kam-ud · H9C120220610ud · 2022-06-10 09:00:00 — Det vore bra om det också kunde bli hela linje. Där, herr talman, får vi ändå komma tillbaka till att vi har behandlat frågan här i kammaren offentligt och publikt. Då ställde sig alla åtta partier bakom ett samlat betänkande. Det finns alltså en svensk linje. Sedan hoppas jag att den exekveras och utförs på ett korrekt sätt av den socialdemokratiska regeringen. håller det anförande som högern nog skulle vilja höra utrikesministern hålla kring att man nu ansöker om Natomedlemskap från svensk sida. Suget efter att kliva in i känns hela vägen från i talarstolen. Historiker får väl plocka upp anförande och se om det var rätt att överge av alliansfrihet eller inte; det känns lite för tidigt att dra den slutsatsen . Jag skulle vilja prata om en debattartikel som skrev i . Den handlar om tillståndet för demokratin i och är en i många delar utmärkt debattartikel. Huvudpoängen i artikeln är att tillståndet för demokratin i är så dåligt att det är omöjligt för landet att vara medlem i EU. går till och med så långt i artikeln att man skriver att "förhandlingarna med formellt bör avslutas". I och med artikeln trodde de flesta av oss att det skulle komma att ske en skärpning av Turkietpolitik. Men några konkreta spår av denna hårdare linje går inte längre att hitta vare sig i praktik eller retorik. har möjligheten att förhindra ett turkiskt medlemskap i på samma sätt som har möjlighet att stoppa och sätta käppar i hjulet för ett svenskt Natomedlemskap. Som vi har pratat om har presenterat en kravlista på och . I vårt replikskifte , då jag lyfte problemet med som Natomedlem, sa att är otroligt mångfasetterat. Har redan nu anpassat sig till för att ska få bli medlem av Nato? Och vad tycker som tidigare ordförande i krigsutredningen om att regeringen i och med dagens anförande öppnar upp för vapenexport till ? Som det tidigare replikskiftet med visade finns det ett antal kriterier för att bli antagen som medlemsstat av Europeiska unionen, och det är väsentligt att man understryker dessa. Ett av kriterierna är att landet är en rättsstat och att det finns en demokratisk hög standard. Tyvärr har det, vilket även flera turkiska politiker vittnar om, gått i fel riktning i . Däremot har jag själv motionerat här i riksdag om hur vi ska kunna arbeta med som en potentiell EU-medlem, för jag tillhör dem som tycker att det är väsentligt att man inte utesluter som ett potentiellt medlemsland för att landet skulle vara en del av . Den typen av retorik har förekommit när man avvisar , och det tycker jag i grunden är helt förkastligt. ska vägas och mätas med samma våg som andra stater. Då är rättsstat, demokrati och öppenhet centrala inslag, och där har det tyvärr utvecklat sig i fel riktning. När det gäller krigsmaterielexport var jag, precis som säger, ordförande i den utredning som ligger till grund för den lagstiftning som vi har . Där har vi ökat vikten av den demokratiska statusen i ett land som man exporterar till. är denna lagstiftning på ett sätt entydig. Det är nämligen så att varje affär, varje försäljning, ska prövas utifrån sina förutsättningar. Till dem räknas även egna försvars- och säkerhetspolitiska intressen. Det innebär att varje affär måste prövas utifrån de förutsättningar som råder . Därför, om det sker en ny ansökan om export till , måste den prövas i enlighet med den lagstiftning vi har. Då vägs olika intressen mot varandra. Jag delar syn att en ansökan om turkiskt medlemskap i ska avvisas på grund av bristande demokrati och inte beroende på geografi. Det tycker jag är en i grunden klok argumentation. Det man hade väntat sig från när ni motionerar är att ni skulle ha motionerat på skrivelsen om EU och lyft just problemet med demokratisyn. Man får lite grann känslan av att har inlett en anpassning till just nu utifrån Natoansökan. I stället kunde ha lagt fram sin Turkietpolitik kring ett turkiskt EU-medlemskap kring det som vi ska debattera i EU. Men det har ni inte gjort. Jag ser ändå denna anpassning ske och undrar därför över en sak - om nu suget efter att kliva in i är så stort. Om lyckas bli Natomedlem, som så gärna vill - skulle demokratibristen då ändå utgöra ett hinder för vapenexport till för en moderat regering trots att landet är Natomedlem? Är det ett löfte vi kan få från ? Det är intressant att flera partier försöker avkräva löften i hypotetiska frågeställningar. Det jag kan avge som löfte till och hela svenska folket är att varje krigsmaterielexportorder måste behandlas enligt gällande lagstiftning. Då är det viktigt med den demokratiska statusen, för den är en faktor. Men säkerhet är också en väldigt viktig faktor - kanske lite väl ofta bortsedd ifrån när det gäller i den debatt som rasar, inte minst kring ett svenskt Natomedlemskap. Detta kan avges som ett löfte: kommer alltid att stå upp för svensk säkerhet. Jag är inte säker på att det finns ett stort sug efter i den meningen att det är makten som lockar, däremot innehållet. Ja, jag vill faktiskt se en ny politik. Och nej, mitt parti kommer inte att stödja en socialdemokratisk regering. har krävt att regeringen ska komma till utrikesutskottet för att redogöra för hur man tänker förhålla sig till de krav som vi nu kan läsa i många tidningar att ställer på . vill jag ta tillfället i akt att fråga den moderata företrädaren om är beredda att gå de krav som ställs till mötes. Det handlar om krav på begränsningar av den svenska demonstrationsfriheten och yttrandefriheten och krav på utvisning av personer som har fått asyl i för att de har utsatts för förföljelse i . När det gäller om jag tycker att det är rimligt att regeringen ska klargöra sin hållning för utrikesutskottet delar jag den synpunkten. Det har jag också framfört till utskottets ordförande. Jag tror mig dessutom veta att vi i samband med utskottets inplanerade sammanträde kommer att få information från kabinettssekreterare . Jag tycker att det är viktigt alldeles oavsett om sitter i regeringen eller inte att regeringen just håller underrättad. Det gäller allrahelst om regeringen har litet stöd. är det en 100-mandatsregering, och tidigare var det väl en 130-mandatsregering. Då är det viktigt att regeringen har en god relation till riksdag. När det gäller krav har jag huvudsakligen tagit del av dem i medierna. Det är svårt att veta vad som är rätt och inte rätt. Som jag också har konstaterat tidigare är vi inte en del av regeringen. Jag kan inte veta exakt hur regeringen förhandlar eller diskuterar med andra. Jag tror också att man kanske mer ska se det som att det förs samtal. Av tidningsuppgifter i går i framgår att det förs samtal mellan , och under Natos värdskap. Det tycker jag är bra. Då är det också viktigt att man klargör hur saker och ting förhåller sig. Som jag sa till har vi en väldigt tydlig krigsmateriellagstiftning. Den förhåller vi oss till. Där vägs olika intressen mot varandra. är en rättsstat. Det innebär att regler och lagar och det domstolar har fastställt gäller i . Jag tycker inte att man på det sättet ska darra på manschetten. Man kan vara tydlig, men heller inte vara tydlig åt något annat håll. Jag önskar uppriktigt sagt regeringen lycka och välgång i sina diskussioner. Jag vill ju, till skillnad mot , att ska bli en del av Natogemenskapen och kunna medverka till att öka säkerheten på vår kontinent. Detta med att inte darra på manschetten låter ändå som att även , om de skulle leda nästa regering - vilket jag naturligtvis inte hoppas - och förhandlingarna inte är slutförda, sätter ned foten. Det känns otroligt viktigt att man tydligt sätter ned foten mot krav på inskränkningar av demokratiska fri- och rättigheter i eller mot krav på att utvisa politiska flyktingar till den auktoritära stat som är . Jag kan inte annat än upprepa vad jag sa. ska stå upp för vår rättsstat och värna vår rättsstat. Exakt hur förhandlingar, eller samtal och diskussioner, som jag skulle vilja kalla det, förs kan jag inte säga. Jag hoppas ledamöter av utrikesutskottet kanske kan få en djupare insikt genom att kabinettssekreterare redogör för det inför . "Finns det i - vi kunna gärna lägga till de andra världsdelarna - en människa så att hon tror, att faran är förbi? Nej, världen är full av rävar, som närsomhelst kunna förvandlas till vargar och de fredligaste lammen bli då först bitna. Därför bör även det fredligaste folk ha en varghamn tillreds för att skicka sig efter den onda tiden." Ja, så skaldade redan vid en landstormsfest i . Orden är tidlösa och analysen gällande. Vi är inne i en intensiv och avgörande tid för svensk utrikespolitik. folkrättsvidriga invasion av och det pågående kriget, där de ryska övergreppen mot befolkningen är återkommande, systematiska och omfattande, ställer helt andra krav på svensk utrikespolitik . Hoten mot vårt land är en realitet, och utrikespolitiken är den första linjen för att avvärja dessa hot. Det kräver en stöttålig kompass och en skicklig politik. Det är en politik som är samordnad med våra allierade och en politik som möter hoten . Här lämnar regeringens politik mycket övrigt att önska. Låt oss se närmare på händelseutvecklingen. Regeringens politik har präglats av ständigt sent agerande och en ojämn vilja att agera konstruktivt. Situationen är den att ansökan till Nato riskeras på grund av regeringens inrikespolitiska genvägar. Så här och i egenskap av opposition kan vi konstatera att såväl denna regering som tidigare regeringar kunnat agera mer förutseende. Lyhördhet mot oppositionen och karta och kompass i terrängen liksom ett samordnat agerande i ett tidigare skede med hade varit klokt och är en viktig lärdom. röstade för införandet av en Natooption. Det innebar att precis som skulle deklarera att vi avgör om vill gå med i Nato. En sådan deklaration hade förberett oss för ett Natomedlemskap. Det hade gett en möjlighet för bland annat myndigheter att förbereda detta på ett helt annat sätt än vad som varit fallet. Regeringen stretade emot, och man till och med vägrade att ens inleda breda samtal om säkerhetspolitik tills det inte gick att undvika längre, och då behövde det gå undan. Med det sagt vill jag understryka att dessa samtal förts i en konstruktiv anda. kom med sina krav på en ny säkerhetspolitisk ordning. Det var krav som innebar att skulle råda över och många andra staters säkerhetspolitiska vägval. Dessa krav kom som den militära uppbyggnaden längs gränser pågick. reagerade snabbt på de ryska kraven, medan den visade saktfärdighet. När väl reaktionen kom var den kort och lämnade mycket övrigt att önska. och andra inom oppositionen kom sedan att ta upp frågan om leveranser av vapen till . Detta avvisade först inte bara regeringen, utan dessutom hävdade man att det inte var möjligt på grund av det svenska regelverket. Därför kom det att dröja till kriget hade inletts innan vi här i med en bred majoritet sedan kunde besluta om att leverera vapen till . När väl kriget brutit ut kom säkerhetspolitiska samtal igång mellan partier, väl efter att vi begärt det. Samtalen fördes som sagt i en konstruktiv anda, men planen fick justeras för att vi skulle nu kunna agera i takt med och mer samspelt med . har hamnat i en situation där ser ut att åtminstone försena och fördröja ett svenskt medlemskap i . har Socialdemokraterna ett avtal med en vänsterpolitisk vilde som ytterligare ser ut att försvåra förhandlingarna. Det är i grunden fullständigt orimligt att en politisk kraft med inrikes utrikespolitiska intressen kan få det oproportionerliga avgörandet av förmågan att kontrollera och konstituera svensk säkerhetspolitik. Det är i grunden mycket allvarligt av flera skäl. Gällande den ryska imperialismen ser vi ingenting som tyder på en positiv utveckling, utan snarare skärps motsättningen mellan och väst dag för dag som kriget fortgår. Inte ens om skulle avgå eller avsättas är det troligt med en positiv utveckling för överskådlig framtid. Det gör att vi inte har råd med en senfärdig, dåligt koordinerad eller oförberedd utrikespolitik. I kontrast till regeringen står en opposition som är alltmer enad och som länge drivit på för att ska vara väl förberett inför den skärpta säkerhetspolitiska situation som kommer att vara med oss . Oppositionen är överens om fördelarna med ett Natomedlemskap och har ända i och med antagandet av just en Natooption förberett oss för ett försämrat säkerhetspolitiskt läge. Sverigedemokrater har länge varnat för den situation som uppstått. Det ryska hotet är inte nytt. Sedan vårt riksdagsinträde 2010 har vi varnat för att det finns ett ryskt hot och att det kräver att vi är förberedda såväl diplomatiskt som militärt. är hotet reellt. Det gäller att föra en politik här och som kan möta det, annars riskeras landets framtid. är det val. Då står en opposition som är enad i de säkerhetspolitiska frågorna mot regeringen som ständigt varit just sen och oförberedd, och som dessutom baserar sitt regeringsunderlag på partier i som har helt olika utgångspunkter i säkerhetspolitiken. Senast behövs en ny regering som har förmågan att agera , som baserar sin politik på ett riksdagsunderlag som är enigt och som förmår arbeta konstruktivt utan interna och partitaktiska låsningar. Vi har konsekvent visat att vi är beredda att anta den uppgiften. Vår beredskap måste stärkas såväl civilt som militärt då efter stora svårigheter i kan lära sig av sina misstag och bygga upp en ny förmåga som kan utgöra ett ännu större hot än mot vårt land och vårt omedelbara närområde. Vi är en del av , , och världen i fallande ordning. Vårt engagemang börjar också inom Nato. Jag vill här passa på att önska talmannen, utskottskollegorna och en glad sommar. före den ryska invasionen av ville inte välja mellan och . Det beror på kontexten, sa . Kontexten då var 100 000 ryska soldater vid gräns. röstade i emot ett akut finansiellt stöd till , ett stöd som syftade till att stärka motståndskraft. Alla svenska parlamentariker röstade för det ekonomiska stödet utom tre sverigedemokratiska parlamentariker. sa att han då inte vågade uttala sig om det var rätt eller fel att inte stöttade motståndskraft mot . Anledningen var att han inte hade en fullständig bild av läget. Kan berätta varför i röstade emot och för Putins intressen? Jag förstår att Socialdemokraterna och utrikesministern vill skingra dimman kring den röra som är i säkerhetspolitiken just . Låt mig säga så här: Det har varit tydligt och uppenbart att tagit varje mått och steg och i alla olika avseenden och sammanhang drivit på för en politik som med all önskvärd tydlighet riktar kritik mot och i alla avseenden står upp för den västerländska demokratin. Vi har krävt hårdare sanktioner mot . Vi har krävt att ska utvisa fler ryska underrättelseagenter och att vi ska stärka försvaret på grund av hotet från . Och vi var mycket tidiga med att här i förespråka, förorda och pressa fram militärt stöd till försvaret i . Det är helt riktigt att vi sedan också var tydliga med att bidra med allt tänkbart militärt, ekonomiskt och humanitärt stöd till och att så att säga vrida kompassen dit utifrån de beslut som tidigare hade fattats i . Återigen får vi höra bortförklaringar från . Kan i alla fall beklaga att inte visade det fulla stöd som så väl behövde i början av invasionen? Jag ska vara mycket tydlig. Ja, det var nog fel att inte från allra första början, , med alla till buds stående medel stödja . Men låt mig då också säga att vi var det parti som med samma beslut och i samma fråga sedan drev på i vi skulle nå en samlad nationell enighet i om att ta samma mått och steg i förhållande till försvaret för . Därmed har vi ett gott facit och ett rent samvete i den frågan. Jag är alltjämt nyfiken på hur ser på EU. I den utrikespolitiska debatten frågade jag om ser EU som sin viktigaste utrikespolitiska arena. Jag fick då en annan bild när svarade att det var en prioriteringskedja. Och jag hörde lite av det nu också i inlägg, herr talman. Men hur eniga är ni med , om denna prioriteringskedja? Är ni överens om att EU inte är den viktigaste utrikespolitiska arenan? Det är ju en vital säkerhetspolitisk fråga. Vi hade också en spännande debatt, för hade tidigare på sin hemsida en bild av balansfrågor mellan stormakter. Den justerades efter att den hade uppmärksammats i partiledardebatten. läser jag på hemsida: Som ett militärt alliansfritt land ska vi inte peka ut fiender, även om vi deltar i sanktioner och vapenembargon mot vissa länder. Det kan gå snabbt ibland; det vet vi. Det är i alla fall en säkerhetspolitisk förnyelse som har pågått , men jag läser inte att den återspeglas, herr talman. Jag undrar vad det är som gäller, för enligt bilden som speglas på hemsida ska fortsätta att vara militärt alliansfritt. Vad gäller egentligen? Jag tackar för frågorna. Jag börjar med Europeiska unionen. Det är helt klart så att EU är ett av våra absolut viktigaste samarbetsorgan . Det är ställt utom allt rimligt tvivel. är det viktigt för mig att uttala och för oss att uttrycka att vi är en del av den nordiska familjen, , , och det globala internationella samfundet i fallande ordning. Med detta menar jag att utrikespolitiken inte är svartvit. Vi kan bedriva ett intensivt och viktigt reformarbete och samarbeta inom Europeiska unionen parallellt med att vi tycker att det krävs ett batteri av reformagendor för att få både det nordiska och det östersjöparlamentariska samarbetet att växa, utvecklas och stärkas. Dessa intressen står inte emot varandra, skulle jag vilja påstå. Det är klart att vi dags dato ännu är ett militärt alliansfritt land. Det är ett faktum. Sedan är det också helt klart och ett faktum, utifrån våra överläggningar, de säkerhetspolitiska samtalen och mitt anförande och replikskiftena här , att förespråkar ett svenskt Natomedlemskap. Och det gör vi utifrån att verkligheten har förändrats. Då anpassar vi kartan efter verkligheten. Vi strävar inte efter att göra tvärtom. Som sagt: Händelseutvecklingen har gått undan. När dessa förhållanden ändras kommer förhoppningsvis också vi att vara en del av försvarsalliansen . EU som den viktigaste utrikespolitiska arenan är naturligtvis oerhört centralt för , för svensk säkerhet och utrikespolitik. Vi har från vår sida också varit redo att stärka EU:s röst när det gäller utrikes- och säkerhetspolitik. Jag undrar om det är en hållning som är beredda att inta, till exempel när det gäller att ta bort enhällighetskravet vid omröstningar i utrikesrådet. Vill inte peka ut fiender? Det är ju det som det står. stod det om balans mellan stormakter. Vad gäller egentligen? Återigen: EU är som sagt en av våra absolut viktigaste utrikespolitiska samarbetsarenor - det står klart. Vi har inom och funktioner drivit på, precis som vi varit överens om, för att använda EU:s fredsfacilitet till att ge EU starkare och tydligare muskler för att ge humanitärt, ekonomiskt och militärt stöd . På det sättet har också EU utvecklats i sin förmåga att vara en säkerhetspolitisk arena. Detta har vi också anammat, även om vi i grunden har en budgetrestriktiv hållning. Det visar återigen att vi är beredda att vara pragmatiska, ställa principer mot realpolitik och göra analyser och bedömningar utifrån rådande världsläge. pratar om en vänsterpolitisk vilde med utrikespolitiska intressen. Jag tror att han åsyftar riksdagsledamoten , som är politiskt obunden i riksdag. Jag har suttit i samma riksdagsgrupp som Amineh och kan absolut tycka att hon i många stycken är politiskt vild, men jag tycker ändå att de senaste veckornas kampanj mot Amineh Kakabaveh från har varit väldigt ful och ganska ovärdig svensk politik. Det som dock intresserar mig i den retorik vi har sett från är de "utrikespolitiska intressen" som man menar att Amineh Kakabaveh står för och vad man egentligen är så himla kritisk till när det gäller dessa. Det Amineh Kakabaveh gör är ju att stå upp för kurdernas rättigheter. Hon har bland annat gjort det genom att sluta ett avtal med Socialdemokraterna - som parti, tror jag att man ska tolka det, snarare än som regering - kring bland annat kontakterna med det kurdiska partiet i nordöstra . skrev själva en motion om kurderna. I sitt yrkande 4 ville man se ett utökat stöd till de kurdiskt dominerade områdena, och då åsyftade man bland annat just . Man skrev också att kurderna utgör en av de främsta och mest framgångsrika motståndarna till Islamiska staten genom den militära gruppen YPG och dess tillhörande kvinnomilis . Man har lyft kurderna som ett viktigt folk. Jag förstår inte riktigt bilden här, . Ni är jättearga på en ledamot för att hon inte dansar efter er pipa när det gäller en misstroendeomröstning mot en av regeringens ministrar. Tycker ni politiskt att hon gör något fel? Har ni svängt från att tycka att vi ska stödja kurderna i nordöstra i deras strävan för byggande av demokrati? Är det nu helt plötsligt fel att ha den åsikten som ledamot i riksdag? Tack, , för frågan! Det är helt riktigt, precis som Svenneling säger, att vi och på ett omfattande sätt visat och uttryckt vårt stöd för den kurdiska minoriteten inte minst i men också i flera andra länder. Det handlar om rätten till självstyre, rätten till mänskliga rättigheter och rätten till demokratifrämjande arbete. Detta har inte ändrats. Naturligtvis har vi som ingång att det demokratifrämjande arbetet, arbetet för mänskliga rättigheter - inte minst - samt försvaret mot den brutala krigföring som Islamiska staten bedrev har varit essentiellt och avgörande. Men det är också helt orimligt, vilket jag påpekade i mitt anförande - alldeles oavsett vilka inrikes- och utrikespolitiska intressen, om man får lov att kalla det så, det kan handla om och i förhållande till vilket land - att detta får måla in i ett hörn och låsa oss i vitala förhandlingar som är avgörande för svensk förmåga att bygga säkerhet tillsammans med andra, så som det nu är, fram till ett Natomedlemskap. Detta gör att frågan riskerar att bli en del av ett förhandlingsspel inte bara i ansökningsprocess till Nato utan också mellan stormakterna. Det kan sätta press på i frågor som tidigare aldrig ens fanns på kartan i säkerhetspolitiska avseenden eller inför en Natoansökan och som börjar röra intressen och lagstiftningar som handlar om helt andra saker i vårt land. Att detta kan dikteras, och att Socialdemokraterna riskerar att spela lotto med svensk säkerhetspolitik genom att luta sig mot en politisk vilde i , är inte rimligt. Om jag tolkar rätt och välvilligt är det alltså inte fel att ha åsikten att man vill stödja kurderna i , i , i och i , men man får absolut inte driva den om man är riksdagsledamot och folkets främsta företrädare. Då begår man ett allvarligt misstag, och då sätter igång sitt stora partimaskineri mot en ensam, oberoende ledamot av riksdag. Jag tycker att detta tyvärr faktiskt inte riktigt håller. Jag tror att vi är många som är kritiska mot som justitieminister, men det var som väckte misstroende mot en justitieminister. Det var som försatte den oberoende riksdagsledamoten i det här läget. Det var inte den oberoende ledamoten som fick det mandatet själv, utan det var som initierade det. Sedan, när man ser att det misslyckas, försöker man flytta skulden från sig själv och lägga den på allt och alla andra i stället för att se sitt eget misstag. Det är ni som har skapat kaos med den svenska Natoansökan, ingen annan. Jag vill hävda att det inte råder några som helst tvivel om att har gjort ett förkastligt arbete i rollen som justitieminister, precis som själv medger här. Närmare halva riksdag, hälften av de samlade ledamöterna, uttryckte sitt missnöje mot regeringens totalt fallerade förmåga att försöka upprätta inrikes säkerhet och faktiskt åstadkomma någon som helst förbättrad trygghet för människor på gator och torg. Det är en del som måste behandlas i den här kammaren. Men någonstans visar också detta att när regeringen lutar sig mot ett så rekordlågt parlamentariskt stöd som man gör kan inte ett misstroendevotum mot som justitieminister tas till intäkt för att inte vara mer förutseende och skydda säkerhet långsiktigt.