bet · H901SfU20 · 2022-04-22 00:00:00 — Mot bakgrund av det som anförts och eftersom utredningens förslag bör avvaktas ser utskottet inte skäl för att nu göra tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionerna 2021/22:488 (KD) yrkande 1, 2021/22:919 (V) yrkande 4, 2021/22:1541 (S), 2021/22:2549 (SD) yrkandena 22 och 26, 2021/22:2594 (V) yrkande 21, 2021/22:3840 (M) yrkandena 37 och 39, 2021/22:3842 (M) yrkande 16, 2021/22:4033 (M) yrkande 7, 2021/22:4212 (KD) yrkande 47 samt 2021/22:4214 (KD) yrkande 4. I några motioner tas frågan om asylboenden, utsatta grupper och boendeformer upp. Tryggheten för dem som bor i ett asylboende är enligt utskottets mening mycket viktig. Alla asylsökande bör ta del av boenderegler och annan väsentlig information och de boende bör respektera varandra och visa hänsyn oavsett religion, kultur eller sexuell läggning. Utskottet vill i detta sammanhang peka på att det ges en obligatorisk samhällsintroduktion för asylsökande. Utbildningen innehåller information om svensk lagstiftning, demokrati, normer och värderingar. I detta ingår t.ex. jämställdhet, rättigheter för hbtqi-personer, våld i nära relationer samt information om vart man kan vända sig om man utsätts för någon form av hot eller förtryck. Tillhandahållandet av samhällsintroduktionen ska utvärderas . Utskottet noterar även att det i utredningen ordnat initialt mottagande av asylsökande ingår att analysera behovet av sanktionsmöjligheter vid misskötsel i boenden och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska slutredovisas . När det gäller ensamkommande barn kan utskottet konstatera att kommunen ansvarar för att utreda barnets behov och därefter fatta beslut om insatser och placering i ett lämpligt boende. Avgörande för vilken form av boende som kan bli aktuell för respektive barn är barnets ålder och vilket behov av stöd barnet har. Utskottet ser inte skäl att ändra denna ordning. Med hänsyn till pågående arbete och då beredningen av utredningens förslag bör avvaktas finns det enligt utskottets mening inte skäl för att nu göra tillkännagivanden till regeringen med anledning av motionerna 2021/22:2549 (SD) yrkandena 28–30, 2021/22:3840 (M) yrkande 38 samt 2021/22:4004 (L) yrkande 17. Några motioner tar upp olika aspekter av det ekonomiska stödet för asylsökande, såsom rätten till dagersättning och om ökat självbekostande av mottagandet. Utskottet kan, i likhet med tidigare ställningstaganden (senast i bet. 2020/21:SfU20), konstatera att dagersättningen får sättas ned för en person som fyllt om han eller hon utan giltigt skäl bl.a. vägrar att delta i verksamheten (t.ex. svenskundervisning, skötsel av förläggningar eller annan verksamhet som bidrar till att göra vistelsen meningsfull) eller försvårar utredningen i ärendet om uppehållstillstånd genom att hålla sig undan. Vidare kan konstateras att personer som har inkomst av förvärvsarbete eller som har annan inkomst eller egna tillgångar och som har logi på en förläggning ska betala ett skäligt belopp som ersättning till . Utskottet finner därmed inga skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motionerna 2021/22:913 (SD), 2021/22:2549 (SD) yrkandena 23 och 24 samt 2021/22:4214 (KD) yrkande 13. Även motionerna 2021/22:2549 (SD) yrkande 27, 2021/22:4173 (KD) yrkande 16 samt 2021/22:4212 (KD) yrkande 29 om obligatoriska hälsosamtal avstyrks. Den nuvarande ordningen som ger asylsökande möjlighet att bo i eget boende, med bibehållen ersättning, tillkom 1994. Syftet med reformen var bl.a. att mottagandet skulle präglas av egen valfrihet och ökat eget ansvarstagande. Utskottet kan dock konstatera att reformen har fått långsiktigt negativa konsekvenser på grund av den långtgående användningen av denna möjlighet. Segregation, trångboddhet och social utsatthet är exempel på sådana negativa konsekvenser. genomfördes ändringar i reglerna för eget boende för att minska koncentrationen av asylsökande i bostadsområden med socioekonomiska utmaningar. Ändringen innebar att en asylsökande som flyttar till och bor i eget boende i områden med socioekonomiska utmaningar som huvudregel inte ska ha rätt till dagersättning. Förändringarna syftade vidare till att asylsökande i större utsträckning ska välja att bo i boenden eller i områden där förutsättningarna för integration är bättre. Av årsredovisning framgår att andelen asylsökande som bodde i en av tillfälliga bostäder (ABO) minskade något jämfört med och 2019, medan andelen som bodde i egen ordnad bostad (EBO) ökade. Utskottet ser med oro på utvecklingen och välkomnar därför regeringens pågående arbete för att minska segregationen och den sociala utsattheten bland asylsökande. Utskottet anser i likhet med regeringen att den förändring som genomfördes haft begränsad effekt och att en bredare översyn därför behövs i syfte att fler asylsökande ska bo i boenden. Regeringen beslutade också om ett tilläggsdirektiv (dir. 2022:16) till utredningen ordnat initialt mottagande av asylsökande som ger utredaren i uppdrag att föreslå åtgärder för att fler asylsökande ska bo i boenden. Uppdraget innefattar bl.a. att lämna förslag på hur dagersättningen för asylsökande, ensamkommande barn undantagna, kan villkoras på ett sådant sätt att fler asylsökande ska bo i boenden. Vidare ingår att lämna förslag på sanktioner eller incitament för att få fler asylsökande att välja att bo i boenden. Mot bakgrund av genomförda ändringar och pågående arbete samt då beredningen av utredningens förslag bör avvaktas anser utskottet att det inte nu finns skäl för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att ändra de s.k. EBO-reglerna. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2021/22:282 (SD) yrkandena 1 och 2, 2021/22:1301 (S), 2021/22:1504 (M), 2021/22:2549 (SD) yrkande 21, 2021/22:2587 (SD) yrkandena 7 och 8, 2021/22:3759 (S), 2021/22:3840 (M) yrkande 36, 2021/22:3869 (S), 2021/22:3965 (L) yrkande 13, 2021/22:3965 (L) yrkande 13, 2021/22:3997 (L) yrkande 74 och 2021/22:4033 (M) yrkande 24. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut Utskottets förslag i korthet avslår yrkanden om bl.a. verkställighet, förvar och kontrollåtgärder. Jämför reservation 51 (M), 52 (SD), 53 (V, MP), 54 (C), 55 (KD), 56 (L), 57 (M), 58 (SD), 59 (M) och 60 (SD). Beslut om avvisning i första instans får inte fattas senare än efter det att den första ansökan om uppehållstillstånd gjorts efter ankomsten till (8 kap. 5 § UtlL). För beslut som fattas senare är beteckningen utvisning. Enligt 8 kap. 2 § UtlL får en utlänning som inte är EES-medborgare avvisas bl.a. om han eller hon saknar pass eller visering när det krävs, han eller hon är undantagen från kravet på visering men inte har för avsikt att lämna efter att den viseringsfria tiden har löpt ut eller vid inresan undviker att lämna begärda uppgifter, medvetet lämnar oriktiga uppgifter som är av betydelse för rätten att resa in i eller medvetet förtiger någon omständighet som är av betydelse för rättigheten. En utlänning som inte är EES-medborgare får också avvisas bl.a. om det kan antas att han eller hon kommer att sakna tillräckliga medel för vistelsen i , under vistelsen i inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt eller kommer att bedriva verksamhet som kräver arbetstillstånd, utan att ha ett sådant tillstånd, eller på grund av tidigare frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller kan antas komma att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet (8 kap. 3 § UtlL). En utlänning som inte är EES-medborgare får utvisas om han eller hon uppehåller sig här men saknar pass eller de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet (8 kap. 6 § UtlL). Enligt 8 kap. 21 § UtlL ska ett beslut om avvisning eller utvisning innehålla en tidsfrist inom vilken utlänningen frivilligt ska lämna landet. Tidsfristen är om utlänningen avvisas och om utlänningen utvisas. Om det finns särskilda skäl får en längre tidsfrist bestämmas. I vissa fall ska en tidsfrist för frivillig avresa inte bestämmas, bl.a. om det finns risk för att utlänningen avviker. I ett beslut om avvisning eller utvisning som innehåller en tidsfrist för frivillig avresa ska utlänningen upplysas om att ett återreseförbud kan meddelas om han eller hon inte lämnat landet i enlighet med beslutet senast när tidsfristen löper ut. Tidsfristen för frivillig avresa börjar löpa när beslutet om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft eller när utlänningen förklarat sig nöjd med beslutet (8 kap. 22 § UtlL). Om det inte finns förutsättningar att meddela en tidsfrist för frivillig avresa ska beslut om avvisning och beslut om avvisning eller utvisning förenas med ett återreseförbud, om inte särskilda skäl som kan hänföras till utlänningens personliga förhållanden talar mot att ett sådant förbud meddelas. Tiden för återreseförbud ska bestämmas till högst . Om utlänningen utgör ett allvarligt hot mot allmän ordning och säkerhet får det dock bestämmas . Ett beslut om avvisning varigenom en utlänning nekas att resa in i landet ska dock inte förenas med ett återreseförbud (8 kap. 23 och 24 §§ UtlL). Enligt 1 § förordningen (2008:778) om återetableringsstöd för vissa utlänningar får efter ansökan besluta om statligt bidrag (återetableringsstöd) till en utlänning som har fått avslag på sin asylansökan och avser att återvända självmant till ett land som på grund av svåra motsättningar har mycket begränsade förutsättningar för återetablering av återvändande. Det krävs dessutom att det ska framstå som sannolikt att utlänningen kommer att tas emot i det land han eller hon avser att återvända till. Av 6 § samma förordning följer att återetableringsstöd får betalas ut med för den som har fyllt och med för den som inte har fyllt . Stödet kan dock betalas ut till en familj med högst . Återetableringsstöd lämnas i mån av tillgång på medel (5 § samma förordning). Enligt 5 kap. 12 § UtlL får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd beviljas en utlänning som behöver vård enligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU. I 21 a § LVU anges att beslut om vård med stöd av denna lag inte hindrar beslut om t.ex. avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen. I samma paragraf andra stycket föreskrivs att vård med stöd av denna lag upphör när ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen verkställts. När en fråga om avvisning eller utvisning prövas ska hänsyn tas till om utlänningen på grund av bestämmelserna i 12 kap. UtlL inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs (8 kap. 7 § UtlL). Enligt 12 kap. 3 a § UtlL får ett beslut om avvisning eller utvisning av ett ensamkommande barn inte verkställas om inte den verkställande myndigheten har försäkrat sig om att barnet kommer att tas emot av en familjemedlem, en utsedd förmyndare eller en mottagningsenhet väl lämpad för att ta hand om barn. Ett beslut om avvisning eller utvisning ska verkställas genom att utlänningen sänds till det land eller, om flera länder angetts, till något av de länder som anges i , en migrationsdomstols eller Migrationsöverdomstolens beslut. En utlänning som ska avvisas eller utvisas får alltid sändas till ett land om utlänningen visar att mottagande kan ske i det landet (12 kap. 4 § UtlL). får lämna över ett ärende för verkställighet till om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polisens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet (12 kap. 14 § UtlL). är verkställande myndighet vid ny verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning men kan återlämna ett ärende om verkställighet till om verket samtycker till det (10 kap. 13 § och 12 kap. 14 § UtlL). Av 12 kap. 18 och 18 a §§ UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det finns ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns ett hinder mot verkställighet enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § (bl.a. risk för att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, eller risk att utsättas för förföljelse) det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen eller det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning att beslutet inte bör verkställas får bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Permanent uppehållstillstånd får beviljas med tidsbegränsat uppehållstillstånd om verkställighetshindret består. En utlänning får dock sändas till ett land där utlänningen riskerar att utsättas för förföljelse eller att sändas vidare till ett land där utlänningen löper risk för förföljelse om det inte är möjligt att verkställa avvisningen eller utvisningen till något annat land och utlänningen genom ett synnerligen grovt brott har visat att det skulle vara förenat med allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna i . Detta gäller dock inte om den förföljelse som hotar i det andra landet innebär fara för utlänningens liv eller annars är av särskilt svår art. Likaså får en utlänning sändas till ett sådant land om utlänningen har bedrivit verksamhet som inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att utlänningen skulle fortsätta verksamheten här i landet och det inte är möjligt att sända utlänningen till något annat land (12 kap. 2 § UtlL). Av 12 kap. 19 § UtlL framgår att om ett beslut om uppehållstillstånd inte kan meddelas enligt 12 kap. 18 § ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning om utlänningen åberopar sådana nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § och inte kunnat åberopas av utlänningen tidigare eller utlänningen visar giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. Är dessa förutsättningar inte uppfyllda ska besluta att inte bevilja ny prövning. Enligt 8 kap. 19 § UtlL får besluta att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har fått laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet), om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller ska beviljas på någon annan grund (uppenbart ogrundad ansökan). Det får endast anses uppenbart att det inte finns grund för asyl om utlänningens uppgifter saknar betydelse för prövningen av ansökan utlänningens uppgifter saknar tillförlitlighet eller utlänningen kommer från ett säkert ursprungsland. Med säkert ursprungsland avses enligt 1 kap. 6 a § UtlL ett land där det allmänt och genomgående inte förekommer förföljelse, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning eller hot på grund av urskillningslöst våld med anledning av en yttre eller inre väpnad konflikt. Vid bedömningen av om ett land ska anses vara ett säkert ursprungsland ska den rättsliga situationen och de politiska förhållandena i landet beaktas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om en förteckning över länder som uppfyller definitionen säkra länder. Enligt 4 kap. 2 a § UtlF får meddela föreskrifter om en förteckning över säkra ursprungsländer. har meddelat föreskrifter om en förteckning över säkra ursprungsländer (MIGRFS 2021:4). En utlänning som har fyllt får enligt 10 kap. 1 § första stycket UtlL tas i förvar om identiteten är oklar vid ankomsten till eller när han eller hon därefter ansöker om uppehållstillstånd och han eller hon inte kan göra sannolikt att den identitet han eller hon uppger är riktig och utlänningens rätt att få resa in i eller vistas i inte kan bedömas ändå. En utlänning som har fyllt får också enligt andra stycket tas i förvar om det är nödvändigt för att en utredning om utlänningens rätt att stanna i ska kunna genomföras det är sannolikt att utlänningen exempelvis kommer att utvisas eftersom han eller hon saknar pass eller de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet eller det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Av det tredje stycket framgår att beslut om förvar enligt andra stycket 1 och 2 får fattas endast om det annars finns en risk att utlänningen bedriver brottslig verksamhet i , avviker, håller sig undan eller på något annat sätt hindrar verkställigheten. En utlänning som har fyllt får enligt 10 kap. 6 § UtlL i stället för att tas i förvar ställas under uppsikt. Även ett barn får under vissa förutsättningar ställas under uppsikt (10 kap. 7 § UtlL). Uppsikt innebär att utlänningen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos eller hos . I ett beslut om uppsikt ska det anges på vilken ort anmälningsskyldigheten ska fullgöras. Utlänningen får också åläggas att lämna ifrån sig sitt pass eller annan legitimationshandling (10 kap. 8 § UtlL). Ett barn får under vissa förutsättningar tas i förvar (10 kap. 2 § UtlL). En utlänning som har fyllt får inte hållas i förvar för verkställighet om det inte finns synnerliga skäl för (10 kap. 4 § andra stycket UtlL). Om det finns sådana synnerliga skäl får utlänningen inte hållas i förvar än . Om det vid sådana synnerliga skäl är sannolikt att verkställigheten kommer att ta på grund av att utlänningen inte samarbetar eller om det tar tid att införskaffa nödvändiga handlingar får utlänningen inte hållas i förvar än . Ett barn får inte hållas i förvar än eller, om det finns synnerliga skäl, (10 kap. 5 § UtlL). och Säkerhetspolisen får vid verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning omhänderta en utlänning om det är nödvändigt för att förbereda eller genomföra verkställigheten. Utlänningen får omhändertas under högst eller om det finns särskilda skäl (9 kap. 12 § UtlL). Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut I kommittémotion 2021/22:3840 av m.fl. (M) yrkande 13 föreslås ett tillkännagivande om att ska ha en lagstiftning som gör det möjligt att i en krissituation avvisa asylsökande till ett annat säkert land. Om en asylsökande kommer via ett annat EU-land, där han eller hon inte registrerats som asylsökande, bör personen kunna avvisas till ett annat säkert land än . Lagstiftningen ska kunna aktualiseras genom ett regeringsbeslut och det ska då krävas att antalet asylsökande som söker sig till allvarligt påverkar viktiga funktioner i samhället. Enligt yrkande 47 bör regeringen besluta om förteckningen över säkra länder, efter nära samråd med . Vidare bör enligt kommittémotion 2021/22:3842 av m.fl. (M) yrkande 1 konsekvenserna för ett effektivt och väl fungerande återvändande beaktas vid antagande av nya lagar och regler på det migrationspolitiska området. , och Kriminalvården bör också ges i uppdrag att påtagligt öka antalet verkställda utvisningsbeslut (yrkande 2). I yrkande 3 anger motionärerna att regeringen har låtit Statskontoret analysera och föreslå åtgärder för att effektivisera , och Kriminalvårdens arbete med återvändande och bl.a. överväga en förändring av myndighetsorganisationen på återvändandeområdet. Det krävs dock en mer grundlig utredning som ser över myndigheternas uppdrag och ansvarsfördelning samt överväger en förändring av myndighetsorganisationen på området i enlighet med tillkännagivande (bet. 2020/21:SfU6, rskr. 2020/21:46). och bör enligt yrkande 4 ges i uppdrag att tillsätta en myndighetsgemensam arbetsgrupp som identifierar praktiska och legala hinder för ett effektivare samarbete. I yrkande 5 föreslås att och ges i uppdrag att arbeta med att vidareutveckla myndigheternas ärendehanteringssystem och göra dem förenliga med varandra. Motionärerna anser också att fler myndigheter bör få i uppdrag att prioritera ett fungerande återvändande (yrkande 8). Vidare bör införandet av en bestämmelse om att sekretessbelägga datum för verkställighet övervägas. får en person som ska lämna information i förväg om vilken dag myndigheterna kommer och hämtar honom eller henne, vilket enligt motionärerna skapar en tydlig tidslinje för den som vill avvika eller vidta andra åtgärder för att försvåra verkställigheten (yrkande 9). Det behövs också en bredare översyn för att begränsa möjligheten att åberopa verkställighetshinder och om hur processen kan effektiviseras (yrkande 13). Motionärerna anser även att arbete med självmant återvändande behöver intensifieras och effektiviseras (yrkande 14). I yrkande 15 föreslås avreseboenden i regi. Genom att de som har fått avvisnings- eller utvisningsbeslut finns på ett boende kan myndigheterna samarbeta och samla sina resurser. Personer som kommer från länder med hög avslagsfrekvens med möjlighet till en snabb verkställighet bör bo på avreseboenden . I yrkande 19 begärs att beslut om nekad inresa och beslut om avvisning ska tas i ett gemensamt beslut som även innefattar ett återreseförbud. I yrkandena 20 och 21 föreslår motionärerna vidare att ett återreseförbud ska kunna meddelas när en person som har ett gällande avvisnings- eller utvisningsbeslut återvänder till och att det i fler situationer ska vara straffbart att bryta mot ett återreseförbud. Det bör också finnas en möjlighet till direktavvisning även när asylskäl åberopas och beslut om avvisning bör endast kunna upphävas genom beviljat uppehållstillstånd eller av en överinstans (yrkandena 22 och 23). Enligt yrkande 24 bör därutöver instansordningen när avvisningsbeslut överklagas utvärderas. bör kunna överklaga och vara part. Därutöver bör och verka för ökad samsyn rörande bedömning och klassificering av verkställbarhet och identitet (yrkande 25). Vidare anser motionärerna att det ska utredas vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att förhindra att personer genom sitt agerande omöjliggör verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut. Det förekommer att personer på ett eller annat sätt försvårar eller förhindrar och verkställighetsarbete, t.ex. genom att motsätta sig testning, så som skett under pandemin, eller genom undanhållande av information på digitala medier (yrkande 33). Enligt motion 2021/22:525 av (M) bör en översyn göras för att möjliggöra lättnader i sekretess i fråga om journaler i syfte att kunna verkställa utvisningsbeslut. I motion 2021/22:526 av (M) föreslås att det ska vara obligatoriskt att genomföra PCR-tester i situationer som kräver ett godkänt resultat. Enligt motion 2021/22:3048 av (M) yrkande 2 bör handläggning och avvisning av asylsökande från säkra länder ske snabbt. I kommittémotion 2021/22:2549 av i m.fl. (SD) yrkande 9 anges att regeringen bör ansvara för vilka länder som ska upptas på en nationell förteckning över säkra ursprungsländer. Vidare föreslås i yrkande 36 att återvändandebidraget avskaffas. Även i kommittémotion 2021/22:2552 av i m.fl. (SD) yrkande 16 finns förslag om att avskaffa återvändandebidraget. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om åtgärder för att fastställa identiteten vid inre utlänningskontroll. Enligt yrkande 10 bör regeringen tillsätta en utredning om hur återvändandeverksamheten ska reformeras för att uppnå större effektivitet. Det är rimligt att får ett eget ansvar för den svenska återvändandeverksamheten. I yrkande 13 anges att återreseförbud bör bli norm vid utvisningsbeslut från . En utlänning som fått ett avslag bör alltid få återreseförbud om han eller hon inte återvänder frivilligt under tidsfristen. Om en tidsfrist inte meddelats bör utlänningen alltid beläggas med återreseförbud. När en migrationsdomstol beslutar om utvisning bör alltid återreseförbud meddelas. Vidare bör möjligheten att ansöka om prövning av hinder mot verkställighet begränsas (yrkande 15). I motion 2021/22:52 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att personer som inte har rätt att uppehålla sig i vårt land bör avvisas omgående. I motion 2021/22:620 av (SD) yrkande 2 föreslås en nollvision i fråga om verkställighetshinder.