mot · H9024714 · 2022-05-04 00:00:00 — Vidare behöver det svenska försvaret i ökad utsträckning ta höjd för de möjligheter och risker som den allt snabbare teknikutvecklingen innebär. Försvarssektorn behöver även arbeta systematiskt för att integrera ny teknologi som löpande utvecklas inom den civila sektorn. Försvarsmakten behöver därför mer resurser för forskning och teknikutveckling för att kunna svara upp mot de behov som finns. är ett av världens mest digitaliserade länder, men vi har ändå påtagliga brister i vår cybersäkerhet. Det svenska cyberförsvaret har utvecklats i flera avseenden – som exempel kan nämnas etablerandet av en cybersoldatutbildning och it‑försvarsförband samt ett centrum för cyberförsvar och informationssäkerhet. Det är viktigt att politiken säkrar att utvecklingen mot ett starkare cyberförsvar fortsätter. Det finns ett antal ytterligare områden som behöver stärkas i när det kommer till cybersäkerhet. Det handlar bl.a. om kompetensförsörjning, investering i kommunikationer med ett högre säkerhetsskydd samt bättre ledning och samverkan. Vidare är det angeläget att samlade krisledning stärks. De senaste årens kriser visar på betydande svagheter i den svenska krisledningen när det gäller större kriser som berör flera sektorer och geografiska områden. Det behövs ett nationellt säkerhetsråd på Statsrådsberedningen lett av en säkerhetsrådgivare med ett permanent kansli. ska göra strategiska överväganden och, i händelse av kris, utgöra en central ledningsförmåga. Som medlem i Nato skulle vi dela solidariska försvarsgarantier med 30 andra länder och kunna ha en gemensam försvarsplanering som möjliggör ett snabbt agerande vid en konflikt. Det är viktigt att försvarssektorn bereds inför att eventuellt kan bli en del av Nato. Stärkt civil beredskap och inhemsk livsmedelsförsörjning Det pågående invasionskriget har stora effekter på de samlade livsmedelspriserna. Både och står för en stor del av den globala produktionen av insatsvaror till konstgödsel och djurfoder. effekter syns även på terminspriserna för vete som är uppe på historiskt höga nivåer. Dessutom spelar säsongsarbetare från regionen vanligtvis en viktig roll i att förse bl.a. svenska gårdar med arbetskraft. Därtill drabbar de rekordhöga drivmedels- och elpriserna just nu svenska jordbrukare på ett allvarligt sätt. invasion av har lett till utbudsstörningar som kraftigt drivit upp kostnaderna i svensk livsmedelsproduktion. Redan före krigsutbrottet var svenska livsmedelsproducenter hårt pressade av kostnadsökningar. Svensk ekonomi måste stå stark för att hantera krigets indirekta effekter på ekonomin. De ekonomiska sanktionerna måste få verka fullt ut – vilket skapar ett behov av att stötta svensk ekonomi och svenska hushåll. Politiken ska arbeta för ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet med ambitionen att svenska jordbrukare ska ha likvärdiga konkurrensförhållanden jämfört med jordbrukare i övriga EU. Livsmedelsförsörjningen i är inte hotad , men om säkerhetskrisen i vårt närområde förvärras är det viktigt att vi är förberedda. självförsörjning av livsmedel är . Det är angeläget för motståndskraft och livsmedelsförsörjning att vi underlättar och stärker konkurrenskraften för svenska lantbrukare genom att minska regelbördan och sänka kostnaderna. Vi vill se förstärkningar av livsmedelsstrategin och mer medel till länsstyrelserna för att korta handläggningstiderna av miljötillståndsansökningarna. Vidare är det även centralt att resurser avsätts för att staten tar ansvaret för att bekosta skyddsjakten på skadegörande djur. måste bygga upp en hållbar livsmedelsberedskap för att kunna förse civilbefolkningen och militär personal med livsmedel. Följande åtgärder bör prioriteras för att stärka livsmedelsberedskap : Ett konkurrenskraftigt svenskt jordbruk med en högre inhemsk produktion minskar vår sårbarhet ur ett totalförsvarsperspektiv. Animalieproduktionen och växtodlingen bör ökas. Det kan enbart göras genom en starkare konkurrenskraft för svenska lantbrukare. Regelförenklingar, stärkt ägande- och brukanderätt och upphandlingar som inte missgynnar svenska producenter är prioriterade åtgärder. Vissa strategiska varor bör finnas i omsättningslager, särskilt sådana varor som inte kan säkras genom leveranser från utländska leverantörer eller som inte kan produceras inom landet. Lagringen bör omfatta både färdiga produkter och insatsvaror som foder och gödningsmedel. Det behövs målsättningar och en planering för hur animalieproduktionen och växtodlingen ska kunna bedrivas vid höjd beredskap. Därför behövs det ett tydligare och samlat samordningsansvar när det gäller försörjningstrygghetsfrågorna, avseende exempelvis livsmedel och drivmedel. De svagheter i beredskap som uppenbarats under coronakrisen måste rättas till. Strukturen för det civila försvaret har ännu inte kommit på plats och en rad andra viktiga frågor som hur samarbetet med näringslivet ska se ut, upprättandet av beredskapslager och en hållbar finansieringsmodell har inte lösts ut. är beroende av el och vid ett avbrott i elförsörjningen behöver det finnas reservkraft och tillgång till drivmedel. Det är avgörande att beredskap förbättras på det området. För att det offentliga ska kunna säkerställa tillgången till dricksvatten vid höjd beredskap och krig måste även planering och logistiken kring dricksvattenförsörjningen runt om i landet bli mer robust. Vidare behöver åtgärder säkras för att relevanta myndigheter än tydligare får ansvar för att förbereda åtgärder för att bättre kunna värna den finansiella stabiliteten i händelse av kris, liksom stärka skyddet för centrala betalningsfunktioner. En robust infrastruktur för kontanter är en viktig åtgärd för att öka beredskapen för olika typer av kriser. Att stärka det civila försvaret är inte bara viktigt för att stärka kapaciteten i det samlade totalförsvaret i händelse av krig. Det civila försvaret är även en avgörande resurs i händelse av kris. Utöver bättre livmedelsberedskap är det en prioriterad uppgift för att börja bygga upp bättre beredskapslager av t.ex. läkemedel och sjukvårdsmateriel. Det är även uppenbart att relevanta strukturer för ansvar, ledning och samverkan behöver säkras inom det offentliga. Även personalförsörjningen av det civila försvaret bör förstärkas. Ska relevanta aktörer som kommuner, regioner, stat och företag på allvar kunna lösa ut frågor som handlar om allt från befolkningsskydd och sjukvårdsförmåga till försörjningssäkerhet krävs långsiktig planering för det civila försvaret. Samhället och individen behöver transporter. Hela samhällsekonomin står och faller med kostnadseffektiva transporter, men frågan handlar om mer än näringslivets behov och arbetstagarens resor till och från jobbet. Det handlar om fritid och semester och möjligheten att träffa anhöriga och vänner, om sjuksköterskan som skjutsar sina barn till ridning och musikundervisning och om möjligheten att ha ett normalt liv utanför stadskärnorna. är ett transportvänligt parti och vi motsätter oss tankemodellen att transporter utgör en outsinlig källa till avgifter och skatteintäkter som ska finansiera diverse politiska projekt. övriga sju partier förenas i en gemensam övertygelse om att transportsektor ska vara ”fossilfri” 2030. Målet har kreativt tolkats som att utsläppen från vägtrafiken ska minska med till 2030 jämfört med utsläppen [5]. Även denna kreativa tolkning kommer med all sannolikhet att behöva rivas upp, givet att minskningen mellan 2010 och ”coronaåret” 2020 blev [6]. Detta projekt handlar ytterst om att posera inför en radikal opinion och saknar i princip global relevans. Kostnaderna för skattebetalare, företag och konsumenter är redan oacceptabla. motsätter sig inte en gradvis övergång till mer eldrift och – när tekniken är mogen – vätgasdrift. Det finns tvärtom goda skäl att gå i den riktningen, men den ska ske i harmoni med teknikens och samhällets utveckling och inte ge upphov till skenande kostnader, vare sig för skattebetalarna eller för konsumenterna. Vi anser att sektorsvisa mål, i kombination med orealistiska tidsramar, tenderar att driva samhället mot felsatsningar som inte är av godo, vare sig för samhällsekonomin eller för miljön. Exempelvis har man nu (se reduktionsplikten nedan) drivit fram en artificiell efterfrågan på HVO från slakteriavfall. Denna ”sörja” importeras från länder som , och [7]. Detta representerar inte hållbar utveckling utan utgör ett besynnerligt resultat av politisk-byråkratiskt grupptänk. Det är alltså dags att överge 2030-målet och fortsättningsvis minska utsläppen i de sektorer där investeringarna ger bäst resultat per spenderad krona. Vi (märk väl, innan kriget i bröt ut) steg bränslepriserna kraftigt. uppfattning – att transporter har blivit för dyra – har vunnit gehör i , vilket är att betrakta som en framgång. sänktes skatten på bränsle med per liter. Denna sänkning består av en permanent sänkning på per liter och en temporär sänkning (fram till ) på ca per liter. Hela denna sänkning bör permanentas och bör sträva efter EU:s miniminivå för skatt på bensin och diesel. Den offentligfinansiella effekten på årsbasis skulle bli [8]. Även den s.k. indexuppräkningen bör stoppas. har sedan förra mandatperioden drivit på för lägre bränsleskatter för jordbruk och skogsbruk. Det handlar om för viktiga näringar med långa förädlingskedjor, som bidrar till inkomster och sysselsättning över hela landet. Så när regeringen temporärt sänker skatten för jordbruk, skogsbruk och vattenbruk så är det egentligen sverigedemokratisk politik. Dessa åtgärder bör permanentas för att ge respektive bransch möjlighet att planera för framtiden. Den offentligfinansiella effekten skulle bli 330 miljoner. var det enda partiet i som motsatte sig den höga reduktionsplikten när den infördes . har den svenska transportsektorn – konsumenter och företag – finansierat onödigt dyrt bränsle för många miljarder, utan att vare sig kostnaderna eller miljöeffekterna tagits upp till seriös debatt. Successivt har reduktionsnivån höjts till för diesel och för bensin. konsekventa linje har varit att begränsa reduktionsplikten till för diesel och för bensin. Nettoeffekten av att ersätta fossila drivmedel med biodrivmedel är omdebatterad och härleds till komplicerade analyser, som kan vara unika för varje enskilt drivmedel. Ofta finns ”dolda” utsläpp i produktionsprocesserna för biodrivmedel, direkt eller indirekt, vilket innebär att utsläppsminskningarna i ett systemperspektiv i själva verket blir mindre än vad som redovisas. Ur ett globalt perspektiv saknar den svenska politiken helt betydelse; effekten är helt enkelt för liten. Och hela det svenska konceptet bygger på att större marknader inte (!) tar efter det svenska konceptet. Marknaden har redan svårt att möta lilla efterfrågan på biodrivmedel med acceptabel miljöprestanda, och om exempelvis hela EU tog efter den svenska politiken skulle efterfrågan genast styras mot råvaror med stor miljöpåverkan, vilket skulle utgöra ett hot mot biologisk mångfald. Vad gäller priset så går det inte att med exakthet fastställa hur mycket dyrare biodrivmedel är jämfört med traditionella bränslen. En reduktionsplikt à för diesel innebär dock att inblandningen av biodiesel är högre, någonstans i spannet . Man kan uppskatta att biodrivmedlens marknadspris vid pump är ungefär dubbelt så högt som fossila motsvarigheter. För diesel innebär detta att reduktionsplikten innebär en kostnadsökning för diesel på per liter[10], men någon exakt siffra kan inte fastställas. En sverigedemokratisk politik enligt ovan skulle därmed sänka priset på diesel med uppskattningsvis 3–per liter. För bensin, vars reduktionsplikt är lägre, skulle effekten bli i storleksordningen per liter. Den bibehållna reduktionsplikten à för diesel respektive bensin ger möjlighet att behålla de bästa biodrivmedlen vad gäller kostnadseffektiva miljöfördelar. En stabil och fossilfri elförsörjning Den rådande energipolitiken skapar risker för konkurrenskraft, leder till höga elpriser och äventyrar jobb och tillväxt. Regeringens nedstängning av fyra kärnkraftsreaktorer hämmar elektrifieringen och nya investeringar i . Avvecklingen av kärnkraften har bidragit till kraftigt höjda elpriser som drabbat de södra delarna av särskilt hårt. Den svenska elkrisen är en följd av regeringens oansvariga energipolitik – något som hushåll och företag just nu får betala ett högt pris för. Regeringen har drivit en politik där ideologi snarare än analys har legat till grund för en omfattande förändring i kraftsystemet. Det har försämrat både systemets robusthet och dess resiliens. Trenden mot ett allt svagare och mer sårbart kraftsystem fortsätter dessutom som regeringen saknar handlingskraft och insikt om problemen. står inför ett långsiktigt ökande behov av el. Flera prognoser pekar på att elkonsumtionen kommer att behöva fördubblas om ska elektrifiera både industrin och våra transporter. Ska vi klara att ställa om transporter och industrier till att använda el måste elen finnas både när och där den behövs. Investeringar i elnäten är enligt många forskare den mest kritiska punkten om vi ska klara av att bygga upp ett nätverk av exempelvis laddstolpar och elvägar. Det räcker dock inte. Det måste också finnas el att föra över i ledningarna, oavsett väder. är mycket tydliga med behovet av mer planerbar elproduktion, särskilt i . Att lägga om svensk energipolitik är nödvändigt för att säkra den fossilfria och stabila elproduktion och det ökade behov av el som behövs för att klara klimatomställningen. Flera centrala förändringar kommer att ta tid, men det finns ett antal viktiga beslut och omläggningar som behöver prioriteras i närtid. Ny planerbar elproduktion skulle lösa många av de bekymmer som finns i . Det är trots allt nedläggningen av sådan produktion som skapat dagens problem. Den bristande överföringskapaciteten i svenska elnät beror till stor del på att planerbar kraftproduktion har minskat i . Mer planerbar produktion i söder skulle också avlasta norra så att industrialiseringen där kan fortsätta. Men det behövs mer produktion även i norr. Kärnkraft är det enda alternativet för att tillföra planerbar fossilfri elproduktion i stor skala, eftersom detta kraftslag har potentialen att producera de stora mängder el som omställningen kräver. Dessutom bidrar kärnkraften med ett antal stödtjänster som gör elsystemet mer robust och leveranssäkert. Därför måste den värnas och byggas ut i stället för att avvecklas. behöver prioritera satsningar för att möjliggöra nya reaktorer. Resurser för att göra tillståndsprocessen för ny kärnkraft kortare och mer effektiv bör utgöra en central prioritering i en ny energipolitik för . Det behövs också en långsiktig forskningssatsning för att säkra svensk spetskompetens inom området. Detta bör inkludera att uppföra minst en ny forskningsreaktor. Kärnkraftens framtid är en fråga om klimatet, jobben och vårt oberoende. Följande prioriteringar bör utgöra basen för en ny energipolitik för : Sätt upp målet att ska ha en helt fossilfri energiförsörjning. Dagens mål om förnybar elproduktion till 2040 bör ersättas med ett mål om fossilfri energi, där kärnkraften är en självklar del. Uppdra åt att i sin långsiktiga scenarioanalys inkludera scenarier där når sina klimatmål. Myndigheten ska beskriva vad som krävs för att uppnå klimatmålen, även om det inkluderar kärnenergi. Resurser bör tilldelas för att ta fram ett svenskt regelverk för ny kärnkraft, särskilt för små reaktorer. Myndigheten bör även uppdras att ta fram ett snabbspår för att acceptera typgodkännanden av reaktorer, system och komponenter från länder jämförbara med . Avskaffa förbudet mot att bygga reaktorer på andra platser än vid de befintliga kärnkraftverken. Det kan bli aktuellt att bygga många mindre reaktorer snarare än några stora för att möta ökande behov av el och för att säkerställa att det finns elproduktion som fungerar oberoende av väder och vind. Förbudet mot att ha fler än tio kärnkraftsreaktorer i drift bör tas bort. Framgent behöver betydande investeringar i det svenska elnätet prioriteras. Det är även angeläget att tillståndsprocesserna för elnätsutbyggnad, på alla nivåer, förenklas och kortas. bör även elmarknadens utformning ses över. Ett elsystem där man betalar för kvalitet eller effekt, dvs. tillräckligt med energi vid ett givet ögonblick, skulle bli mer robust. Planerbara kraftslag som kärnkraft och vattenkraft skulle då få ersättning för den viktiga funktion de har i elsystemet. Den nuvarande svenska energipolitiken är inte bara geopolitiskt riskabel utan hotar också klimatomställningen, vilken är en central fråga att lösa. De stora koldioxidutsläppen sker i industrin och i transportsektorn. Att göra dessa sektorer fossilfria kommer att kräva en omfattande elektrifiering med målet att bilar, lastbilar och industri går på el, vilket innebär att den leveranssäkra elproduktionen måste byggas ut. Det kommer att behövas ny elproduktion, framför allt i , och energikällor som levererar och timmar. Framför allt kommer det att behövas mer ren el från fossilfria kraftkällor. En elproduktion baserad på en rimlig balans mellan vattenkraft, kärnkraft och andra fossilfria kraftkällor lägger grunden för ett robust och motståndskraftigt kraftsystem som har förutsättningar att möta framtidens behov. Svensk energipolitik kommer att stå inför flera stora problem och utmaningar . I flera delar av landet råder redan effektbrist. I praktiken medför det att städer och energibolag tvingas säga nej till nya företag som vill etablera sig, för att det inte finns tillräcklig elförsörjning. Vårt mål är ett utsläppsfritt energisystem genom konkreta reformer som säkrar stabilitet, tillförlitlighet, konkurrenskraft och klimatnytta. Sänkt skatt på el Den gradvisa övergången till väderberoende elproduktion har alltså varit problematisk för den svenska elmarknaden. kom dessutom en av vädret orsakad prischock för i synnerhet , vilket fick orimliga konsekvenser för hushåll och företag. För staten innebar utvecklingen dock ökade skatteintäkter. För att underlätta för elkonsumenterna bör skatten på el sänkas , vilket skulle innebära en kostnadssänkning på årsbasis på för ett genomsnittligt villahushåll. Den offentligfinansiella effekten av en sådan åtgärd skulle bli 6,9 miljarder. Det svenska pensionssystemet syftar till att ge alla svenska medborgare en trygg och värdig ålderdom. Tyvärr har pensionssystemet varit både eftersatt och underfinansierat, vilket i kombination med demografiska trender urholkar pensionerna. Många av dagens pensionärer är missnöjda och blivande pensionärer är oroliga. har flest fattigpensionärer i , där många som arbetat och betalat skatt under sina liv nu behöver jobba extra eller panta burkar eller tvingas leva med låg ekonomisk standard. Den stigande inflationen slår dessutom hårdare mot pensionärer som redan lever med små marginaler och har få möjligheter att påverka sin ekonomiska situation. Parallellt ökar kostnaden för att finansiera pensioner för dem som invandrat till och som i liten eller ingen utsträckning arbetat och betalat skatt. vill därför stärka hela det svenska pensionssystemet, vilket är en grundläggande del av vår ekonomiska politik. Våra satsningar omfattar alla pensionärer, både nuvarande och kommande. Våra förslag innebär en förstärkning av pensionssystemet med ca , vilket motsvarar ca mer för en vanlig pensionär. Det ska löna sig att arbeta Ett reformerat pensionssystem måste genomsyras av en rättviseaspekt. är det liten eller ingen skillnad mellan pensionen för den som arbetat ett helt yrkesliv och den som har arbetat väldigt lite eller inte alls. Det finns även stora grupper som kommit till och inte betalar in till pensionssystemet. Reformer ska leda till att det s.k. respektavståndet – alltså skillnaden i pension mellan den som har arbetat och den som inte har det – blir större. Ökade avsättningar till pensionssystemet menar vi kommer att vara avgörande för att förbättra pensionerna för framtidens pensionärer. Pensionsavgifterna föreslås därför öka från av bruttoinkomsten genom att den allmänna pensionsavgiften och motsvarande skattereduktion ersätts av höjda pensionsavsättningar på arbetsgivaravgiftssidan. Detta medför att hela pensionsavgiften ges en motsvarande pensionsrätt, till skillnad från där av avgiften medför en pensionsrätt, en förstärkning av pensionssystemet med ca . Denna finansieringslösning innebär att den allmänna löneavgiften minskar i motsvarande utsträckning som pensionsavgifterna ökar, vilket innebär att det totala uttaget av arbetsgivaravgift är oförändrat. Detta upplägg är därmed kostnadsneutralt för företag och individer i denna del. är det rimligt att även värdet på redan intjänade pensionsrätter omfattas – då det inte innebär att individer eller företag får en ökad finansieringsbörda – genom att låta inkomstindex påverkas av att den allmänna pensionsavgiften slopas. Slopandet leder till en engångshöjning av de pensionsgrundande inkomsterna, varpå inkomstindex ökar för det efterföljande året, vilket i sin tur ökar inkomst- och tilläggspension med utöver den omräkning som normalt sker . Den slopade allmänna pensionsavgiften innebär att bruttoinkomsten och den pensionsgrundande inkomsten sammanfaller under avgiftstaket och att avgiftstaket sänks från 8,07 till 7,50 inkomstbasbelopp. Kostnaden ska bäras av staten Ökade pensionsavsättningar kommer att leda till en kostnad för samhället. För att inte sysselsättningen ska påverkas negativt är det angeläget att kostnaden i sin helhet finansieras av staten. förslag har antytt att arbetsgivaravgifterna ska höjas för att finansiera ökade pensionsavsättningar; detta är inte önskvärt. De höjda pensionsavsättningarna innebär att utgifterna ökar med ca 2023, där 3 miljarder utgörs av statens kompensation till företagens höjda egenavgifter respektive arbetsgivaravgifter i de fall där ingen allmän löneavgift betalas; övriga kostnader hänförs till de ökade pensionsavsättningarna. Kostnaden beräknas öka till ca då förändringen av inkomstindex får genomslag på utbetalningen av grundskydd. Den slopade skattereduktionen för pensionsavgiften medför att fler personer med låga arbetsinkomster nu kan få del av jobbskatteavdraget, vilket ökar hushållens disponibla inkomst med 2023. Den disponibla inkomsten stärks ytterligare till 2024 till följd av ökade utbetalningar av inkomstpension. Detta påverkar även kommunsektorn som får ökade skatteintäkter om 2024. Konsekvenser för personer med låg pension Pensionärer med låg allmän inkomstgrundad pension har rätt till garantipension och pensionärer i hushåll med låga inkomster och förmögenheter kan få bostadstillägg. Eftersom grundskyddet trappas av om inkomsterna ökar skulle pensionärer med grundskydd inte ta del av ökningen av inkomstpensionen i samma utsträckning som pensionärer utan grundskydd. Detta får i sin tur en stor effekt för genomsnittspensionären. Det skulle även innebära att statens kostnader för grundskydd minskar med . För att kompensera för detta bör grundskyddet uppjusteras med motsvarande höjning av inkomstpensionen. Det kan exempelvis ske genom att multiplicera inkomstpensionen med lämplig faktor vid beräkningen av inkomstunderlaget. Resultatet blir att kostnaden för grundskydd efter reformen är densamma som före reformen men att reformen får ett större genomslag för dem med låg pension. En höjning av pensionerna måste undvika kannibaleffekter När den allmänna pensionen stärks minskar utbetalning av garantipension och bostadstillägg till pensionärer, så att nettoeffekten riskerar att bli väldigt låg. För att undvika detta bör nivåerna på grundskyddet justeras så att utbetalningarna av garantipension och bostadstillägg till pensionärer är i samma storlek som innan reformen genomförs. Bättre möjligheter att pensionsspara privat I takt med att kompensationsgraden från den allmänna pensionen och tjänstepensionen minskar är det oundvikligt att behovet av ett eget pensionssparande ökar.