bet · H901KU32 · 2022-03-18 00:00:00 — rekommenderades att genomföra deklarationen och etablera mekanismer för detta i samarbete med det samiska folket. meddelade dom i målet mellan Girjas sameby och staten (T 853-18). Målet gällde huruvida samebyn trots lagregleringen i rennäringslagen hade ensamrätt att upplåta småviltsjakt och fiske på samebyns område ovanför odlingsgränsen. Enligt samebyn har den sådan ensamrätt såväl enligt rennäringslagen som på grund av sedvana eller urminnes hävd. Staten hävdade att staten i egenskap av fastighetsägare ensam innehar jakträtten och fiskerätten i området, inklusive rätten att upplåta jakt och fiske till andra. ansåg att rennäringslagen inte gav samebyn rätt att upplåta jakt och fiske på det område där samebyn bedriver renskötsel, men att samebyn ändå har en ensamrätt att upplåta jakt och fiske som en följd av urminnes hävd. prövade inte frågan om äganderätten till området. antog plenum ett uttalande med anledning av Girjasdomen. Av uttalandet framgår bl.a. följande: anser att det måste tillsättas en parlamentarisk utredning med syfte att skapa en modern samepolitik och anpassa lagstiftningen i samiska rättsfrågor till urminnes hävd, sedvana, gällande rättspraxis och till att det samiska folket är både ett folk och ett urfolk med de rättigheter som medföljer. Utredningen måste ha ett deltagande av samtliga riksdagspartier och en genomgående bred samisk representation. måste knytas till den parlamentariska utredningen. Samtliga partier i ska ges möjlighet att medverka i dialog med den parlamentariska utredningen. I budgetpropositionen (prop. 2017/18:1 utg.omr. 1 avsnitt 5.4.2) framhölls att en överenskommelse om en nordisk samekonvention träffades mellan företrädare för de svenska, norska och finländska regeringarna och representanter för de tre nordiska sametingen. Konventionen anger, enligt regeringen, vissa minimirättigheter som staterna kan vidareutveckla och ger verktyg för en förbättrad dialog mellan stat, myndigheter och det samiska folket. Regeringen avvaktade sametingens ställningstagande till en nordisk samekonvention. Regeringen framhöll att den överenskommelse som träffats om en nordisk samekonvention och det pågående arbetet med att etablera en konsultationsordning utgör viktiga steg i arbetet för att nå det övergripande samepolitiska målet och utvecklingen av det gränsöverskridande samarbetet om urfolksrättigheter. I budgetpropositionen (prop. 2018/19:1 utg.omr. 1 avsnitt 5.4.2) framhölls att regeringen gav ett bidrag till för att genomföra en förankringsprocess beträffande det framförhandlade utkastet i förhållande till det samiska folket, partier, organisationer och föreningar (Ku2017/01308/DISK). har också tillsammans med de samiska ledamöterna i förhandlingsdelegationen deltagit i informationsmöten om konventionsutkastet i förhållande till det samiska civilsamhället och partierna i . Samiskt Parlamentariskt Råd, som är ett samarbetsorgan för sametingen i , och , har inkommit med en skrivelse och föreslagit vissa förändringar i konventionstexten. I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 1 avsnitt 7.3.1 och 7.5) angavs att regeringen fortsätter arbetet med att slutföra förhandlingarna av en nordisk samekonvention. Regeringen meddelade att en utredning skulle tillsättas för att se över rennäringslagstiftningen. Regeringen menade att Högsta domstolens dom i Girjasmålet tydliggjorde att rennäringslagen behöver ses över och anpassas till dagens samhällsstruktur. Regeringen bjöd in till digitala sakråd och möten inför översynen av rennäringslagstiftningen – med syftet att inhämta synpunkter innan man tog fram direktiv till utredningen. Regeringen beslutade att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté (dir. 2021:35) med uppdrag att lämna ett förslag till en ny renskötsellag som ska ersätta den nuvarande rennäringslagen (1971:437). Kommittén ska även analysera det samiska folkets rätt till jakt och fiske – såväl för de samer som är medlemmar i samebyar som för dem som inte är det. De förslag som lämnas ska vara förenliga med Högsta domstolens slutsatser i Girjasdomen (NJA 2020 s. 3) och med folkrättsliga förpliktelser. – bedöma inom vilka delar av statligt ägd mark dels inom åretruntmarkerna, dels ovanför den s.k. lappmarksgränsen när renskötsel är tillåten där, som samebyar i förhållande till staten genom urminnes hävd har ensamrätt att upplåta småviltsjakt och fiske – ta ställning till om ensamrätten till upplåtelser av jakt enbart gäller småviltsjakt eller om den gäller allt vilt – föreslå hur samebyarna bör vara organiserade – bedöma om en förlikningsmekanism bör inrättas för att lösa tvister mellan samebyar, markägare och andra nyttjanderättshavare till mark som har med frågor om renskötselrätt att göra – modernisera språket och förtydliga terminologin i renskötsellagstiftningen – analysera om en rätt till jakt och fiske även tillkommer de samer som inte är medlemmar i samebyar, och vid behov föreslå författningsreglering eller andra åtgärder för att säkerställa den rätten – föreslå de ändringar som kan krävas i annan lagstiftning om hänsyn till renskötseln. Den del av uppdraget som handlar om att utreda inom vilka delar av statligt ägd mark som samebyar har ensamrätt i förhållande till staten att upplåta småviltsjakt och fiske, och om denna ensamrätt omfattar jakt på annat vilt än småvilt, ska redovisas i ett delbetänkande . Uppdraget i övrigt ska slutredovisas . Utskottet har avstyrkt motioner om ratificering av konvention nr 169 med motiveringen att det är angeläget att inte ratificeras innan de rättsliga förutsättningarna och konsekvenserna av en ratificering är utredda (se t.ex. bet. 2014/15:KU16). hänvisade utskottet bl.a. till Utredningen om en stärkt minoritetspolitik och promemorian från om en ny konsultationsordning och såg inte skäl att ompröva sitt tidigare ställningstagande i frågan (bet. 2017/18:KU6). avstyrkte utskottet motionsyrkanden om att FN:s urfolksdeklaration borde genomföras i (bet. 2017/18:KU32). Utskottet noterade att regeringen hade vidtagit åtgärder för att stärka genom att det ges en större delaktighet i beslut av väsentlig betydelse för samerna, bl.a. i arbetet med den nya konsultationsordningen och en nordisk samekonvention. avstyrkte utskottet motionsyrkanden om att konvention nr 169 borde ratificeras, om att FN:s urfolksdeklaration borde genomföras, om stärkt samisk rätt till mark och vatten samt om en nordisk samekonvention (bet. 2018/19:KU24). När det gäller motionsyrkanden om konvention nr 169 och FN:s urfolksdeklaration vidhöll utskottet sina tidigare ställningstaganden. I fråga om motionsyrkanden om stärkt samisk rätt till mark och vatten och om en nordisk samekonvention noterade utskottet det förhandlingsarbete som pågick. avstyrkte utskottet liknande motionsyrkanden (bet. 2020/21:KU25). Utskottet noterade i sitt ställningstagande det arbete som pågår bl.a. med anledning av Girjasdomen och när det gäller en nordisk samekonvention. Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden när det gäller konvention nr 169 och FN:s urfolksdeklaration. När det gäller motionsyrkandena om stärkt samisk rätt till mark och vatten noterar utskottet regeringens fortsatta arbete med att slutföra förhandlingarna av en nordisk samekonvention och regeringens beslut om att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att bl.a. analysera det samiska folkets rätt till jakt och fiske och lämna förslag till en ny renskötsellag. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om samepolitiken och konstruktion. Jämför reservation 8 (V) och 9 (MP). I partimotion 2021/22:2601 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en parlamentariskt sammansatt utredning för att utreda ett utökat samiskt självstyre och dubbla roller. Motionärerna menar att rätten till självstyre står i konflikt med rollen som förvaltningsmyndighet under regeringen. I motion 2021/22:4109 av och (båda MP) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om en samepolitisk färdplan. Motionärerna menar att en parlamentarisk kommitté, med uppdrag att samverka med det samiska samhället på olika plan, bör få gott om tid på sig, gå igenom reformer som genomförts och staka ut en ny riktning som tar dagens situation på allvar. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om en översyn av konstruktion. Motionärerna anser att en organisatorisk översyn bör ske av konstruktion. inrättades genom beslut av 1992 (prop. 1992/93:32, bet. 1992/93:KU17, rskr. 1992/93:114). Propositionen byggde på betänkandet Samerätt och sameting (SOU 1989:41). Bestämmelser om finns i sametingslagen (1992:1433) och i förordningen (2009:1395) med instruktion för . plenum har också beslutat om reglering av arbetet i sametingsordningen. är enligt 1 kap. 1 § sametingslagen en särskild myndighet med uppgift att främst bevaka frågor som rör samisk kultur i . Av 1 § sametingsordningen framgår att är ett folkvalt samiskt parlament och att arbetet i plenum regleras av sametingsordningen. folkvalda organ är uppbyggt på samma sätt som en folkvald församling, dvs. det består av företrädare för grupper eller partier som fått sina mandat i ett val som är organiserat på samma sätt som riksdags- och kommunalvalen. är enligt 2 kap. sametingslagen organiserat som en vald ledamotsförsamling om 31 ledamöter. För ledamöterna finns ersättare. Efter förslag av förordnar regeringen ordförande i . Vidare finns en styrelse och ett antal nämnder, däribland en valnämnd. ska bland tingets ledamöter utse en styrelse om högst sju ledamöter och lika många ersättare som ska sköta den löpande verksamheten för . I 3 kap. sametingslagen finns bestämmelser om val till . Uppgifter vid val till fullgörs även av den centrala valmyndigheten enligt vallagen (2005:837) och av i det län där har sitt säte. I propositionen Om samerna och samisk kultur m.m. (prop. 1992/93:32), som låg till grund för inrättande, uttalades att fick ett drag av kollegial myndighet som exempelvis s.k. nämndmyndigheter eller myndigheter som organiseras som råd med ledamöterna som det egentliga beslutande organet (s. 43). Det framhölls vidare att en församling som inte kunde vara samlad i den omfattning som krävdes för att den skulle kunna handlägga de löpande ärendena. Till sitt förfogande gavs därför en styrelse som skulle sköta den löpande verksamheten (s. 63). Regeringen uttalade också i lagstiftningsärendet att den var medveten om att lösningen var okonventionell när det gäller en statlig myndighet. Den rymdes dock inom de legala ramarna (s. 35). uppgifter anges i 2 kap. 1 § sametingslagen, och styrelsens uppgifter anges i 2 kap. 4 §. Det ligger inte några beslutsfunktioner direkt på styrelsen. Styrelsen ska bereda, yttra sig, handha, verkställa och fullgöra uppdrag, bl.a. ska den handha den ekonomiska förvaltningen (2 kap. 4 § 2). Alltsedan inrättades har det också funnits en kanslichef. Detta framgår av förordningen med instruktion för . Kanslichefens uppgifter framgår av 11–13 §§ i instruktionen, bl.a. ska kanslichefen ansvara för myndighetens verksamhet och se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att analysera dåvarande organisation och överväga och lämna förslag till nödvändiga förändringar i såväl sametingslagen som myndighetens instruktion. Utredaren skulle bl.a. undersöka om det krävdes en tydligare skillnad än den rådande mellan olika roller som folkvalt organ och statlig myndighet (dir. 2000:70). Utredningen presenterade sina förslag i betänkandet roll i det svenska folkstyret (SOU 2002:77). Utredningen framhöll att det sedan tillkomst hade skett en dynamisk utveckling av samernas folkrättsliga ställning. Det var nu ostridigt att samerna har rätt till en kulturell autonomi och att detta förutsätter en viss grad av självstyre. Detta förändrade synsätt skulle enligt utredningens bedömning möjliggöra en omprövning av ställning som myndighet under regeringen (s. 145). Utredningen påpekade vidare att det grundläggande problemet var dubbla roller. Det hade till uppgift att driva den samiska politik som kommit till uttryck genom valet till trots att det i sin egenskap av myndighet löd under regeringen. Utredningen fann det därför inte ändamålsenligt att var en myndighet. Utredningens förslag behandlades i propositionen Ett ökat samiskt inflytande (prop. 2005/06:86). Även regeringen påpekade att är ett folkvalt organ och en myndighet under regeringen, vilket innebär att det har dubbla roller (s. 27). Regeringen ansåg dock att utredningens förslag om att det borde utredas om kunde vara ett organ för självstyre inte borde genomföras. Den samiska självbestämmanderätten borde i första hand ökas genom att övertog nya myndighetsuppgifter som rör samiska förhållanden. Det fanns därmed inte anledning att utreda om kunde vara ett organ för självstyre. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2005/06:KU32, rskr. 2005/06:253). Genom bestämmelser i sametingslagen (2 kap. 1 §) och rennäringslagen (1971:437) överläts ett antal uppgifter som rör samiska förhållanden till att besluta om. I propositionen konstaterade regeringen också att det inom förekommit en del interna problem och att en stor del av dessa hänförde sig till en otydlig ansvarsfördelning mellan styrelse och kanslichef (s. 65). Gränsdragningen mellan politiska del och den myndighetsutövande delen utgjorde ett problem i verksamheten (s. 67). Vissa förändringar genomfördes efter förslag i propositionen. Det skrevs bl.a. in i sametingslagen (2 kap. 6 a §) att styrelsen var ansvarig för förvaltningen och myndighetsutövningen. I författningskommentaren anfördes att med förvaltningsfrågor avsågs frågor om den fortlöpande verksamheten (s. 80). Bestämmelsen hade en förebild i 3 kap. 13 § i den dåvarande kommunallagen (1991:900). Enligt den paragrafen skulle nämnderna besluta bl.a. i frågor som rörde förvaltningen. När det gällde ett förslag från utredningen om att samtliga uppgifter borde anges i lag konstaterade regeringen att så länge var en förvaltningsmyndighet under regeringen, måste denna på vanligt sätt kunna styra förvaltningen genom föreskrifter, direktiv och budgetbeslut. Utredningens förslag i denna del borde därför inte genomföras (prop. 2005/06:86 s. 38). Mot bakgrund av att redovisade överskridanden för , och för att vid sin årliga granskning avgett en revisionsberättelse med reservation för årsredovisningen , gav regeringen () i uppdrag att analysera arbete med intern styrning och kontroll samt användningen av statliga medel. Vidare skulle ESV analysera förutsättningarna för att säkerställa att verksamheten bedrivs effektivt utifrån gällande reglering samt hur verksamheten kan effektiviseras. ESV redovisade uppdraget i rapporten av – Finansiering och intern styrning och kontroll (ESV 2017:6). Bland annat anförde ESV att det delade ansvaret och de ibland oklara ansvarsförhållandena inom bidrar till att myndigheten har svårt att uppnå en tillfredsställande intern styrning och kontroll. ESV:s slutsats var därför att det finns grund för ändringar i ansvarsfördelningen. ESV:s övergripande bedömning var att myndighetsförordningens (2007:515) föreskrifter om styrelsemyndigheter skulle vara direkt tillämpliga på . I propositionen Ändringar i regleringen för och sametingsvalet (prop. 2017/18:287) avvisade regeringen förslagen från ESV. Regeringen konstaterade bl.a. att med ESV:s förslag skulle styrelsen och inte plenum utgöra högsta beslutande organ, och att regeringen i stället för plenum skulle förordna, och kunna entlediga, styrelsen. Regeringen menade att förslaget skulle strida mot den grundläggande tanken bakom . I propositionen föreslogs att plenum även i fortsättningen ska vara det högsta beslutande organet. Det infördes också en ny bestämmelse med innebörden att kanslichefen, som anställs av styrelsen, ska sköta den löpande verksamheten enligt de direktiv och riktlinjer som styrelsen beslutar (4 a §). Vidare följde inte regeringen förslag att plenum ska utse ordförande. Regeringen anförde att det bör vara den framtida inriktningen att plenum förordnar ordförande men att frågan behöver övervägas ytterligare. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 2018/19:KU9, rskr. 2018/19:34). Lagändringarna trädde i kraft . Samepolitiken och samers inflytande Det gällande övergripande målet för samepolitiken, som fastställdes av , är att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar (prop. 2005/06:1, bet. 2005/06:MJU2, rskr. 2005/06:108). Regeringen presenterade 2009 departementspromemorian Vissa samepolitiska frågor (Ds 2009:40), som skulle ligga till grund för en samepolitisk proposition. I förslaget ingick bl.a. en ny rennäringslagstiftning och ett formaliserat samrådsförfarande mellan och regeringen. Regeringen valde dock att avvakta med den fortsatta processen sedan bl.a. och avvisat förslagen, för att invänta konkreta förslag från och andra samiska företrädare. tillsatte en parlamentarisk kommitté för att utarbeta ett förslag till en framtida samepolitik. togs nya initiativ i för att återuppta processen med att ta fram ett sådant förslag. Regeringen valde att inte gå vidare med förslagen i promemorian. I stället presenterades en ny promemoria 2017 – Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43). En konsultationsordning i frågor som rör det samiska folket I promemoria Konsultation i frågor som rör det samiska folket (Ds 2017:43) föreslås att en ny och särskild ordning ska införas för konsultation i frågor av särskild betydelse för samerna. biföll regeringens förslag till konsultationsordning (prop. 2021/22:19, bet. 2021/22:KU4, rskr. 2021/22:133). Förslaget innebär att regeringen och statliga förvaltningsmyndigheter ska vara skyldiga att konsultera innan beslut fattas i ärenden som kan få särskild betydelse för samerna. I vissa fall ska konsultation även genomföras med en sameby eller en samisk organisation. Skyldigheten att konsultera gäller inte för domstolsliknande nämnder eller organ i förvaltningsmyndigheter som har domstolsliknande uppgifter. Från konsultationsplikten undantas vissa ärendetyper och även vissa andra särskilt angivna fall. Lagändringarna trädde i kraft . Utskottet har behandlat frågan om roller och ett utökat samiskt självstyre vid ett flertal tidigare tillfällen. Likalydande motionsyrkanden som det nu aktuella avstyrktes av utskottet och 2015 (bet. 2011/12:KU17 och 2014/15:KU16). Utskottet anförde då att det vidhöll sin tidigare mening att det är väsentligt att roller som folkvalt organ och myndighet under regeringen hålls isär på ett för allmänheten tydligt sätt, och utgick från att regeringen även fortsättningsvis skulle ägna frågan vederbörlig uppmärksamhet. Utskottet konstaterade att regeringen i olika sammanhang har uttryckt sin avsikt att stärka genom att ge myndigheten ett utökat ansvar för interna samiska frågor och en större delaktighet i beslut av väsentlig betydelse för samerna samt att ha en fördjupad dialog med samiska representanter om den framtida samepolitiken. noterade utskottet att regeringen hade vidtagit åtgärder för att stärka genom att det gavs en större delaktighet i beslut av väsentlig betydelse för samerna, bl.a. i arbetet med den nya konsultationsordningen och en nordisk samekonvention (bet. 2017/18:KU32 s. 44). Utskottet behandlade propositionen Ändringar i regleringen för och sametingsvalet (prop. 2017/18:287) . Utskottet noterade bl.a. att frågan om förordnande av ordförande i kommer att bli föremål för fortsatta överväganden och ansåg inte att behövde ta något initiativ i frågan (bet. 2018/19:KU9). avstyrkte utskottet motionsyrkanden om ökat samiskt självstyre, dubbla roller och en samlad samepolitik (bet. 2018/19:KU24). I sitt ställningstagande noterade utskottet bl.a. att regeringen i olika sammanhang har uttryckt sin avsikt att stärka genom att ge ett utökat ansvar för interna samiska frågor och en större delaktighet i beslut av väsentlig betydelse för samerna samt att ha en fördjupad dialog med samiska representanter om den framtida samepolitiken. Utskottet fann liksom inte skäl att ta något initiativ i dessa frågor. avstyrktes liknande motionsyrkanden efter förenklad beredning (bet. 2020/21:KU25). Utskottet konstaterar att regeringens förslag till en konsultationsordning i frågor som rör det samiska folket beslutades av . Utskottet vidhåller i övrigt sin tidigare bedömning och ser inte skäl att ta något initiativ till sådana utredningar som motionärerna efterfrågar. Motionsyrkandena avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om älvdalskans ställning. Jämför reservation 10 (C), 11 (V) och 12 (KD). I kommittémotion 2021/22:3217 av Per Schöldberg m.fl. (C) begärs i yrkande 10 ett tillkännagivande om att älvdalskan bör erkännas som minoritets- eller landsdelsspråk i enligt fördrag. Motionärerna menar att älvdalskan, som enbart talas i , är en betydelsefull del av det svenska kulturarvet. I kommittémotion 2021/22:2592 av m.fl. (V) begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om att regeringen bör få i uppdrag att utreda älvdalskans position och se över möjligheten för älvdalskan att bli ett minoritetsspråk. Motionärerna framhåller att har uppmanat att se över älvdalskans status och menar att regeringen bör ta den uppmaningen på allvar. I motion 2021/22:680 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en oberoende utredning för att utreda älvdalskans ställning och lämplighet att erkännas som landsdelsspråk. Motionären menar att ett erkännande skulle säkra den kontinuitet som bevarande- och utvecklingsarbetet kräver. I motion 2021/22:999 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att bevara, levandegöra och erkänna språket älvdalska som ett minoritetsspråk. Motionären menar att åtgärder borde vidtas för att bevara och främja språket som en viktig del av vårt kulturarv, t.ex. genom att göra det möjligt för alla skolbarn som vill läsa älvdalska att göra det. I motion 2021/22:1194 av (C) begärs ett tillkännagivande om att älvdalskan bör erkännas som minoritets- eller landsdelsspråk i enligt fördrag. Motionären menar att språkliga rättigheter är en grundläggande mänsklig rättighet som finns förankrad i FN:s konvention om mänskliga rättigheter och framhåller att barnens rätt att utveckla och tillägna sig det egna modersmålet är förankrad i den svenska språklagen samt att älvdalskan, som enbart talas i , kan anses vara en del av det svenska kulturarvet. I motion 2021/22:2111 av m.fl. (KD) begärs ett tillkännagivande om att älvdalskan ska erkännas som språk i enlighet med Europeiska ministerrådets språkliga expertkommittés slutsatser och att regeringen ska redovisa vilka åtgärder som vidtas för att skydda språkets överlevnad. Motionärerna menar att frågan, bl.a. på grund av utvecklingen inom , har förts viktiga steg framåt. Av 2 § lagen (2009:724) om nationella minoriteter och minoritetsspråk följer att älvdalskan inte har getts status som minoritetsspråk. Regeringen beslutade att ratificera den europeiska stadgan om landsdels- eller minoritetsspråk, minoritetsspråkskonventionen. Enligt konventionen definieras landsdels- eller minoritetsspråk som ett språk som av hävd används i ett visst territorium inom en stat, av medborgare i den staten som utgör en grupp som till antalet är mindre än resten av befolkningen i den staten, och som är annorlunda än det eller de officiella språken i den staten. Det innefattar inte vare sig dialekter av det eller de officiella språken i staten eller språk som talas av invandrare. Vidare anger konventionen att territoriellt obundna språk definieras som språk som används av medborgare i en stat och som avviker från det eller de språk som används av resten av befolkningen i den staten men som, trots att de av hävd används inom den statens territorium, inte kan identifieras med en bestämd del av den.