bet · H901KU34 · 2022-05-13 00:00:00 — Utredningen skulle också föreslå dels hur internet kan användas för att underlätta namninsamlingar till folkinitiativ, dels åtgärder som kan bidra till att folkinitiativet kan genomföras och administreras ändamålsenligt och effektivt samt bidra till att demokratin fördjupas på lokal nivå (dir. 2014:111). Utredningen lämnade betänkandet Låt fler forma framtiden! (SOU 2016:5). Utredningen ansåg att folkinitiativet är ett värdefullt redskap för inflytande och delaktighet i den lokala demokratin men noterade att erfarenheterna av det förstärkta folkinitiativet visade att det inte har varit problemfritt. Det principiella värdet av att väljarna har en möjlighet till direktdeltagande i politiska beslut överväger emellertid enligt utredningen de negativa erfarenheterna. Utredningen ansåg att de grundläggande principerna för folkinitiativet, dvs. att det krävs ett stöd av av de röstberättigade för att väcka ett folkinitiativ och två tredjedelar av fullmäktige för att avslå det, innebär en bra avvägning mellan det representativa beslutsfattandet och inslaget av deltagardemokrati. Däremot borde insamlingen av namnunderskrifter underlättas, bl.a. med hänsyn till att kommunernas arbete med att validera namnunderskrifter är tids- och resurskrävande. Utredningen uppmärksammade också att det ökade antalet folkinitiativ och folkomröstningar har skapat extra arbete och kostnader för kommunerna. I betänkandet föreslogs att det ska vara möjligt att även samla in elektroniska underskrifter, t.ex. med hjälp av e‑legitimation. Enligt utredningen borde i ges i uppdrag att upprätta och ansvara för en nationell webbplats för namninsamlingen. Utredningen bedömde vidare att en försöksverksamhet med e-röstning i kommunala folkomröstningar borde genomföras. I betänkandet framhålls bl.a. att elektroniska förfaranden vid val kan innebära minskade kostnader. I sammanhanget framhålls att det skulle kunna innebära besparingar om en teknisk lösning för e-röstning, som kan användas i samtliga kommuner och regioner, kan tas fram nationellt. betänkande bereds inom . Utskottet behandlade motionsyrkanden om folkinitiativ och kommunala folkomröstningar i samband med beredningen av regeringens proposition 2016/17:171 En ny kommunallag (bet. 2016/17:KU30). Någon förändring i sak i fråga om kommunala folkomröstningar föreslogs inte i propositionen. Utskottet gjorde följande ställningstagande: Utskottet konstaterar att frågan om folkinitiativ har varit föremål för utredning och att utredningen inte har funnit skäl att föreslå några förändringar av de grundläggande principerna för folkinitiativet. Dagens ordning, dvs. att det krävs ett stöd av av de röstberättigade för att väcka ett folkinitiativ och två tredjedelar av fullmäktige för att avslå det, innebär enligt utredningen en bra avvägning mellan det representativa beslutsfattandet och inslaget av deltagardemokrati. Utskottet instämmer i denna bedömning, och konstaterar härutöver att utredningen har lämnat förslag på att namninsamlingen för ett folkinitiativ även bör kunna ske elektroniskt. Beredningen av utredningsförslaget i denna del bör inte föregripas. Även avstyrkte utskottet motionsyrkanden om folkinitiativ och kommunala folkomröstningar. Utskottet noterade det utredningsarbete som har gjorts och fann inte skäl att då ta några initiativ med anledning av motionerna (bet. 2018/19:KU31). En reservation lämnades (SD). avstyrktes motionsyrkanden om kommunala folkomröstningar efter förenklad beredning (bet. 2019/20:KU15). Utskottet hänvisar till sina tidigare ställningstaganden och är inte berett att ställa sig bakom vad som yrkas i motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om medborgerlig förslagsrätt. (L) begär i motionerna 2020/21:1519 och 2021/22:2363 ett tillkännagivande om att medborgerlig förslagsrätt till kommun- och regionfullmäktige, s.k. folkmotion, bör utredas och införas (yrkande 2) samt att möjligheten till medborgarförslag avskaffas om medborgerlig förslagsrätt införs (yrkande 3). Motionären konstaterar att demokratiutredning har föreslagit att det införs en medborgerlig förslagsrätt till samt till kommun- och regionfullmäktige för att vitalisera den svenska demokratin. Ärenden i kommun- eller regionfullmäktige får enligt 8 kap. 1 § KL väckas av den som är folkbokförd i kommunen eller i en kommun inom regionen, om fullmäktige har beslutat om det (medborgarförslag). Fullmäktige får överlåta åt styrelsen eller en annan nämnd att besluta i ett ärende som har väckts genom medborgarförslag (5 kap. 23 §). Möjligheten för kommuner och regioner att besluta att enskilda får väcka ärenden i fullmäktige infördes efter ett förslag av i betänkandet Att vara med på riktigt (SOU 2001:48). Syftet var att ge medborgarna ytterligare sätt att påverka politiken och att därigenom minska avståndet mellan väljare och förtroendevalda, öka medborgarnas lokalpolitiska engagemang och ge upphov till fler politiska diskussioner mellan valen. Förhoppningen var att införandet av möjligheten till medborgarförslag skulle stärka och vitalisera den lokala demokratin (prop. 2001/02:80 s. 53 f., bet. 2001/02:KU14, rskr. 2001/02:190). Genom kommunallag utvidgades rätten att väcka medborgarförslag till att även omfatta unionsmedborgare som är bosatta i kommunen men som, enligt 5 § andra stycket folkbokföringslagen (1991:481), inte är folkbokförda där (prop. 2016/17:171, bet. 2016/17:KU30, rskr. 2016/17:335–336). Demokratiutredning hade bl.a. i uppdrag att utvärdera tillämpningen av den medborgerliga förslagsrätten i fullmäktige och att bedöma hur medborgarförslagen påverkat den lokala politikens utformning och den demokratiska delaktigheten (dir. 2014:111). I utredningens betänkande Låt fler forma framtiden! (SOU 2016:5) redovisas resultaten av en enkätundersökning som utredningen genomfört bland landets kommuner och regioner för att utvärdera bestämmelserna om medborgarförslag. Utredningen anför att medborgarförslaget har vissa positiva demokratieffekter eftersom det ger enskilda en möjlighet att på ett formaliserat sätt väcka frågor i den beslutsfattande processen. bedöms medborgarförslagen ha en begränsad effekt på det demokratiska samtalet och åsiktsbildningen, bl.a. eftersom de används i mycket begränsad omfattning och dessutom inte kan skapa en dialog mellan förtroendevalda och sammanslutningar av medborgare utan enbart med enskilda medborgare. Medborgarförslagen ger heller inte en indikation på om det finns en stark opinion i den fråga som väcks utan har enligt utredningen främst använts som en ”förslagslåda” för frågor som uppfattas som klagomål eller mer allmänna synpunkter. Utredningen föreslår att ordningen med medborgarförslag ska ersättas med en möjlighet för de folkbokförda i en kommun eller en region att väcka en folkmotion till kommun- eller regionfullmäktige. Ett ärende får enligt förslaget väckas om en folkmotion stöds av av de folkbokförda i kommunen eller regionen. Till skillnad från vad som är fallet med medborgarförslag, som är frivilligt att införa för kommun- och regionfullmäktige, ska ordningen med folkmotioner vara tvingande, dvs. fullmäktige ska vara skyldigt att ta emot en motion som har undertecknats av av de folkbokförda. betänkande bereds inom . Utskottet har tidigare avstyrkt liknande motioner med hänvisning till att beredningen av demokratiutredningens förslag inte bör föregripas (bet. 2016/17:KU30 och bet. 2017/18:KU33). Vid behandlingen av likalydande motionsyrkanden noterade utskottet det utredningsarbete som har gjorts och fann då inte skäl att ta några initiativ med anledning av yrkandena, som avstyrktes (bet. 2018/19:KU31). avstyrktes likalydande motionsyrkanden efter förenklad beredning (bet. 2019/20:KU15). Liknande motionsyrkanden har tidigare beretts av utskottet. Utskottet hänvisar till sina tidigare uttalanden och avstyrker motionsyrkandena. Tillgänglighet i lokaler där demokratin utövas Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om åtgärder för tillgänglighet i lokaler där demokratin utövas. Jämför reservation 16 (C). I partimotion 2021/22:3509 av m.fl. (C) yrkande 34 begärs ett tillkännagivande om att lokaler där demokratin utövas ska vara fullt tillgängliga. Motionärerna anför att alla medborgare ska ha möjlighet att påverka och delta i demokratin även mellan val. Därför ska alla lokaler där demokratin utövas, exempelvis vid nämndsammanträden, vara fullt tillgängliga för personer med funktionsnedsättningar. Enligt motionärerna saknas exempelvis ofta hörselslingor. Målet för demokratipolitiken är en levande demokrati som är uthållig och kännetecknas av delaktighet och där möjligheterna till inflytande är jämlika (prop. 2017/18:1 utg.omr. 1, bet. 2017/18:KU1, rskr. 2017/18:74). Även för funktionshinderspolitiken finns mål. Målet för personer med funktionsnedsättning är att med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet för personer med funktionsnedsättning i ett samhälle med mångfald som grund. Målet ska bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet ska beaktas (prop. 2016/17:188, bet. 2017/18:SoU5, rskr. 2017/18:86). Genomförandet av det nationella målet för funktionshinderspolitiken ska inriktas mot fyra områden: principen om universell utformning, befintliga brister i tillgängligheten, individuella stöd och lösningar för individens självständighet samt förebyggande och motverkande av diskriminering. Syftet är att dessa områden tillsammans ska bidra till ett tillgängligt och jämlikt samhälle för alla människor oavsett funktionsförmåga. I regeringsformen uttrycks genom målsättningsstadganden i 1 kap. 2 § att det allmänna ska verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. Det innefattar att motverka diskriminering av människor, bl.a. på grund av funktionshinder. I förarbetena uttalas att stadgandets viktigaste funktion är att slå fast en skyldighet för det allmänna att positivt verka för att de målsättningar som anges skyddas, främjas och förverkligas i så stor utsträckning som möjligt (prop. 1973:90 s. 194 f. och prop. 2009/10:80 s. 188 f.). Enligt 4 kap. 23 § KL ska kommuner och regioner verka för att förtroendevalda med funktionsnedsättning kan delta i handläggningen av ärenden på samma villkor som andra förtroendevalda. Med detta avses enligt förarbetena såväl möjlighet att ta del av sammanträdeshandlingar som möjlighet att delta i de överläggningar som föregår beslutsfattandet (prop. 2001/02:80 s. 141 f.). Regeringen framhöll i propositionen bl.a. följande (s. 94): I en demokrati skall alla ha möjlighet att på lika villkor verka i de politiska organisationerna och de beslutande församlingarna. Bristande tillgänglighet för funktionshindrade är ur ett sådant perspektiv såväl diskriminerande som odemokratiskt. Det är inte rimligt att en funktionshindrad förtroendevald inför varje sammanträde skall behöva ägna tid åt att själv kontrollera att det finns hjälpmedel som gör det möjligt att delta i sammanträdet eller se till att handlingar skickas i anpassad form. Rutiner bör i stället utarbetas i kommuner och landsting som innebär att samtliga förtroendevaldas medverkan är möjlig på lika villkor. Sammanträden måste också planeras så att de blir tillgängliga för alla förtroendevalda. I författningskommentaren framhålls att bestämmelsen är av målsättnings-karaktär och avser sådana generellt verkande åtgärder som kommunen eller regionen kan vidta och inte åtgärder riktade till en specifik individ. Någon definitiv avgränsning av vilka åtgärder som kan ses som generellt verkande går enligt förarbetena inte att göra, men det rör sig om åtgärder som typiskt sett är avsedda att komma till nytta för en bredare krets. Demokratiutredning hade i övergripande uppdrag att analysera behovet av och föreslå åtgärder för att öka och bredda engagemanget inom den representativa demokratin samt stärka individens möjligheter till delaktighet i och inflytande över det politiska beslutsfattandet mellan de allmänna valen. I betänkandet Låt fler forma framtiden! (SOU 2016:5) konstaterade utredningen att det råder skillnader mellan personer med funktionsnedsättning och övriga befolkningen när det gäller förutsättningarna att delta och utöva inflytande, det faktiska deltagandet samt representationen i de folkvalda församlingarna. I fråga om tillgängliga sammanträdeslokaler och tekniska hjälpmedel visade utredningens undersökning att tillgängligheten i kommunerna och regionerna hade förbättrats men att det fortfarande fanns brister. Undersökningen visade även på brister i tillgängligheten till de lokaler som partigrupperna använder inför fullmäktige- och nämndsammanträden. Utredningen övervägde en skärpning av kommunallagens bestämmelse om förtroendevalda med funktionsnedsättning (nuvarande 4 kap. 23 §), men menade att det inte vore ändamålsenligt eftersom rätten till personlig assistans i samband med förtroendeuppdrag redan regleras i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Utredningen ansåg dock att kommunerna och regionerna bör säkerställa att lokaler som används för nämndsammanträden är tillgängliga samt tillhandahålla tillgängliga lokaler för partiinterna möten. Liksom motionärerna vill utskottet framhålla betydelsen av att alla medborgare har möjlighet att påverka och delta i demokratin även mellan val. Utskottet noterar de bedömningar som gjordes av Demokratiutredning och vill även peka på det ansvar som ligger på kommunerna, regionerna och de politiska partierna i denna fråga. Utskottet ser inte skäl att ta något initiativ till ett sådant tillkännagivande som föreslås i motionen. Motionsyrkandet avstyrks därmed. Undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om undantag från lokaliserings-principen för . I flera motioner begärs tillkännagivanden om att undantag från lokaliseringsprincipen i kommunallagen bör införas för utbyggnaden av bredband över kommungränser. Sådana yrkanden finns i kommittémotionerna 2020/21:3479 yrkande 6 och 2021/22:3753 yrkande 8 av m.fl. (M), 2020/21:3488 yrkande 16 och 2021/22:3689 yrkande 14 av m.fl. (M), 2020/21:398 och 2021/22:446 (båda yrkande 1) av m.fl. (V) samt 2020/21:2809 yrkande 80 och 82 och 2021/22:3879 yrkandena 79 och 81 av m.fl. (KD). I flera av motionerna noteras att frågan har utretts men att regeringen ännu inte har återkommit med något förslag. Liknande yrkanden framställs även i motionerna 2020/21:1491 av (S), 2020/21:2127 av och (båda S) och 2020/21:1100 och 2021/22:2935 (båda yrkande 3) av (M). Av 2 kap. 1 § KL följer att en åtgärd måste vara knuten till kommunens eller regionens eget område eller dess medlemmar (lokaliseringsprincipen). Enligt 2 § samma kapitel får kommuner och regioner inte ha hand om sådana angelägenheter som enbart staten, en annan kommun, en annan region eller någon annan ska ha hand om. Lokaliseringsprincipen syftar bl.a. till att hindra kommuner och regioner från att konkurrera med verksamhet utanför det egna området genom att sälja tjänster till andra kommuner eller regioner. Lokaliseringsprincipen är inte absolut utan måste bedömas från fall till fall. Detta hänger samman med att faktorer som befolkningens rörlighet och ofullkomligheter i kommunindelningen innebär att en åtgärd kan ha anknytning till medlemmarna även om åtgärden som sådan inte vidtas i kommunen. Det finns alltså inget förbud mot att en kommun eller en region engagerar sig i markinnehav och anläggningar inom en annan kommuns eller regions område förutsatt att dessa anordningar behövs för den egna kommunen eller regionen (prop. 2016/17:171 s. 299 f.). Undantag från lokaliseringsprincipen finns också i speciallagstiftning, t.ex. i 7 kap. 1 § ellagen (1997:857) som anger att bl.a. kommunala energibolag utan hinder av lokaliseringsprincipen får bedriva elproduktion och elhandel samt viss nätverksamhet. I 9 kap. KL finns bestämmelser om samverkan, bl.a. genom kommunalförbund och gemensamma nämnder. Nya bestämmelser som ger kommuner och regioner generella möjligheter att avtalssamverka infördes (prop. 2017/18:151, bet. 2017/18:KU30, rskr. 2017/18:304). Av 9 kap. 37 § KL följer att en kommun eller en region får ingå avtal om att någon av dess uppgifter helt eller delvis ska utföras av en annan kommun eller en annan region utan hinder av lokaliseringsprincipen. Undantaget är tillämpligt för kommuner och regioner. Kommunala bolag kan inte vara avtalspart vid avtalssamverkan. Bestämmelser av betydelse för möjligheten till samverkan finns även i andra kapitel i lagen, t.ex. i 10 kap. som bl.a. reglerar kommunala bolag. Utredningen om utvärdering av bredbandsstrategin Frågan om lokaliseringsprincipen och ett eventuellt behov av undantag för att underlätta utbyggnaden av fiberinfrastruktur berördes av Utredningen om utvärdering av bredbandsstrategin i betänkandet Bredband för in (SOU 2014:21). Utredningen ansåg att utbyggnaden av bredbandsinfrastruktur med hög överföringshastighet behövde stimuleras om regeringens bredbandsmål skulle nås. Det skulle enligt utredningen eventuellt kunna gynna utbyggnaden om ett undantag från lokaliseringsprincipen infördes i lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter. Med hänvisning till att utredningen inte haft möjlighet att utreda alla de frågeställningar som behöver besvaras för att bedöma alla konsekvenser av ett sådant undantag ansåg den att regeringen skyndsamt skulle ta initiativ till att utreda möjligheterna och konsekvenserna av att göra ett undantag från lokaliseringsprincipen för kommuner när det gäller utbyggnad av infrastruktur för bredband med hög överföringshastighet. Regeringen presenterade en ny bredbandsstrategi: helt uppkopplat 2025 – en bredbandsstrategi (N2016/08008). Strategin innehåller olika etappmål som innebär att hela bör ha tillgång till snabbt bredband 2025. gjorde i rapporten i världsklass? Regeringens insatser för att uppfylla det bredbandspolitiska målet (RiR 2017:13) bl.a. iakttagelsen att är ett av de länder i världen där hushåll och företag har högst tillgång till internet via bredband, men att det finns skillnader mellan stad och landsbygd. Regeringen instämde i sin skrivelse med anledning av i iakttagelsen (skr. 2017/18:54). Regeringen redogjorde i skrivelsen för vissa åtgärder som vidtagits efter det att inlett sin granskning, bl.a. olika uppdrag till (), och uppgav att den avsåg att avvakta resultaten av åtgärderna för att utvärdera behovet av ytterligare åtgärder. Skrivelsen behandlades av trafikutskottet som välkomnade granskning och ansåg att de iakttagelser som lämnats var väl omhändertagna genom vidtagna åtgärder (bet. 2017/18:TU9). I enlighet med trafikutskottets förslag beslutade att skrivelsen skulle läggas till handlingarna (rskr. 2017/18:209). Regeringsuppdrag till PTS 2017 och 2020 Regeringen gav PTS i uppdrag att utreda kommunernas roll i arbetet med utbyggnaden av bredbandsnäten och möjligheterna till undantag från lokaliseringsprincipen. Uppdraget redovisades i rapporten på bredbandsmarknaden och undantag från den kommunala lokaliseringsprincipen (PTS-ER-2018:20). PTS konstaterade att kommunerna har en nyckelroll för bredbandsutbyggnaden i och drog bl.a. slutsatsen att det finns skäl att införa ett undantag från lokaliseringsprincipen för att möjliggöra för stadsnät att bygga ut fibernät i outbyggda områden i en angränsande kommun i syfte att fånga upp hushåll och företag i områden där utbyggnaden inte är lönsam för andra nätägare men på grund av den geografiska närheten är intressant för den angränsande kommunens stadsnät. Det bedömdes dock saknas skäl att införa ett mer generellt undantag från lokaliseringsprincipen för av bredbandsnät eller för annan stadsnätsverksamhet. fick PTS i uppdrag av regeringen att analysera konsekvenser av om ett undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsverksamhet införs som innebär att det blir möjligt för ett kommunalt stadsnätsbolag att bygga nät i geografisk närhet till den egna bredbandsverksamheten samt att bedriva verksamhet i det utbyggda nätet. I uppdraget ingick att särskilt belysa effekter för uppfyllelsen av regeringens bredbandsmål och för konkurrensen på marknaden (I2020/00253/D). Uppdraget redovisades i rapporten av undantag från lokaliseringsprincipen (PTS-ER-2020:17). I rapporten analyserades tre alternativa undantag från lokaliseringsprincipen, som bedömdes medföra varierande utbyggnadspotential och konkurrensrisker. För att säkerställa faktisk utbyggnad bedömde dock PTS att ett undantag måste kombineras med stödmedel. hade bl.a. i uppdrag att utreda förutsättningarna för att ge kommunerna generella möjligheter att avtalssamverka (dir. 2017:13). Uppdraget i denna del redovisades i delbetänkandet En generell rätt till avtalssamverkan (SOU 2017:77), som låg till grund för de ovan redovisade lagändringarna om avtalssamverkan. I slutbetänkande Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8), som lämnades , uppmärksammas bl.a. frågan om digitaliseringens möjligheter att effektivisera den kommunala verksamheten. Utredningen framhåller att tillgång till snabb och robust bredbandsuppkoppling för hushåll och företag är en nödvändig förutsättning för att digitaliseringen av service och verksamhet ska kunna få fullt genomslag. Utredningen hänvisar till slutsatserna i PTS ovan nämnda rapport . Vidare noteras att SKR har lämnat in en skrivelse till regeringen om att det är angeläget att frågan om undantag från kommunallagens lokaliseringsprincip utreds för att främja bredbandsutbyggnaden. Hemställan till regeringen från SKR lämnade SKR en hemställan till regeringen om ett undantag från lokaliseringsprincipen för kommunalt ägda stadsnät (I2019/02319/D). Av hemställan framgår att SKR anser att regeringen skyndsamt borde gå vidare med förslaget om ett lagstadgat undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsverksamhet. Enligt SKR behöver undantaget dock utvidgas jämfört med det förslag som PTS presenterade 2018. Utredning om förslag till undantag från lokaliseringsprincipen för bredbandsutbyggnad beslutade om ett uppdrag att genomföra en utredning om att föreslå ett undantag från lokaliseringsprincipen i kommunallagen för bredbandsverksamhet (I2021/01028). I uppdraget ingick att vid behov lämna författningsförslag. remitterade Infrastrukturdepartementet promemorian Ett undantag från lokaliseringsprincipen för (I 2021:A). I promemorian framhålls att utbyggnaden av bredband når allt längre och att de områden som saknar tillgång till bredband framöver kommer att vara mer glesbefolkade och svårtillgängliga. Vidare konstateras att investeringarna i fast bredbandsinfrastruktur har minskat och att denna utveckling troligen kommer att fortsätta. Mot den bakgrunden bedömer utredaren att en ny lag om undantag från lokaliseringsprincipen för utbyggnad av kommunala bredbandsnät bör införas. Enligt det förslag till ny lag som lämnas ska bl.a. kommunala bolag, trots kommunallagens lokaliseringsprincip, få bygga ut bredbandsnät utanför kommunen under förutsättning att det görs i geografisk närhet till ett eget bredbandsnät inom den egna kommunen och för att uppnå en ändamålsenlig bredbandsinfrastruktur. Undantaget ska omfatta både utbyggnaden och driften av bredbandsnätet. I fråga om den föreslagna geografiska begränsningen av undantaget, att en kommun endast ska få agera i geografisk närhet till ett eget bredbandsnät i den egna kommunen, konstaterar utredaren bl.a. att ett geografiskt obegränsat undantag skulle ge större effekter för konkurrensen på marknaden och att det inte heller framkommit några önskemål om ett obegränsat undantag från företrädare från den kommunala sektorn. Enligt promemorians förslag ska den nya lagen, med hänsyn till den formella lagstiftningsprocessen och det ordinarie valet , träda i kraft . Promemorian har remitterats och bereds inom .