ip · H910497 · 2022-05-16 00:00:00 — Interpellation 2021/22:497 Arica av (V) till Klimat- och miljöminister (S) är det FN:s första miljökonferens, , ägde rum. Då samlades politiker, vetenskapsmän och miljöaktivister från hela världen för att diskutera mänsklighetens framtid och den mänskliga miljön. Mötet kom att bli startskottet för ett fördjupat internationellt miljösamarbete. En av många viktiga principer som staterna enades om var att: ”Det miljöpolitiska handlandet i alla stater bör förbättra och inte motverka utvecklingsländernas nuvarande eller framtida utvecklingspotential, ej heller bör det hindra uppnåendet av bättre levnadsförhållanden för alla”. (Princip 11 i Stockholmsdeklarationen) Dessutom enades staterna om att: ”Staterna har … ansvaret att tillse att verksamheter inom ramen för deras jurisdiktion eller kontroll icke förorsakar skada på andra länders miljö”. (Princip 21 i Stockholmsdeklarationen) ställde sig tydligt bakom dessa tunga och för den internationella miljöpolitiken centrala förhållningsnormer. kom också att bli ett av de ledande länderna i att driva miljöfrågorna internationellt. Men levde inte alltid som vi lärde. exporterades giftigt gruvavfall till . Trots att svenska staten, genom , kände till utförsel och frakt av det giftiga avfallet till , och trots att styrdes av diktatorn , reagerade svenska staten aldrig när skickade iväg avfallet. Denna passivitet och underlåtelse att kontrollera utförsel av giftigt gruvavfall är – och var – helt oförenlig med de citerade principerna ur Stockholmsdeklarationen. skickade avfallet till det chilenska bolaget i Arica. Promel hade emellertid inte på långa vägar den kapacitet som krävs för att hantera avfallet. Avfallet, som bland annat innehöll stora mängder arsenik, blev i stället liggande i en stor hög i Arica, och expanderade bostadsområdet vid platsen. Om svenska staten hade ingripit för att kontrollera utförseln hade det varit uppenbart att det chilenska företaget inte hade kapacitet att hantera avfallet. av avfallet upparbetades; resten blev liggande intill bostadsområden . flyttades avfallet till Aricas utkant där det fortfarande ligger dumpat, under markytan. Enligt chilenska uppgifter har tusentals människor utsatts för avfallet och många har dött eller skadats av cancer och andra sjukdomar relaterade till förgiftningar. Vid tiden då det giftiga avfallet fördes ut ur och fraktades till hade tagit fram principer för gränsöverskridande förflyttningar av farligt avfall. Principerna ålägger medlemsländerna att kräva att företagen inte genomför avfallstransporter i strid med gällande lagstiftning och att företagen tar tillbaka ansvaret för avfallshanteringen, om nödvändigt genom att återimportera avfallet, ifall säkert förvar eller återvinning i mottagarlandet inte kan fullföljas. var dessutom bundet av den gällande regeln i internationell rätt, som formulerades i Stockholmsdeklarationen, att inte tillåta att verksamheter inom dess jurisdiktion eller kontroll förorsakar skada på andra länders territorium. Trots att regeringen kände till att transporterade det giftiga gruvavfallet till begärde man aldrig in några uppgifter om detta från . sökte aldrig och fick aldrig något tillstånd till utförseln. Staten borde ha kontrollerat utförseln, säkerställt att avfallet omhändertogs på ett säkert sätt, följt upp detta och även bedömt om utförseln borde ha stoppats av miljö- och hälsoskäl. gjorde svenska staten ingenting – i strid med de internationella krav som fanns . skulle de internationella kraven skärpas ytterligare genom Baselkonvention om gränsöverskridande transporter av farligt avfall. Men ställdes internationella krav på . I en debattartikel i och den chilenska tidningen visade miljörättsprofessorn hur regeringen duckar för ansvar att nu få bort avfallet från Arica. Kort därefter riktade även för mänskliga rättigheter hård kritik mot och för det miljöfarliga avfallet som bolaget fraktade till . FN-rapportörerna underkänner att inte prövade ansvar eftersom skadeståndsanspråken ansågs preskriberade. I likhet med professor menar FN-rapportörerna att är skyldigt att återta avfallet eller se till att det hanteras på annat miljösäkert och ansvarsfullt sätt. Dessutom anser de att invånarna i som drabbats ska kompenseras. FN-rapportörerna räknar med att 12 000 invånare i Arica har drabbats. Som en kommentar till FN-rapportörernas brev lät regeringen via sin presstjänst meddela: ”Regeringen har tillbakavisat krav på att ska vidta åtgärder som rör våtverksslammet. Det har gått sedan det inträffade och frågan har varit föremål för domstolsprövningar i både och .” Under interpellationsdebatten med dåvarande miljö- och klimatministern uttryckte ministern att skulle vara villigt att bistå med insatser från svensk sida, speciellt med tanke på att utvecklat tekniker och lösningar för detta. Som ett land med stora resurser och tillgång till teknik, samt att vi historiskt förlitat oss på att bygga upp vår ekonomi genom import och export till länder som kanske inte har samma möjligheter som vi, anser vi att vi har ett historiskt ansvar. Våra företag har till viss del byggt upp sin verksamhet genom skillnaderna som finns mellan länders demokratiska utveckling, eller avsaknad av demokrati, samt skillnader i lagstiftning om miljö och mänskliga rättigheter. Så är fallet med exporten av giftigt avfall till Arica, . står återigen värd för ett globalt miljömöte. handlar det om att uppmärksamma att det är . Årets möte har rubriken ”En hälsosam planet för allas välstånd – vårt ansvar, våra möjligheter”. Rubriken är en uppmaning till att ta sitt ansvar för att förhindra ytterligare skador till följd av det gruvavfall som fördes ut ur . påminde , , och tillsammans med ett par lokala organisationer i i om att duckar för ansvaret med avfallet i Arica. De skriver så här: ”Det här är en skam för . Regeringen måste lyssna till människorna i Arica. Återigen, eftersom svenska staten försummade att kontrollera utförseln av det giftiga avfallet till Arica, i enlighet med internationell rätt, är den nu ansvarig för att bidra till att avfallet hanteras på ett hållbart sätt. Inför förväntar vi oss därför ett besked från regeringen om att den åtar sig att verka för en lösning. Regeringen kan på så sätt visa att lever upp till bilden av ett ansvarstagande och 'världsledande' land på miljöområdet och tillsammans med komma överens om att påbörja en process för att flytta avfallet från Arica.” Och de avslutar artikeln med följande uppmaning: ”Vi uppmanar därför regeringen att skyndsamt ta initiativ till en överenskommelse med för hur avfallet ska kunna flyttas från Arica till för slutförvar. En sådan överenskommelse skulle få stor uppmärksamhet vid och stort stöd från organisationer runt om i världen som arbetar för skydd av miljön och mänskliga rättigheter. Och skulle visa att vi tar våra internationella förpliktelser om hållbar utveckling och ledorden för om ”vårt ansvar, våra möjligheter” på allvar.” Med anledning av vad som anförts ovan vill jag fråga klimat- och miljöminister : Hur har regeringen jobbat vidare sedan interpellationen med att ta ansvar för att flytta det giftiga gruvavfallet från Arica? Hur ser ministerns planer ut nu inför och efter + 50, mot bakgrund av det som framförts ovan? Kommer ministern att arbeta för att ska återta det giftiga avfallet till och avser ministern att verka för att stödja de drabbade i ?