bet · H901UU7 · 2022-03-25 00:00:00 — Det är av största vikt att uppmärksamma och fortsätta att stödja enskilda människorättsförsvarare. Det är en del av regeringens demokratisatsning att främja yttrandefrihet och att stödja journalisters möjligheter att verka fritt. har varit involverat i det internationella arbetet kring stärkandet av journalisters säkerhet och respekt för yttrandefrihet och mediefrihet. Regeringen lägger även stort fokus på dessa frågor i internationella forum. anslöt sig till den globala mediefrihetskoalitionen Media Freedom Coalition (MFC). stöder vidare en mängd olika insatser för pressfrihet och journalisters säkerhet. är den största givaren av frivilliga bidrag till och detta stöd går till arbete inom utbildning, press- och yttrandefrihet och konstnärlig frihet. stöder också andra delar av verksamhet. Inom det internationella utvecklingssamarbetet satsar regeringen medel för att arbeta med demokrati och stärka pressfriheten, inte minst i länder i . Därmed förbättras också möjligheten för människor i dessa länder att få tillgång till fri och oberoende journalistik. När det gäller motionsyrkandet om akademisk frihet konstaterar utskottet att det inte finns någon vedertagen definition av akademisk frihet. har i sitt betänkande 2020/21:UbU16 definierat akademisk frihet enligt följande: Att fritt kunna söka och sprida kunskap samt att fritt kunna vetenskapligt granska olika företeelser i samhället utgör grunden för det som brukar kallas akademisk frihet. Den akademiska friheten är en förutsättning för att lärosäten ska kunna utföra sitt uppdrag med kvalitet och trovärdighet och därmed leva upp till de höga krav som samhället ställer. Utskottet konstaterar att det är av central betydelse att genom sin utrikespolitik verkar för att den akademiska friheten skyddas och säkerställs. Utskottet konstaterar att respekt för fackliga rättigheter är centralt för ett demokratiskt samhälle och för minskad fattigdom och ojämlikhet. Rättsstatens principer, yttrandefrihet, pressfrihet och demokratiska offentliga institutioner är väsentliga förutsättningar för att kunna hävda föreningsfrihet och rätten till kollektiva förhandlingar för arbetsmarknadens parter. Utskottet vill understryka vikten av att regeringen verkar för att stater ratificerar Internationella arbetsorganisationens () kärnkonventioner. Utskottet konstaterar även att är en betydande givare till . Vidare konstaterar utskottet att övervakningen när det gäller tillämpningen av ratificerade konventioner sker genom regelbunden rapportering från de konventionsanslutna ländernas regeringar. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2020/21:1304 yrkande 6, 2020/21:3204 yrkande 22, 2021/22:2588 yrkande 3, 2021/22:2589 yrkandena 11 och 18, 2021/22:3246 yrkande 45, 2021/22:3777 yrkandena 11 och 12 och 2021/22:4211 yrkande 10. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kvinnors rättigheter. Jämför reservation 11 (SD), 12 (V) och 13 (L). I kommittémotion 2021/22:3995 av m.fl. (L) yrkande 7 anförs att ska ha som ambition att vara världsledande när det gäller mål 5 i Agenda som handlar om kvinnors fulla delaktighet i beslutsfattande på alla områden. I partimotion 2020/21:1304 av m.fl. (V) yrkande 3 anförs att som enskilt land samt som medlem i FN och EU ska stärka det politiska och ekonomiska stödet till kvinnorörelsen på . I kommittémotion 2020/21:674 av m.fl. (SD) yrkande 2 anförs att ska ta avstånd från totalitära staters kvinnoförtryck. I samma motion yrkande 3 anförs att ska ta avstånd från islamistiska diktaturers kvinnoförtryck. I kommittémotion 2021/22:2589 av m.fl. (V) yrkande 1 anförs att bör verka för att ska ratificera om avskaffande av all slags diskriminering mot kvinnor. I samma motion yrkande 10 anförs att bör knyta an med feministiska utrikespolitik för samarbete och informationsutbyte. Utskottet vill inledningsvis i likhet med i betänkande 2019/20:UU6 framhålla att demokrati inte är möjlig utan att den ena halvan av befolkningen deltar och åtnjuter samma rättigheter, representation och resurser som den andra halvan. Utskottet anser därmed att den feministiska utrikespolitiken och arbetet för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer bör gå hand i hand. Den feministiska utrikespolitiken ska också bidra till kvinnors representation och inflytande i beslutsprocesser, på alla nivåer och inom alla områden. Resolution (2000) tillsammans med sju efterföljande resolutioner utgör tillsammans FN:s agenda för kvinnor, fred och säkerhet. Resolutionerna slår fast att kvinnors ökade deltagande i att förebygga, hantera och lösa konflikter samt i fredsbyggande och återuppbyggande efter konflikt är en förutsättning för att uppnå hållbar internationell fred och säkerhet. Resolutionerna bekräftar även att jämställdhet är en viktig del i att bygga fredliga samhällen, vilket innebär att satsningar på kvinnors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna är en viktig del i att förebygga konflikter. Kvinnors och flickors ökade deltagande i alla delar av fredsarbete är, så som utskottet har beskrivit det i betänkande 2019/20:UU6, en fråga om rättigheter och jämställdhet, men det bidrar också till hållbar fred. Inkluderande fredsprocesser öppnar för fler möjliga lösningar, blir bättre förankrade och mer hållbara. Utskottet beklagar att kvinnor nästan är helt frånvarande i de flesta formella fredsförhandlingar och när det gäller beslutsfattande i fredsprocesser, vilket får konsekvenser för fredsavtalens utformande och genomförande. Utskottet anser att bör fortsätta verka för att kvinnors deltagande och inflytande ska öka på alla nivåer, inklusive ledningsnivå. Utskottet konstaterar att ett krympande demokratiskt utrymme slår hårt mot civilsamhällesaktörer, inte minst kvinnorättsorganisationer. Kvinnliga människorättsförsvarare är dessutom ofta dubbelt utsatta, som civilsamhällesaktörer och som kvinnor. Utskottet ser positivt på att har bidragit till att civilsamhällesorganisationer över hela världen har fått stärkta förutsättningar att verka för kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna, genom bl.a. kunskapsutbyten, synliggörande, nätverk, finansiering och dialog. Utskottet anser att dialog och samråd med internationella, nationella och lokala kvinnorättsorganisationer, samt med andra civilsamhällesaktörer som arbetar för jämställdhet, är centralt och bidrar till ett bättre kunskapsunderlag för agerande, bredare förankring och bättre resultat för arbetet med mänskliga rättigheter och jämställdhet. I regeringens strategi för utvecklingssamarbete för global jämställdhet och kvinnors och flickors rättigheter 2018–2022 finns fokus på att stärka förutsättningarna för kvinnorättsorganisationer, feministiska rörelser och kvinnliga människorättsförsvarare att verka och skyddas. Utskottets uppfattning är fortfarande att det i arbetet för allas fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna är centralt att värna individen som rättighetsbärare och de mänskliga rättigheternas universalitet. Utskottet uppmanar därför regeringen att fortsätta motarbeta att religion, kultur, sedvänjor eller traditioner ska tillåtas legitimera inskränkningar i kvinnors och flickors åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Utskottet understryker vikten av att uppmanar alla stater att fullt ut genomföra sina skyldigheter att respektera, skydda och uppfylla de mänskliga rättigheterna för alla utan diskriminering. Vidare ska uppmuntra länder som ännu inte har ratificerat grundläggande människorättskonventioner att göra det. ska även uppmuntra de länder som har gjort reservationer som strider mot en konventions syfte och ändamål att upphäva dessa. Utskottet konstaterar att nätverk och alliansbyggande blir alltmer betydelsefullt för att kunna bedriva ett effektivt arbete för jämställdhet och alla kvinnors och flickors fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna. Det finns flera exempel på att feministiska utrikespolitik har inspirerat andra länder att föra in ett uttalat feministiskt perspektiv i sin politik och diplomati, vilket utskottet ser positivt på. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2020/21:674 yrkandena 2 och 3, 2020/21:1304 yrkande 3, 2021/22:2589 yrkandena 1 och 10 och 2021/22:3995 yrkande 7. Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter Utskottets förslag i korthet avslår motioner om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Jämför reservation 14 (V). I kommittémotion 2020/21:170 av m.fl. (V) yrkande 12 anförs att både som enskilt land och som medlem i FN och EU ska lyfta SRHR-frågorna i dialogen med stater. I partimotion 2020/21:1304 av m.fl. (V) yrkande 12 anförs att bör verka som enskilt land och inom FN och EU för att ska anta en ny sexualbrottslagstiftning på federal nivå, motsvarande sexualbrotts–lagstiftningen i Puntland samt Somaliland, med en tydlig 18-årsgräns för barn. I kommittémotion 2021/22:2589 av m.fl. (V) yrkande 2 anförs att bör lyfta med kvinnors rätt till abort. I kommittémotion 2021/22:3882 av m.fl. (KD) yrkande 28 betonas vikten av att förhindra de sexuella övergrepp och det könsrelaterade våldet mot kvinnor som pågår systematiserat och i stor omfattning i konflikter runt om i världen. I kommittémotion 2021/22:2588 av m.fl. (V) yrkande 9 anförs att som enskilt land och som medlem i EU, och FN bör verka för ett intensifierat stöd till hbtq-organisationers arbete i . Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) omfattar varje människas lika möjligheter, rättigheter och förutsättningar att utan tvång, våld eller diskriminering kunna bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion. Därmed har SRHR också direkt bäring på allt från utbildningsnivåer till samhällsekonomi. Trots det förhindras hbtqi-personer i många länder från att åtnjuta dessa rättigheter. Frågor som sex- och samlevnadsundervisning samt sexuell läggning och könsidentitet är fortfarande kontroversiella i många sammanhang. En ökad polarisering i frågorna är tydlig, såväl inom EU som i FN, där redan gjorda överenskommelser ifrågasätts. Motsättningarna om SRHR har vuxit i takt med att reaktionära krafter försöker inskränka allas åtnjutande av SRHR. I arbetet för allas fulla åtnjutande av de mänskliga rättigheterna är det centralt att värna individen som rättighetsbärare och de mänskliga rättigheternas universalitet. Enligt utrikesförvaltningens handlingsplan för feministisk utrikespolitik –2022 ska utrikesförvaltningen fortsätta att intensifiera sitt arbete för allas rätt att bestämma över sin egen kropp, sexualitet och reproduktion utan diskriminering, våld eller tvång. ska fortsätta att vässa sin ansats för SRHR på alla nivåer inklusive genom att fortsätta att verka för ett tydligt rättighetsperspektiv inom FN-organisationernas och andra svenska samarbetspartners verksamhet. De landvinningar som har gjorts på SRHR-området ska försvaras och framsteg ska göras där det är möjligt. ska enligt handlingsplanen driva hela den breda SRHR-agendan men lade särskilt fokus på att fortsätta arbetet för lagliga och säkra aborter. Exempelvis har flera utlandsmyndigheter bedrivit dialog om, och bevakat, lagstiftning och lagförslag som begränsar aborträtten respektive byggt allianser med länder som genomför reformer som stärker aborträtten. SRHR-bistånd har kontinuerligt ökat och uppgick till . Genom stöd till främst civilsamhälle och multilaterala organisationer bidrar till att tillhandahålla sexuella och reproduktiva tjänster, inklusive preventivmedel, i över 160 länder med störst fokus på . stödjer även 63 länder med rådgivning för att förbättra läroplaner och utbildningsmaterial i sex och samlevnad. har vidare drivit på för öronmärkta resurser för jämställdhet inom ramen för förhandlingarna om EU:s utrikesinstrument (Global Europe). Utskottet beklagar att är en av allt färre biståndsgivare som aktivt arbetar med dessa frågor som i vissa länder uppfattas som politiskt känsliga, t.ex. hbtqi-personers rättigheter. I de säkerhetsrådsresolutioner som utgör FN:s agenda för kvinnor, fred och säkerhet uppmärksammas behovet av att utgå från kvinnors och mäns och flickors och pojkars olika behov och perspektiv i arbetet med att hantera och lösa väpnade konflikter och för att bättre skydda kvinnor och flickor mot våld och konflikters verkningar. Resolutionerna fördömer konfliktrelaterat sexuellt våld och understryker staternas ansvar att motverka straffrihet för sådant våld som utgör brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser. Utskottet konstaterade i betänkande 2021/22:UU1 att kvinnor och flickor i många konflikter är direkta måltavlor för sexuellt och könsrelaterat våld och att våldtäkt i väpnade konflikter kan vara en krigsförbrytelse. Det är enligt utskottet viktigt att fortsätter att arbeta för att brottsoffer ska få gottgörelse och att förövare ställs till svars. Straffrihet för konfliktrelaterat sexuellt våld försvårar försoningsprocesser och undergräver fredsbyggande. Utskottet upprepar med eftertryck sitt ställningstagande från behandlingen av den feministiska utrikespolitiken att inget annat än nolltolerans kan accepteras på detta område. I samma betänkande uttryckte utskottet också att det är en självklarhet att diskriminering av människor på grund av sexuell läggning och könsidentitet står i strid med den grundläggande och universella principen om alla människors lika värde och rättigheter. Utskottet understryker betydelsen av att fortsätter att vara en kraftfull röst för hbtqi-personers lika värde och rättigheter inom utrikespolitiken, biståndspolitiken och i alla andra relevanta sammanhang. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2020/21:170 yrkande 12, 2020/21:1304 yrkande 12, 2021/22:2588 yrkande 9, 2021/22:2589 yrkande 2 och 2021/22:3882 yrkande 28. Rättigheter för personer som tillhör etniska och religiösa minoriteter samt urfolks rättigheter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om rättigheter för personer som tillhör etniska och religiösa minoriteter samt motionsyrkanden om urfolks rättigheter. Jämför reservation 15 (SD), 16 (V) och 17 (KD). I kommittémotion 2021/22:2574 av m.fl. (SD) yrkande 12 anförs att ska visa sitt tydliga stöd för de kristna minoriteterna i och . Vidare anförs i kommittémotionerna 2020/21:2776 och 2021/22:3883, i båda fallen yrkande 37, av m.fl. (KD) att ska verka för en FN-resolution som lyfter frågan om att skydda kristna och andra religiösa minoriteter med särskilt fokus på situationen för kristna i samt tillåta FN-observatörer att se över nödvändiga säkerhetsåtgärder. I kommittémotion 2021/22:2589 av m.fl. (V) yrkande 6 anförs att i bilaterala sammanhang med bör lyfta fram att antirasistiska rörelser bör stärkas. I samma motion yrkande 5 anförs att bör verka som enskilt land och som medlem i EU och FN för att urfolk ska inkluderas i utformningen av exploaterings- och naturresursprojekt i Nord- och . I motion 2021/22:4211 av m.fl. (MP) yrkande 13 anförs att bör fortsätta föra en aktiv urfolkspolitik inom det internationella området och ta ansvar för urfolks rättigheter till självbestämmande, mark och land, däribland bevarandet av traditionell kunskap och biologisk mångfald. I samma motion yrkande 19 anförs att regeringen bör verka för ett ramverk som aktivt motarbetar markrofferi samt hänsynslös exploatering av land, vatten och minoritetsgrupper både av företag i , EU och internationellt. Principerna om varje människas lika värde och icke-diskriminering utgör ett fundament i skyddet och främjandet av mänskliga rättigheter. I FN:s allmänna förklaring slås fast att alla människor är födda fria och lika i värde och rättigheter. I artikel 2 slås fast att envar är berättigad till alla fri- och rättigheter som omfattas av förklaringen utan åtskillnad av något slag såsom ras, hudfärg, kön, språk, religion, politisk eller annan uppfattning, nationellt eller socialt ursprung, egendom, börd eller ställning i övrigt. Utskottet vill också i detta sammanhang hänvisa till att utvecklingssamarbete ska präglas av ett rättighetsperspektiv och fattiga människors perspektiv på utveckling. Rättighetsperspektivet innebär att de mänskliga rättigheterna och demokrati ska ses som grundläggande för allas frihet och för samhällets utveckling. Ett sådant förhållningssätt ska innebära ett synliggörande av diskriminerade, exkluderade och marginaliserade individer för varje insats så att människor, oavsett kön, ålder, funktionsnedsättning, etnisk tillhörighet, religion och andra trosuppfattningar, sexuell läggning, könsöverskridande identitet eller uttryck ska kunna åtnjuta sina rättigheter. Utskottet ser i likhet med i betänkande 2019/20:UU15 med oro på att diskriminering, trakasserier och våld kopplat till människors religiösa och icke-religiösa identiteter har ökat kraftigt i takt med de senaste årens globala tillbakagång för mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatens principer. Religion har politiserats och nationalism med religiösa inslag vinner mark på bred front. Utskottet noterar att 2018 antog en resolution som har en lista på åtgärder som kan ses som en handlingsplan för att bekämpa intolerans, stigmatisering och diskriminering mot personer, baserat på religion eller tro. Utskottet vill understryka vikten av att regeringen arbetar på bred front för att inom FN och andra forum försvara och skydda individens frihet att välja religions- eller övertygelseuppfattning och skydda minoriteter, inklusive kristna minoriteter i olika länder. Trots att den internationella konventionen om avskaffandet av alla former av rasdiskriminering har varit i kraft , kvarstår etnisk diskriminering som ett vittomfattande problem i många länder världen över. Inget land kan göra anspråk på att vara befriat från rasism och etnisk diskriminering. Utskottet anser att bör vara en global röst mot antirasism och för insatser mot t.ex. antisemitism, islamofobi, afrofobi och antiziganism. antog en deklaration om urfolks rättigheter (urfolksdeklarationen). Urfolksdeklarationen antogs genom omröstning av generalförsamlingen i form av en resolution och utgör en politisk viljeyttring. Som sådan är den därmed inte bindande för FN:s medlemsstater men är vägledande. I vissa delar kan den dock anses ge uttryck för en allt vanligare politisk och folkrättslig syn på urfolksfrågor. Frågor om urfolks mänskliga rättigheter har ofta en nära koppling till land och natur. FN:s specialrapportör i frågor som rör miljö och mänskliga rättigheter har i flera rapporter visat hur människors rätt till en rimlig levnadsstandard och hälsa hotas av ohållbar exploatering som också strider mot demokratisk samhällsstyrning och principer om ansvarsfullt företagande. Rapportören påpekar att miljöförstöring är en faktor som tydligt påverkar åtnjutandet av mänskliga rättigheter och har i sina rapporter bl.a. visat hur urfolks åtnjutande av mänskliga rättigheter i flera länder åsidosätts i samband med exploatering av naturresurser. Utskottet vill avslutningsvis understryka att det lägger stor vikt vid att urfolk kan delta aktivt i beslut som berör dem och konstaterar att i flera samarbetsstrategier lyfter fram frågan om urfolks mänskliga rättigheter. När det gäller motionsyrkandet om markrofferi konstaterar utskottet att FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation har principer för ansvarsfulla jordbruksinvesteringar tillsammans med och Internationella fonden för jordbruksutveckling. Principerna, som är frivilliga, syftar bl.a. till att säkerställa småskaliga brukares rättigheter i samband med markinvesteringar. Utskottet vill i enlighet med sitt betänkande 2016/17:UU5 framhålla att investeringar alltid bör göras på ett sätt som inte skadar lokalbefolkningars rättigheter eller möjligheter att trygga sitt uppehälle, vilket inkluderar respekten för människors nyttjanderätt till den mark de brukar för sin försörjning. Det yttersta ansvaret för att så sker vilar på regeringen i det land där investeringen görs. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2020/21:2776 yrkande 37, 2021/22:2574 yrkande 12, 2021/22:2589 yrkandena 5 och 6, 2021/22:3883 yrkande 37 och 2021/22:4211 yrkandena 13 och 19. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om övriga frågor. Jämför reservation 18 (M) och 19 (V). I kommittémotion 2021/22:3777 av m.fl. (M) yrkande 22 anförs att ska inkludera arbete mot människohandel i internationella avtal samt i diplomatiska relationer med andra länder. I kommittémotion 2021/22:2588 av m.fl. (V) yrkande 8 anförs att bör verka både som enskilt land och som medlem i EU, och FN för att barns rättigheter i stärks. I partimotion 2020/21:1304 av m.fl. (V) yrkande 5 anförs att som enskilt land samt som medlem i EU och FN alltid bör lyfta fram situationen för personer med funktionsnedsättning i sina bilaterala relationer med länderna på . I kommittémotion 2021/22:2589 av m.fl. (V) yrkande 15 anförs att alltid bör stå upp för asylrätten i Nord- och som enskilt land och som medlem i EU och FN. Utskottet framhåller i enlighet med 2019/20:UU6 att människohandel är ett brott med förödande omfattning och konsekvenser. Förutom prostitution och andra former av sexuellt utnyttjande utsätts många av människohandelns offer för tvångsarbete, slaveri, organhandel eller andra former av utnyttjande. Människohandel drabbar främst kvinnor och barn, även om män och pojkar också utsätts. Utskottet konstaterar att regeringen tillsatte en ambassadör 2016 som ska vara pådrivande i arbetet med att bekämpa människohandel och bl.a. arbeta för att jämställdhetsperspektivet blir särskilt uppmärksammat inom de internationella insatserna mot människohandel. Utskottet konstaterar även att regeringen antog en handlingsplan mot prostitution och människohandel där ökad internationell samverkan ingår som en del. Utskottet anser att människohandel för sexuella eller andra ändamål innebär en grov kränkning av de drabbade individernas mänskliga rättigheter och att denna kränkning även i fortsättningen måste bekämpas. Utskottet utgår därmed från att regeringen tar arbetet mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål vidare, bl.a. inom ramen för den diplomatiska offensiv som och har tagit initiativ till på området. FN:s konvention om barnets rättigheter antogs av 1989 och slår fast att varje barn oavsett bakgrund har rätt att bli behandlad med respekt och få sina rättigheter tillgodosedda. Utskottet vill understryka att regeringen ska verka för att barnets perspektiv och barnets rättigheter ska respekteras och synliggöras genomgående i olika mellanstatliga och internationella forum, såväl i FN som i EU. Personer med funktionsnedsättning, såväl barn som vuxna, utsätts för olika former av diskriminering, särskilt i länder med utbredd fattigdom. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning syftar till att främja, skydda och säkerställa det fulla och lika åtnjutandet av alla mänskliga rättigheter och grundläggande friheter. Konventionen fokuserar på icke-diskriminering och listar nödvändiga åtgärder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna åtnjuta såväl medborgerliga och politiska som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. anser att regeringen i sitt utrikes- och biståndspolitiska agerande bör säkerställa att personer med funktionsnedsättning kan åtnjuta mänskliga rättigheter i enlighet med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. När det gäller motionsyrkandet om rätten till asyl i Nord- och noterar utskottet att i sin resolution om situationen på gränsen mellan och efterfrågat garantier för mänskliga rättigheter, säkerhet och tillgång till asylförfaranden som överensstämmer med de mänskliga rättigheterna, även i form av respekt för principen om non-refoulement och tillhandahållande av människovärdiga mottagningsvillkor. Utskottet instämmer om vikten av att länder har asylförfaranden som överensstämmer med de mänskliga rättigheterna, vilket inbegriper respekt för principen om non-refoulement och tillhandahållande av människovärdiga mottagningsvillkor.