mot · H9024707 · 2022-05-03 00:00:00 — Denna nivå antas endast kunna påverkas med strukturella utbudsreformer – efterfrågan spelar roll enbart på kort sikt som variationer kring trenden. Penning- och finanspolitik kan, enligt detta synsätt, endast dämpa svängningarna kring tillväxttrenden och påskynda ekonomins anpassning till den potentiella jämviktsnivån. Begreppet jämviktsarbetslöshet har en central betydelse i denna analys. Jämviktsarbetslösheten är den arbetslöshet som anses vara förenlig med en stabil inflationstakt (på , som styr efter) och en ekonomi (kapacitetsutnyttjande) i jämvikt. Ett problem med begreppet jämviktsarbetslöshet är att nivån inte kan verifieras. Dessutom antas enbart utbudsåtgärder sänka arbetslösheten långsiktigt under den beräknade jämviktsnivån. Exempelvis är utgångspunkten att anställningsskyddslagstiftning, socialförsäkringar, arbetslöshetsförsäkring och skatter på arbete bidrar till högre arbetslöshet. Det antas ske genom att reservationslönerna ökar – därigenom stärks löntagarnas förhandlingsposition – vilket bidrar till att lönerna ökar. Enligt denna teoribildning antas högre reallöner leda till lägre sysselsättning, eftersom arbetskraften då fördyras. Det leder till synsättet att återhållsamma löneökningar ökar sysselsättningen och minskar arbetslösheten. Faktisk historisk empiri och ett teoretiskt ramverk som är bättre anpassat till denna, pekar dock i en annan riktning. menar i stället att högre löneökningar tvärtom kan leda till högre tillväxt. Det grundar sig på antagandet att löneökningar (och ökningar i socialförsäkringsinkomster) normalt sett i större utsträckning än vinstökningar (kapitalinkomster) ger ökad konsumtion och därmed högre efterfrågan i ekonomin. Dessutom kan högre löner gynna effektivisering i företagen och därmed leda till produktivitetsökning. har på olika sätt ifrågasatt den neoklassiska modellen för ekonomisk politik, dess bevekelsegrunder och tillhörande antaganden. Det finns betydande teoretiskt och empiriskt stöd för synsättet att den långsiktiga produktionen i ett samhälle bestäms av den aggregerade efterfrågan på varor och tjänster, i kombination med strukturella utbudsfaktorer. syn är att penningpolitik och finanspolitik har betydelse såväl för att stabilisera ekonomin vid risk för hög- och lågkonjunktur som för att hålla uppe en långsiktigt hög nivå på efterfrågan. Investeringarna har en nyckelroll i ekonomin, både för konjunkturvariationer och den långsiktiga utvecklingen. Det är dock inte företagens vinster eller det inhemska sparandet som driver investeringar – utan investerares syn . Det finns ingen naturlig ekonomisk jämvikt att ständigt återvända till. En uppskattning av ekonomins ”potentiella nivå” kan inte verifieras. Den riskerar i stället att bli en självuppfyllande profetia eftersom beräkningar av potentiellt arbetskraftsutbud och potentiell BNP avgör såväl bedömningar av måluppfyllelsen i finanspolitiken – och därmed hur stort utrymmet för reformer är – som hur penningpolitiken ska utformas. Den ekonomiska politiken bör styras av reala mål om ökad sysselsättning, investeringar och klimatomställning, där offentligfinansiella mål och inflationsmål blir verktyg för att uppnå de reala målen. Ökad jämlikhet är också nödvändig för den ekonomiska utvecklingen och för ett brett stöd bakom klimatomställningen. Inkomstfördelningen spelar även en framträdande roll för efterfrågan. Det är stora skillnader i spar- och konsumtionsbenägenhet mellan hushåll med låga respektive höga inkomster, eller mellan löntagare respektive kapitalägare. Ansvaret för den långsiktiga ekonomiska utvecklingen bör ligga på finanspolitiken eftersom den kan hantera såväl kortsiktiga svängningar, strukturella utmaningar som att upprätthålla långsiktigt högt efterfrågetryck och en rättvis inkomstfördelning. En finanspolitik som syftar till att upprätthålla en aggregerad efterfrågan på den nivå som är förenlig med full sysselsättning, både , kan inte kombineras med dagens finanspolitiska ramverk. En rimlig utgångspunkt blir att anpassa de offentliga utgifterna till vad som krävs för dagens investeringsbehov med full sysselsättning som ett centralt mål. 5.2 Arbetet är grunden politik strävar mot full sysselsättning. Med full sysselsättning menar vi att alla som vill och kan arbeta ska ha ett arbete, och det ska räcka med ett arbete som det går att försörja sig på. Ingen ska behöva gå arbetslös annat än under korta perioder och sysselsättningsgraden ska vara tillräckligt hög för att finansiera en generös offentlig välfärd. En sådan politik kräver stora offentliga investeringar kombinerat med robusta trygghetssystem för individer när de inte kan eller får arbeta. Grunden för den svenska arbetsmarknadsmodellen är starka parter. Det innebär fackföreningar och arbetsgivare som kan sluta överenskommelser med bred eller närmast heltäckande verkan och som är anpassade till branschvisa villkor. Maktförhållandena på arbetsmarknaden är i grunden till fördel för arbetsgivarparten visavi den enskilde löntagaren. Genom kollektiv organisering kan denna grundläggande obalans omvandlas till en mer balanserad och samhällsekonomiskt produktiv relation. Löntagarnas ställning på arbetsmarknaden avgörs primärt av fem centrala områden: läget på arbetsmarknaden – dvs. sysselsättningsgraden och arbetslösheten i ekonomin – arbetsmarknadspolitiken, trygghetssystemen, arbetsrätten och anställningsskyddet och sist men inte minst kollektivavtalstäckningen. Ett politiskt mål om full sysselsättning är helt centralt eftersom först när det är balans mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden försvinner risken att arbetslösa ställs mot arbetande. En stark arbetsmarknad innebär möjlighet för arbetskraften att kräva sin del av löneutrymmet, både i termer av löner, villkor och möjligheter att fortbilda sig i arbetet. En aktiv arbetsmarknadspolitik skyddar, stöder och rustar arbetslösa individer för att komma tillbaka i goda och utvecklande arbeten. Med rätt utbildning blir färre personer arbetslösa och vi får en bättre matchning mellan arbetssökande och de arbeten som växer fram. Arbetslöshetsförsäkringen förhindrar att en arbetslös tvingas ta arbete till lägre lön eller sämre villkor. Ett starkt anställningsskydd reglerar hur en arbetsgivare får säga upp en anställning. Vid arbetsbrist gäller turordning – sist in först ut – och lagen ger rätt till återanställning. Detta hindrar att arbetsgivaren byter ut en anställd mot en arbetslös. Rikstäckande kollektivavtal gäller alla som säljer samma sorts arbete. Avtalen är bindande för arbetsgivarna, vilket innebär att de inte kan hota en anställd med lägre lön eller sämre villkor. Trygga löntagare är starka löntagare som kan stå upp för sina rättigheter, kräva rättmätiga löner och bidra till ett produktivt, rättvist och konkurrenskraftigt samhälle. 5.3 Inkludering och etablering vill ha ett samhälle för alla, inte bara för några få. Det kräver en politik som ger alla, oavsett bakgrund, samma möjligheter och samma rätt till god utbildning, arbete och bostad. Vi vill föra en politik för inkludering – en politik som motverkar segregation och underlättar etablering i samhället. En politik som lägger grunden för ett mer jämlikt och jämställt samhälle. Ett välfungerande flyktingmottagande är en viktig del i en inkluderande politik. Mottagandet av människor på flykt ska – från asylprocessen till boendesituationen och etableringen i samhället – präglas av att den enskilda människans rättigheter står i centrum. Permanenta uppehållstillstånd och möjlighet att leva tillsammans med sin familj förbättrar förutsättningarna för att etablera sig i samhället. Den generella välfärden är central för att upprätthålla de rättigheter som det är vår skyldighet att värna. Välfärdssamhället har historiskt visat sig vara den viktigaste och effektivaste integrationsmotorn, även i internationell jämförelse. 5.4 Utbildning – en samhällelig nyttighet, inte kommersiell vara En stark utbildningssektor är en förutsättning för en fungerande arbetsmarknad och kompetensutveckling genom hela livet, men också för att alla ska få samma möjlighet att medverka i det demokratiska samtalet. En skola för ett modernt och demokratiskt samhälle handlar om att utbilda för arbetslivet såväl som om allas rätt till kunskap. Nedskärningarna i den offentliga sektorn bidrog dock till att dränera den allmänna skolans resurser. Det stora hotet mot den jämlika svenska skolan är den nästan obegränsade rätten att inrätta fristående skolor. Den fria etableringsrätten, kombinerat med samma skolpeng till alla skolor och möjlighet att använda kötid som urval har skapat en olikvärdig skola som dräneras på resurser. Hur mycket elever lär sig beror alltmer på vilken skola de hamnar i och vilka föräldrar de har. Så behöver det inte vara. vill återupprätta den jämlika och sammanhållna skolan. Digitalisering och klimatomställning gör att vissa jobb försvinner och att andra jobb tillkommer. Utvecklingen ställer höga krav på utbildning och ofta krävs minst gymnasieutbildning för att få ett arbete. Det är även nödvändigt för att kunna studera vid en yrkeshögskola eller ett universitet. För många människor har vuxenutbildningen inneburit en andra chans när tidigare skolformer har misslyckats. För andra har den inneburit en chans till vidareutbildning och yrkesväxling. är särskilda insatser inom både vuxenutbildningen och arbetsmarknadspolitiken nödvändiga för att förbättra möjligheten till utbildning och för att underlätta den framtida kompetensförsörjningen inom många samhällsviktiga sektorer. 5.5 Likvärdig och generell välfärd – utan vinstintresse Den svenska arbetsmarknadsmodellen kompletteras och stärks upp av en stark och generell välfärd. Generell välfärd ska omfatta alla som är i behov av den. Den generella välfärden innebär en solidarisk omfördelning av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män, mellan lågavlönade och högavlönade, mellan olika perioder i våra liv och mellan friska och sjuka. Barn- och äldreomsorgen skapar likvärdiga villkor för våra barn och äldre och är nödvändig för ett högt arbetskraftsdeltagande. Genom en offentligt finansierad omsorg får vi också en ökad professionalisering och högre kvalitet inom sektorn. En välfungerande sjuk- och hälsovård är grundläggande för att vi ska kunna arbeta och leva långa och hälsosamma liv. Den grundläggande principen är att vården ska ges utifrån människors behov, oberoende av om man har en privat försäkring eller inte. Det ska gå att lita på sjukvården oavsett vem man är och var man bor. finns det stora skillnader i , både i hälsa och i tillgång till vård. Vi har en orättvis vård. Därför är frågan om jämlik hälsa och vård så viktig för . Personalen är välfärdens viktigaste resurs. Som vi visar i figur 4 (avsnitt 4.3) har antalet anställda i välfärden minskat som andel av befolkningen. Samhället behöver förnya sitt åtagande att säkerställa en god arbetsmiljö och goda arbetsvillkor för de som söker sig till förskolan, sjukvården, skolan och äldreomsorgen och för de som redan arbetar där. kommer därför att driva ökade statsbidrag till kommuner och regioner som en prioriterad fråga i det kommande budgetarbetet. Vinstintresset förvrider välfärdens sätt att fungera. För är det en självklarhet att resurserna som är avsatta för att finansiera den gemensamma välfärden ska gå till människor som behöver stöd och hjälp och inte till kommersiella bolag som etablerat sig i sektorn. 5.6 Socialförsäkringar för livets olika delar Socialförsäkringarna är en central pelare i den positiva arbetslinje som förespråkar – individer kvalificerar sig till försäkringar genom arbete och försäkringarna i sin tur bidrar till möjligheten att komma tillbaka i arbete. De ger ett skydd mot stora inkomstbortfall vid tillfälliga perioder av arbetslöshet, sjukdom, föräldraledighet samt pension när arbetslivet är slut. Det finns även viktiga samhällsekonomiska aspekter av försäkringarna. Arbetslöshetsförsäkringen ger en stabilisering av ekonomin som helhet vid större konjunkturnedgångar. Sjukförsäkringen fick stor betydelse i covidkrisen, för människors möjligheter att stanna hemma vid sjukdom och minska smittspridningen. Sjukförsäkringen säkerställer att sjukdom inte leder till förlorat arbete och möjliggör rehabilitering tillbaka till arbetet. Föräldraförsäkringen och den medföljande rätten till föräldraledighet tryggar rätten till arbete för den som skaffar barn. Pensionssystemet gör så att vi kan sluta arbeta när vi inte längre orkar, utan det blir den enskilda individens ansvar att spara och planera för det inkomstbortfall det innebär. Robusta och generella trygghetssystem minskar också framväxten av privata lösningar vilka i sin tur leder till ökad ojämlikhet. Den politik som de borgerliga regeringarna bedrev –2014 innebar dock att socialförsäkringarna urholkades kraftigt. Förebilden var den amerikanska ”arbetslinjen”, som utgår ifrån att individer styrs av ekonomiska incitament. Denna negativa arbetslinje handlar om att försvaga försäkringarna i syfte att skapa starkare drivkrafter till arbete. En sådan politik grundar sig på den centrala missuppfattningen att arbetslöshet eller sjukdom beror på individens fria val. mål är att alla ska känna sig trygga, oavsett risk för sjukdom, arbetslöshet eller förmåga att arbeta hela vägen till pension. Det har dock skett försämringar av såväl pensionerna, arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen, inkluderat arbetsskadeförsäkringen, som de ersättningar och bidrag som tillhör familjepolitiken. Den ekonomiska familjepolitikens[15] förmåga att minska den ekonomiska utsattheten har försämrats markant . bidrog förmånerna i den ekonomiska familjepolitiken till att hålla ned andelen barnhushåll med låg relativ ekonomisk standard med två tredjedelar – från till . bidrog förmånerna bara med en tredjedel (från ). Det är framför allt de behovsprövade bidragen som har mist sin förmåga att minska andelen ekonomiskt utsatta hushåll. Sjukförsäkringsavgiften är en del av arbetsgivaravgiften. Storleken på sjukförsäkringsavgiften avgörs av de förväntade kostnaderna för sjukförsäkringen. har sjukförsäkringsavgiften, räknat som andel av lönesumman, minskat från till 2022, till följd av låga ersättningsnivåer, stränga regelverk och en strikt tillämpningen av dem. Därmed väntas de samlade statliga inkomsterna från sjukförsäkringsavgiften uppgå till . Om avgiften legat kvar på samma nivå som 2003 hade inkomsterna från socialförsäkringsavgiften uppgått till 2022. har drivit igenom flera viktiga förbättringar av sjukförsäkringen . Trots det kvarstår flera brister. Den just nu högst prioriterade frågan inom sjukförsäkringen är att avskaffa karensavdraget. Coronakrisen har visat hur skadligt det kan vara med sjuknärvaro, dvs. att arbetstagare känner sig tvingade att gå till jobbet trots att de inte är friska. Något vi egentligen vetat . är det enda landet i som har karensavdrag. anser att karensavdraget bör avskaffas. Det kan ske på olika sätt, där huvudfrågan är hur kostnaden ska fördelas mellan stat och arbetsgivare samt vad det kan få för eventuella konsekvenser för löntagarna. Det centrala för är att karensavdraget avskaffas, eftersom det leder till skadlig sjuknärvaro, ökad smittspridning och inkomstbortfall som framför allt drabbar låginkomsttagare. Att avskaffa karensavdraget utan någon kompensation från staten beräknas innebära ökade kostnader för arbetsgivarna på . föreslog i budgetmotionen (motion 2021/22:3278) att karensavdraget skulle slopas och att arbetsgivarna skulle stå för kostnaden, som sjuklöneansvaret för mindre företag minskas. Företag har skyldighet att stå för sjuklönen av sjukperioden. Vårt förslag innebär att staten tar över det ansvaret för företag med upp till 10 anställda för att sedan ta delar av summan i nedtrappning upp till 15 anställda. Förslaget kostar staten . Om staten står för hela kostnaden för att avskaffa karensavdraget, utan att företagen kompenseras på något annat sätt för nuvarande sjuklöneansvar uppgår kostnaderna för staten till . Den lägre kostnaden beror av att skatteinkomsterna ökar . Statens kostnader för den tillfälliga ersättning för karensavdraget som infördes under pandemin uppgick till 2021. [17] Denna ersättning är slopad . Karensersättningen hade ett tak och kompenserade därmed inte karensavdraget fullt ut. För att få ersättningen krävdes en ansökan, vilket innebär att alla inte fick ersättningen och ledde till onödiga administrationskostnader. Regeringen tillsatte en utredning som ska se över karensavdraget och sjuklönen (dir. 2022:23). Utredningen ska presentera sina slutsatser . anser att hela karensavdraget bör avskaffas möjligt, men vi är också beredda att förlänga den karensersättning som gällt under pandemin fram till att utredningens förslag genomförs. Tabell 2 Olika alternativ för avskaffande av karensavdraget kostnad (mdkr) Arbetsgivarna tar kostnaden, kompensation mindre företag Staten tar hela kostnaden 5.7 Bostäder där jobben finns Bostadsförsörjningen och bostadspolitiken är en viktig förutsättning för hushållens möjlighet att bosätta sig och skapa sina liv på platser där arbete erbjuds. Bristen på bostäder bidrar också till högre arbetslöshet eftersom den hindrar människor från att söka sig till regioner där jobben finns. I en kommun som arbetar mångdubbelt fler vårdbiträden och städare än vad som bor där. Samma mönster, om än i mindre skala, finns i flera andra kommuner. De människor som bor i dessa kommuner är beroende av att det pendlar in personer från andra kommuner för att utföra grundläggande jobb, men det är inte alltid intresset finns för att bygga bostäder som personer med dessa yrken har råd att efterfråga. Bostadsbristen slår hårdast mot de grupper i samhället som har lägst inkomster: unga, nyanlända, arbetslösa och sjukskrivna. Många är hänvisade till osäkra andra- och tredjehandskontrakt eller att bo kvar hemma hos föräldrarna. Det saknas framför allt hyresrätter med rimliga hyror, något marknaden inte klarar av att bygga på egen hand. För de grupper som har råd att efterfråga en bostad på marknadens villkor råder ingen bostadsbrist. Situationen på svensk bostadsmarknad kan därför beskrivas i termer av bostadsojämlikhet – en ojämlikhet nära länkad till de inkomst- och förmögenhetsklyftor som ökat i . behöver en bostadspolitik som tar ansvar för att bygga bort bostadsbristen, bryta bostadssegregationen och minska bostadssektorns klimatpåverkan. För det krävs att staten tar ett större ansvar för finansieringen och att kommunerna lever upp till sitt bostadsförsörjningsansvar. 5.8 Kultur för alla Kulturen kan både spegla och forma sin samtid. söker stöd för att stärka kulturens ställning över hela landet. Vi vill att det ska vara lätt att såväl utöva som betrakta kultur. Det är hög tid att samhället erkänner kulturens plats och dess vikt i vårt demokratiska samhälle. I både normalläge och kris utgör kulturen såväl ett forum för att förstå tillvaron som en möjlighet att fly den. Kulturutövarna bär kulturlivet och behöver kompenseras och erkännas för det. Barns och ungas rätt till kultur av hög kvalitet måste säkras. spelar en avgörande roll i det arbetet och bör avgifterna i helt slopas. De senaste årens pandemi har slagit hårt mot kulturen. När samhället nu genom gemensamma ansträngningar ska stärka totalförsvaret bör kulturens betydelse mycket tydligt framgå. Detsamma gäller för idrotten och friluftslivet – två fundament i den svenska folkrörelsetraditionen som utgör viktiga delar i många människor vardag. 5.9 Skatter för ett hållbart samhälle Det svenska skattesystemet var ett av världens mest genomtänkta. Det gav oss under delar av efterkrigstiden skatteintäkter som var de högsta i världen relativt BNP. Det fanns en stark tilltro till möjligheten att göra skillnad tillsammans och en självklarhet att samhällsinvesteringar skulle finansieras gemensamt. Diskussionen om skatter var då hur de skulle tas ut samhällsekonomiskt effektivt, rättvist och med en bibehållen legitimitet för skattesystemet. lever diskussionen om legitima skatter en tynande tillvaro. Snarare är utgångspunkten för debatten att skatter är skadliga och ständigt behöver slopas eller minimeras. På lite har skattekvoten sänkts från till i . Motiven har skiftat men övervägande karakteriserats av att slopandet/sänkningen ska lösa det ena eller det andra samhällsproblemet. Det finns inget stöd för att skatter gör mer skada än nytta. En stark tes är att skatt på arbete hämmar viljan att arbeta. har förhållandevis höga marginal- och deltagandeskatter på arbete. har vi EU:s högsta sysselsättningsgrad: 2021 (20–) – för individer med eftergymnasial utbildning är sysselsättningsgraden . Samma förhållande gäller även i andra nordiska länder som och . har ett land som en lägre skatt men också betydligt lägre sysselsättningsgrad. Forskningen har inget entydigt svar på hur starkt det eventuella sambandet mellan skatter och sysselsättning är i . Det enda som är helt säkert är att skattesänkningar leder till minskade skatteintäkter. Flertalet skattesänkningar har också tydligt bidragit till ökade inkomstskillnader. En politik för hållbar tillväxt, ökad jämlikhet och full sysselsättning behöver understödjas av en hög kvalitet i välfärdstjänster och effektiva försäkringssystem. Skatterna fyller i detta hänseende flera viktiga funktioner. De ska vara en stabil finansiering av offentliga investeringar, utbildning och en aktiv arbetsmarknads- och näringspolitik. På marginalen ska de dessutom jämna ut konsumtion och sparande mellan olika inkomstgrupper. Principen om att förorenaren betalar för sin miljöpåverkan har länge varit och bör fortsatt vara ett riktmärke i den svenska miljö- och klimatpolitiken. Utsläppspriset ger en tydlig styrande signal till alla aktörer och gör det mer lönsamt att investera i åtgärder som minskar utsläppen. Skatter är därför även fortsättningsvis ett centralt styrmedel i klimatpolitiken. söker mandat för att inleda arbetet med en genomgripande skattereform som ska skapa ett enhetligt, rättvist och legitimt skattesystem som kan bidra till en långsiktig finansiering av välfärden. 6 Långsiktigt hållbar finanspolitik ökade den offentliga skuldsättningen i de flesta . Detta ledde fram till att många länder införde olika typer av finanspolitiska ramverk. Centrala inslag i dessa var tydliga medelfristiga mål för de offentliga finanserna. För del blev de offentliga finanserna en akut fråga i samband med den djupa ekonomiska krisen . Den ekonomiska krisen resulterade i massarbetslöshet och kraftigt försvagade offentliga finanser. Underskottet i de offentliga finanserna toppade 1993 på av BNP och den offentliga bruttoskulden ökade från till av BNP på bara . [18] Utvecklingen skakade om de finansiella marknaderna och sände chockvågor genom det politiska . Som ett led i att sanera statsfinanserna fattade ett antal beslut om mål för de offentliga finansernas utveckling. Det första målet gick ut på att statsskulden skulle stabiliseras . I kompletteringspropositionen höjdes ambitionerna till att de offentliga finanserna skulle vara i balans 1998 och att statsskulden som andel av BNP skulle stabiliseras . Ett långsiktigt överskottsmål presenterades ekonomiska vårproposition. Genom en gradvis infasning skulle de offentliga finanserna över en konjunkturcykel gå med 2 procents överskott, med start . [20] Överskottsmålet sänktes sedan till efter ett beslut av EU:s statistikmyndighet om att sparandet inom ramen för premiepensionen inte längre fick inräknas i den offentliga sektorns finansiella sparande. Ett system med tak för statsbudgetens utgifter infördes och för kommunsektorn skärptes budgetdisciplinen genom ett lagstadgat krav på budgetbalans . Redan innan det finanspolitiska ramverket formellt börjat gälla hade de offentliga finanserna stärkts i betydande utsträckning. I figuren nedan visas utvecklingen av den offentliga sektorns finansiella bruttoskuld (Maastrichtskulden).