bet · H901SkU17 · 2022-04-22 00:00:00 — De juridiska personer som berörs är främst aktiebolag men även ekonomiska och ideella föreningar samt stiftelser, konkursbon och utländska juridiska personer som ska betala skatt i . Förvaltningsrätten beslutar om företrädaransvar på ansökan av . Förvaltningsrätten och kammarrätten ska hålla muntlig förhandling i ett mål om företrädaransvar om företrädaren begär det. För ett personligt betalningsansvar krävs dock att företrädaren har agerat uppsåtligt eller grovt oaktsamt. En betalningsunderlåtelse anses aldrig uppsåtlig eller grovt oaktsam om det senast på förfallodagen vidtagits sådana åtgärder som krävs för att få till stånd en samlad avveckling av skulderna med hänsyn till samtliga borgenärers intressen. Sådana åtgärder kan vara en konkursansökan, en ansökan om företagsrekonstruktion eller en betalningsinställelse som följs av en ansökan om ackord eller konkurs. Om det finns särskilda skäl kan företrädaren helt eller delvis befrias från betalningsskyldigheten. Om det kan antas vara till fördel för det allmänna får bevilja anstånd med betalning av skatt eller avgift (63 kap. 23 § SFL) om inte detta med hänsyn till företrädarens personliga förhållanden eller av någon annan anledning framstår som olämpligt från allmän synpunkt. Ett anstånd anses vara till fördel för det allmänna om det främjar utsikterna för att skatten eller avgiften kommer att betalas. Anståndet ska alltså framstå som ett bättre alternativ än att låta fordringen gå till indrivning. Översyn av det skatterättsliga företrädaransvaret Regeringen beslutade att utse en särskild utredare som ska se över vissa frågor om det skatterättsliga företrädaransvaret. Bakgrunden till utredningen är att i två tillkännagivanden har begärt att regeringen ska se över reglerna om företrädaransvar och överväga om de bör ändras för att öka rättssäkerheten och förutsägbarheten samt förbättra villkoren för företagare och företagande. Syftet med utredningen var att ta fram ett beslutsunderlag för eventuella regeländringar och andra åtgärder på området. I uppdraget ingick att se över vissa frågor om det skatterättsliga företrädaransvaret och att särskilt överväga om det finns behov av att ändra bestämmelserna om de subjektiva rekvisiten, uppsåt och grov oaktsamhet, om befrielse från betalningsskyldighet och om överenskommelser om betalningsskyldighet. Dessutom skulle utredningen överväga om det finns behov av att ändra reglerna om anstånd som är till fördel för det allmänna. En central uppgift för utredningen var att säkerställa att företag som kan antas ha överlevnadsmöjligheter inte avvecklas i onödan på grund av risken att företrädaren annars blir betalningsskyldig. är strävan att bevara reglernas preventiva effekt och att systemet inte underlättar för företag som är på obestånd att fortsätta verksamheten med risk för att skatteskulderna ökar kraftigt. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande Det skatterättsliga företrädaransvaret – en översyn (SOU 2020:60) . I kommittémotion 2021/22:3707 av m.fl. (M) yrkande 6 anförs att man bör se över reglerna om företrädaransvar i skatteförfarandelagen. I kommittémotion 2021/22:3685 av Per Åsling m.fl. (C) yrkande 7 anförs att regeringen bör ta fram förslag på ny lagstiftning om företrädaransvaret. Utredningen om företrädaransvaret är nu färdig och det finns bra saker att ta fasta på men utredningen måste vara en bas att bygga vidare på, förslagen går inte tillräckligt långt. Regeringen behöver ta fram ett förslag på ny lagstiftning som innehåller ett antal centrala aspekter. Bland annat måste lagstiftningen ta sikte på särskilt klandervärda fall, rådrumsregeln behöver utökas och det måste finnas ett större utrymme att tillämpa befrielsereglerna. I kommittémotion 2021/22:4202 av m.fl. (KD) yrkande 6 anförs att reglerna kring företrädaransvar i aktiebolag måste vara rimliga. Man måste minska det personliga ansvaret för ett aktiebolags skatteskulder. I kommittémotion 2021/22:3968 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkande 11 anförs att problemen med regleringen är flera. För det första har regleringen har en konkursdrivande effekt. För det andra har regleringen en avskräckande effekt på benägenheten till företagande. För det tredje har regleringen en hämmande effekt på rekrytering av externa styrelseledamöter till företag. En utredning har genomförts och betänkandet SOU 2020:60 överlämnades till regeringen . Liberalerna anser att det är en prioriterad fråga att de förbättringar av regelverket som föreslås i utredningen genomförs. Utskottet anser att de skäl som låg bakom införandet av företrädaransvaret fortfarande har bärkraft. En av orsakerna var att det ska finnas likvärdiga konkurrensvillkor mellan företag som betalar skatter och avgifter och företag som inte gör det. Om det saknas ett företrädaransvar finns det möjlighet för företag att fortsätta bedriva sin verksamhet trots att de inte har betalat sina skatter. Det försämrar naturligtvis konkurrensmöjligheten för de företag som gör rätt för sig. Vilka effekter företrädaransvaret har beror på om reglerna är tydliga och även i övrigt utformade på ett ändamålsenligt sätt. Men det beror också på hur reglerna tillämpas i praktiken. Utredningen om det skatterättsliga företrädaransvaret lämnade sitt slutbetänkande. Utredningen tillsattes som ett svar på tillkännagivanden om problematiken med företrädaransvaret. Utredningen har i sitt slutbetänkande lämnat tre förslag till ändringar i lagstiftningen. Utskottet ser inte skäl för att göra ytterligare uttalanden i denna fråga eller att föregripa det pågående arbetet inom . Utskottet avstyrker därmed motionerna. Skattebeslut och rättssäkerhet i skattemål m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att på olika sätt förändra och stärka rättssäkerheten i skattemål. Jämför reservation 16 (SD), 17 (C) och 18 (L). ska se till att ärenden som hanteras inom myndigheten blir utredda i den omfattning som ärendet kräver (23 § förvaltningslagen [2017:900], förkortad FL). Myndigheten har ett ansvar för att utredningen hos myndigheten är så fullständig som möjligt. Bestämmelsen om utredningsansvaret är tillämplig på alla förvaltningsärenden. Bestämmelsen finns även i annan lagstiftning, exempelvis skatteförfarandelagen (40 kap. 1 § SFL) men benämns där som utredningsskyldigheten. Som beslutsmyndighet har det yttersta ansvaret för att underlaget i ärendet är sådant att det leder till ett materiellt riktigt beslut. Att ärendena hos blir tillräckligt utredda är en fråga om att fatta ett korrekt beslut utifrån den materiella lagstiftning som är tillämplig. Utredningen ska klarlägga om omständigheterna i det enskilda ärendet är sådana att kriterierna i den materiella lagstiftningen är uppfyllda. När det gäller utredningsåtgärder, särskilt sådana som är ingripande mot den enskilde, ska beakta ett antal rättsprinciper: proportionalitetsprincipen, officialprincipen, legalitetsprincipen och objektivitetsprincipen. Om ett ärende inleds av en enskild ligger mycket av ansvaret för utredningen av naturliga skäl på den enskilde och han eller hon ska medverka så långt som möjligt genom att lämna in den utredning som åberopas (23 § andra stycket FL). har dock även i detta fall ett utredningsansvar och ska, om det behövs, verka för att parten förtydligar eller kompletterar de uppgifter som lämnats i ärendet. Verket kan göra detta genom att t.ex. ställa frågor och påpeka brister till den enskilde (23 § tredje stycket FL). I praktiken styrs alltså utredningsinsatser av vilken typ av ärende det gäller, av hur bevisbördan fördelar sig i ärendet och av vilken styrka bevisningen ska ha. I vissa ärenden är det domstolen som fattar ett första eller slutgiltigt beslut. Det gäller t.ex. företrädaransvar, bevissäkring och betalningssäkring. I dessa fall är det alltså domstolen som är den beslutande myndigheten och som ansvarar för att målet blir tillräckligt utrett (8 § förvaltningsprocesslagen [1971:291], förkortad FPL) dvs. så utrett som dess natur kräver. Men domstolens utredningsansvar befriar inte från att utreda frågan som ansökande myndighet. Dessa mål är tvåpartsprocesser och parterna kommer i praktiken att själva få stå för den huvudsakliga utredningen. Detta innebär också att domstolen vid behov kan anvisa parterna att komplettera utredningen. Vidare får domstolen avvisa överflödig bevisning. Domstolarnas och domarnas oberoende framgår framför allt av 11 kap. 1–5 §§ regeringsformen. Ingen myndighet, inte heller , får bestämma hur en domstol ska döma i det enskilda fallet eller hur en domstol i övrigt ska tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall. Tanken är också att domaren ska vara självständig och oberoende i sitt dömande, fri från yttre påverkan. En oavhängig och opartisk domstol utgör en garanti för rättssäkerhet och ett skydd mot korruption. Oberoendet gäller både internt - i förhållande till domstolschefen och andra anställda i domstolen - och externt - i förhållande till andra statsorgan. I motion 2021/22:3256 av (M) yrkande 1 anförs att man bör se över hur rättssäkerheten kan stärkas i skattemål. I kommittémotion 2021/22:2427 av m.fl. (SD) yrkande 1 anförs att många företagare upplever att t.ex. regelverken om skatt för fåmansbolag och mervärdesbeskattning skulle behöva förenklas. Det är viktigt att vi har en enkel och rättssäker indrivning av skatter, avgifter och skulder. Skattetillägg ska inte hanteras så att de framstår som oskäliga. Det finns behov av att utarbetar konkreta förslag för tydligare skatterättslig gränsdragning mellan verkligt uppsåt och oavsiktliga felaktigheter. I kommittémotion 2021/22:3954 av m.fl. (SD) yrkande 42 anförs att man bör se över hur rättssäkerheten i skatterättsliga processer kan förbättras. I kommittémotion 2021/22:3685 av Per Åsling m.fl. (C) yrkandena 9 och 18 anförs att det bör genomföras en översyn av proportionaliteten i skattetvister mellan näringsidkare och . Det finns också alltför många exempel på att företagare kommer i kläm som en konsekvens av administrativa rutiner, tolkningar och omtolkningar av lagar och regler. Man bör därför stärka rättssäkerheten för företagare. I kommittémotion 2021/22:3968 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkandena 8–10 anförs att ett prioriterat område för ökad rättssäkerhet i det svenska skattesystemet är en utbyggnad av förhandsbeskedsinstitutet. ska kunna ge bindande skriftliga svar på skattefrågor. Motionärerna vill se ökade möjligheter till förhandsbesked i skattefrågor. Man bör reformera reglerna om skattetillägg. Dagens skattetilläggsystem är svårt att förstå och får långtgående konsekvenser för i synnerhet småföretagare. En utredning bör därför utröna hur uppsåt eller högre grad av oaktsamhet för utdömande av skattetillägg kan införas. Slutligen bör nya regler för motivering av överklagan i skattemål utredas. Både myndigheter och domstolar ska följa den lagstiftning och de rättsprinciper som finns på respektive område. De ska se till att ärenden och mål blir tillräckligt utredda och att rättsprinciper som t.ex. proportionalitetsprincipen, officialprincipen, legalitetsprincipen och objektivitetsprincipen följs. Ytterligare en aspekt är vikten av domstolarnas och domarnas oberoende som anges i framför allt 11 kap. 1–5 §§ regeringsformen. Tanken är att domaren ska vara självständig och oberoende i sitt dömande, fri från yttre påverkan. En oavhängig och opartisk domstol utgör en garanti för rättssäkerhet och ett skydd mot korruption. Oberoendet gäller både internt - i förhållande till domstolschefen och andra anställda i domstolen - och externt - i förhållande till andra statsorgan. Utskottet anser att det är viktigt att de principer som är kärnan i rättssäkerhetsbegreppet, såsom förutsebarhet, legalitet, likabehandling, effektiva rättsmedel och domstolsförhandling inom skälig tid, är en del av skattelagstiftningen och respekteras av myndigheter och domstolar. Något skäl att ifrågasätta eller domstolarnas oberoende eller skyldighet att vara objektiva i sin hantering av ärenden och mål har inte framkommit. Utskottet noterar att regeringen i sitt lagstiftningsarbete arbetar utifrån dessa principer. Utskottet förutsätter att regeringen noga följer utvecklingen och den offentliga debatten på detta område och gör de ändringar i lagstiftningen som skulle kunna behövas om brister eller möjlighet till förbättringar trots allt upptäcks någonstans i rättskedjan. Utskottet finner inte skäl att ställa sig bakom tillkännagivanden med den inriktning som anges av motionärerna. Utskottet avstyrker därmed motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att anståndsreglerna ska ses över och bli mer generösa. Jämför reservation 19 (KD) och 20 (L). Anstånd med inbetalning av skatter och avgifter Införandet av skatteförfarandelagen innebar att reglerna om anstånd med att betala skatter eller avgifter gjordes mer generösa och enklare att tillämpa. En tidigare uppdelning i omprövnings- och befrielseanstånd med olika högt ställda krav togs bort, och den mer generösa anståndsmöjligheten vid överklagande och omprövning gjordes allmänt tillämplig. Syftet med förändringen var bl.a. att skulle ha möjlighet att bevilja anstånd i de fall då en skattskyldig ansökt om ackord och det finns skäl som talar för att en ackordsuppgörelse kan komma till stånd. Fördelen för den skattskyldige med ett anstånd i stället för ett enkelt uppskov med indrivningsåtgärder är skillnaden i kostnadsränta. Anstånd med betalning av skatt regleras i 63 kap. SFL. Enligt reglerna ska anstånd alltid kunna medges om det är tveksamt hur mycket skatt eller avgift den skattskyldige kommer att behöva betala; detta gäller oberoende av om den skattskyldige begärt omprövning eller överklagat eller om frågan om skattenedsättning uppkommit på annat sätt. Bestämmelserna syftar till att ge den skattskyldige anstånd om det är tveksamt hur stort skattebeloppet slutligen kommer att bli. Anstånd ska ges om det är minst lika sannolikt att skatten kommer att sättas ned som att den kommer att kvarstå. Anstånd ska även ges i de fall det väger över något i fråga om sannolikheten att skatten inte ska sättas ned. Vid ett uppskov tas den höga kostnadsräntan ut, och vid anstånd används den s.k. basräntan. Mot bakgrund av nya borgenärsroll fick verket vidare möjlighet att bevilja anstånd om det är till fördel för det allmänna (prop. 2010/11:165, bet. 2011/12:SkU3, rskr 2011/12:28) återinfördes möjligheten att få anstånd med inbetalning av skatter och avgifter för att dämpa tillfälliga likviditetsproblem i företag som i grunden är sunda och livskraftiga. Enligt regeringen är anstånd med inbetalning av skatter och avgifter ett effektivt och ändamålsenligt sätt att lindra de ekonomiska konsekvenserna av pandemin och de åtgärder som satts in för att minska smittspridningen. Med hänsyn till den allvarliga ekonomiska situation som delar av det svenska näringslivet fortfarande befinner sig i och andra delar befaras hamna i, bedömer regeringen att det finns anledning att överväga ytterligare extraordinära åtgärder. Regeringen framhåller att det likviditetsstöd som de tillfälliga anstånden innebär har utnyttjats i mycket hög utsträckning. Regeringen föreslog ytterligare förlängning av anståndstiden med inbetalning av skatt med som längst 24 månader i proposition 2021/22:113 Extra ändringsbudget – Slopad karenstid för stöd vid korttidsarbete, förstärkt evenemangsstöd och andra åtgärder med anledning av coronaviruset samt kompensation till hushållen för höga elpriser. ansåg att även om omsättningen nu i många fall går upp till de nivåer som rådde före pandemin kan det ta innan ett företag kan betala skatt och betala av anståndsskatten. En ytterligare utökad anståndstid ger näringsliv mer långsiktighet. Utskottet föreslog därför med stöd av sin initiativrätt att anståndstiden skulle utökas från 24 . beslutade i enlighet med finansutskottets förslag . Bestämmelserna trädde i kraft . I motion 2021/22:3256 av (M) yrkande 2 anförs att man bör se över frågan om anstånd vid skattemål. I kommittémotion 2021/22:3686 av m.fl. (C) yrkande 36 anförs att man bör ta fram förslag på hur skatteanstånd som beviljats under coronakrisen kan återbetalas . I kommittémotion 2021/22:4202 av m.fl. (KD) yrkande 9 anförs att man behöver införa mer generösa anståndsregler för skatteskulder en juridisk skatteprocess pågår. I kommittémotion 2021/22:3968 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkande 7 anförs att anståndsregleringen är utformad på ett sätt som innebär att anstånd beviljas i relativt få fall. Regleringen av anstånd med betalning av skatter och avgifter bör reformeras. Anståndsreglerna ändrades vid skatteförfarandelagens tillkomst för att utöka möjligheterna till anstånd. Utskottet förutsätter att regeringen följer den offentliga debatt som finns i frågan om anstånd i skattemål och vid behov ser över lagstiftningen. Utskottet ser dock inte något behov av att se över anståndsreglerna med den inriktning som motionärerna föreslår. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2021/22:3256 (M) yrkande 2, motion 2021/22:4202 (KD) yrkande 9 och motion 2021/22:3968 (L) yrkande 7. När det gäller yrkanden om ytterligare förlängning av anstånd som getts på grund av coronapandemin har finansutskottet tagit ett utskottsinitiativ till ytterligare förlängning av regeringens förslag. biföll utskottets förslag och en ytterligare förlängd anståndstid infördes. Utskottet anser att förslaget i motion 2021/22:3686 (C) yrkande 6 därmed får anses tillgodosedd, varför utskottet avstyrker motionen. Ersättning för kostnader i skattemål Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att ersättningsreglerna i skattemål ska förbättras. Jämför reservation 21 (SD), 22 (C), 23 (KD) och 24 (L). Kostnaderna för och domstolarna bärs av staten. Huvudregeln är att den skattskyldige ska stå för sina egna kostnader i skatteförfarandet och skatteprocessen. Enskilda kan få ersättning enligt 15 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) för resor och uppehälle i samband med muntliga förhandlingar i förvaltningsdomstol. Möjligheten att få ersättning för kostnader för ombud, biträden eller utredningar i skattemål regleras i 43 kap. SFL. Den skattskyldige har rätt till ersättning för skäliga kostnader för ombud, biträde, utredning eller annat i ett ärende eller mål i den utsträckning sökandens yrkanden bifallits helt eller delvis, om ärendet eller målet avser en fråga som är av betydelse för rättstillämpningen eller om det finns synnerliga skäl för ersättning. Ombud eller biträden har inte rätt till ersättning. Ersättning får inte beviljas för kostnader som avser skyldigheten att lämna en deklaration, lämna föreskrivna uppgifter eller genom räkenskaper, anteckningar eller annan lämplig dokumentation se till att det finns underlag för att fullgöra uppgiftsskyldighet samt för kontroll av uppgiftsskyldighet. Ersättningen kan i vissa fall minskas, t.ex. om sökanden varit försumlig eller gjort att ärendet eller målet blivit mer omfattande än nödvändigt. Ansökan om ersättning för kostnader ska göras i samband med att domstolen avgör målet. Ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning eller ställande av säkerhet får enligt 68 kap. 2 § SFL inte betalas ut förrän beslutet har vunnit laga kraft mot . () uttalade i dom 2019 ref. 16 bl.a. följande om vad som är skälig ersättning för kostnader i ärenden eller mål om skatt. Den s.k. skälighetsbedömningen vid rätt till ersättning för ombudskostnader avser såväl behovet av hjälp i sig som kostnadernas storlek. Vad som utgör skälig ersättning för dessa kostnader ska i sin tur bestämmas utifrån skälig tidsåtgång och skälig timkostnad. Det ska först avgöras om åtgärderna som vidtagits behövts för att ta till vara den enskildes rätt. Det är den enskilde som har bevisbördan för att så är fallet. Därefter ska det bedömas om den tid som har lagts ned på respektive åtgärd framstår som rimlig. När det gäller timkostnaden konstaterar HFD att om timkostnaden inte överstiger marknadspriset saknas skäl att sätta ned yrkad ersättning med hänvisning till att den överstiger rättshjälpstaxan. Den marknadsmässiga timkostnaden kan således komma att understiga eller överstiga rättshjälpstaxan, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. En viktig aspekt för att genomföra ovannämnda bedömning är det underlag skattebetalaren lämnar in. I kommittémotion 2021/22:3954 av m.fl. (SD) yrkande 44 anförs att regelverket för skattemål bör ses över så att ersättning kan betalas ut för rättegångskostnader tillfälligt fram till det att dom har förkunnats. I kommittémotion 2021/22:3685 av Per Åsling m.fl. (C) yrkande 21 anförs att man bör se över ersättningen för processkostnader i skattemål. I kommittémotion 2021/22:4202 av m.fl. (KD) yrkande 8 anförs att företag inte kan få ersättning för juridiska kostnader i väntan på dom i skattemål vid förvaltningsdomstol. Man bör göra det möjligt för företag att söka interimsersättning för rättegångskostnader i väntan på prövning i högre instans, när överklagar. I kommittémotion 2021/22:3968 av Gulan Avci m.fl. (L) yrkande 6 anförs att det behövs ett förändrat regelverk för ersättning för rättegångskostnader i processer som rör tillämpning av skattelagstiftning. Utskottet ser inte något behov av en översyn av ersättningsreglerna i skattemål med den inriktning som motionärerna föreslår. Utskottet avstyrker därmed samtliga motioner. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om ändringar i lagstiftningen om personalliggare, undantag från lagstiftningen för vissa kategorier av näringsidkare och familjemedlemmar, elektronisk överföring, utvärdering av systemet i sin helhet och slutligen både avskaffande och införande av lagstiftningen för vissa branscher. Jämför reservation 25 (M), 26 (SD), 27 (C), 28 (V), 29 (KD) och 30 (L). Lagen om särskild skattekontroll i vissa branscher (2006:575) trädde i kraft och innebar ett krav på att föra personalliggare för näringsidkare inom restaurang- och frisörbranschen. Därefter har det även införts krav på personalliggare i tvätteribranschen. Syftet med reformen var att motverka förekomsten av svart arbetskraft. infördes en skyldighet att föra personalliggare även för byggbranschen, och gäller denna skyldighet även för kropps- och skönhetsvårdsverksamhet, fordonsserviceverksamhet samt livsmedels- och tobaksgrossistverksamhet. Den som bedriver restaurang-, frisör- eller tvätteriverksamhet, bilverkstäder, partihandel med livsmedel samt kropps- och skönhetsvård ska föra en personalliggare och i denna dokumentera nödvändiga identifikationsuppgifter för näringsidkaren och löpande dokumentera nödvändiga identifikationsuppgifter för de personer som är verksamma i näringsverksamheten. gäller också att kraven på registreringen i personalliggaren har ändrats och utvidgats i fråga om vilka personer som ska omfattas av skyldigheten att föra personalliggare vid s.k. blandad verksamhet. Om en näringsidkare bedriver både verksamhet som omfattas av en skyldighet att föra personalliggare och annan verksamhet i samma verksamhetslokal ska nödvändiga identifikationsuppgifter löpande dokumenteras i personalliggaren för de personer som är verksamma i den andra verksamheten. Dessutom genomfördes en generell utvidgning av reglerna om personalliggare, nämligen att nödvändiga identifikationsuppgifter för enskilda näringsidkare, företagsledare i fåmansföretag och fåmanshandelsbolag och dessa personers familjemedlemmar löpande ska dokumenteras i personalliggaren i de fall det finns en skyldighet att föra en sådan. får besluta om kontrollbesök för att kontrollera att den som är eller kan antas vara skyldig att föra personalliggare eller tillhandahålla utrustning så att en elektronisk personalliggare kan föras fullgör sina skyldigheter. Kontrollbesök får bara göras i verksamhetslokaler eller på byggarbetsplatser. Kontrollbesök på en byggarbetsplats får dock inte göras i en lägenhet som är avsedd att helt eller till en inte oväsentlig del användas som bostad.