bet · H901CU22 · 2022-06-03 00:00:00 — En ny lag om företagsrekonstruktion Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till en ny lag om företagsrekonstruktion och övriga lagändringar. Den nya lagen om företagsrekonstruktion innebär bl.a. en möjlighet att anta och fastställa en rekonstruktionsplan som utöver en ekonomisk uppgörelse även omfattar andra åtgärder som behövs för att komma till rätta med ett företags ekonomiska problem. Därmed bedöms rekonstruktionerna bli mer hållbara och företag som genomgått en rekonstruktion ges bättre förutsättningar att överleva på . Lagförslaget innebär vidare en skärpning av det s.k. livskraftstestet, dvs. det test som används för att bedöma chanserna för att säkra den fortsatta verksamheten genom en rekonstruktion. Därutöver införs krav på gäldenären att ha en ordnad bokföring och en rätt för gäldenären att säga upp varaktiga avtal , t.ex. ett kostsamt hyresavtal. Även kraven på rekonstruktörer skärps och de ställs under tillsyn. Syftet med den nya lagen om företagsrekonstruktion är att få till stånd ett mer effektivt och ändamålsenligt rekonstruktionsförfarande för att företag som i grunden är livskraftiga, men som har drabbats av ekonomiska svårigheter, ska kunna få hjälp att rekonstruera sin verksamhet innan krisen har blivit så djup att en konkurs är oundviklig. Den nya lagen innebär även ett stort antal följdändringar i andra lagar. Den nya lagen om företagsrekonstruktion och lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå motionsyrkandena. I betänkandet finns två reservationer (C, KD). Proposition 2021/22:215 En ny lag om företagsrekonstruktion. Tre yrkanden i två följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Lagförslaget om en ny lag om företagsrekonstruktion, punkt 1 (C) 2.Lagstiftningens framtida utformning, punkt 3 (KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut Lagförslaget om en ny lag om företagsrekonstruktion antar regeringens förslag till lag om företagsrekonstruktion. Därmed bifaller proposition 2021/22:215 punkt 1 och avslår motion 2021/22:4655 av m.fl. (C). Reservation 1 (C) a) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i jordabalken, 4. lag om ändring i , 5. lag om ändring i , 6. lag om ändring i lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva, 7. lag om ändring i lagen (1934:68) om verkan av konkurs, som inträffat i , , eller , 8. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 9. lag om ändring i lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, 10. lag om ändring i lagen (1981:6) om konkurs som omfattar egendom i annat nordiskt land, 11. lag om ändring i lagen (1981:7) om verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land, 12. lag om ändring i preskriptionslagen (1981:130), 13. lag om ändring i lagen (1981:131) om kallelse på okända borgenärer, 14. lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., 15. lag om ändring i konkurslagen (1987:672), 16. lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank, 17. lag om ändring i köplagen (1990:931), 18. lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, 19. lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497), 20. lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande, 21. lag om ändring i stiftelselagen (1994:1220), 22. lag om ändring i lagen (1998:1757) om förvaltning av vissa fonder inom socialförsäkringsområdet, 23. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), 24. lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet, 25. lag om ändring i försäkringsavtalslagen (2005:104), 26. lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551), 27. lag om ändring i lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter, 28. lag om ändring i lagen (2008:962) om valfrihetssystem, 29. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 30. lag om ändring i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 31. lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244), 32. lag om ändring i lagen (2013:311) om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering, 33. lag om ändring i lagen (2013:948) om stöd vid korttidsarbete, 34. lag om ändring i skuldsaneringslagen (2016:675), 35. lag om ändring i lagen (2016:676) om skuldsanering för företagare, 36. lag om ändring i lagen (2022:000) om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), b) godtar det som utskottet anför om regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2022:000) om riksbank och medger att den slutliga behandlingen av lagförslaget får skjutas upp till 2022/. Därmed bifaller proposition 2021/22:215 punkterna 2–37 och 38.1. 2021/22:4659 av m.fl. (KD) yrkandena 1 och 2. Reservation 2 (KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (S), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), (M), (SD), (S), (L), (SD), (M), (S) och (V). I betänkandet behandlar utskottet proposition 2021/22:215 En ny lag om företagsrekonstruktion. I propositionen finns en redogörelse för ärendets beredning fram till regeringens beslut om propositionen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Två motioner med sammanlagt tre yrkanden har väckts med anledning av propositionen. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. har överlämnat den formella behandlingen av ett av lagförslagen i propositionen till , nämligen lagen om ändring i lagen (2022:000) om riksbank. Bakgrunden är att regeringen i proposition 2021/22:41 En ny riksbankslag har lämnat ett förslag till ny riksbankslag och föreslagit att den ska träda i kraft . Detta förslag bereds av , och har beslutat att behandlingen av förslaget får skjutas upp till 2022/(bet. 2021/22:KU15, rskr. 2021/22:341). Överlämnandet har gjorts för att uppnå en lagteknisk samordning av förslagen. har dock svarat för den sakliga behandlingen av det överlämnade lagförslaget. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag om en ny lag om företagsrekonstruktion. Därmed avslår ett motionsyrkande om avslag på den del av lagförslaget som innebär att borgenärer med offentligrättsliga fordringar ska utgöra en egen grupp i rekonstruktionsplanen. antar även regeringens lagförslag i övrigt. Jämför reservation 1 (C). I finns en lag om företagsrekonstruktion (1996:764). Reglerna om företagsrekonstruktion har varit föremål för överväganden av olika utredningar utan att det lett till lagstiftning. infördes en lag om skuldsanering för företagare (2016:676). och Europeiska unionens råd antog det s.k. insolvensdirektivet[1]. Insolvensdirektivets övergripande syfte är att komma till rätta med hinder mot den fria rörligheten för kapital, minska antalet konkurser av i grunden fungerande företag och förbättra utsikterna för företagare att få en andra chans. Direktivet innehåller olika insolvensrättsliga regler. Det är inte fråga om några fullständiga regelsystem, utan i stället grundläggande krav för mer centrala delar av olika förfaranden, ofta i form av minimikrav. På EU-nivå finns på insolvensrättens område insolvensförordning[2] som reglerar frågor om behörighet, lagval, erkännande och verkställighet. Insolvensdirektivet är den första rättsakten på EU-nivå med regler om materiell insolvensrätt. Det är avsett att gälla parallellt med insolvensförordning. Regeringen föreslår i propositionen en ny lag om företagsrekonstruktion som ska ersätta lag. Genom den nya lagen genomförs reglerna i insolvensdirektivet. Lagen innehåller därutöver även bestämmelser som faller utanför direktivets tillämpningsområde. Regeringens utgångspunkt i lagstiftningsärendet är att det är viktigt att företag som i grunden är livskraftiga, men som har drabbats av ekonomiska svårigheter, kan få hjälp att rekonstruera sin verksamhet innan krisen har blivit så djup att en konkurs är oundviklig. För att få till stånd ett mer effektivt och ändamålsenligt rekonstruktionsförfarande föreslår regeringen därför en ny lag om företagsrekonstruktion. En av de större nyheterna i lagen är möjligheten att anta och fastställa en rekonstruktionsplan som utöver en ekonomisk uppgörelse (ackord lag) även omfattar andra åtgärder som behövs för att komma till rätta med ett företags ekonomiska problem. Förslaget bör enligt regeringen leda till att rekonstruktionerna blir mer hållbara och leder till att de företag som genomgått en rekonstruktion överlever på . Regeringen föreslår vidare en skärpning av det s.k. livskraftstestet, dvs. det test som används för att bedöma chanserna att säkra den fortsatta verksamheten genom en rekonstruktion. Det införs vidare krav på gäldenären att ha en ordnad bokföring för att få inleda ett rekonstruktionsförfarande. Enligt regeringen bör de höjda kraven för att inleda företagsrekonstruktion medföra dels en ökad andel lyckade företagsrekonstruktioner, dels att fler icke livskraftiga företag kan avvecklas i ett tidigare skede än . Regeringen anför vidare att en ökad andel lyckade rekonstruktioner i sin tur kan medföra ett ökat förtroende för rekonstruktionsinstitutet och leda till att fler företag väljer att använda förfarandet. Enligt regeringen kommer det nya rekonstruktionsförfarandet i många fall att innefatta prövning av frågor som är mer komplicerade än i dagens företagsrekonstruktioner. För att säkerställa höga krav på kvalitet och effektivitet föreslår regeringen att kraven på rekonstruktörer skärps och att rekonstruktörerna ställs under tillsyn. föreslås bli tillsynsmyndighet. Enligt förslaget skapas även förutsättningar att koncentrera handläggningen av rekonstruktionsärenden till färre tingsrätter än . Regeringen föreslår att en ansökan om företagsrekonstruktion ska göras till den tingsrätt som regeringen föreskriver. En koncentration av antalet behöriga tingsrätter väntas skapa en mer bärkraftig dömande verksamhet och innebär att både resurser och kompetens kan användas mer effektivt. Ett antal av bestämmelserna lag överförs med i huvudsak endast redaktionella eller språkliga ändringar till den nya lagen. Den nya lagen innebär även ett stort antal följdändringar i andra lagar. Den nya lagen om företagsrekonstruktion och övriga lagändringar föreslås träda i kraft . En ny lag om företagsrekonstruktion Regeringens förslag till ny rekonstruktionslag är uppdelad i nio kapitel. I 1 kap. finns inledande bestämmelser om lagens tillämpningsområde och innehåll. Rekonstruktionsförfarandet föreslås även i fortsättningen vara tillgängligt för näringsidkare som är fysiska eller juridiska personer. Lagen föreslås gälla näringsidkare som har ekonomiska svårigheter. Det är en skillnad i förhållande till lag som anger att en näringsidkare ska ha betalningssvårigheter för att få inleda ett rekonstruktionsförfarande. Tröskeln för att få inleda ett rekonstruktionsförfarande sänks därmed i den nya lagen. Det görs liksom tidigare undantag för näringsidkare som ägnar sig åt viss finansiell verksamhet. I 2 kap. finns bestämmelser om företagsrekonstruktion i allmänhet. I kapitlet regleras ansökan om företagsrekonstruktion och förutsättningarna för att besluta om företagsrekonstruktion samt rekonstruktören och dennes uppgifter. En ansökan kan göras av en gäldenär eller en borgenär. Den ska göras skriftligen och ges in till tingsrätt. Kapitlet innehåller även bestämmelser om gäldenärens skyldigheter och om exekutiva åtgärder under en företagsrekonstruktion. I 3 kap. finns regler om sådana avtal som gäldenären ingått före beslutet om företagsrekonstruktion. Kapitlet innehåller bl.a. bestämmelser om gäldenärens rätt till fullföljd, motpartens rätt till besked och gäldenärens rätt att säga upp varaktiga avtal , t.ex. ett kostsamt hyresavtal. I 4 kap. finns bl.a. regler om att gäldenären, och i vissa fall rekonstruktören, kan begära förhandling om en rekonstruktionsplan i syfte att få en rekonstruktionsplan antagen och fastställd. Planförhandlingen ersätter ackordsförhandlingen enligt lag. I 5 kap. regleras återvinning och kvittning under företagsrekonstruktionen, i 6 kap. rekonstruktionens upphörande, i 7 kap. tillsyn och i 8 kap. straff och skadestånd. I 9 kap. finns avslutningsvis lagens övriga bestämmelser som reglerar tillämplig processlag vid handläggningen av ärenden om företagsrekonstruktion, överklagande av beslut enligt lagen, ersättning, kostnader, tillsynsavgift och registrering av företagsrekonstruktioner. Enligt förslaget får företagsrekonstruktion beslutas endast om det kan antas att gäldenären inte kan betala sina förfallna skulder eller att en sådan oförmåga inträder (illikviditet) eller att gäldenären i något annat avseende har ekonomiska svårigheter som innebär en risk för insolvens och det finns grundad anledning att anta att verksamhetens livskraft kan säkras genom rekonstruktionen (2 kap. 10 §). I likhet med lag är illikviditet eller risk för illikviditet en förutsättning för företagsrekonstruktion. En nyhet i lagförslaget är att företagsrekonstruktion också ska kunna beslutas om gäldenären i något annat avseende har ekonomiska svårigheter som innebär risk för insolvens. Som nämns ovan innebär detta att tröskeln för att beviljas företagsrekonstruktion är lägre jämfört med lag. Regeringen anför i propositionen att det t.ex. kan handla om ett i grunden livskraftigt företag som för tillfället har tillgång till likvida medel men som gör stora ekonomiska förluster och som på riskerar att behöva avveckla sin verksamhet. Bedömningen om huruvida det s.k. livskraftstestet är uppfyllt tar sikte på dels förutsättningarna att få till stånd en lyckad företagsrekonstruktion, dels möjligheten för gäldenären att överleva efter rekonstruktionen. Det ska finnas konkreta omständigheter som talar för att en rekonstruktion i det enskilda fallet har förutsättningar att lyckas. I detta ligger att gäldenären måste ha avsikt och förmåga att fullfölja en företagsrekonstruktion (s. 355 f.). Regeringen föreslår vidare att det införs krav på gäldenären att ha en ordnad bokföring för att beviljas företagsrekonstruktion. Bokföringen får inte ha sådana brister eller fel att rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning i huvudsak inte går att bedöma (2 kap. 11 §). Enligt lagförslaget får gäldenären i ett ärende om företagsrekonstruktion begära att rätten beslutar om förhandling om en rekonstruktionsplan (4 kap. 1 §). Denna planförhandling ska ersätta den ackordsförhandling som kan hållas enligt lag. Regeringen anför att den huvudsakliga skillnaden mellan de båda förfarandena är att syftet med en planförhandling är att fastställa hela rekonstruktionsplanen och inte bara en ekonomisk uppgörelse med borgenärerna. I likhet med en ackordsförhandling kan en planförhandling endast beslutas i ett pågående ärende om företagsrekonstruktion. I en planförhandling ska de borgenärer delta vilkas fordringar har uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion. Vidare ska aktieägare och andra med ett ägarintresse i gäldenären eller gäldenärens verksamhet delta, under förutsättning att deras fordringar eller rättigheter berörs direkt av en rekonstruktionsplan (berörda parter). En skillnad i förhållande till lag är att en borgenärs fordran måste ha uppkommit före beslutet om företagsrekonstruktion och inte före ansökan om företagsrekonstruktion som enligt den lagen. Vid planförhandlingen ska de berörda parterna rösta om förslaget till rekonstruktionsplan, och om planen antas ska rätten pröva om det finns förutsättningar att fastställa den. En rekonstruktionsplan ska enligt förslaget innehålla de rekonstruktionsåtgärder, inklusive en eventuell skulduppgörelse, som är nödvändiga för att komma till rätta med gäldenärens ekonomiska svårigheter och säkerställa att den verksamhet som gäldenären bedriver, helt eller delvis ska kunna fortsättas av gäldenären eller någon annan (4 kap. 4 och 7 §§). Genom en skulduppgörelse skrivs borgenärernas fordringar ned med viss andel eller så ändras betalningsvillkoren. Det finns inget hinder mot att föreslå även andra rekonstruktionsåtgärder, t.ex. att verksamhetens tillgångar eller avtal ska överlåtas helt eller delvis. Rekonstruktionsplanen ska vidare innehålla bl.a. de berörda parternas gruppindelning. Gruppindelningen av berörda parter Insolvensdirektivet föreskriver att de berörda parterna ska delas in i separata grupper (artikel 9.4). Syftet med att dela in de berörda parterna i grupper är att det ska vara möjligt att anta en plan som återspeglar parternas rättigheter och fordringarnas eller intressenas rang (skäl 44). Tanken är att berörda parter med likartade intressen ska ingå i samma grupp och föreslås samma uppgörelse (artikel 10.2 b). I svensk rätt finns inga regler om gruppindelning. Regeringen föreslår i propositionen att de berörda parterna i rekonstruktionsplanen ska delas in i en eller flera av följande grupper (4 kap. 5 §): borgenärer vars fordringar är förenade med förmånsrätt, säkerhetsrätt eller kvittningsrätt borgenärer med offentligrättsliga fordringar, om fordran inte är sådan som avses i 1 eller 3 borgenärer med efterställda fordringar borgenärer med andra fordringar än de som avses i 1–3 aktieägare eller andra som har ett ägarintresse i gäldenären eller gäldenärens verksamhet. De berörda parterna i dessa grupper ska i sin tur få delas in i ytterligare grupper om det är motiverat utifrån att de har likvärdiga intressen. Som skäl för förslaget anför regeringen följande (s. 215 f.): Enligt regeringen bör reglerna om gruppindelning vara flexibla för att göra det möjligt att anpassa rekonstruktionsplanen efter vad som behövs i det enskilda fallet. Som framhålls av och kan gäldenären och rekonstruktören dock inte ges helt fria tyglar eftersom detta skulle kunna leda till missbruk. Grupperna skulle då kunna utformas på ett sätt som gynnar företagsägarna, på bekostnad av företagets borgenärer. För att undvika att systemet missbrukas bör därför vissa regler för gruppindelningen anges i lag. Utgångspunkten vid gruppindelningen bör, i enlighet med vad som anges i direktivet, vara att berörda parter med likvärdiga intressen ska placeras i samma grupp. I detta ligger att berörda parter som, med direktivets benämning, har olika rang bör placeras i olika grupper. Vad som avses med olika rang är inte helt klart men det framstår som rimligt att det som åsyftas är den rangordning enligt vilken de olika borgenärerna och företagsägarna hade fått betalt vid en eventuell konkurs. För svenskt vidkommande regleras detta i förmånsrättslagen. Som framhålls av är det därför rimligt att reglerna för gruppindelningen tar sin utgångspunkt i den lagen. I stort kan en skiljelinje göras mellan borgenärer med förmånsrätt, säkerhetsrätt eller kvittningsrätt och borgenärer utan förmånsrätt. Dessa bör därför delas in i olika grupper. Därutöver föreslår regeringen att borgenärer med efterställda fordringar delas in i en egen grupp, liksom aktieägare eller andra som har ett ägarintresse i gäldenären eller gäldenärens verksamhet. Borgenärer med samma prioritet kan ha olika intressen i rekonstruktionen. Att bestämma gruppindelningen utifrån en strikt tillämpning av förmånsrättslagen är därför inte alltid lämpligt. I likhet med anser regeringen att det finns skäl att överväga att placera borgenärer med offentligrättsliga fordringar i en egen grupp. Med offentligrättsliga fordringar avses krav från det allmänna som fastställs genom myndighetsbeslut. Borgenärer med sådana fordringar skiljer sig från övriga oprioriterade borgenärer på flera avgörande sätt och det har därför förutsatts i direktivet att de ska kunna placeras i en egen grupp (se skäl 44). En myndighets ställningstagande till om en skulduppgörelse ska godtas präglas inte enbart av ekonomiska överväganden. Särskilda regler gäller för hur en myndighet ska agera under en företagsrekonstruktion. får anta förslag om ackord om det kan anses ekonomiskt fördelaktigt för det allmänna och det inte med hänsyn till gäldenärens personliga förhållanden eller av någon annan anledning framstår som olämpligt från allmän synpunkt (4 § lagen om hantering av vissa borgenärsuppgifter). För andra myndigheter gäller att ett förslag om ackord får antas om det kan anses fördelaktigt för staten (16 § första stycket förordningen om hantering av statliga fordringar). För borgenärer med offentligrättsliga fordringar kommer skulduppgörelsen i regel vara den enda rekonstruktionsåtgärden att bevaka. Det är endast i undantagsfall som en myndighet kan ha intresse av någon annan form av uppgörelse i rekonstruktionsplanen. Detta skiljer sig från övriga oprioriterade borgenärer som ofta kan ha en pågående affärsmässig relation med gäldenären. För att förhindra missbruk av regelverket och säkerställa att statens intressen beaktas i en företagsrekonstruktion föreslog regeringen i lagrådsremissen att borgenärer med offentligrättsliga fordringar skulle placeras i en egen grupp. Lagrådet ifrågasätter lämpligheten i att borgenärer med offentligrättsliga fordringar ska delas in i en egen grupp. Enligt Lagrådet innebär förslaget att statliga fordringsägare får en vetoställning vid omröstningen vilket enligt Lagrådets mening inte är förenligt med den insolvensrättsliga likabehandlingsprincipen. Regeringen delar inte denna uppfattning. Skälet till att borgenärer med offentligrättsliga fordringar bör delas in i en egen grupp är just att deras intressen skiljer sig från övriga oprioriterade borgenärer. Det kan vidare konstateras att eftersom det krävs att rekonstruktionsplanen antas av samtliga grupper för att den ska kunna fastställas så kommer i praktiken varje grupp att ha vetoställning. De statliga fordringsägarna kommer alltså inte att ha någon särställning i förhållande till de övriga borgenärerna. Det framstår med Lagrådets resonemang som lika oförenligt med likabehandlingsprincipen att tillåta ytterligare gruppindelning utöver de i lag angivna grupperna, ett förslag som Lagrådet dock inte invänder mot (se nedan om detta förslag). Som framgår ovan tillåter också direktivet uttryckligen att borgenärer med offentligrättsliga fordringar delas in i en egen grupp (se skäl 44). Utredningen framhåller vidare att borgenärer med offentligrättsliga fordringar ska delas in i en egen grupp enligt den finska lagen om företagssanering. Regeringen anser sammantaget att borgenärer med offentligrättsliga fordringar bör placeras i en egen grupp. Skulle den offentligrättsliga fordran vara efterställd eller vara förenad med förmånsrätt bör den dock ingå i någon av de grupperna. Vid omröstningen om en rekonstruktionsplan ska varje grupp rösta för sig. För att rekonstruktionsplanen ska anses ha antagits ska det krävas att minst två tredjedelar av de röstande i varje grupp godtar förslaget. Dessutom måste deras fordringar eller rättigheter uppgå till minst två tredjedelar av det sammanlagda beloppet av de fordringar eller rättigheter för vilka rösträtt får utövas (4 kap. 20 §). I kommittémotion 2021/22:4655 av m.fl. (C) anförs att borgenärer med offentligrättsliga fordringar inte bör ingå i en särskild grupp. Motionärerna, som hänvisar till Lagrådets yttrande, anser att detta inte är förenligt med den insolvensrättsliga likabehandlingsprincipen. Motionärerna föreslår därför att avslår regeringens lagförslag i de delar som det avser 4 kap. 5 § 2. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är viktigt att företag som i grunden är livskraftiga, men som har drabbats av ekonomiska svårigheter, kan få hjälp att rekonstruera sin verksamhet innan krisen blir så djup att en konkurs är oundviklig. Utskottet välkomnar därför regeringens förslag till ny lag om företagsrekonstruktion. I motion 2021/22:4655 (C) föreslås att ska avslå regeringens förslag till lag om företagsrekonstruktion i de delar som det avser 4 kap. 5 § 2. Avslagsyrkandet avser regeringens förslag till gruppindelning av berörda parter i rekonstruktionsplanen i den del som rör borgenärer med offentligrättsliga fordringar (punkt 2).