bet · H901MJU29 · 2022-06-08 00:00:00 — De nya bestämmelserna innebär att såväl fartygsägare som ansvariga för driften av fartygsåtervinningsanläggningar kommer att kunna dömas till böter. Fartygsägare kommer att kunna dömas till böter om de lämnar vilseledande eller oriktiga uppgifter inför upprättande av fartygets återvinningsplan och driftsansvariga om ett fartyg återvinns i strid med dess återvinningsplan. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Betänkandet är disponerat så att utskottet inleder med att behandla regeringens proposition. Därefter behandlar utskottet motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22 om övergripande miljöfrågor. Straffbestämmelser till EU:s förordning om fartygsåtervinning Straffbestämmelser till EU:s förordning om fartygsåtervinning Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i . Regeringen föreslår att fartygsägare som med uppsåt eller av oaktsamhet lämnar oriktig eller vilseledande information om sitt fartyg som underlag till den återvinningsplan som den driftsansvariga på fartygsåtervinningsanläggningen ska ta fram ska kunna dömas till böter. Vidare föreslår regeringen att en driftsansvarig på en fartygsåtervinningsanläggning som med uppsåt eller av oaktsamhet återvinner ett fartyg på ett sätt som inte överensstämmer med den återvinningsplan som har tagits fram för fartyget och godkänts av den behöriga myndigheten ska kunna dömas till böter. Enligt regeringens förslag ska lagändringarna träda i kraft . Det har inte väckts någon motion som går emot regeringens lagförslag. Utskottet anser att av de skäl som framförs i propositionen bör anta regeringens förslag till lag om ändring i . Utskottet tillstyrker således regeringens proposition. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om översyn av . tillkännager för regeringen det som utskottet anför om klassificering av jordbruket. Jämför reservation 1 (V), 2 (MP), 3 (S), 4 (V), 5 (L) och 6 (MP). I partimotion 2021/22:3277 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkande 14 i denna del föreslås att regeringen ska återkomma med ändringar i i syfte att stärka som verktyg för att nå de nationella miljökvalitetsmålen. I kommittémotion 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkande 60 lämnas förslag om att utreda hur intentionerna bakom bättre kan uppfyllas genom att tydliggöra i hur skälighetsavvägningen mellan försiktighetsmått och kostnader ska göras och förtydliga att en avvägning mellan olika samhällsintressen endast kan göras inom ramen för vad miljön och naturen tål. I samma motion yrkande 61 föreslås en översyn av när det gäller tillståndsgivning så att det tydliggörs hur lagstiftning och praxis bättre kan bidra till att miljömålen nås. Enligt yrkande 62 i motionen bör det utredas om det går att överklaga mark- och domar och beslut till , något som skulle möjliggöra fler vägledande och principiellt viktiga miljödomar i . I kommittémotion 2021/22:3437 av m.fl. (M) yrkande 12, motion 2021/22:2766 av (M), kommittémotion 2021/22:2454 av m.fl. (SD) yrkande 62, kommittémotion 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 11 och kommittémotion 2021/22:3880 av m.fl. (KD) yrkande 42 lämnas förslag om att bör förändras så att jordbruket klassificeras som miljöpåverkande verksamhet i stället för, som , som miljöfarlig verksamhet. behandling och kompletterande uppgifter (MB) syftar enligt 1 kap. 1 § till att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. I den nämnda paragrafen anges mål som berör såväl människan som natur- och kulturmiljön och som är inriktat både på att begränsa nuvarande hälso- och miljöpåverkan och på att skapa långsiktigt goda förhållanden (prop. 1997/98:45 del 2). I paragrafens andra stycke anges vad som ska gälla för att målet ska uppnås. De uppräknade punkterna är enligt propositionen inte en uttömmande beskrivning av hur målet uppfylls utan exempel på sådant som är av särskild betydelse för balkens mål. I 2 kap. finns ett antal hänsynsregler som gäller bl.a. vid bedrivande av verksamhet. I 2 kap. 7 § anges att hänsynsreglerna som huvudregel gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem. Vid denna bedömning ska särskild hänsyn tas till nyttan av skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått jämfört med kostnaderna för sådana åtgärder. Vid tillämpningen av hänsynsreglerna i 2 kap. 2–6 §§ MB ska alltså en rimlighetsavvägning göras. En utgångspunkt för bedömningen är att de krav som behövs för att mål ska uppnås ska ställas. En central del av tillämpningen av denna bestämmelse är sedan att bedöma proportionerna mellan nyttan av ett försiktighetsmått och kostnaderna för att vidta det. Endast om kostnaderna bedöms vara orimligt stora i förhållande till nyttan med åtgärden eller försiktighetsmåttet kan det bli aktuellt att avstå från att föreskriva ett sådant krav. Detta innebär att det är förhållandena i det enskilda fallet som avgör vilka krav som kan ställas – vad som bedöms vara orimligt stora kostnader i ett fall kan betraktas som skäliga krav i ett annat, beroende på hur behoven av det aktuella försiktighetsmåttet värderas i de olika fallen. Vad gäller vikten att förebygga eller begränsa miljöpåverkan har olägenhetens karaktär, såsom farlighet och omfattning, betydelse. Även graden av känslighet i det område där påverkan sker och graden av känslighet hos dem som utsätts för störning ska beaktas. Vid bedömningen av vilken nytta en åtgärd medför från miljö- och hälsoskyddssynpunkt är de miljömål som fastställs av statsmakterna av särskild betydelse. Vidare kan det ha betydelse för skälighetsavvägningen om andra skyddsvärda intressen står i konflikt med miljöhänsynen, jfr. 2 kap. 9 §. En avvägning måste dessutom alltid göras med hänsyn till vad som får anses vara vedertaget godtagbart beteende. Kraven får inte vara orimliga med avseende på den olägenhet och det intrång i den personliga valfriheten som de leder till. Av betydelse för vad som kan anses vara ett orimligt krav är också om det är fråga om näringsverksamhet eller en åtgärd som vidtas i det dagliga livet. Det kan aldrig komma i fråga att jämka kraven så att den skadenivå som anges i 2 kap. 9 § 1 stycket överskrids. Om de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå en godtagbar skyddsnivå medför orimliga kostnader, bör verksamheten inte tillåtas. Det är verksamhetsutövaren som ska att visa att en åtgärd är orimlig (prop. 1997/98:45, del 1 s. 231 f., s. 206 f. och del 2 s. 24 f. och kommentaren till 2 kap. 7 § MB, . J., Miljöbalk, Karnov, ). antog en ny målstruktur för det svenska miljöarbetet med ett utvecklat generationsmål (prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377). Systemet består av ett generationsmål och 16 miljökvalitetsmål med preciseringar. Generationsmålet visar riktningen för vad som måste göras inom en generation för att miljökvalitetsmålen ska nås. Generationsmålet är vägledande för miljöarbetet på alla nivåer i samhället. Miljökvalitetsmålen, i sin tur, beskriver det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till. Preciseringarna ska förtydliga vad miljökvalitetsmålen innebär och används även som kriterier vid uppföljningen av målen. Därtill finns 16 aktuella etappmål med målår 2020 eller . Etappmålen är steg på vägen för att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen. I skrivelsen Miljömålen – med sikte (skr. 2017/18:265) fram‑håller regeringen att är ett viktigt verktyg för att genomföra miljöpolitiken. Bestämmelserna i balken syftar till att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. Fler av de centrala myndigheter som har ett utpekat ansvar i miljömålssystemet är också tillsynsmyndigheter enligt . Regelverket och systemet för prövning är utformat för att möjliggöra en samlad och integrerad tillståndsprövning. Syftet är att den totala miljöpåverkan av verksamheter och åtgärder ska bedömas i ett sammanhang. Därigenom ska det bli möjligt att nå maximal miljönytta och kunna styra mot miljökvalitetsmålen. inrättades av regeringen och är en plattform för fler åtgärder och ett intensifierat arbete på alla nivåer i samhället för att nå miljömål. presenterar åtgärder som myndigheterna åtar sig att genomföra för att öka takten i arbetet med att nå miljömålen. uppdrag skulle ursprungligen pågå till , men regeringen har förlängt det till samt beslutat att även ska ingå i rådet. Rådet består nu av chefer för 19 myndigheter som är strategiskt viktiga för förutsättningarna att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen. lämnade sin delredovisning av uppdraget att öka takten i arbetet med att nå miljömål. I rapporten redovisas alla åtgärder som rådet har initierat och genomfört i samverkan samt alla förslag som rådet har lämnat till regeringen . De har också gjort en egen utvärdering av sitt arbete där de kom fram till att de samverkansåtgärder som de gemensamt arbetat med leder till konkreta resultat som troligen inte hade kommit till stånd om inte rådet hade funnits. Enligt 1 kap. 2 § andra stycket lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar, förkortad LOMM, får Mark- och domar och beslut överklagas till , om inte annat är föreskrivet. Sådana föreskrifter finns i 5 kap. 5 § LOMM. Av bestämmelsen framgår att domar och beslut av Mark- och i mål som har överklagats till mark- och miljödomstol inte får överklagas. Mark- och får dock tillåta att en dom eller ett beslut i annat mål än mål enligt överklagas till , om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av . Bestämmelsen innebär ett överklagandeförbud med s.k. ventil för mål enligt och fastighetsmål. Frågan om prejudikatbildningen på miljödomstolarnas område behandlades ingående i förarbetena till LOMM (prop. 2009/10:215 s. 173 f.). Av propositionen framgår bl.a. följande i denna del: För de måltyper där det finns en väl fungerande ordning för prejudikatbildningen bör denna inte ändras. Regeringen anser följaktligen inte att någon förändring bör ske vad gäller instansordningen för de mål där mark- och miljödomstol enligt den nya instansordningen är första instans. Dessa mål bör i enlighet med gällande ordning alltid kunna överklagas till . Regeringen gör i det följande en genomgång av de olika alternativ som kan väljas för att tillgodose prejudikatbehovet i mål som överklagas till mark- och miljödomstol. Det kan enligt regeringen övervägas om det är lämpligt att låta ventilsystemet gälla för alla måltyper som överklagas till mark- och miljödomstol. Överklagade mål enligt och fastighetsmål kan enligt nu gällande regler överklagas till respektive högsta instans, men för målen enligt som överklagas till en miljödomstol har enligt 23 kap. 8 § gällt ett förbud mot att överklaga ett avgörande av . Det har såvitt avser de mål som enligt gällande ordning överklagas till miljödomstolarna i utredningen inte framkommit något som tyder på att denna ordning medför problem som har att göra med att är sista instans. Ett antal remissinstanser anser dock att även överklagade miljöbalksmål bör kunna komma under Högsta domstolens prövning genom en s.k. ventil. Det som särskilt bör övervägas är här de skillnader som föreligger beträffande mål om miljöfarlig verksamhet. Mål om A-verksamhet inleds i miljödomstolen och kan överklagas till enligt vanliga regler. Mål om B-verksamhet stannar enligt 23 kap. 8 § i . Rättsfrågorna i ett mål om A- och B-verksamhet kan vara desamma. Det är verksamhetens storlek som avgör enligt vilken ordning den prövas. Det innebär att prejudikaten som rör A-verksamheter också kan få betydelse för de bedömningar som ska göras i målen om B-verksamheter. Mål om B-verksamheter har dessutom till skillnad från A-verksamheterna prövats i förvaltningsmyndighet innan de når domstol. Regeringen anser därför, i motsats till de nu angivna remissinstanserna, att ordningen för prejudikatbildningen för dessa mål inte bör ändras utan att det föreligger ett bättre underlag för bedömningen av vad konsekvenserna av en förlängd instansordning för dessa mål skulle bli. Ett fullföljdsförbud utan möjlighet för Mark- och att tillåta att målen överklagas bör därför tills vidare gälla för dessa mål. Efter att fullföljdsförbudet med ventil utvärderats för överklagade mål enligt och överklagade fastighetsmål och resultatet av har redovisa[t]s kan det övervägas om prejudikatbildningen i mark- och miljödomstolarna ska ses över även vad gäller övriga målgrupper som överklagas till mark- och miljödomstol i syfte att göra bestämmelserna mer enhetliga. Enligt 9 kap. 1 § MB avses med miljöfarlig verksamhet utsläpp av avloppsvatten, fasta ämnen eller gas från mark, byggnader eller anläggningar i mark, vattenområden eller grundvatten användning av mark, byggnader eller anläggningar på ett sätt som kan medföra olägenhet för människors hälsa eller miljön genom annat utsläpp än som avses i 1 eller genom förorening av mark, luft, vattenområden eller grundvatten eller användning av mark, byggnader eller anläggningar på ett sätt som kan medföra olägenhet för omgivningen genom buller, skakningar, ljus, joniserande eller icke-joniserande strålning eller annat liknande. Av förarbetena till framgår att enligt paragrafens punkt 2 avses med miljöfarlig verksamhet användning av mark, byggnader eller anläggningar på ett sätt som kan medföra olägenhet för människors hälsa eller miljön genom annat utsläpp än som avses i 1 eller genom förorening av mark, luft, vattenområden eller grundvatten. Användning som kan komma i fråga kan vara av de mest skilda slag, exempelvis fabriker och andra industriella anläggningar, jordbruk, trafikanläggningar, förbränningsanläggningar, kärntekniska anläggningar, deponier och andra upplag. Vad som menas med miljöfarlig verksamhet enligt framgår av 9 kap. 1 §. Det är i likhet med miljöskyddslagen inte säkert att en verksamhet är farlig för miljön bara för att den har betecknats som miljöfarlig i 9 kap. 1 § . Om miljön påverkas eller kan påverkas på något av de sätt som anges i 9 kap. 1 § är det fråga om miljöfarlig verksamhet (prop. 1997/98:45 Miljöbalk del 2 s. 107 och 385). Av förarbetena framgår vidare att regeringen gör bedömningen att det skulle vara en alltför långtgående ändring att låta begreppet miljöfarlig verksamhet utgå. Regeringen anför att det är ett vedertaget begrepp som används i många olika sammanhang i balken, inte bara i kapitlet om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd utan även i bl.a. processbestämmelserna. Vidare framhålls att en fördel med begreppet också är, vilket även angavs i propositionen till miljöskyddslagen, att det ger uttryck för grundtanken att även risken för olägenheter ska beaktas (prop. 1997/98:45 Miljöbalk del 1 s. 326 f.). Motioner om att jordbruket inte ska betecknas som miljöfarlig verksamhet behandlades av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2018/19:MJU18 Miljömålen – med sikte , och utskottet uttalade då följande: Enligt definition klassas en verksamhet som miljöfarlig om miljön påverkas eller kan påverkas av verksamheten. Utskottet har vid tidigare behandling av liknande motionsyrkanden uttalat att det inte nödvändigtvis behöver innebära att en verksamhet är farlig för människors hälsa eller miljön bara för att den definieras som miljöfarlig. Utskottet gör inte nu någon annan bedömning och avstyrker därför motionerna […]. , genom statssekreterare , poängterade vid informationstillfället i utskottet att det förhållandet att en verksamhet definieras som miljöfarlig enligt inte innebär att verksamheten i sig behöver vara farlig för människors hälsa eller för miljön. Definitionen innebär dock att regler om miljöfarlig verksamhet blir tillämpliga. I fråga om som verktyg för att nå miljömålen noterar utskottet att bestämmelserna i syftar till att främja en hållbar utveckling. Detta förhållande samt det arbete som bl.a. bedriver för att nå miljömålen gör att utskottet inte ser behov av att utreda sådana förändringar som efterfrågas i motionerna 2021/22:3277 (V) yrkande 14 i denna del och 2021/22:4062 (MP) yrkande 61. Utskottet avstyrker därför dessa yrkanden. Som redovisas ovan ska det vid tillämpning av s.k. hänsynsregler göras en avvägning mellan å ena sidan nyttan av skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått och å andra sidan kostnaderna för sådana åtgärder. Utskottet noterar att förarbetena till innehåller vägledande uttalanden som beskriver hur denna rimlighetsavvägning ska göras, och konstaterar att frågan om hur avvägningen ska göras måste överlämnas till rättstillämpningen att bedöma med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Med det anförda anser utskottet att motion 2021/22:4062 (MP) yrkande 60 kan lämnas utan åtgärd. När det gäller frågan om överklagande noterar utskottet att mål enligt där mark- och miljödomstol är första instans får överklagas till . Miljöbalksmål som har överklagats till mark- och miljödomstol får dock inte överklagas till . Som redovisas ovan har frågan om även dessa mål ska få överklagas till övervägts utförligt i förarbetena till lagen om mark- och miljödomstolar, och utskottet ser därför inte behov av det slags utredning som efterfrågas i motion 2021/22:4062 (MP) yrkande 62. Därmed föreslår utskottet att yrkandet avslås. Liksom i stort sett all mänsklig verksamhet innebär jordbruk en påverkan på miljön, men denna påverkan är dock inte enbart negativ. Jordbruket primärproducerar livsmedel, omvandlar restprodukter till gödsel och växtnäring, kan producera drivmedel samt bidrar till öppna landskap och biologisk mångfald. Svenskt jordbruk är effektivt och livsmedel från har generellt sett lägre miljöpåverkan än livsmedel som är producerade i andra länder. Det är därför viktigt att den svenska livsmedelsproduktionen ges förutsättningar att öka för att på så sätt minska den globala livsmedelsproduktionens miljöpåverkan. En ökad svensk livsmedelsproduktion är enligt utskottet också mycket viktig sett ur ett självförsörjningsperspektiv, en fråga som har kommit att bli mycket aktuell . definieras dock jordbruk som en miljöfarlig verksamhet där t.ex. en mjölkbonde med fler än 400 djurenheter likställs med gruvtäkter och annan tung industri. Enligt utskottets bedömning medför detta förhållande negativa konsekvenser för utvecklingen av livsmedelsproduktionen i . Utskottet anser mot denna bakgrund att det vore rimligare att benämna jordbruket som miljöpåverkande verksamhet i stället för miljöfarlig verksamhet, och bör därför förändras i denna riktning. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:2454 (SD) yrkande 62, 2021/22:2766 (M), 2021/22:3437 (M) yrkande 12, 2021/22:3650 (C) yrkande 11 och 2021/22:3880 av (KD) yrkande 42. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen det som utskottet anför om proportionalitetsprincipen och rätten till ersättning, äganderätten i beslut och ställningstaganden och utbetalning av ersättning vid formellt skydd samt arbetet med grön infrastruktur. avslår motionsyrkanden om ägande och brukande i övrigt. Jämför reservation 7 (S, MP), 8 (V), 9 (S, MP), 10 (V), 11 (S), 12 (V), 13 (L), 14 (MP), 15 (SD) och 16 (C). Proportionalitetsprincipen och rätten till ersättning Kommittémotion 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 12 handlar om att markägares äganderätt ska stärkas genom att proportionalitetsprincipen och rätten till ersättning upprätthålls. Motionärerna framhåller vikten av att upprätthålla proportionalitetsprincipen, vilket innebär att en inskränkning i äganderätten måste vara ändamålsenlig, nödvändig och väl avvägd mot de mål som man söker uppnå. Markägare ska kunna förlita sig på att de inte utan tungt vägande skäl berövas sin egendom och att det aldrig sker utan rimlig ersättning. Även motion 2021/22:161 av (M) handlar om stärkt äganderätt och att ingrepp i densamma måste stå i rimlig proportion till de värden som uppnås. Äganderätten i beslut och ställningstaganden och utbetalning av ersättning vid beslut om formellt skydd I kommittémotion 2021/22:3682 av m.fl. (C) yrkande 1 efterfrågas utvecklade instruktioner till myndigheter för att tydligare beakta äganderätten i beslut och ställningstaganden. Motionärerna anför att äganderätten är stark i svensk lagstiftning, men att det ändå finns behov av att åtgärda de brister och förskjutningar som förekommer vid tolkning och tillämpning av regelverken. I samma motion yrkande 4 föreslås att beslut ska tas snabbare när markägaren är överens med staten om formellt skydd, och enligt motionärerna bör huvudregeln vara att ersättning ska betalas ut i anslutning till beslutet. Arbetet med grön infrastruktur I kommittémotion 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 6 föreslås att arbetet med befintliga handlingsplaner för projektet infrastruktur bör avbrytas och att inga nya handlingsplaner bör tas fram till dess att regeringen har utrett hur projektet påverkar det enskilda ägandet samt brukandet. Liknande förslag lämnas i kommittémotion 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 72 som handlar om att regeringsuppdraget till länsstyrelserna om de regionala handlingsplanerna för grön infrastruktur ska avbrytas samt att begreppet och dess användning bör ses över grundligt innan det används i andra uppdrag till statliga myndigheter. Även kommittémotion 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 26 handlar om att arbetet med grön infrastruktur, som inte är specificerat i vare sig regleringsbrev till länsstyrelserna eller i deras arbetsordning, bör avbrytas. Ägande och brukande i övrigt I kommittémotion 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 1 framhåller motionärerna att beslut om expropriering av privat mark eller begränsning av dess nyttjande måste vara grundat på påvisbara faktiska förhållanden som gäller för den aktuella marken och på konkreta lagtexter och inte på exempelvis allmänt formulerade mål. Motionärerna anför att lagar och regler behöver bli tydligare och ha som ett grundläggande mål att markägare ska känna trygghet i att våga satsa tid och pengar på att utveckla sina näringar. I samma motion yrkande 9 framhåller motionärerna att markägare alltid bör kontaktas i beslutsprocessen om undantagande från brukande så att markägarens delaktighet i utrednings- och beslutsprocessen garanteras. Enligt motion 2021/22:3263 av (M) bör myndigheter i sitt myndighetsutövande inte få peka ut enskild egendom utan stöd i lag eller utan överenskommelse med sakägaren. I motion 2021/22:2657 av (M) föreslås att reglerna och ersättningarna för Natura 2000-områdena ska ses över. Motionären framhåller att det inte är rimligt att enskilda markägare ska avstå rätten att bruka sin mark utan ersättning för inskränkningen och skötseln. Enligt motion 2021/22:3920 av (C) yrkande 2 bör regeringen utreda konsekvenserna av att markägarna utmed mellan och bro omfattas av rådighetsinskränkningar i form av fiskeförbud som de inte ersätts för, som försäljning av fiskekort för samma sträcka och pågår med statens goda minne. behandling och kompletterande uppgifter Skyddet för äganderätten, det s.k. egendomsskyddet, är en grundläggande fri- och rättighet enligt regeringsformen (RF) och . Vid samtliga slag av ingrepp i egendomsskyddet gäller enligt såväl RF som en proportionalitetsprincip som innebär att nödvändigheten av ett intrång som görs i skyddet för egendom med hänvisning till det allmännas intresse måste balanseras mot den skada den enskilde drabbas av till följd av intrånget. Av 2 kap. 15 § andra stycket RF följer vidare att den enskilde ska vara tillförsäkrad ersättning när det allmänna inskränker någons användning av mark eller byggnad på ett sådant sätt att pågående markanvändning inom berörd del av fastigheten avsevärt försvåras eller att skada uppkommer som är betydande i förhållande till värdet på denna del av fastigheten. I de fall en lag innebär att användningen av mark eller byggnad inskränks av hälsoskydds-, miljöskydds- eller säkerhetsskäl gäller att rätten till ersättning bestäms genom lag. För sådana rådighetsinskränkningar får det alltså övervägas om en rätt till ersättning ska införas.