mot · H9024582 · 2022-04-06 00:00:00 — med anledning av prop. 2021/22:178 Barnets bästa när vård enligt LVU upphör – lex lilla hjärtat ställer sig bakom det som anförs i motionen om att socialnämnden ska följa upp återplacerade barn och ungas situation , , och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtester av förälder eller vårdnadshavare inför umgänge och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att införa ett lagstadgat krav på obligatoriska drogtester av förälder eller vårdnadshavare i samband med vårdens upphörande och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att stärka kompetensen vid domstolarna i fråga om den aktuella lagstiftningen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om dokumentation av varje placering av barn och unga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skriftlig uppföljning av placering i familjehem respektive jourhem ska vara obligatorisk och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att genomföra en bred översyn av regelverket gällande vårdnadsöverflyttning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att det bör införas en ordning som innebär att frågan om adoption aktualiseras av socialnämnden efter att ett barn varit placerat i ett och samma familjehem , och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att skyndsamt ta vidare experternas synpunkter på förslagen i utredningen bästa vid fortsatt vård enligt LVU (dnr 1416-2021/22) och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att vårdens upphörande ska prövas i två steg och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att säkerställa en ny grund för fortsatt vård enligt LVU och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att socialnämnden ska fatta ett särskilt beslut om den finner att grunden för den fortsatta vården ska ändras och att detta beslut ska prövas i domstol, och detta tillkännager för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att socialnämnden ska ha en plan för den fortsatta vården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att möjligheten att begära hemtagningsutredningar ska regleras och begränsas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att flyttningsförbudet tas bort i LVU och flyttas till socialtjänstlagen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om tydliga mål och krav för tvångsvården i LVU och tillkännager detta för regeringen. Det som hände Lilla hjärtat får inte hända igen. En skyddslös treåring offrades i praktiken för att biologiska föräldrars rätt i svensk lagstiftning sattes framför barnets bästa. Och det finns just nu tyvärr flera liknande fall i . Det är djupt oroande. ska vi göra det regeringen inte klarar av: att stärka de familjehemsplacerade barnens rättigheter på riktigt. Den förra borgerliga regeringen beslutade om direktiv för en översyn av lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. utsågs till särskild utredare. Syftet med utredningen var att stärka barnrättsperspektivet och rättssäkerheten för barn och unga som tvångsvårdas enligt LVU samt bidra till kvalitetsutveckling inom den sociala barn- och ungdomsvården, med särskilt fokus på tvångsvård. Efter tragedin när , som Lilla hjärtat egentligen hette, hittades död hos sin biologiska mamma har politiken äntligen vaknat. Från höger till vänster är vi överens om att mer måste göras, för att förhindra att något liknande sker igen. Vi ska dock komma ihåg att den socialdemokratiskt ledda regeringen hade kunnat agera. Då lade utredning om tvångsvård för barn och unga fram konkreta förslag i sitt slutbetänkande som kunde ha gjort skillnad för och andra barn i liknande utsatta situationer. [1] Regeringen valde att lägga dessa konkreta färdigutredda förslag i byrålådan på . Först , efter tvångsutredningen, lägger regeringen fram fem förslag för att bättre skydda barn som befinner sig i samma situation som Lilla hjärtat gjorde. Vi välkomnade att regeringen till slut agerade i frågan. Det har dock tagit den borgerliga regeringen tillsatte en utredning på området. Fram tills nu har väldigt lite hänt. Det är svårt att förstå varför. Problemet är att det lagförslag som den nuvarande regeringen lagt på bord är helt otillräckligt. Vad regeringen föreslår är följande:[2] Gällande vård som har beslutats med stöd av 2 § LVU får socialnämnden inte besluta att vården ska upphöra förrän de omständigheter som föranleder vården har förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt. När barnet har varit placerad i samma familjehem ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § . När vården enligt LVU upphör ska socialnämnden följa upp situationen för den som är . När socialnämnden prövar om vård enligt LVU ska upphöra ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud. När ett barn är placerat i ett enskilt hem enligt socialtjänstlagen och vårdnadshavaren eller den unge, om han eller hon har fyllt , begär att vården ska upphöra, ska socialnämnden också särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud. Det ska införas en möjlighet för socialnämnden att besluta att en vårdnadshavare eller förälder till ett barn som vårdas enligt LVU ska uppmanas att lämna drogtest inför umgänge. Det föreslås också att det ska införas en möjlighet för socialnämnden att besluta att en vårdnadshavare ska uppmanas att lämna drogtest inför prövningen av om vård enligt LVU ska upphöra. De brister som finns i regeringens politik kring tvångsvård av utsatta barn har en majoritet i återkommande kritiserat, och regeringen lika återkommande ignorerat. tröttnade till slut socialutskott på regeringens bristande engagemang och tillsatte på initiativ en egen utredning, ledd av presidenten för Hovrätten för , . Som tidigare utredare av var Hagsgård synnerligen väl lämpad för att ta ställning till frågan om ytterligare skärpningar av lagen – något som våra partier länge har krävt – är möjliga. lade Hagsgård fram sin utredning: svaret var ja. Betänkandet ligger nu ute på remiss, och mycket tyder på att regeringen än en gång kommer tvingas medge att det som den påstod var omöjligt, faktiskt är såväl möjligt som nödvändigt. Det behövs en genomarbetad och omfattande lex Lilla hjärtat på riktigt. Det var första gången som vidtog den här sortens åtgärd mot regeringen, vilket vittnar om allvaret i frågan. I grunden handlar den tydliga skiljelinjen mellan Socialdemokraternas och vårt synsätt och förslag om hur man ska döma av i den konflikt som ofta uppstår mellan utsatta barns rätt till en trygg uppväxt och biologiska föräldrars rätt till sina barn. Båda perspektiven är naturligtvis viktiga, men vi vill skifta balanspunkten i lagstiftningen så att barnets bästa ska väga tyngst vid placering i familjehem och vid vårdnadsöverflyttning. Med den förändringen skulle ett barn inte kunna flyttas ifrån ett välfungerande familjehem där barnet är rotat, om barnets långsiktiga trygghet och stabilitet kan bli lidande. Vi står därför bakom Hagsgårds utredningsförslag om att införa en helt ny grund för fortsatt vård av ett barn som träffar de fall där det finns en risk för att ett barns hälsa eller utveckling skadas genom att vården upphör. [3] I just denna helt avgörande del är regeringens förslag otillräckligt eftersom det endast bekräftar den domstolspraxis som redan gäller – och som också gällde när Lilla hjärtats biologiska föräldrar fick tillbaka vårdnaden. I stället bör barnets bästa tydligt stärkas i förhållande till vad som gäller – precis som Hagsgård föreslår. Vi vill bl.a. se följande skärpningar och kompletteringar av den nya lagstiftningen: Regeringen hävdar att det som faktiskt hade kunnat rädda Lilla hjärtat – ett krav på drogtest före umgänge eller omprövning nu införs. Men det stämmer inte. Regeringens förslag ger socialnämnder en frivillig ”möjlighet” att kräva drogtest. Det ska vara obligatoriskt med drogtest vid LVU. Även förslaget att socialnämnden ska följa upp barnets situation efter att det återkommit till sina biologiska föräldrar är otillräckligt. Med tanke på hur allvarliga missförhållandena måste vara för att tvångsvård ska sättas in, krävs övervakning efter flytt. Vårdnadsöverflyttning av placerade barn och unga tillhör de svåraste och mest ingripande åtgärder som samhället kan ta till. Därför krävs också särskild kompetens hos dem som ska fatta dessa beslut. Vi vill att ansvaret flyttas till särskilda domstolar, både för att garantera rättssäkerhet och för att se till att målet om barnets bästa verkligen uppfylls. Kring dessa och andra skarpare tillägg till regeringens proposition borde det finnas goda förutsättningar för bred politisk enighet över partigränserna. Men det kräver prestigelöshet för de utsatta barnens bästa. Den prestigelösheten har emellertid inte regeringen visat . Vi är tacksamma för att så många partier i lyssnade till vårt initiativ och flertalet barnrättsorganisationers vädjan, och var beredda att skyndsamt agera. Det tunna lagförslag som regeringen nu har lagt fram både kan och måste förbättras. Allra senast efter valet kan familjehemsplacerade barn få det skydd de förtjänar. Det vore inte för . Nedan redogör vi för dels de konkreta förslag som redan fattat beslut om att regeringen ska genomföra, som regeringen struntar i att genomföra av okända skäl, dels de skarpa lagändringar vi vill att ska fatta beslut om som skärper och förbättrar skyddet för de allra mest utsatta barnen. Därutöver redovisas också vad en ny regering skyndsamt borde fatta beslut om byggt på den utredning som socialutskottet beslutat om. Bakgrund och socialutskottets arbete Våra partier driver i konkreta lagförslag, gemensamt med andra riksdagspartier, i syfte att skyndsamt kunna säkerställa att barn inte ska kunna flyttas från väl fungerande familjehem om det strider mot barnets bästa. Barnets bästa måste sättas främst vid beslut om fortsatt placering i familjehem och vårdnadsöverflyttning. Regeringen har passivt och ointresserat låtit konkreta lagförslag ligga kvar i byrålådan på som genomförda skulle stärka utsatta barns trygghet. Barns hopp om framtiden – om sitt eget livs möjligheter – måste alltid hållas levande. Vi kan och ska som samhälle gemensamt ställa tydliga krav på vuxna människor i . Inte minst därför att vi ska kunna hjälpa dem som ännu inte har verktygen att ta vara på sitt eget liv. Under /21 har ett stort antal tillkännagivanden inom området utsatta barn och tvångsvård gjorts i socialutskottet. Vi har varit mycket aktiva i att pressa regeringen framåt inom en rad frågor som rör barn. Ett antal motioner om placerade barn och unga har behandlats i socialutskottet. Förutom det mycket omfattande betänkandet 2020/21:SoU24 Socialtjänst- och barnfrågor har utskottet behandlat betänkandet 2020/21:SoU5 Övervägande av vårdnadsöverflyttning, revidering av vårdplan för placerade barn och särskilda lämplighetskrav för offentliga biträden. I det senare betänkande har fyra förändringar gjorts i lagtext varav två varit resultat av det utskottsinitiativ som lades fram i socialutskottet . Den första förändringen innebar sammantaget ett tydliggörande av vad socialnämnden särskilt ska beakta, efter det att barnet eller den unge varit placerad i samma familjehem , och överväga om det finns skäl att ansöka om vårdnadsöverflyttning. Den andra förändringen innebär en skyldighet att socialnämnden, efter det att nämnden övervägt ovan nämnda fråga, överväger om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden. Den tredje förändringen säger att en vårdplan som gäller ett barn ska revideras senast när barnet varit placerat . Vårdplanen ska , om det inte möter särskilda hinder, särskilt avse barnets långsiktiga boende. Den fjärde och sista förändringen avser särskilda lämplighetskrav som ska ställas på det offentliga biträdet för den unge i mål och ärende enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga. Dessa lagändringar trädde i kraft . Till detta betänkande tillkommer också tre tillkännagivanden som behandlar tidpunkten för övervägande av ansökan om vårdnadsöverflyttning, övervägande av vården och utvärdering av de särskilda lämplighetskraven för offentliga biträden. I betänkande 2020/21:SoU19 Frågor om placerade barn och unga är nio tillkännagivanden behandlade i form av en ny LVU. Det handlar om stöd efter vårdnadsöverflyttning, riktlinjer för övervägande av adoption, omplacering av barn, drogtester, uppföljning och stöd efter en placering utanför hemmet, skriftliga uppföljningar, förlängd familjehemsplacering och nationellt register över familjehem. I betänkandet 2020/21:SoU38 Frågor om tvångsvård ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över hela vårdkedjan i en bred översyn av tvångsvården. Betänkande 2020/21:SoU24 innehåller tolv tillkännagivanden. Det handlar om samarbetsmodell vid våldshändelser, Islandsmodellen, kompetenskrav för personal, handledarstöd och introduktionsutbildningar, översyn av anhörigstödet, sökbara orosanmälningar, studier i fråga om våld m.m., placerade barns skolgång och hälsa, samarbete mellan vården, elevhälsan och , riktlinjer för myndigheters bemötande av våldsutsatta barn och unga, barnperspektivet på skyddade boenden och nationella adoptioner och vårdnadsöverflyttning. I betänkandet om vård av unga vid Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem så föreslår utskottet att regeringen ska återkomma till med en skrivelse som innehåller en bedömning av de insatser som krävs för att vården inom Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem ska vara säker såväl för de placerade unga som för personalen och för att en placering ska ge den unge den vård och behandling som krävs. I betänkande 2020/21:SoU26 Förebyggande av våld i nära relationer finns ett tillkännagivande som innebär att bestämmelsen om socialnämndens ansvar för insatser till våldsutövare ska förtydligas. Sammanfattningsvis har socialutskottet och riksdag beslutat om 27 tillkännagivanden och två skarpa lagförändringar för att utsatta barn ska få en tryggare och bättre framtid. Det är beklagligt och förvånande att Socialdemokraterna och reserverat sig gällande huvuddelen av ovan redovisade tillkännagivanden. Och det är talande att regeringen inte hörsammat beslut. Det är regeringens bristande hantering och ovilja att ta den utsträckta handen som oppositionspartierna i sträckt fram i syfte att samarbeta för att stärka barnens bästa i lagstiftningen som gör att det pågått parallella utredningar och lagstiftningsarbeten. Detta har medfört att det blivit mycket rörigare och stökigare än önskvärt. måste regeringen genomföra dessa och andra förslag för att på riktigt genomföra en lex Lilla hjärtat för att barnets bästa ska väga allra tyngst i lagstiftning och regelverk. Vi anser att det finns ett stort behov av att kunna genomföra strukturerade, metodiska och långsiktiga socialpolitiska reformer i syfte att stärka de mest socialt utsatta barnens trygghet. Därtill behöver förutsättningar förbättras för att kunna fullfölja sina grundläggande uppdrag, inte minst att arbeta förebyggande. Det är reformer som har det gemensamt att barnets bästa alltid ska väga tyngst. Föräldrar ska ta ansvar för sina barn och deras uppfostran. Ingen statlig institution eller modell kan ersätta relationer mellan människor, och i synnerhet inte relationen mellan barn och förälder. Även om ingen förälder är i närheten av perfekt, så är det föräldrarna som i de allra flesta fall vet vad som är bäst för deras barn. Vårt gemensamma samhälle kan emellertid inte blunda för att föräldrar i vissa fall inte vill eller klarar av att ta ansvar för sina barn. Ofta är anledningen missbruksproblem eller psykiska problem. Då måste samhällets skyddsnät vara starkt. Det är vi inte bara skyldiga barnen i moralisk mening utan det är vårt tydliga gemensamma ansvar som samhälle. I ska inga barn utlämnas till en tillvaro av våld, isolering eller vanvård. Då måste barnets bästa gå före föräldrarnas rätt att vara just föräldrar. Lagstiftningen i måste därför delvis ändra perspektiv i syfte att barnens bästa ska väga allra tyngst och gå före biologiska föräldrars intressen och familjehems intressen ifall dessa inte lever upp till kraven på att kunna ge barnen en trygg och stabil uppväxt. beslutade den borgerliga regeringen om att det fanns starka skäl att komplettera utredningens uppdrag om tvångsvård för barn och unga med att göra en översyn av hur långsiktighet och stabilitet i större utsträckning kan säkerställas för barn och unga som är eller bedöms bli långvarigt placerade. är behoven av lagstiftning med balanspunkten vägd åt barnets bästa i stället för de biologiska föräldrarnas intresse lika omfattande. Nedan i motionen följer vår inriktning och beskrivning av prioriterade reformer och förslag för att åstadkomma verklig skillnad att stärka utsatta barns trygghet och säkerställa att lagstiftningen i första hand ska se till barnets bästa och därmed en lex Lilla hjärtat på riktigt. En reformagenda för att barnets bästa ska väga tyngst – hjärtat på riktigt Föräldrar ska ta ansvar för sina barn och deras uppfostran. Ingen statlig institution eller modell kan ersätta relationer mellan människor, och i synnerhet inte relationen mellan barn och förälder. Vårt gemensamma samhälle kan emellertid inte blunda för att föräldrar i vissa fall inte vill eller klarar av att ta ansvar för sina barn. Då måste samhällets skyddsnät vara starkt. Det är vi inte bara skyldiga barnen i moralisk mening utan det är vårt tydliga gemensamma ansvar som samhälle. Det finns ett stort behov av reformer där barnets bästa ska väga tyngst. Alla barn och unga har rätt att få känna trygghet. Den tryggheten växer sig stark av att det finns tillit till såväl den egna familjen som att samhället bidrar till att alla barn och unga ges rimliga trygga uppväxtvillkor. Det är vår riktning och strävan. Allt annat vore att ha för låga ambitioner. Inget barn ska lämnas i sticket. Nedan följer våra reformförslag för att stärka utsatta barns trygghet och utveckla lagstiftning och regelverk för barnets bästa när vård enligt LVU upphör – skapa en lex Lilla hjärtat på riktigt. Vi börjar med att gå igenom regeringens fem förslag och föreslår förbättringar, tillägg och skärpningar av dessa. Därefter presenteras ytterligare nödvändiga reformförslag i syfte att skyndsamt få på plats en mer utvecklad reform. Propositionens fem förslag – behöver förbättras, utvecklas och skärpas Gällande förslaget att vård som har beslutats med stöd av 2 § LVU får socialnämnden inte besluta att vården ska upphöra förrän de omständigheter som föranleder vården har förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt. Detta förslag får kritik från ett antal remissinstanser. Rädda barnen anser inte att förslaget bidrar till att barnets bästa stärks. Kommuner och Regioner anser att förslaget tvärtom riskerar att försvaga barnets ställning. Kammarrätten i och Förvaltningsrätten i respektive i anser att förslaget gäller som praxis. Regeringens förslag slår nämligen in öppna dörrar – eftersom det som regeringen nu föreslår redan gäller enligt etablerad domstolspraxis. Det gällde för den tragiska händelsen med Lilla hjärtat – när tvångsvården om henne upphörde och de biologiska föräldrarna fick tillbaka vårdnaden – och det gäller fortfarande. Regeringens egna utredare pekar själv på att förslaget om att vården ska ha ”förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt” inte är något nytt. ”Som redovisats ovan har tillämpningen av bestämmelsen i 21 § LVU om att socialnämnden ska besluta att vården ska upphöra när den inte längre behövs utvecklats i kammarrättspraxis . I praxis från kammarrätterna slås genomgående fast att de omständigheter som föranledde vården ska ha förändrats på ett varaktigt och genomgripande sätt för att vården ska få upphöra.”[5] Vi föreslår att regeringen kompletterar detta förslag, när remissrundan är avslutad och sammanställd gällande utredning, med att förslaget att det behövs en ny grund för fortsatt vård enligt LVU innebärande att vårdens upphörande ska prövas i två steg genomförs skyndsamt. Gällande regeringens förslag att när barnet har varit placerad i samma familjehem ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § , så behöver detta förslag förbättras och kompletteras. Vi föreslår att regeringen kompletterar detta förslag med förslaget i utredning om att socialnämnden ska ha en plan för den fortsatta vården. Det ska alltid finnas en långsiktig plan för barnets boende. ska ha en skyldighet att om tvångsvården ska fortsätta revidera vårdplanen. Remissinstanser så som Rädda barnen och Vårdföretagarna lämnar förslag hur vårdnadsöverflyttningar ska kunna öka men påpekar svårigheter och möjligheter att rekrytera familjehem. Vi föreslår bl.a. för att möta de behov och brister som bl.a. Rädda barnen pekar på att det ska genomföras en licensiering av familjehem och jourhem i syfte att stärka kvalitet och trygghet. Därutöver föreslår vi att det ska ske en förbättrad utbildning och dokumentation av varje placering av barn och unga. Därtill att det säkerställs att familjehemsföräldrar inte ska säga nej till vårdnadsöverflyttning på grund av byråkrati och bristande stöd. Regeringens förslag om att socialnämnden, efter att vården enligt LVU upphör, ska följa upp situationen för den som är är tyvärr otillräckligt. Detta påpekas också av remissinstanser såsom , Stiftelsen , Kammarrätten i , Maskrosbarn och Rädda barnen. De anser samtliga att en uppföljningstid är alltför kort. Vi föreslår att ska följa upp återplacerade barn som innebär skyldighet för socialnämnden att följa upp placerade barns situation efter det att en placering har upphört i ett familjehem och barnet återförts till förälder eller vårdnadshavare. Detta i syfte att skydda barnet om nya uppgifter om allvarliga missförhållanden skulle framkomma. Vidare föreslår regeringen att socialnämnden, när den prövar om vård enligt LVU ska upphöra, särskilt ska överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud. När ett barn är placerad i ett enskilt hem enligt socialtjänstlagen och vårdnadshavaren eller den unge, om han eller hon har fyllt , begär att vården ska upphöra, ska socialnämnden också särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om flyttningsförbud. Detta förslag får kraftig kritik av flera remissinstanser. Barnrättsbyrån, Barnens rätt i samhället och Maskrosbarn avstyrker förslaget. I kort sammanfattning anser dessa organisationer inte att förslaget utgår från ett barnrättsperspektiv. De anser att det hade varit bättre om ett eget rekvisit om barnets bästa lagts fram och att flyttningsförbudet tagits bort. Vi föreslår att regeringen, när remissrundan är avslutad och sammanställd gällande utredning, ska lägga fram ett förslag om att flyttningsförbudet tas bort i LVU och i stället flyttas till socialtjänstlagen. Det innebär att det inte ska vara möjligt att besluta om flyttningsförbud när det fattats beslut om att vård enligt LVU ska upphöra. De situationer där flyttningsförbudet hade kunnat meddelas är i stället förslaget till ändring i 21 § LVU och att barnet i stället ska fortsätta att vårdas enligt LVU. Det kommer att kunna bidra till att öka barnets trygghet. [8] Ett flyttningsförbud innebär att ett barns vårdnadshavare förbjuds att flytta barnet från t.ex. ett familjehem. Flyttningsförbud används sällan i praktiken och det kan ifrågasättas om det uppfyller lagstiftningens syfte och intentioner.