möter. Mer resurser till hela rättsväsendet Samtliga myndigheter inom svenskt rättsväsen är underdimensionerade i förhållande till de uppgifter som de har att lösa. Trenden med en ökande gängrelaterad kriminalitet har ännu inte brutits och många former av brottslighet är alltmer tekniskt svårutredda. Med en effektivare brottsbekämpning och en högre brottsuppklaring samt kriminalpolitiska reformer för längre fängelsestraff, kommer ytterligare resurser att krävas till de brottsbekämpande myndigheterna och Kriminalvården, men också till fler åklagare och till domstolarna. Utbyggnaden av behöver gå i takt med polisens ökade resurser. Det är av stor betydelse att , inte minst på grund av utbildningstiden för åklagare, får långsiktiga förutsättningar att anställa fler medarbetare. Görs inte detta riskeras kompetensuppbyggnaden inom myndigheten, och åklagarna kan bli en flaskhals i rättsväsendet. Till detta måste även tillskott till Domstolar prioriteras så att deras kapacitet kan byggas ut i takt med att man kommer att behöva hantera fler brottmål. Anslaget till Säkerhetspolisen behöver också öka för att stärka myndigheten i dess arbete med att bekämpa våldsbejakande extremism och terrorism, men också för att täcka ökade kostnader till följd av att antalet personer som bedöms som säkerhetshot utan att utvisas från landet ökar. Inom kriminalvården råder överbeläggning, både på anstalter och i häkten. Detta beror på att regeringen inte prioriterat tillräckligt med platser för att hantera kriminalitetens omfattning. För att ta höjd inför kommande straffskärpningar och kriminalitetens generella utveckling är det fortsatt angeläget att förstärka Kriminalvården. är det även centralt att säkra att staten kan ta ett större ansvar för unga som begår allvarliga brott. Att bekämpa brott utgör i första hand statens och inte kommunernas ansvar, och ansvaret för de tyngst kriminella personerna bör flyttas från till Kriminalvården, som den maximala vårdtiden för sluten ungdomsvård ska förlängas. För att åstadkomma en kraftig upprustning av rättsväsendet gör bedömningen att rättsväsendet under nästa mandatperiod kommer att behöva tillskjutas successiva anslagsökningar till en nivå om minst 20 miljarder ytterligare jämfört med . Det är en förstärkning som motsvarar en tredjedel av dagens anslag. Stärk yttrandefriheten och domstolars oberoende Den nu sittande har ett viktigt uppdrag. Regeringens direktiv till utredningen är dock otillräckliga. , alternativt en ny kommitté, bör därför få ett utvidgat och konkretiserat uppdrag att stärka domstolarnas oberoende och fortsätta stärka det konstitutionella skyddet för demokratiska strukturer och enskildas fri- och rättigheter. En viktig fråga rör behovet av att stärka enskildas yttrandefrihet. Skyddet för lagliga yttranden, på internet eller vid offentliga sammankomster, behöver stärkas i förhållande till inflytelserika plattformar eller krafter som på olika sätt vill begränsa yttrandefriheten. Krafttag mot bidragsfusk och välfärdsbrottslighet I ska man göra rätt för sig. Att utnyttja våra välfärdssystem för fusk och missbruk kan aldrig accepteras, vare sig det gäller att inte betala skatt som man ska eller att ta emot bidrag som man inte har rätt till. De samlade förlusterna till följd av bidragsbrott och felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen har uppskattats till , vilket mycket väl kan vara en grov underskattning. Utöver den faktiska kostnaden det medför för staten, bidrar problemen till ökad misstro inför den gemensamma välfärdens robusthet och ger kriminella en grundinkomst som ofta bidrar till att möjliggöra annan grov kriminell verksamhet. En avgörande del i att ta ansvar för ekonomin och pressa tillbaka otryggheten bygger på att bekämpa välfärdsbrottsligheten och skattefusket. Kriminella använder falska adresser för att tillskansa sig bidrag och välfärdsförmåner som man egentligen inte har rätt till. Fusket med folkbokföringsuppgifter är en avgörande faktor i den organiserade brottslighetens verksamhet. Genom att ange falska folkbokföringsuppgifter kan även kriminella enklare dölja sin identitet. För att bekämpa välfärdsbrottsligheten och den organiserade kriminaliteten behöver staten återta kontrollen över folkbokföringen. bör genomföra en nationell folkräkning. En folkräkning ger staten möjlighet att bättre bekämpa brott, verktyg för att hindra framväxten av utanförskap och viktig kunskap i arbetet med att motverka problem som exempelvis trångboddhet. En nationell folkräkning är ett viktigt steg i arbetet med att upprätta ett tryggare . Vidare behöver ett tydligt krav införas för samtliga berörda myndigheter att aktivt vidta åtgärder för att bekämpa brott och motverka missbruk inom respektive myndighets verksamhetsområde. Det bör bli tydligt i myndigheternas uppdrag att respektive myndighet ska arbeta med att förebygga och avslöja brott samt aktivt bistå polisen och andra brottsbekämpande myndigheter i deras brottsutredningar. Framför allt bör samtliga myndigheter som betalar ut olika former av bistånd och ersättningar ges ett tydligt uppdrag att motverka bidragsbrott och annat missbruk. har haft ett exceptionellt högt mottagande av migranter från länder utanför . Regeringar till höger och vänster har försäkrat att eventuella problem förknippade med detta kan lösas med ”bättre integrationsåtgärder”, ofta med någon form av erkännande att integrationsåtgärderna inte har fungerat. I slutändan brukar integrationsåtgärderna, ej sällan gamla åtgärder med nya benämningar, koka ned till nytt slöseri med offentliga medel med högst tvivelaktiga resultat. Ekonomiska kostnader och främlingskap Nettoresultatet av denna politik är att vi har en hel samhällsklass med första och andra generationens utomeuropeiska migranter som lever i parallella samhällen med låg grad av egen försörjning. Detta förblir ett enormt och tilltagande samhällsproblem, även om medialt fokus – naturligt nog – har styrts mot pandemin och invasion av . Den kulturella splittringen och det som brukar benämnas ”utanförskapet” utgör en betydande ekonomisk belastning, underminerar social trygghet och skapar klyftor av främlingskap som skär igenom hela samhället. Företeelser som hederskultur eller klantänk har blivit vanliga i vårt land. Vi ser dessutom en tilltagande laglöshet och våldsbrottslighet, vilket upploppen påminde oss om. Det är ambition att den som har migrerat till och har för avsikt att stanna åtminstone ska bli en del av det svenska samhället. Det är varken odemokratiskt eller omoraliskt att samhället kräver en hög grad av anpassning från den individ som har migrerat till , i synnerhet om vederbörande ännu inte kan försörja sig. – trots pandemi, globala reserestriktioner och EU:s yttre gränsskydd – utfärdade ca 95 000 nya uppehållstillstånd, en ökning före. Migranterna är en diffus grupp, med många underkategorier, vad gäller både ursprung och syfte med flytten till . Där finns såväl indiska it-ingenjörer som analfabeter av oklar härkomst. Vi vill med emfas vederlägga uppfattningen att skulle motsätta sig ”all invandring”; det är helt enkelt inte sant. Men vi vill anpassa migrationen så att den så långt det är möjligt blir till ömsesidig nytta för både det svenska samhället och den som migrerar. För dem som permanent slagit ned sina bopålar i är det strävan att denna grupp ska assimileras i och uppgå i det svenska samhället. Den socialdemokratiska regeringen i bedriver en aktiv återvandringspolitik för långtidsarbetslösa migranter som saknar skyddsskäl. Vi ser inte varför inte skulle kunna föra en liknande politik utformad för svenska förhållanden. Målet ska vara ”netto minus” för den asylrelaterade migrationen från länder utanför , som i många avseenden visat sig vara helt dysfunktionell. Ett omfattande återvandringsprogram bör därför startas, med informationskampanjer, utbildningsinsatser och stöd till den som inte funnit sig till rätta i men har förutsättningar att återvandra. folkrättsvidriga angrepp på har tvingat miljoner ukrainska kvinnor och barn på flykt, både inom landet och ut, till EU. Som svar på denna migrationskris aktiverade EU-länderna massflyktsdirektivet, som ger ukrainska krigsflyktingar ett särskilt tillfälligt uppehållstillstånd medan krisen pågår. hållning har länge varit att förmåga att ta emot skyddsbehövande är starkt begränsad, eller rent av obefintlig. När nu en kris brutit ut i vårt närområde (från är det närmare till gräns än till ) är det dock självklart att inte kan stänga sina gränser för de kvinnor och barn som flyr kriget. Däremot måste vi snabbt prioritera om våra begränsade resurser, genom att exempelvis stoppa kvotflyktingmottagandet, som kostar mer än . När kriget är över, förhoppningsvis snart, ska förstås hjälpa ukrainare att snabbt och säkert resa hem för att bygga upp hemlandet. Där vi befinner oss just nu utgör reformer av migrationspolitiken inte en omedelbar besparing på samma sätt som . Det innebär att militär upprustning, ett starkare rättsväsen, högre pensioner och ett lägre skatteuttag på transporter måste finansieras på annat sätt. budgeterade regeringen ca för internationellt bistånd. Det svenska s.k. enprocentsmålet gör till det land som betalar ut mest bistånd per capita i hela världen, en ganska kostsam effekt av den svenska självbilden som alla goda gåvors givare. I många fall handlar dock biståndet i första hand om givarens glädje, medan mottagarländerna uppmuntras till slöseri och drabbas av korruption. Mycket tyder på att mycket av bistånd antingen varit utan effekt eller haft negativ sådan. vill därför i ett första steg minska biståndet till av BNI och underkasta hela biståndspolitiken en översyn. Detta hade sparat ca 17 miljarder riksbudget. Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård belastade 2012 statens budget (utfall) med 5,1 miljarder. budgeterade regeringen 21,9 miljarder, alltså mer än fyra gånger så mycket. En stor andel av dessa pengar går till klimatrelaterade projekt, vars tidigare motsvarigheter har kritiserats av exempelvis [15] och [16]. Krasst uttryckt rör det sig om åtgärder som inte gynnar som land och vars globala miljöeffekter är extremt marginella. Figur 4 Utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård, kostnadsutveckling (2011–2022)[17] Det handlar inte om att miljö- och naturvård inte skulle vara viktigt. Även ställer sig bakom en betydande höjning av anslagen sedan perioden –2014 och budgeterade 12,8 miljarder [18], men man måste kunna föra en diskussion om vilken nivå som är rimlig utifrån kostnad och effekt. Här finns alltså en betydande potential för besparingar. I den aktuella vårbudgeten tillför regeringen ytterligare 3,9 miljarder för att upprätthålla en orimlig elbilspremie. Notera alltså att denna ytterligare kostnadsökning är i samma storleksordning som hela utgiftsområde 20 för sedan. Detta ska inte tolkas som att motsätter sig en elektrifiering av transportsektorn, men tidsplanen måste anpassas till vad som är samhällsekonomiskt rimligt. Till saken hör att inhemska elproduktion har svårt att leverera tillräckligt med el till marknaden, och en dramatisk ökning av antalet elbilar skulle därför inte vara oproblematisk. Nuvarande geopolitiska trender kan komplicera situationen ytterligare, eftersom (vars elmarknad är sammankopplad med ) har gjort sig beroende av rysk gas för sin elförsörjning. Ett annat utgiftsområde som har ökat kraftigt är utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv, som budgeterades med 94 miljarder . ska ha en aktiv arbetsmarknadspolitik, vilket ska inkludera en långtgående trygghet för arbetstagare. Vi vill dock strama åt kostnaderna för arbetsmarknadspolitiska och underkasta nystartsjobb, etableringsjobb etc. en kritisk översyn. Vi anser att detta handlar om en ”dold” migrationskostnad eftersom utlandsfödda utgör en majoritet av de långtidsarbetslösa, men huvudproblemet med dessa program är att de fungerar väldigt dåligt och i många fall helt enkelt bör avslutas. Även här finns alltså en betydande besparingspotential på flera miljarder . Med en åtstramad migrationspolitik finns en avsevärt större besparingspotential inom detta område. [1] Interim Economic Outlook Forecasts, . [2] . [3] . [4] . [5] . [6] . [7] , dnr 2022:90. [8] , dnr 2022:184. [9] , dnr 2022:468. [10] Egna beräkningar. [11] , dnr 2022:56. [12] , Effekter av höjda avgifter till det allmänna pensionssystemet. [13] , Effekter av höjda avgifter till det allmänna pensionssystemet. [14] Nationella trygghetsundersökningen 2014–2021. [15] RiR 2019:1. [16] . [17] . [18] Mot. 2021/22:3938.