bet · H901TU7 · 2022-02-04 00:00:00 — Utskottet betonade att ett väl fungerande enskilt vägnät är av stor vikt för att främja en positiv utveckling i hela landet, inte minst för sysselsättning och tillväxt. Utskottet ansåg att fortsatta satsningar på bl.a. bärighet och tjälsäkring är nödvändiga på de vägar som bedöms som viktiga för näringslivet i syfte att kunna upprätthålla full bärighet året runt. Utskottet framhöll att de enskilda vägarnas betydelse är väl beaktad. Utskottet föreslog att skulle avslå yrkandena, och biföll utskottets förslag. Utskottet vill understryka att en ändamålsenlig fördelning av väghållaransvaret mellan staten, kommunerna och enskilda är grunden för att upprätthålla samhällsekonomisk effektivitet och en rationell väghållning. Ett väl fungerande enskilt vägnät är av stor vikt för att främja en positiv utveckling i hela landet, inte minst för sysselsättning och tillväxt. Utskottet vill peka på att har ansvar för att säkerställa att väghållaransvaret överensstämmer med väglagen och att anpassa vägsystemet efter samhällets trafikbehov. Utskottet vill vidare peka på att har framfört att övervägandet om en väg behövs för det allmänna eller inte bör grundas på en helhetssyn. I sammanhanget vill utskottet även lyfta fram att infrastrukturministern har framfört att staten inte försöker överföra offentliga vägar till enskilda vägar. Utskottet delar statsrådets syn att varje förändring av väghållaransvaret måste prövas utifrån förhållandena i det aktuella fallet. Mot den bakgrunden avstyrks motionerna 2021/22:2101 (C) yrkande 2, 2021/22:3122 (M) yrkande 2 och 2021/22:3562 (M). Utskottets förslag i korthet riktar ett tillkännagivande till regeringen om att den bör se över hur utformar upphandlingar med entreprenörer så att det är möjligt att – inom rimliga tidsramar – utföra snöröjning, såväl åt staten som åt enskilda vägsamfälligheter. Därmed bifalls motionsförslag om detta. Utskottet föreslår vidare att avslår motioner om gaturenhållning och saltning som halkbekämpningsmetod. Jämför reservation 69 (S, V, MP). I kommittémotion 2021/22:2968 yrkande 45 anför m.fl. (SD) att regeringen bör se över hur utformar upphandlingar av vinterväghållning. Motionärerna menar att en av anledningarna till att vinterväghållningen på enskilda vägar är undermålig är regelverk som har inneburit att entreprenörer allt oftare undviker parallella snöröjningsuppdrag. I kommittémotion 2021/22:3679 yrkande 62 föreslår m.fl. (C) att det ska ses över hur kan få i uppdrag att utforma upphandlingar med entreprenörer så att det är möjligt – inom rimlig tidsram – att utföra snöröjning, såväl åt staten som åt andra, t.ex. enskilda vägsamfälligheter. Motionärerna uppmärksammar att det behövs bättre snöröjning på enskilda vägar och att en av anledningarna till detta är regelverk för snöröjning. I kommittémotion 2021/22:3394 yrkande 13 tar m.fl. (L) upp upphandlingar med entreprenörer om att utföra snöröjning för staten och åt andra, t.ex. enskilda vägsamfälligheter. Motionärerna framhåller att en effektiv samordning av snöröjningen på statliga, kommunala och enskilda vägar kan underlätta snöröjningen och sänka kostnaderna. I motion 2021/22:3561 anför (M) att lagstiftningen om gaturenhållning bör ses över. Motionären uppmärksammar problem med att ålägga småhusägare underhållsansvar för gångbanor och framhåller att dålig snöröjning och halkbekämpning är en av de främsta orsakerna till fotgängarolyckor. I motion 2021/22:3563 uppmärksammar (M) vikten av att säkerställa att vinterväghållningen fungerar i hela . Motionären menar att olyckor hade kunnat undvikas om vinterväghållningen och halkbekämpningen hade fungerat tillfredsställande. I motion 2021/22:1602 anser och (båda C) att bör ges i uppdrag att utforma upphandlingar med underentreprenörer så att det är möjligt att, inom rimlig tidsram, utföra snöröjning åt såväl staten som enskilda vägsamfälligheter. Motionärerna menar att det är ett samhällsproblem om upphandlingen i regi leder fram till ett system som riskerar att gå ut över boende i norra . I motion 2021/22:1610 anför Per Åsling och (båda C) att en strategi för minskad saltanvändning bör tas fram för vägar i områden med vinterväglag. Motionärerna pekar på att saltet leder till stora miljöproblem, ger rostangrepp på bilar och leder till att vilda djur lockas upp på vägarna. ansvarar för skötsel och underhåll av det statliga vägnätet och upphandlar all underhållsverksamhet i konkurrens. Övriga vägar sköts av kommunala eller enskilda väghållare. Halkbekämpning är i första hand en framkomlighetsfråga. Alla statliga vägar har en standardklass. När det gäller vinterväghållning uppger att standardklassen avgör hur snabbt en väg ska plogas och om den ska vara snöfri eller inte efter att det har slutat snöa. Klassningen baseras på vägens trafikmängd, och uppger att man prioriterar högtrafikerade vägar. På vissa vägsträckor som kan vara extra besvärliga sätter man in ytterligare resurser, t.ex. vid backar där tunga fordon ofta får stopp eller vid avsnitt som ofta sätts igen av snödrev. Väglagskameror underlättar arbetet med att identifiera och planera åtgärder för att minska risken för halka och snödrev. upphandlar all sin underhållsverksamhet av det statliga vägnätet i konkurrens. Vinterväghållning, skötsel och avhjälpande underhåll är en verksamhet som uppgår till (2020). Varje kontrakt gäller drift och underhåll, dvs. daglig skötsel, av vägar inom ett visst geografiskt område. fanns det 108 driftområden som vardera i genomsnitt omfattar väg. Kontrakten varar normalt , med möjlighet till förlängning i ett eller . uppger att man arbetar med att förbättra uppföljningen av utförda entreprenader. Leverantörsuppföljning är en del av arbete med att förbättra kontrakten och samarbeten med entreprenörer. Väghållare för enskilda vägar ansvarar själva för vinterväghållningen, antingen i egen regi eller genom att upphandla plogning och halkbekämpning. betonar att det inte finns något som hindrar att samma entreprenörer som upphandlat arbetar för flera väghållare. har tidigare framfört att verket är medvetet om att enskilda väghållare på en del platser i landet har haft problem med att ordna sin snöröjning. De har haft svårt att hitta entreprenörer som kan ta ytterligare uppdrag med att ploga. uppger att ett fåtal av mer än 23 000 enskilda väghållare har saknat ordnad vinterväghållning . Enskilda väghållare får information av när det är dags att upphandla ny entreprenör, och verket ger entreprenörer bättre förutsättningar att planera sina uppdrag så att de kan samordna körningar på enskilda vägar. I debatten med anledning av interpellation 2019/20:26 uppgav infrastrukturminister att han hade träffat både och () för att informera sig i frågan och uppmanat berörda parter att i dialog gemensamt arbeta fram långsiktiga lösningar. Det har resulterat i att parterna har bildat en gemensam arbetsgrupp som har arbetat fram förbättringsförslag. Detta har enligt statsrådet medfört att den eventuella oro som entreprenörer har uttryckt för att ta uppdrag hos enskilda väghållare parallellt med uppdrag åt har minskat. framförde infrastrukturministern (ip. 2020/21:292) att det är av stor betydelse att vinterväghållningen på vägarna håller hög kvalitet. Det har betydelse för såväl framkomlighet som trafiksäkerhet. har därför tagit fram krav för vad som ska gälla för vinterväghållningen på de statliga vägarna. Kraven ser olika ut beroende på vilken vägtyp det gäller och vilken trafikering som finns. Kraven gäller dock lika i alla delar av landet. upphandlar vinterväghållningen och har enligt statsrådet utvecklat nya metoder och arbetssätt för uppföljning. Bland annat används gps i fordonen, vilket gör det möjligt att följa upp det utförda arbetet på en detaljerad nivå. anlitar även en tredje part som följer entreprenörernas utförda arbete och som kontrollerar att insatser startar och blir slutförda i rätt tid samt att de håller rätt kvalitet. Statsrådet betonade att det är viktigt att säkerställa att entreprenörerna uppfyller sina åtaganden och konstaterade att har de ekonomiska resurser som krävs och att det finns framtagna krav för vinterväghållningens standard samt rutiner och metoder för att följa upp entreprenörernas arbete på det sätt som behövs. Enligt lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning ansvarar kommunen för att gator, torg, parker och andra allmänna platser som är redovisade i detaljplan och för vilka kommunen är huvudman hålls i skick genom gaturenhållning, snöröjning och liknande åtgärder. Kommunens skyldigheter gäller inte om åtgärderna ska utföras av staten som väghållare. Vidare finns förordningen (1998:929) om gaturenhållning och skyltning. Av lagen framgår att kommunen kan ålägga en fastighetsinnehavare inom ett område med detaljplan där kommunen är huvudman för allmänna platser att vidta åtgärder i fråga om gångbanor eller andra utrymmen utanför fastigheten som behövs för gångtrafiken. Möjligheten att ålägga fastighetsinnehavare viss skyldighet att renhålla gångbanor infördes i samband med att det grundläggande ansvar för gaturenhållningen som tidigare åvilat fastighetsägarna i stället lades på kommunerna. Dåvarande miljö- och klimatminister konstaterade med anledning av interpellation 2018/19:76 att hur renhållningen bör ordnas har överlåtits till kommunerna att bestämma utifrån olika lokala överväganden. Kommunerna har valt att göra på olika sätt, och som lagen är utformad har de den möjligheten. Statsrådet påminde om att dåligt utförd snöröjning kan leda till äventyrad trafiksäkerhet och bristande framkomlighet och betonade att lagstiftningen inte tvingar kommunerna att lägga över ansvaret på fastighetsägarna men att det finns en möjlighet att göra det. uppger att tack vare systemen för väderprognoser kan halka ofta bekämpas förebyggande. saltar på högtrafikerade vägar och där det ofta är snabba temperaturväxlingar. Saltning innebär att man oftast kan hålla dessa vägar snö- och isfria under uppehållsväder. betonar att det är entreprenörernas ansvar att säkra salttillgången. På övriga vägar använder man normalt sand. uppger att av de statliga vägarna saltas då ingen annan halkbekämpningsmetod fungerar. För att bekämpa halkan på de högtrafikerade vägarna uppger att det inte finns några alternativ som har mindre påverkan på miljön. Det finns negativa effekter som är väl medvetet om, men utan salt skulle främst den tunga trafiken stanna. Salt kan påverka växtlighet, vegetation och vatten närmast vägbanan, och det kan också öka problemet med rost. uppger att man arbetar med förbättrade metoder och försöker ständigt att minska saltmängden. Motionsyrkanden om vinterväghållning behandlades senast i utskottets betänkande 2020/21:TU9 Väg- och fordonsfrågor. Utskottet föreslog att skulle avslå yrkandena, bl.a. med hänvisning till att frågan är väl uppmärksammad hos regeringen. biföll utskottets förslag. Utskottet vill inledningsvis betona att vinterväghållning är en viktig förutsättning för att säkerställa framkomlighet men också för trafiksäkerheten . Utskottet vill därför framhålla att det är av stor betydelse att vinterväghållningen håller en hög kvalitet över hela landet. När det gäller upphandling av vinterväghållning kan utskottet konstatera att det uppstår återkommande problem med snöröjningen på vägarna i . Utskottet menar att en effektiv samordning på statliga, kommunala och enskilda vägar skulle kunna underlätta och sänka kostnaderna för väghållarna. Utskottet vill uppmärksamma att vinterväghållningen på en del samfällt förvaltade enskilda vägar är undermålig. En av anledningarna till detta är enligt vad utskottet har erfarit nya regelverk för snöröjning, där konsekvensen har blivit att snöröjningsentreprenörer allt oftare synes undvika parallella snöröjningsuppdrag. Det har påtalats att entreprenörer som tar på sig uppdrag från en vägsamfällighet som ligger längs vägen nämligen i värsta fall till följd av detta kan bli försenade, vilket numera enligt uppgift riskerar att resultera i dryga viten till . Det har också uppmärksammats att många vägsamfälligheter nu måste göra en separat upphandling eller beställning av vinterväghållning, vilket i praktiken leder till att entreprenörerna i många fall kör flera mil med upplyft plog, s.k. tomkörning, innan de kan åtgärda den aktuella vägsamfällighetens behov. Detta är enligt utskottets bedömning logistiskt irrationellt och innebär ett dåligt nyttjande av samhällsresurser som det naturligtvis också är extra kostsamt för vägsamfälligheten. Vidare leder det till brist på plogbilar och är inte särskilt vänligt mot miljön. Det har uppmärksammats att de statliga bidrag som delar ut till föreningarna för att de ska hålla de enskilda samfälligheterna öppna därför inte räcker långt. Enligt utskottets bedömning kan följden bli att viktiga samhällsfunktioner riskerar att inte nå fram till medborgare som bor längs en väg som vinterväghålls i en vägsamfällighet och som drabbats av ovan nämnda problem. Utskottet menar att det sätt på vilket upphandlar vinterväghållningen riskerar att, avseende regelverket, bli ett samhällsproblem som kan gå ut över boende längs vägar vars huvudman är en vägsamfällighet. Mot den bakgrunden föreslår utskottet att riktar ett tillkännagivande till regeringen om att den bör se över hur utformar upphandlingar med entreprenörer så att det är möjligt att – inom rimliga tidsramar – utföra snöröjning, såväl åt staten som åt enskilda vägsamfälligheter. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:1602 (C), 2021/22:2968 (SD) yrkande 45, 2021/22:3394 (L) yrkande 13 och 2021/22:3679 (C) yrkande 62. Utskottet finner inte att det finns skäl att ta något initiativ med anledning av de övriga motionsförslagen. När det gäller motionsförslaget om gaturenhållning vill utskottet påminna om att dåligt utförd snöröjning kan leda till äventyrad trafiksäkerhet och bristande framkomlighet. Vidare kan det konstateras att lagstiftningen inte tvingar kommunerna att lägga över ansvaret på fastighetsägarna men att det finns en möjlighet att göra det. När det gäller motionsyrkanden om saltning som halkbekämpningsmetod konstaterar utskottet att saltningen sker eftersom ingen annan halkbekämpningsmetod fungerar. Utskottet är dock medvetet om att saltning har negativa effekter. Det är därför angeläget att gör en noggrann avvägning av vilken halkbekämpningsmetod som är nödvändig. Utskottet avstyrker därmed motionsförslagen 2021/22:1610 (C), 2021/22:3561 (M) och 2021/22:3563 (M). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om tillståndsplikt för virkesupplag. Utskottet hänvisar till förändrade regler och pågående arbete. Jämför reservation 70 (SD). I motion 2021/22:758 menar (SD) att tillståndsplikten för att lägga upp virke på den egna marken bör tas bort. Motionären anser att tillståndsplikten är ett sätt att smygbeskatta skogsbranschen och att den är ett direkt hot mot den svenska skogsnäringen. För att få lägga upp virke intill en allmän väg krävs tillstånd enligt 43 § väglagen (1971:948). I lagen anges att inom ett vägområde får inte utan väghållningsmyndighetens tillstånd uppföras byggnader, göras tillbyggnader eller utföras andra anläggningar eller vidtas andra åtgärder som kan inverka menligt på trafiksäkerheten eller vara till olägenhet för vägens bestånd, drift eller brukande. I samband med tillstånd får väghållningsmyndigheten utfärda de föreskrifter som behövs. Ett tillstånd kan när som helst återkallas. Om tillstånd saknas eller har återkallats får väghållningsmyndigheten vidta de åtgärder som behövs för rättelse. Enligt 6 kap. 8 § vägförordningen (2012:707) tas i vissa fall ut en avgift för prövning av ansökan enligt väglagen. Detta gäller bl.a. prövning av ansökan om att lägga upp virke intill en allmän väg. För ansökningsavgiftens storlek m.m. gäller bestämmelserna i avgiftsförordningen (1992:191). beslutade regeringen att ta bort den avgift som har tagits ut av för ansökan om att lägga upp virke längs allmän väg. gäller nya regler i vägförordningen som innebär att avgifter inte tas ut för tillstånd för upplag av virke eller skogsbränsle utmed allmän väg. För att lägga upp virke vid en allmän eller enskild väg måste man ha tillstånd. Frågan om tillstånd beror på om upplaget placeras inom eller utanför vägområdet och om det är vid allmän eller enskild väg. Vid allmän väg krävs tillstånd enligt väglagen. ska kontaktas när det gäller upplag inom vägområdet. Det är då region som beslutar enligt 43 § väglagen. lämnar dels generella tillstånd, dels särskilda tillstånd: – Generella tillstånd för upplag inom vägområdet gäller för flera vägar inom ett helt län för två kalenderår i taget. Denna möjlighet gäller på vägar som har en högsta tillåten hastighet och en trafikmängd på högst 2 000 fordon i genomsnitt . – Särskilda tillstånd krävs för varje upplag vid vägar där det inte är möjligt att få ett generellt tillstånd eller att följa säkerhetsbestämmelserna. tillstånd gäller enbart upplag av virke eller skogsbränsle. De gäller inte för flisning, lastning eller lossning. Tillstånden ska innehålla detaljerade föreskrifter om vad som gäller. När det gäller upplag utanför vägområdet ska markägaren och kontaktas. Om virket ska ligga helt och hållet utanför vägområdet är det som beslutar enligt 47 § väglagen. Denna bestämmelse gäller inom från vägområdet, men för vissa större vägar har avståndet ökats . För enskilda vägar gäller väghållarens instruktioner. När det gäller upplag inom vägområdet ska väghållaren, som ofta är en vägsamfällighet, kontaktas. När det gäller upplag utanför vägområdet ska markägaren kontaktas. tillkännagav för regeringen att den bör verka dels för en återgång till en ordning där det inte tas ut några avgifter för tillstånd till virkesupplag utmed allmän väg, dels för att underlättar administrationen för skogsföretagen via ytterligare utveckling av exempelvis e-tjänster och generella tillstånd i samband med ansökan om tillstånd för virkesupplag utmed allmän väg (bet. 2019/20:TU11, rskr. 2019/21:223). Utskottet betonade bl.a. vikten av trafiksäkerhet som en rationell hantering för skogsbruket och skogsindustrin uppnås. En motion om tillståndsplikt för virkesupplag behandlades senast i utskottets betänkande 2020/21:TU9 Väg- och fordonsfrågor. Utskottet föreslog att skulle avslå motionen med hänvisning till pågående beredning. biföll utskottets förslag. I regeringens skrivelse skrivelser till regeringen – åtgärder (skr. 2020/21:75) anger regeringen att har initierat och finansierar ett projekt kopplat till det som anförs i tillkännagivande. Projektet omfattar utvecklandet av en digital undantagsprocess (dispenshantering). Syftet är att med systemstöd ge ett bättre utnyttjande av undantagsfordon och infrastruktur och rum. Det ska kunna leda till snabbare och flexiblare handläggning på lika villkor samt en bibehållen standard på väginfrastrukturen. framförde infrastrukturministern i sitt svar på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:2686) att har arbetat med frågan och gjort justeringar i sin hantering så att tillstånd som beviljas gäller . remitterade Infrastrukturdepartementet ett förslag om att ta bort den avgift som tar ut för prövning av ansökan om att lägga upp virke längs allmän väg. Förslaget innebär att avgiften tas bort genom en ändring i vägförordningen. Reglerna skulle enligt förslaget gälla fr.o.m. . I samband med detta uttalade infrastrukturministern att genom att slopa avgiften för att söka tillstånd om virkesupplag längs allmän väg kan man förenkla för skogsnäringen. I remissvar framfördes att verket inte har något att invända mot den föreslagna förändringen. uppgav att man hanterar i genomsnitt knappt 1 000 ärenden som berörs av förändringen. –2019 tog inte ut någon ansökningsavgift för ansökningar om tillstånd enligt 39 och 43 §§ väglagen (1971:948). Efter påpekande från verkets internrevision om att detta var felaktigt återinförde ansökningsavgifter . då man inte tog ut avgift för ärendena såg verket inga negativa effekter av detta. Även , Skogsindustrierna och Skogforsk tillstyrker förslaget från Infrastrukturdepartementet. I budgetpropositionen anger regeringen att har genomfört förändringar i den operativa hanteringen av tillstånden för virkesupplag så att tillstånd som beviljas gäller över . I budgetpropositionen föreslås en justering av anslaget 1:1 Utveckling av statens transportinfrastruktur i syfte att finansiera det inkomstbortfall som kommer att följa då fr.o.m. tillämpar nya regler i vägförordningen (2012:707), som innebär att avgifter inte tas ut för tillstånd för upplag av virke eller skogsbränsle utmed allmän väg. Regeringen anser därmed att tillkännagivandet är slutbehandlat. Utskottet kan konstatera att tillkännagav för regeringen att den bör verka dels för en återgång till en ordning där det inte tas ut några avgifter för tillstånd till virkesupplag utmed allmän väg, dels för att underlättar administrationen för skogsföretagen via ytterligare utveckling av exempelvis e-tjänster och generella tillstånd i samband med ansökan om tillstånd för virkesupplag utmed allmän väg. Utskottet betonade bl.a. vikten av trafiksäkerhet som en rationell hantering för skogsbruket och skogsindustrin uppnås. Utskottet konstaterar att har initierat och finansierar ett projekt kopplat till det som anförs i tillkännagivandet. Vidare har regeringen ändrat på vägförordningen, vilket innebär att avgiften för tillstånd till virkesupplag utmed allmän väg tas bort. Genom att slopa tillståndsavgiften för virkesupplag förenklas processen för skogsnäringen. Utskottet avstyrker därmed motion 2021/22:758 (SD). En fossilfri fordonsflotta, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3436 av m.fl. (M) yrkandena 17 och 18, 2021/22:3203 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkande 6 och 2021/22:3203 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkandena 5, 15 och 17, 2021/22:3663 av m.fl. (C) yrkandena 5 i denna del och 28, 2021/22:3684 av m.fl. (C) yrkande 51 i denna del, 2021/22:3879 av m.fl. (KD) yrkande 13 och 2021/22:4066 av m.fl. (MP) yrkande 29. Vi kan inledningsvis konstatera att transportsektorn står för en tredjedel av utsläpp. Vi vill därför starkt betona att det är angeläget att minska utsläppen härifrån. Vi måste beakta att är ett land med stora avstånd. Många är beroende av bilen för att kunna ta sig till jobbet, och både råvaror och produkter måste kunna transporteras såväl inom landet som till och från andra länder. Det är viktigt att det finns förutsättningar för tillväxt i hela landet och att människor ska ha möjlighet att bo och verka där de vill. är också ett handelsberoende land. Det finns en nära koppling mellan ökad internationell handel och ökade godstransporter – till sjöss, på land och i luften. värnar vi miljön. Därför vill vi inte straffa transporter som sådana, utan fokuserar i stället på åtgärder för att sänka utsläppen. Vi menar att utsläppsminskningarna från transportsektorn går för långsamt. För att bryta beroendet av fossila bränslen och för att anpassa transporter efter behov och önskemål i olika delar av landet är en viktig utgångspunkt att vi inte premierar eller utesluter någon klimatsmart modell. Även om elektrifieringen spelar en avgörande roll behöver också vätgas, biodrivmedel och andra miljövänliga tekniker beredas plats i omställningen och konkurrera om vilken teknik som är mest klimat- och kostnadseffektiv. Av transportsektorns tredjedel av utsläpp står vägtrafiken för . Att minska utsläppen från vägtrafiken är därför särskilt angeläget. Vi vill betona att om klimatpolitiken ska vara långsiktigt framgångsrik måste det finnas en legitimitet och acceptans för den hos det stora flertalet. ska ha en ambitiös klimatpolitik, men det måste gå att leva i hela och använda sin bil för att få vardagen att gå ihop. Det är utsläppen som ska minska, inte resandet.