bet · H901MJU29 · 2022-06-08 00:00:00 — Det är fullständigt rimligt att denna typ av lantbruksverksamhet måste granskas och ges miljötillstånd. Därför motsätter jag mig å det bestämdaste bifall till motionerna. Proportionalitetsprincipen och rätten till ersättning, punkt 4 (S, MP) av (MP), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2021/22:161 av (M) och 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 12. Enligt såväl regeringsformen som gäller en proportionalitetsprincip som innebär att nödvändigheten av ett intrång som görs i skyddet för egendom med hänvisning till det allmännas intresse måste balanseras mot den skada den enskilde drabbas av till följd av intrånget. Vidare följer det av såväl grundlag som vanlig lag att den vars äganderätt inskränks, under de förutsättningar som anges i lagstiftningen, ska vara tillförsäkrad rimlig ersättning för denna rådighetsinskränkning. Vi har förtroende för att de myndigheter som beslutar i frågor som rör inskränkningar i ägande- och brukanderätten tillämpar gällande regler på ett klokt och väl avvägt sätt. Vi vill också påminna om att regeringens proposition 2021/22:58 Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillighet som grund, som godkänts av , har tydliggjort rätten till frivillighet och rätt till ersättning i form av pengar eller bytesmark. Det finns också en förtydligad rätt till ersättning i den överlämnade men av ännu inte beslutade propositionen Tydligare bestämmelser om ersättning vid avslag på ansökningar om tillstånd till avverkning i fjällnära skog (prop. 2021/22:207). Mot bakgrund av detta avstyrker vi motionerna. Proportionalitetsprincipen och rätten till ersättning, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2021/22:161 av (M) och 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 12. För mig och mitt parti är det självklart att den som avsätter skog för t.ex. skydd ska få ersättning för den åtgärden, och vi har därför avsatt en stor post i vår budget för det arbetet. Det är viktigt att myndigheter har möjlighet att göra sitt jobb och har förutsättningar att genomföra det som är lagstiftat. Jag och mitt parti ser dock inte att det finns några brister i det arbete som myndigheterna bedriver i detta avseende. Äganderätten i beslut och ställningstaganden och utbetalning av ersättning vid beslut om formellt skydd, punkt 5 (S, MP) av (MP), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: 2021/22:3682 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 4. Skyddet för äganderätten, det s.k. egendomsskyddet, är en grundläggande fri- och rättighet enligt regeringsformen och Euroropakonventionen som alltid måste respekteras när myndigheter handlägger och beslutar i ärenden med koppling till denna rättighet. Vi konstaterar vidare att det finns ett regelverk som, beroende på omständigheterna i det enskilda fallet, ger den vars ägande- eller brukanderätt måste inskränkas rätt till ersättning för detta. Vi har förtroende för att myndigheterna i sitt beslutsfattande respekterar den grundlagsfästa äganderätten och att de beslutar om ersättning i de fall lagstiftningen och omständigheterna motiverar det. Vidare förutsätter vi att ersättning till den som är berättigad till det betalas ut inom rimlig tid. Vi vill också påminna om att regeringens proposition 2021/22:58 Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillighet som grund, som godkänts av , har tydliggjort rätten till frivillighet och rätt till ersättning i form av pengar eller bytesmark. Det finns också en förtydligad rätt till ersättning i den överlämnade men av ännu inte beslutade propositionen Tydligare bestämmelser om ersättning vid avslag på ansökningar om tillstånd till avverkning i fjällnära skog (prop. 2021/22:207). Mot denna bakgrund avstyrker vi motionsyrkandena. Äganderätten i beslut och ställningstaganden och utbetalning av ersättning vid beslut om formellt skydd, punkt 5 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: 2021/22:3682 av m.fl. (C) yrkandena 1 och 4. Äganderätten är fastslagen i grundlagen och jag har förtroende för myndigheternas hantering av det formella skyddet och respekten för denna rättighet. Det bör framhållas att myndigheter och markägare kommer överens i de flesta fall då naturreservat bildas. Min och mitt partis uppfattning är även att frågan om hur skogsbruket bedrivs och vad som är nödvändigt för att skydda för vårt gemensamma bästa och den biologiska mångfalden är en angelägenhet för hela samhället och därmed staten, inte enbart för skogsägaren. Jag och mitt parti anser att staten bör öka det formella skyddet och vi har därför föreslagit högre anslag för detta ändamål så att fler skogsägare kan få ersättning. Jag avstyrker därför motionsyrkandena. Arbetet med grön infrastruktur, punkt 6 (S) av (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 26, 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 72. Motionsyrkanden om att avbryta de regionala handlingsplanerna för grön infrastruktur till dess att frågan om hur grön infrastruktur påverkar det enskilda ägandet och brukandet har tidigare prövats och avstyrkts av utskottet . Utöver vad som kommer att rymmas inom ramen för de utredningar om äganderätten och arbeten som är planerade eller redan pågår anser vi inte att det finns behov att ta några initiativ i den föreslagna frågan. Därmed avstyrker vi motionerna. Arbetet med grön infrastruktur, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 26, 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 72. Grön infrastruktur är en viktig del i arbetet med att få ett hållbart skogsbruk i . Grön infrastruktur handlar om att skapa ett sammanhängande nätverk av natur som gör att arter har möjlighet att röra sig och sprida sig obehindrat mellan olika områden och landskapsmiljöer. Det här är viktigt för att djur och växter ska kunna leva kvar i våra naturmiljöer. Den biologiska mångfalden behöver öka i våra skogar och därför behöver vi också skapa miljöer som möjliggör det. Att arbetet med grön infrastruktur av vissa upplevs utmana det enskilda ägandet är inte skäl nog att sätta hela arbetet på paus eller helt stoppa det. Arbetet med att ta fram planer för grön infrastruktur medför inga krav på en enskild skogsägare och därför medför inte heller det inskränkningar i äganderätten. Arbetet med grön infrastruktur, punkt 6 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 26, 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 72. Ett stort antal arter i är hotade. Skogsbrukets och jordbrukets utveckling har tillsammans med förändringar i markanvändning, jakt, fiske och utsläpp av gifter lett till att arternas förutsättningar har förändrats. Det mesta av den här påverkan har varit oavsiktlig. Det är egentligen ingen som vill att vi ska förlora den biologiska mångfalden. Det är också i stor utsträckning okänt för oss vad det får för konsekvenser för ekosystemen och i förlängningen för oss själva när arter försvinner. Trots att insikten om situationen har ökat och trots att både jordbruket och skogsbruket har gjort anpassningar för att skydda hotade arter så är situationen fortsatt allvarlig. En viktig anledning till det är att klimatförändringarna, som i går mycket snabbare än det globala genomsnittet, innebär att livsmiljön för många arter snabbt förändras. Förutom att så snabbt som möjligt få stopp på utsläppen av framför allt fossil koldioxid står det klart att det behövs klimatanpassningsåtgärder för att begränsa förlusten av arter och nedgången i populationen av de arter som överlever. En av de viktigaste är att skapa en grön infrastruktur för att ge arterna möjlighet att sprida sig och flytta sig när klimatet förändras. Sammanhängande områden behöver skapas som medger spridning. Det är inte längre bara den mest värdefulla naturen som behöver skydd. Det är minst lika viktigt att de ytor som finns tillgängliga är sammanhängande. Att säkra områden där arterna får en behöver inte betyda att de inte kan brukas. Men det kan innebära att t.ex. skogsbruket behöver välja sina metoder med omsorg. Jag och mitt parti ser ingen motsättning mellan markägarnas rätt att bruka sin mark och behovet av att ge ekosystemen utrymme. I de allra flesta fall är markägarna angelägna om att ta hand om sin skog och sin mark, inklusive de arter som finns där. När möjligheten att bruka marken behöver inskränkas är det en självklarhet att markägaren inte ska lida ekonomisk eller annan skada av det. Arbetet med den gröna infrastrukturen är den metod vi har för att möta det ökande behovet av mer sammanhängande områden och den är därmed en viktig del av arbetet med att värna den biologiska mångfald som är satt under ett hårt och ökande tryck. Arbetet med grön infrastruktur, punkt 6 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 26, 2021/22:3432 av m.fl. (M) yrkande 6 och 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 72. Att avbryta de regionala handlingsplanerna för grön infrastruktur skulle vara ytterligare ett exempel på ett angrepp mot det viktiga miljöarbetet i . Grön infrastruktur (GI) är nätverk av natur som bidrar till fungerande livsmiljöer för växter och djur och till människors välbefinnande. Grön infrastruktur innebär ett relativt nytt perspektiv och arbetssätt som bygger på frivillighet och samverkan. Arbetssättet möjliggör ett genomförande av art- och habitatdirektivets artikel 10 om ekologiska korridorer mellan områden för att underlätta arters spridning och genetiska utbyte. Begreppet infördes i svensk politik under alliansregeringen , och 2014 beslutade om propositionen En svensk strategi för biologisk mångfald och ekosystemtjänster (prop. 2013/14:141). Det vore mycket olyckligt om arbetet med grön infrastruktur skulle avbrytas eftersom myndigheternas arbete innefattar mycket angelägna frågor som möjligheten att kunna göra väl underbyggda ställningstaganden i planering, att uppmärksamma jordbrukets brukningsvägar och dess nyckelroll för biologisk mångfald i slättlandskapet, att främja stadsgrönska för att stärka den sociala sammanhållningen, att skapa ett mer effektivt naturskydd för skogsekosystem som kan minska kraven på enskilda markägare, att underlätta för rennäringens möjligheter till utveckling m.m. Därmed avstyrker jag motionerna. Ägande och brukande i övrigt, punkt 7 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 9 samt 2021/22:2657 av (M), 2021/22:3263 av (M) och 2021/22:3920 av (C) yrkande 2. Äganderätten är ett av det demokratiska samhällets viktigaste grundfundament. Det enskilda ägandet möjliggör frihet och självbestämmande, vilket är nödvändigt i ett demokratiskt samhälle. Det motiverar initiativ, investeringar och arbete och bygger vårt välstånd. När det gäller areella näringar i allmänhet och skogsbruk i synnerhet har detta kommit att bli allt viktigare eftersom ett aktivt skogsbruk ökar skogens förmåga att ta upp koldioxid och eftersom skogens förnybara produkter visar vägen mot en bioekonomi med lägre beroende av fossila bränslen och lägre förbrukning av ändliga resurser. En markägare som inte känner trygghet i sin rätt att fritt eller inom väl kända och varaktiga ramar bruka sin mark kan inte förväntas göra långsiktiga investeringar. Liksom att äganderätten är helt central för att ett samhälle ska utvecklas positivt är markägarens tilltro till att han eller hon fritt kan bruka sin mark nödvändig för utvecklingen inom jord- och skogsbruk. Detta är speciellt viktigt när det gäller skogsbruk eftersom skogar har så lång omloppstid. Generationers arbete och investeringar kan behövas för att åstadkomma avkastning i samband med slutavverkning efter upp till av skötsel. Samma sak gäller även jordbruk, där dikning, vägbyggnationer och investeringar i byggnader behövs för att upprätthålla produktionen. Dessa är exempel på investeringar som är viktiga för hela samhället men som görs av den enskilda näringsidkaren i trygg visshet om att han eller hon ska få avkastning genom fortsatt nyttjande av sin mark. , när så många olika parter i samhället framhåller behovet av att använda förnybara råvaror och att öka självförsörjningsgraden beträffande mat, måste samhället tydligare värna de jordbrukare och skogsägare som genom sitt arbete tillhandahåller dessa nyttor. Dessvärre tenderar lagar att utvecklas mot att inte ge den enskilde klar vägledning. I stället är de allmänt hållna och förutsätter korrekta och objektiva beslut av offentliga institutioner och tjänstemän. Dessutom har miljölagstiftningen kommit att överordnas annan lagstiftning på ett sätt som urholkar den . Över tid förefaller allt fler beslut som rör privata näringsidkare tas av enskilda myndigheter eller av enskilda tjänstemän baserat på ganska allmänt hållna formuleringar i lagstiftningen som inte nödvändigtvis varit avsedda att användas på detta sätt och vars innehåll inte ger markägaren möjlighet att förutse sådana beslut. Lagar och regler behöver därför bli tydligare och ha som ett grundläggande mål att markägare ska känna trygghet i att våga satsa tid och pengar på att utveckla sina näringar. Vi anser dessutom att markägare alltid bör kontaktas så tidigt i beslutsprocessen som möjligt och före fältbesök, så att denna garanteras att vara delaktig i utrednings- och beslutsprocessen. Ägande och brukande i övrigt, punkt 7 (C) av (C) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3920 av (C) yrkande 2 och 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 9, 2021/22:2657 av (M) och 2021/22:3263 av (M). Trots att tydliggjort att markägare så långt som möjligt bör få bestämma över sin egendom och att kompensationsmodeller bör utformas för att begränsa de ekonomiska förluster som markägare kan drabbas av till följd av rådighetsinskränkningar, har den privata äganderätten inte stärkts under det senaste . I detta sammanhang vill vi framhålla problematiken med att markägare utmed sträckan mellan och bro, i bl.a. Korpikylä, inte har rätt att fiska i sina egna vatten då det råder fiskeförbud –. Dessa markägare har huvudsakligen fiske som binäring i kombination med annan näringsverksamhet. Trots Högsta domstolens avgörande om fisket i älv, dvs. att staten är ersättningsskyldig gentemot fiskerättsägare för den ekonomiska förlust som kan ha uppkommit för dem till följd av de restriktioner i fisket som infördes genom förordningen om begränsat fiske i älv (NJA 2014 s. 332), införde dåvarande totalt fiskeförbud mellan och bro –, utan att ersätta dessa markägare. säljs fiskekort för fiske på markägarnas vatten , utan att de själva har rätt till fiske. En stor mängd markägare, många hundra, kanske närmare tusen, berörs längs den sträckan fiskeförbud råder, så frågan är mycket viktig och måste lösas. Regeringen måste utreda konsekvenserna av att markägarna utmed mellan och bro omfattas av fiskeförbud , rådighetsinskränkningar som dessa inte ersätts för alltmedan fiskekortsförsäljning för samma sträcka och pågår med statens goda minne. Processuella aspekter m.m., punkt 8 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3690 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2021/22:2388 av m.fl. (SD) yrkandena 4 och 6, 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 8, 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 34, 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkandena 18 och 20 samt 2021/22:4131 av m.fl. (C) yrkande 21. Det omfattande prövnings- och överklagandeutrymmet i har lett till oönskade konsekvenser eftersom tillståndsprocesserna för olika projekt drar ut alltför mycket . Projekt som syftar till att ställa om samhället från fossilt till fossilfritt blir därför lidande. De möjligheter till prövning och överklagande som ger rätt till skulle behöva ses över så att man kan se om de går att begränsa och stramas upp för ökad rättssäkerhet och minskad tidsåtgång i processerna. Det vore t.ex. rimligt att kräva att den som överklagar måste framföra synpunkterna i samrådsfasen och inte endast delta i processens slutskede. Dessutom skulle införandet av en låg symbolisk avgift minska den stora mängd underlag som skickas in till domstolarna. Avgiften kan utformas så att den inte strider mot internationella åtaganden, t.ex. har en liknande avgift. Vi menar därför att regeringen bör tillsätta en utredning för att se över om det vore möjligt att införa åtgärder för att bättre balansera andelen överklaganden till domstolar i miljöärenden som sker utan saklig grund. Processuella aspekter m.m., punkt 8 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2388 av m.fl. (SD) yrkandena 4 och 6 samt 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 8 och 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 34, 2021/22:3690 av m.fl. (M) yrkande 19, 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkandena 18 och 20 samt 2021/22:4131 av m.fl. (C) yrkande 21. Det råder stor osäkerhet kring vad en miljökonsekvensbeskrivning ska innehålla. Företag med lång erfarenhet och som har tillgång till all tänkbar expertis får av myndigheter sina miljökonsekvensbeskrivningar avfärdade med motiveringen att de håller för låg kvalitet eller är otillräckliga, utan att vilka bristerna är tydligt kommuniceras. Det finns därför ett behov av att tydligt slå fast vad som ska ingå i en miljökonsekvensbeskrivning och hur omfattande den ska vara. En del bolag, inte minst inom gruvnäringen, menar att tillståndsprocesserna är godtyckliga och att det inte går att förutse eller påverka resultatet oavsett hur mycket underlag de tar fram. Detta riskerar i förlängningen att urholka attraktivitet. Målet ska vara att det sökande företaget endast behöver vända sig till en myndighet som för statens talan i tillståndsfrågan. Denna myndighet ansvarar därefter för att ta in expertutlåtanden från övriga berörda myndigheter som ska yttra sig endast i de frågor de ansvarar för. Myndigheten som bär ansvaret för hela tillståndsprocessen ska därför ha uppgiften att göra en samlad avvägning utifrån alla relevanta och kända uppgifter i ärendet. Det behöver också utredas hur tillståndsprövningarna tar, hur ofta ansökningar resulterar i följdfrågor från myndigheternas sida, hur ofta tillstånd ges respektive avslås och om det finns geografiska skillnader i dessa frågor så att regelverken vid behov kan förbättras och tillståndsprövningen kan bli mer balanserad och effektiv. Processuella aspekter m.m., punkt 8 (C) av (C) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 34 och 2021/22:4131 av m.fl. (C) yrkande 21 och 2021/22:2388 av m.fl. (SD) yrkandena 4 och 6, 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 8, 2021/22:3690 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkandena 18 och 20. Mark- och dom i mål nr M 1579-20 (Cementaavgörandet) där Mark- och () avvisade Cementas ansökan om täkttillstånd vid på , har satt frågan om tillståndsprocessernas effektivitet, rättssäkerhet och förutsebarhet i blixtbelysning. Avgörandet väcker frågor om domstolarnas processledningsansvar och statliga myndigheters medverkan vid miljöprövning. Även om MÖD uppenbarligen inte anser att avgörandet har en särskild betydelse som vägledning vid bedömning av likartade frågor , sätter domen likväl fingret på en vanligt förekommande situation. Efter att en sökande verksamhetsutövare i åratals har processat sin ansökan med miljökonsekvensbeskrivning om olika tillstånd för bl.a. miljöfarlig verksamhet, täktverksamhet eller vattenverksamhet anses ansökan slutligen av domstolen även med gjorda kompletteringar vara behäftad med så väsentliga brister att den inte kan utgöra grund för ett ställningstagande till verksamhetens inverkan på miljön. MÖD gjorde i Cementafallet därför bedömningen att det fanns ett processhinder för prövning av Cementas ansökan om tillstånd och avvisade den följaktligen. Omfattningen och ansvarsfördelningen mellan de statliga myndigheternas medverkan i tillståndsprocesser behöver därför ses över. Vi anser vidare att det kan finnas berättigade skäl att se över regelverken för var avfall och schaktmassor kan lagras och hanteras, och kommuner bör ha en viktig roll i den bedömningen. Vissa platser kan vara olämpliga även om en verksamhet sköter sig och uppfyller alla miljökrav. kräver en mer resurseffektiv ekonomi att det finns en god tillgång på avfallsanläggningar i hela landet som kan omhänderta allt större mängder avfall i syfte att återvinna mer material och reducera onödig förbränning. Vi vill att berörda myndigheter utreder frågan i syfte att klargöra vilka typer av avfall som bör omfattas av striktare krav samt vilka aktörer som bör vara delaktiga i att bedöma platsens lämplighet. Det är dock viktigt att balansera lokalt miljöskydd med behoven i en växande cirkulär ekonomi. Processuella aspekter m.m., punkt 8 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkandena 18 och 20 samt 2021/22:2388 av m.fl. (SD) yrkandena 4 och 6, 2021/22:2462 av m.fl. (SD) yrkande 8, 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 34, 2021/22:3690 av m.fl. (M) yrkande 19 och 2021/22:4131 av m.fl. (C) yrkande 21. Jag och mitt parti anser att antalet sakmyndigheter som medverkar vid miljötillståndsprocesser ska minska och att det ska sättas upp tydliga ramar för deras medverkan i prövningen. I stället för att enskilda länsstyrelser gör bedömningar bör prövningarna göras av nationella expertmyndigheter. Domstolarna införskaffar sitt underlag till en ansökan genom en kompletteringsrunda som bygger på praxis där remissmyndigheter avgör när tillräcklig information inhämtats. Processen är mycket tentativ och tidskrävande. Genom att införa ett krav på att domstolen ska vara utredningsskyldig blir det i stället så att domstolen ska bedöma om det finns någon brist i ansökan och i så fall begära in de upplysningar som krävs. Tidsfrist, punkt 9 (S, MP) av (MP), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2021/22:3437 av m.fl. (M) yrkande 20. I förvaltningslagen finns en bestämmelse som innebär att sökanden i ett förvaltningsärende har möjlighet att, när handläggningen har pågått eller mer, begära att ärendet avgörs. Myndigheten måste antingen avgöra ärendet slutligt eller avslå begäran om att ärendet ska avgöras, ett beslut som kan överklagas av sökanden. Vi anser att bestämmelsen redan som den är utformad ger myndigheten incitament att driva handläggningen framåt och att avgöra ärendet så snart det är möjligt. Vi anser därför att motionsyrkandet ska avslås. Tidsfrist, punkt 9 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2021/22:3437 av m.fl. (M) yrkande 20.