bet · H901JuU23 · 2022-04-12 00:00:00 — Är en gärning som avses i första stycket med hänsyn till integritetskränkningen eller omständigheterna i övrigt av mindre allvarlig art, döms dock inte för inbrottsstöld utan för annat brott som gärningen innefattar (4 a §). motionsbetänkande om straffrättsliga frågor behandlades motionsyrkanden om att minimistraffet för grov stöld skulle höjas till fängelse. Utskottet anförde då följande: Utskottet anser vidare att det växande problemet med stöldligor som gör sig skyldig till grova stölder och mer organiserad tillgreppsbrottlighet måste mötas med strängare straff. Utskottet anser därför att minimistraffet för grov stöld bör höjas till fängelse . Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. Utskottet tillstyrkte de aktuella motionerna och följde utskottets förslag (bet. 2019/20:JuU26 s. 38 f., rskr. 2019/20:258). Tillkännagivandet analyseras alltjämt i (skr. 2021/22:75 s. 92). I samband med behandlingen av de ovannämnda lagändringarna om bl.a. inbrottsstöld behandlades motionsyrkanden om höjt minimistraff för grov stöld. Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till att tillkännagivandet bereddes i . följde utskottets beslut (bet. 2020/21:JuU13, rskr. 2020/21:169). Motsvarande yrkanden avstyrktes även motionsbetänkande om straffrättsliga frågor, vilket ställde sig bakom (bet. 2020/21:JuU24 s. 39 f., rskr. 2020/21:344). Utskottet anser att stöldbrott måste bekämpas på ett mer effektivt sätt än vad som är fallet och det växande problemet med stöldligor som gör sig skyldiga till grova stölder och mer organiserad tillgreppsbrottlighet måste mötas med strängare straff. För att bättre kunna bekämpa denna typ av brottslighet har också tillkännagett för regeringen att det lägsta straffet för grov stöld ska höjas från sex månaders fängelse till fängelse. Då regeringen inte synes ha vidtagit någon åtgärd med anledning av tillkännagivandet finns det enligt utskottet skäl för att rikta ett tillkännagivande till regeringen med innebörden att den skyndsamt ska återkomma med ett förslag om skärpt minimistraff för grov stöld till fängelse. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:3758 (M) yrkande 11, 2021/22:3786 (M) yrkande 2 och 2021/22:4189 (KD) yrkande 27. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att se över bestämmelsen om rån. I motion 2021/22:1508 av Boriana (M) begärs ett tillkännagivande om att se över bestämmelsen om rån då det enligt nuvarande praxis krävs trängande fara för att en gärning ska definieras som rån. Det leder till friande domar, framför allt i åtal om förnedringsrån mot barn. I 8 kap. 5 § anges att den som stjäl medelst våld å person eller medelst hot som innebär eller för den hotade framstår som trängande fara eller, sedan han begått stöld och anträffats på bar gärning, sätter sig med sådant våld eller hot till motvärn mot den som vill återtaga det tillgripna, dömes för rån till fängelse, lägst ett och högst . Detsamma skall gälla om någon med sådant våld eller hot tvingar annan till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvungne eller någon i vars ställe denne är. Lika med våld anses att försätta någon i vanmakt eller annat sådant tillstånd. I lagkommentaren till bestämmelsen anges bl.a. följande (m.fl., , , , kommentaren till 8 kap. 5 §). Råntvånget beskrivs i första hand med uttrycket “medelst våld å person eller medelst hot som innebär [...] trängande fara”. Denna beskrivning upptogs vid strafflagsrevision i anslutning till den då gällande rånbestämmelsen i 21:1 strafflagen. tillades emellertid beträffande hot att dit ska räknas inte endast hot som innebär trängande fara utan även hot som “för den hotade framstår som trängande fara”. I rättspraxis hade hot av det sistnämnda slaget redan tidigare ansetts vara råntvång. Se t.ex. NJA 1956 C 187, där hot med en leksakspistol och med ett paket, som inte innehöll men av gärningsmannen föregavs innehålla sprängämne, ansågs som råntvång. Med fara förstås konkret fara, men eftersom det räcker med hot som för den hotade framstått som trängande fara, räcker det med hot som för den hotade framstått som trängande konkret fara. Konkret fara behöver med andra ord ej ha förelegat. Faran är trängande om hotet är nära att förverkligas och om det hotade intresset är av särskild vikt. Det är en öppen fråga om intresset måste vara av en viss art, t.ex. avse att tillfoga någon skada till liv eller hälsa, eller om det hotade intresset kan avse egendom. Utskottet anser inte att det framkommit något som ger anledning att ta initiativ till en översyn av rånbestämmelsen och avstyrker därmed motion 2021/22:1508 (M). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att se över definitionen av barn i bestämmelsen om barnpornografibrott. Jämför reservation 18 (C, KD). I kommittémotion 2021/22:3218 av m.fl. (C) yrkande 36 begärs ett tillkännagivande om att se över definitionen av barn i barnpornografibrottet för att alla barn ska få samma skydd. Motionärerna påpekar att det enligt nuvarande bestämmelser är fritt att konsumera och sprida barnpornografiskt material så länge barnet är pubertetsutvecklat, även om man har uppsåt till att det är ett barn man tittar på. I 16 kap. 10 a § anges att den som skildrar barn i pornografisk bild, sprider, överlåter, upplåter, förevisar eller på annat sätt gör en sådan bild av barn tillgänglig för någon annan, förvärvar eller bjuder ut en sådan bild av barn, förmedlar kontakter mellan köpare och säljare av sådana bilder av barn eller vidtar någon annan liknande åtgärd som syftar till att främja handel med sådana bilder, eller innehar en sådan bild av barn eller betraktar en sådan bild som han eller hon berett sig tillgång till döms för barnpornografibrott till fängelse i högst . Är ett brott som avses i första stycket ringa, döms till böter eller fängelse . Med barn avses en person vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som är . Är pubertetsutvecklingen fullbordad, ska ansvar för gärning enligt första stycket 2–5 dömas ut bara om det av bilden och omständigheterna kring den framgår att den avbildade personen är . Till ansvar för gärning som avses i första stycket 1 ska dömas även den som inte haft uppsåt till men varit oaktsam beträffande omständigheten att den som skildras är . Den som i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte av oaktsamhet sprider en sådan bild som avses i första stycket, döms som sägs där eller i andra stycket. Som skäl för att inte utvidga tillämpningsområdet för barnpornografibrottet till att omfatta alla bilder av fullt pubertetsutvecklade personer har i förarbetena till bestämmelsen framförallt legalitets- och effektivitetsskäl framhållits. Med en sådan utformning av straffbestämmelsen skulle det i princip bli omöjligt för den som t.ex. sprider eller innehar en pornografisk bild av en fullt pubertetsutvecklad person att avgöra om bilden är förbjuden eller inte. Vidare skulle myndigheterna inte ha någon möjlighet att ingripa i andra fall än där det helt klart rör sig om barnpornografi och det skulle leda till att myndigheterna i vissa fall skulle behöva identifiera barnet. Det skulle också vara svårt att motbevisa invändningar om att gärningspersonen trodde att barnet var eller äldre. Det skulle kunna bli avgränsningsproblem mot sådan laglig vuxenpornografi som kan omfattas av regleringen i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen (se bl.a. prop. 2009/10:70 s. 19 f.). I samma lagstiftningsärende redogörs för tidigare överväganden i frågan enligt följande: Som skäl för att inte införa en bestämd åldersgräns anfördes i propositionen bl.a. att en straffbestämmelse med sådan gräns dels skulle komma i konflikt med legalitetsprincipen, dels inte på ett effektivt sätt skulle kunna upprätthållas. Dessa nackdelar vägde tyngre än fördelarna. Inte heller kunde det anses att FN:s konvention om barnets rättigheter () gjorde det nödvändigt för att införa en bestämd åldersgräns, vilket innebar ett vidmakthållande av den bedömning som hade gjorts inför godkännande av konventionen (se prop. 1989/90:107). Bedömningen har därefter upprätthållits i anledning av godkännande av det fakultativa protokoll till som avser försäljning av barn, barnprostitution och barnpornografi (se prop. 2005/06:68). Regeringen beslutade att kartlägga hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med . Utredningen överlämnade sitt betänkande och svensk rätt (SOU 2020:63) . Vad gäller artikel 34 (c) i framgår att en stat ska vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra att ett barn utnyttjas i pornografiska föreställningar och pornografiskt material. I utredningen konstateras att det enligt svensk rätt utgör barnpornografibrott att skildra ett barn i pornografisk bild, oavsett barnets pubertetsutveckling. För övriga befattningar (t.ex. sprida, överlåta och förvärva) med sådana bilder på ett barn med fullbordad pubertetsutveckling ska ansvar bara dömas ut om det av bilden och omständigheterna kring den framgår att den avbildade personen är . Utredningen finner att skyddet för ett barn att utnyttjas i pornografiskt material måste anses vara starkare om det även är förbjudet att t.ex. sprida och sälja materialet. Utredningens bedömning är att skyddet för ett barn med fullbordad pubertetsutveckling måste anses vara sämre än för andra barn och att det inte är förenligt med innebörden av artikel 34 (c) i . Som framgår har frågan om bestämd åldersgräns för barnpornografibrott, oavsett typ av befattning, varit föremål för lagstiftarens överväganden . Mot bakgrund av de bedömningar som då gjorts finner utskottet inte anledning att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar. Motion 2021/22:3218 (C) yrkande 36 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. införandet av grovt djurplågeri. I motion 2021/22:251 av och (båda SD) yrkande 2 begärs en ny lag om grovt djurplågeri. I samma motion yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att tjänstedjur bör skyddas av en ny lag om djurplågeri mot tjänstedjur. Liknande yrkanden framställs i motionerna 2021/22:422 av (M) och 2021/22:3003 av (SD). I motion 2021/22:388 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att skärpa straffen för smuggling av hundar så att de bättre står i relation till djurens lidande. I motion 2021/22:799 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att i juridisk mening jämställa ett djur med en människa i beroendeställning. Djurplågeri är straffbelagt i 16 kap. 13 § . Enligt den bestämmelsen döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . Den nya djurskyddslagen (2018:1192) trädde i kraft och ersatte den tidigare djurskyddslagen (1988:534). Enligt 10 kap. 1 § i den nya djurskyddslagen döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot någon av ett antal uppräknade bestämmelser i lagen, eller vissa bestämmelser som regeringen har utfärdat med stöd av lagen, till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller för den som inte följer ett beslut om djurförbud eller ett föreläggande om skyldighet att avveckla ett djurinnehav. Om brottet har begåtts med uppsåt och avsett en förpliktelse av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, är straffet fängelse i högst . Samma straffskalor gäller enligt 10 kap. 3 § för brott mot vissa EU-bestämmelser om transport och avlivning av djur. Till böter eller fängelse i högst döms också den som bryter mot förbudet att genomföra sexuella handlingar med djur (10 kap. 2 §). I 10 kap. 4 och 5 § i den nya djurskyddslagen regleras straffansvar för den som i övrigt med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller mot bestämmelser som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av ett antal uppräknade bestämmelser. De två nämnda straffbestämmelserna har endast böter i straffskalan. För straffbestämmelserna i den nya djurskyddslagen gäller enligt 10 kap. 8 § att om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i , döms det inte till ansvar för brott mot djurskyddslagen. Det är straffbart som skadegörelse eller grov skadegörelse enligt 12 kap. att t.ex. genom stenkastning eller på annat sätt skada en tjänstehund eller en polishäst. Den som förstör eller skadar sådan egendom som har avsevärd betydelse för upprätthållande av allmän ordning eller säkerhet, eller allvarligt stör eller hindrar användningen av sådan egendom kan dömas för sabotage enligt 13 kap. . För att nå upp till sabotage måste gärningen dock vara förhållandevis kvalificerad. överlämnade regeringen propositionen Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem (prop. 2021/22:18) till , som biföll propositionen . Lagändringarna som kommer att träda i kraft innebär bl.a. att det ska införas ett grovt djurplågeribrott i och att straffskalan för det brottet ska vara fängelse i lägst och högst (bet. 2021/22:MJU12, rskr. 2021/22:147). Vid bedömningen av om ett brott är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har inneburit allvarligt lidande för djuret eller djuren, har omfattat ett större antal djur eller annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Vad gäller den sistnämnda omständigheten konstateras i propositionen (s. 26 f.) att det är en vanligt förekommande kvalifikationsgrund som samlar upp en mängd kvalificerande omständigheter som inte passar in under någon av de andra grunder som anges i respektive bestämmelse. Ett exempel på denna kvalifikationsgrund som regeringen nämner är att gärningen utförs som ett led i en brottslig verksamhet som är välplanerad eller sker systematiskt. Utskottet har behandlat motioner om grovt djurplågeri och en ny lag om djurplågeri av tjänstedjur i bl.a. betänkande 2019/20:JuU26 (s. 45), där utskottet avstyrkte dessa med hänvisning till det då pågående lagstiftningsärendet. Vad gäller tjänstedjurs skydd konstaterade utskottet att polishundar omfattas av den nya bestämmelsen om sabotage mot blåljusverksamhet och avstyrkte motionerna. följde utskottet (rskr. 2019/20:258). Utskottet har därefter behandlat liknande motionsyrkanden förenklat. I betänkande 2021/22:MJU12 avstyrkte miljö- och jordbruksutskottet motioner om grovt djurplågeri då motionerna fick anses tillgodosedda genom lagändringen, vilket ställde sig bakom (rskr. 2021/22:147). Som framgår ovan införs grovt djurplågeribrott i . Motion 2021/22:251 yrkande 2 om ett sådant brott ska införas får därför anses tillgodosedd och avstyrks. Vad gäller motioner om tjänstedjurs skydd gör utskottet ingen annan bedömning än vad det tidigare gjort i frågan. Motionerna 2021/22:251 yrkande 1, 2021/22:422 (M) och 2021/22:3003 (SD) avstyrks därmed. Utskottet finner inte heller skäl att ta något initiativ med anledning av motion 2021/22:388 yrkande 2 om smuggling av hundar eller motion 2021/22:799 om att jämställa djur med människor i beroendeställning. Stärkt straffrättsligt skydd för blåljuspersonal m.m. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpt straff för våld mot tjänsteman och tillkännager detta för . ställer sig bakom det som utskottet anför om skärpt straffrättsligt skydd för skolpersonal och tillkännager detta för . avslår motionsyrkanden om bl.a. skärpt straff för hot mot tjänsteman och en översyn av det straffrättsliga skyddet för vårdpersonal. Jämför reservation 19 (S, C, V, MP), 20 (L), 21 (SD), 22 (M, SD, KD) och 23 (S, V). Hot och våld mot tjänsteman m.m. I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 36 och kommittémotion 2021/22:3781 av m.fl. (M) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om att upprätthålla respekten för polisen och rättsväsendet med ett starkt straffrättsligt skydd. Motionärerna anför att det är nödvändigt att straffen för våld mot tjänsteman skärps så att straffskalan börjar på sex månaders fängelse. I den sistnämnda motionens yrkande 13 begärs även att våld mot tjänsteman bör få en egen brottsrubricering. I kommittémotion 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 59 begärs höjt minimistraff för grovt våld mot tjänsteman till samma nivå som för grov misshandel. I kommittémotion 2021/22:2528 av m.fl. (SD) yrkande 34 begärs att olaga hot mot en polis alltid ska bedömas som ett grovt brott. I motion 2021/22:3131 av (M) vill motionären se en lagändring som gör det straffbart att försöka hindra polisen i yrkesutövningen. Straffrättsligt skydd för vårdpersonal I kommittémotion 2021/22:3698 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att se över lagstiftning och regelverk för hot och våld mot vård- och omsorgspersonal. I motion 2021/22:1476 av (KD) yrkandena 1 och 2 begärs en utredning av möjligheten att införa tjänstemannastatus för viss sjukvårdspersonal och att omfatta viss sjukvårdspersonal av brottet sabotage mot blåljusverksamhet. Straffrättsligt skydd för skolpersonal I kommittémotion 2021/22:4178 av m.fl. (M) yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om skärpta straff för våld mot lärare och annan skolpersonal. Motionärerna vill att ett nytt brott ska införas som tar sikte på alla former av våldsamma angrepp mot lärare och annan skolpersonal. Straffskalan bör motsvara den som gäller för våld mot tjänsteman. En liknande begäran framställs i kommittémotionerna 2021/22:2527 av m.fl. (SD) yrkande 32 och 2021/22:3222 av m.fl. (C) yrkande 5. Hot mot vitala samhällsfunktioner I kommittémotion 2021/22:4189 av m.fl. (KD) yrkande 44 begär motionärerna att brott mot vitala samhällsfunktioner ska vara en särskild straffskärpningsgrund. Angrepp mot vitala samhällsfunktioner bryter ned grundläggande normer i samhället och straffen bör skärpas när angrepp sker mot personer som är anställda inom vitala funktioner. En liknande begäran framställs i kommittémotion 2021/22:4212 av m.fl. yrkande 37. Våld och hot mot tjänsteman Enligt 17 kap. 1 § döms den som med våld eller hot om våld förgriper sig på en tjänsteman i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga tjänstemannen till eller hindra honom eller henne från en åtgärd i myndighetsutövningen eller för att hämnas för en sådan åtgärd för våld eller hot mot tjänsteman till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller om någon på detta sätt förgriper sig mot en tjänsteman som har utövat myndighet för vad han eller hon har gjort eller underlåtit att göra i myndighetsutövningen. Om brottet är grovt döms för grovt våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag har innefattat hot som påtagligt har förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller genom anspelning på ett våldskapital eller som annars har varit av allvarligt slag eller annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Enligt 17 kap. 2 § ska den som på ett annat sätt än det som anges i 1 §, för att tvinga eller hindra någon i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att hämnas för åtgärd i denna, otillbörligen utför en gärning, som för personen medför lidande, skada eller annan olägenhet, eller hotar med det, dömas för förgripelse mot tjänsteman till böter eller fängelse . Om brottet är grovt döms för grov förgripelse mot tjänsteman till fängelse i högst . Av 17 kap. 5 § och lagen (1975:688) om skydd för viss tjänsteutövning följer att vissa befattningshavare som har bevaknings-, säkerhets- eller ordningsuppgifter åtnjuter samma skydd som personer som utövar tjänsteutövning enligt 17 kap. 1 och 2 §§ . Att med våld eller hot angripa vårdpersonal eller personal är straffbart som misshandel eller olaga hot enligt bestämmelser i 3 kap. respektive 4 kap. . I vissa fall kan även straffbestämmelserna om våld eller hot mot tjänsteman respektive förgripelse mot tjänsteman (17 kap. 1 och 2 §§) vara tillämpliga på brott som begås mot dessa yrkeskategorier. infördes sabotage mot blåljusverksamhet som ett nytt gradindelat brott i (13 kap. 5 c § ). Brottet omfattar den som angriper eller på annat sätt stör polis, räddningstjänst eller ambulanssjukvård, om gärningen är ägnad att allvarligt försvåra eller hindra utryckningsverksamhet eller brottsbekämpande verksamhet. Om gärningen framkallat fara för flera människoliv eller egendom av särskild betydelse, eller annars varit av särskilt farlig art, ska det dömas för grovt sabotage mot blåljusverksamhet. Straffet för sabotage mot blåljusverksamhet är fängelse i högst och för grovt sabotage mot blåljusverksamhet fängelse , lägst två och högst , eller på livstid. Vidare skärptes straffskalan för grovt våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i lägst ett och högst (prop. 2018/19:155, bet. 2019/20:JuU8, rskr. 2019/20:43). Om förstärkt straffrättsligt skydd för angrepp mot yrkesutövare av samhällsnyttiga funktioner I betänkandet som låg till grund för lagändringen om blåljussabotage (Stärkt straffrättsligt skydd för blåljusverksamhet och andra samhällsnyttiga funktioner, SOU 2018:2) föreslogs även att en ny straffskärpningsgrund förs in i 29 kap. 2 § . Den skulle innebära att domstolen skulle se särskilt allvarligt på fall där den tilltalade med våld eller hot har angripit någon i eller med anledning av dennes yrkesutövning. I propositionen gjorde regeringen emellertid bedömningen att det inte borde införas en särskild straffskärpningsgrund på det sätt som föreslogs i utredningen. Regeringen anförde följande (prop. 2018/19:155 s. 38): I likhet med flera remissinstanser bedömer regeringen att den föreslagna straffskärpningsgrunden är förenad med betydande nackdelar. Det framstår som tveksamt om den skulle få avsedd verkan som det kan förutses att den skulle ge upphov till betydande tillämpningsproblem. Mot den bakgrunden anser regeringen att det sammantaget inte framstår som lämpligt att införa den. Frågan om vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett förstärkt straffrättsligt skydd för dessa samhällsnyttiga funktioner kan uppnås på ett annat och mer ändamålsenligt sätt kräver fortsatt utredningsarbete. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att bl.a. ta ställning till vilka samhällsnyttiga funktioner som är i behov av ett förstärkt straffrättsligt skydd och hur ett sådant skydd bör utformas, samt att analysera behovet och lämpligheten av en lagändring som innebär att brottet våld eller hot mot tjänsteman delas upp och att straffskalan för våld mot tjänsteman skärps. Uppdraget redovisades genom betänkandet En skärpt syn på brott mot journalister och utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner (SOU 2022:2). Vad gäller ett förstärkt straffrättsligt skydd för utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner föreslåsatt det i 17 kap. införs nya straffbestämmelser om: – våld eller hot mot utövare av viss samhällsnyttig funktion, – grovt våld eller hot mot utövare av viss samhällsnyttig funktion, – förgripelse mot utövare av viss samhällsnyttig funktion, och – grov förgripelse mot utövare av viss samhällsnyttig funktion. De föreslagna straffbestämmelserna innebär inte att några nya typer av gärningar kriminaliseras utan är avsedda att ge ett motsvarande skydd som 17 kap. 1 och 2 §§ , med den skillnaden att de gäller utövare av vissa samhällsnyttiga funktioner. Straffbestämmelserna föreslås också ha samma straffskalor som i nämnda paragrafer. Med utövare av viss samhällsnyttig funktion avses i de föreslagna straffbestämmelserna: – hälso- och sjukvårdspersonal, – personal inom , – räddningstjänstpersonal, och – utbildningspersonal inom skolväsendet. I fråga om straffskalan för våld mot tjänsteman m.m. redogör utredningen i för att det i dess direktiv hänvisas till att har tillkännagett för regeringen att våld mot tjänsteman bör få en egen brottsbeteckning där straffet ska vara minst sex månaders fängelse.