bet · H901CU7 · 2022-02-03 00:00:00 — Utskottet anförde följande: Enligt gällande reglering kan besluta om distansutmätning av lös egendom och meddela förbudsmeddelande för egendom som är i en annan myndighets besittning. För att egendomen ska anses vara i en annan myndighets besittning krävs dock att egendomen är omhändertagen med stöd av den myndighetens regelverk. En ändring av denna ordning har föreslagits av i en promemoria som lämnats till . har bl.a. utifrån denna promemoria haft i uppdrag att utreda förutsättningarna för att utöka möjligheten till distansutmätning. Som redovisas ovan landar utredningen i att någon ändring av besittningskravet inte ska göras i betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81). Utskottet konstaterar att , och i sina remissvar gör en annan bedömning. De framhåller att minskad lönsamhet av brottslig verksamhet är ett viktigt mål för de brottsbekämpande myndigheterna, och de anser att kravet på att egendomen måste vara i myndighetens besittning med stöd av den myndighetens regelverk bör ändras. Enligt myndigheterna bör det införas en rätt för de brottsbekämpande myndigheterna, t.ex. , , och , att tillfälligt omhänderta egendom för att inhämta beslut om eventuell utmätning på distans. Utskottet delar expertmyndigheternas uppfattning att distansutmätning bör vara möjligt i en större utsträckning än . Med utökade möjligheter till distansutmätning skulle myndigheterna få ett nytt verktyg mot skuldsatta kriminella personer som saknar tillgångar på pappret men som har tillgångar i praktiken. Regeringen bör därför, med utgångspunkt i betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81) och myndigheternas remissvar, överväga hur en reglering med utökade möjligheter till distansutmätning kan utformas alternativt låta utreda detta på nytt. I beredningsarbetet behöver det också beaktas att stöldgods inte ska utmätas. Regeringen bör prioritera detta arbete och återkomma till med nödvändiga lagförslag . Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. I propositionsförteckning från för /22 aviseras en proposition om effektivare verktyg i utsökningsförfarandet som är tänkt att överlämnas till . Enligt uppgift från gäller propositionen distansutmätning. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om en översyn av utmätningssystemet för att göra det mer effektivt. Motionsyrkandet avstyrktes med hänvisning till att i sitt betänkande lämnar förslag som bl.a. innebär förbättrade möjligheter för att vidta de utrednings- och spaningsåtgärder som är befogade för att utreda en gäldenärs tillgångar samt en möjlighet att genomföra registerkontroller och utbyta information med andra myndigheter. Utskottet ansåg att den pågående beredningen av förslagen inte borde föregripas genom någon åtgärd från sida. följde utskottets förslag. I budgetpropositionen står bl.a. följande om medverkan i den tillgångsinriktade brottsbekämpningen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 3 s. 15): , och för att bidra i den tillgångsinriktade brottsbekämpningen. Genom jourverksamhet säkerställer och utmäter myndigheten tillgångar som påträffas utanför ordinarie arbetstid hos gäldenärer som misstänks för eller har samröre med organiserad brottslighet. togs 2 589 samtal emot, framför allt från och , vilket ledde till att tillgångar för ca kunde utmätas, en ökning med jämfört med . Till att börja med konstaterar utskottet att det nya konto- och värdefackssystem som har införts underlättar tillgångsundersökningar genom att direkt upplysa om vilka konton och värdefack en gäldenär har. Det kan också konstateras att samarbetar med bl.a. , och för att bidra i den tillgångsinriktade brottsbekämpningen. Genom jourverksamhet säkerställer och utmäter tillgångar som påträffas utanför ordinarie arbetstid hos gäldenärer som misstänks för eller har samröre med organiserad brottslighet. Dessutom har , på utskottets förslag, riktat ett tillkännagivande till regeringen om att utöka möjligheterna för att distansutmäta egendom som anträffas av en annan myndighet utan att vara omhändertagen med stöd av den myndighetens regelverk. En proposition i saken är aviserad att överlämnas till . Utöver detta lämnar i sitt betänkande förslag om att det ska etableras ett utökat elektroniskt informationsutbyte mellan och utvalda myndigheter som betalar eller lämnar ut utmätningsbar egendom. Det handlar alltså om en utvidgning av det lagreglerade informationsutbyte som finns när det gäller , och utbetalningar. Vidare föreslås nya bestämmelser som ger uttryckligt lagstöd för att ska kunna genomföra registerkontroller och utbyta information med andra myndigheter. Utredningen föreslår även en ny bestämmelse i utsökningsbalken som klargör att får vidta de utrednings- och spaningsåtgärder som är befogade för att utreda gäldenärens tillgångar. Det kan handla om att komma till rätta med fall där gäldenären t.ex. försöker göra sin egendom oåtkomlig för verkställighet genom att anlita bulvaner som formellt står som ägare till egendomen eller genom att åberopa skenavtal eller andra oriktiga handlingar. Betänkandet bereds inom . Mot den redovisade bakgrunden finner utskottet inte skäl till någon åtgärd från sida med anledning av motionerna vare sig om informationsutbyte vid utmätning eller om andra åtgärder för effektivare utmätning. Samtliga motionsyrkanden bör därför avslås. Försäljning av utmätt fast egendom Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om försäljning av utmätt fast egendom. Utskottet hänvisar till gällande reglering på området samt pågående beredningsarbete inom . I motion 2021/22:1391 begär (KD) ett tillkännagivande till regeringen om att fast egendom endast i undantagsfall ska säljas på exekutiv auktion. Motionären anser att förfarandet med exekutiv auktion ska användas i de fall där värdet på fastigheten är så lågt att det inte är ekonomiskt försvarbart att ge en mäklare i uppdrag att sälja fastigheten. En utmätt fastighet ska säljas på offentlig auktion, om inte förutsättningarna för försäljning under hand är uppfyllda (12 kap. 1 § UB). Försäljning under hand får göras om en sådan försäljning bedöms vara mer ändamålsenlig än försäljning på auktion och det är tillförlitligt utrett vilka fordringar och rättigheter som belastar fastigheten. Vid bedömningen av om en försäljning under hand är mer ändamålsenlig ska särskilt beaktas förutsättningarna för att på det sättet få en högre köpeskilling för fastigheten än vid försäljning på auktion. (Se 12 kap. 57 § första stycket UB.) Detta innebär att normalt ska välja den försäljningsform som bedöms ge den högsta köpeskillingen. Underhandsförsäljning lämpar sig bäst för den typiska villa- eller fritidsfastigheten utan alltför många panträttshavare och utan belastande rättigheter. I de fall där förhållandena är komplicerade är det inte lämpligt att frångå det mer formbundna förfarande som en auktionsförsäljning innebär. (Se prop. 1993/94:191 s. 14 och 35.) Vissa fastigheter får inte säljas genom ett underhandsförfarande. Om fastigheten belastas av inskrivna rättigheter med sämre rätt än en fordran som är förenad med panträtt och fordringen inte täcks av köpeskillingen, får underhandsförsäljning inte ske. Innehavaren av fordringen kan dock samtycka till försäljningen. Inte heller får gemensamt intecknade fastigheter säljas under hand. (Se 12 kap. 57 § andra stycket UB.) förbereder en underhandsförsäljning på samma sätt som en auktion. När fastigheten har beskrivits och värderats tar myndigheten ställning till om den är lämplig att sälja under hand. Synpunkter i frågan hämtas in från ägaren och sökanden samt i vissa fall även från andra (12 kap. 59 § UB och 12 kap. 28 § utsökningsförordningen [1981:981]). hade bl.a. i uppdrag att ta ställning till hur bestämmelserna om exekutiv försäljning av fast egendom kan moderniseras (dir. 2014:127). I sitt betänkande Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81) anför utredningen att genom ett försäljningsförfarande som möjliggör användandet av modern teknik och internet förbättras förutsättningarna för spekulanter att delta i budgivningen oavsett var i världen de befinner sig. Detta kan i sin tur leda till ett bättre ekonomiskt resultat, vilket gynnar såväl borgenärs- som gäldenärskollektivet. Utredningen föreslår därför att förfarandet för försäljning av fast egendom på offentlig auktion moderniseras och teknikanpassas så att det blir möjligt att sälja egendomen genom såväl muntligt som skriftligt budgivningsförfarande. Utsökningsbalken och utsökningsförordningen ska därmed ändras så att budgivning kan ske även på annat sätt än muntligen, t.ex. elektroniskt via internet. ska efter att ha hört sökanden, svaranden och andra kända sakägare vars rätt berörs av försäljningen bestämma auktionsform. Om håller auktion på plats med muntliga bud bör intressenter ges möjlighet att delta i budgivningen via videolänk från något av kontor. Myndigheten bör även kunna bestämma att bud kan lämnas på annat sätt så att olika budgivningssätt kan kombineras i ett och samma auktionsförfarande. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Utskottet konstaterar att den gällande regleringen om försäljning av utmätt fast egendom innebär att normalt ska välja den försäljningsform som bedöms ge den högsta köpeskillingen. Underhandsförsäljning anses lämpa sig bäst för den typiska villa- eller fritidsfastigheten utan alltför många panträttshavare och utan belastande rättigheter. I de fall där förhållandena är komplicerade är det inte lämpligt att frångå det mer formbundna förfarande som en auktionsförsäljning innebär. Vidare kan det konstateras att i sitt betänkande lämnar förslag om att modernisera och teknikanpassa förfarandet för försäljning av fast egendom på offentlig auktion, vilket bedöms kunna leda till ett bättre ekonomiskt resultat. Betänkandet bereds inom . Därmed är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionsyrkandet, som därför avstyrks. Köparens skydd mot säljarens borgenärer Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en övergång från traditionsprincipen till avtalsprincipen i svensk rätt. Utskottet hänvisar till pågående beredningsarbete inom . I motion 2021/22:1509 föreslår Boriana (M) ett tillkännagivande till regeringen om att traditionsprincipen ska ersättas med avtalsprincipen. En köpare av en vara får skydd mot säljarens borgenärer först när varan har överlämnats till köparen enligt den s.k. traditionsprincipen. Ett alternativ är att registrera köpet hos enligt lagen (1845:50 s. 1) om handel med lösören, som köparen låter i säljarens vård kvarbliva (lösöreköplagen). Enbart köpeavtalet är inte tillräckligt för att hindra att säljarens borgenärer tillgodogör sig varan vid en konkurs eller utmätning. På konsumentområdet gäller dock att köparen får skydd mot säljarens borgenärer i och med avtalet, dvs. en avtalsprincip (49 § konsumentköplagen [1990:932]). hade i uppdrag att ta ställning till om det finns långsiktiga och påtagliga samhällsekonomiska fördelar med att införa en ordning som innebär att en köpare av lösöre får skydd redan genom köpeavtalet. I betänkandet Lösöreköp och registerpant (SOU 2015:18) redovisar kommittén sin bedömning att varken registrering enligt lösöreköplagen eller besittningsövergång bör krävas för att en köpare av lösöre ska få sakrättsligt skydd mot säljarens borgenärer. Skyddet bör i stället uppkomma redan i och med avtalet. En reform av rätten till köpt lösöre förenklar enligt kommittén handeln med varor och underlättar för exportföretagen. Borgenärernas intresse av att gäldenärer med betalningssvårigheter inte undandrar lösöre bedöms kunna tillgodoses bättre inom ramen för utmätnings- och konkursförfarandena än genom krav som påverkar all handel med lösöre. Den nuvarande ordningen är inte heller nödvändig för kreditgivningen. En övergång till avtalsprincipen har enligt kommittén påtagliga och långsiktiga samhällsekonomiska fördelar. Mot den bakgrunden föreslår kommittén att det i en lag som bygger på avtalsprincipen tas in bestämmelser om rätt till köpt lösöre i förhållande till säljarens borgenärer. Vid köp av ett bestämt lösöre uppkommer enligt förslaget det sakrättsliga skyddet i och med avtalet. Om köpet avser lösöre som inte är bestämt uppkommer skyddet när ett visst lösöre har märkts, avskilts eller på annat sätt bestämts för köparens räkning. Det krävs därmed inte längre registrering enligt lösöreköplagen eller besittningsövergång. Lösöreköplagen ska därför upphävas, liksom även 49 § konsumentköplagen. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Utskottet konstaterar att i sitt betänkande lämnar förslag som innebär en övergång från traditionsprincipen till avtalsprincipen i svensk rätt. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Enligt utskottet bör resultatet av det pågående beredningsarbetet inte föregripas genom någon åtgärd från sida. Motionsyrkandet avstyrks därför. Skuldsanering av vissa slags skulder Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skuldsanering av vissa slags skulder. Jämför reservation 6 (SD). I kommittémotion 2021/22:2538 av m.fl. (SD) föreslås flera tillkännagivanden till regeringen om vilka slags skulder som ska ingå i en skuldsanering. Motionärerna anser att skadeståndsfordringar som grundar sig på brott inte ska kunna omfattas av skuldsanering (yrkande 19). Motionärerna vill också låta utreda en ordning där skuldsanering inte beviljas om gäldenären har handlat oansvarigt i ekonomiska angelägenheter (yrkande 20). En skuldsanering syftar till en totalreglering av gäldenärens ekonomiska situation och omfattar, med vissa angivna undantag, alla fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslutade att inleda skuldsanering (30 § skuldsaneringslagen [2016:675] och 32 § lagen [2016:676] om skuldsanering för företagare). De fordringar som undantas från skuldsanering är främst familjerättsliga underhållsbidrag samt fordringar som är förenade med säkerhet i form av pant. Skuldsanering får beviljas endast om det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden (9 § skuldsaneringslagen respektive 10 § lagen om skuldsanering för företagare). Skälighetsbedömningen ska vara allmän, dvs. det ska göras en totalbedömning. I lagtexten räknas dock vissa omständigheter upp som särskilt ska beaktas vid den allmänna skälighetsbedömningen. Sålunda ska särskilt beaktas bl.a. omständigheterna vid skuldernas tillkomst, dvs. hur och varför gäldenären har skuldsatt sig. Bestämmelserna har i dessa delar sin motsvarighet i 1994 och skuldsaneringslagar. När det gäller omständigheterna vid skuldernas tillkomst anses skadeståndsfordringar som grundar sig på brott som huvudregel hindra skuldsanering. Det finns dock inte något absolut hinder mot att skadeståndsfordringar på grund av brott omfattas av ett beslut om skuldsanering. I förarbetena till skuldsaneringslag anförde chefen för följande (prop. 1993/94:123 s. 101 f.): Skadeståndsfordringar som grundar sig på brott bör normalt hindra en skuldsanering. Det vore stötande om den som har dömts för allvarlig brottslighet, t.ex. våldtäkt, och då ålagts att betala skadestånd skulle kunna få skadeståndet nedsatt genom en skuldsanering. Å andra sidan bör skadeståndsfordringar inte generellt undantas från skuldsaneringslagens tillämpningsområde. Det kan tänkas undantagsfall där skuldsanering bör kunna beviljas trots att en sådan fordran ingår bland gäldenärens skulder. Man kan exempelvis tänka sig att frågan är om ett skadestånd av äldre datum där gäldenären fullgjort en del av sin betalningsförpliktelse eller där den skadelidande är positivt inställd till en skuldsanering för gäldenären eller där skadeståndet utgör endast en mindre del av gäldenärens samtliga skulder. Över huvud taget bör här skuldens ålder tillmätas en avgörande betydelse. Ju äldre skadeståndsfordran är desto större bör möjligheterna vara för gäldenären att erhålla skuldsanering. I det sammanhanget bör också vägas in den omständigheten att en skuldsanering kan innebära att den skadelidande faktiskt får viss del av skadeståndet betalt, vilket annars kanske inte skulle bli fallet. Som regel bör dock förekomsten av en skadeståndsfordran på grund av brott vid den allmänna skälighetsbedömningen verka hindrande för skuldsanering. I förarbetena anfördes vidare att det inte heller får vara så att en skuldsanering får en allmänt sett demoraliserande effekt på så vis att vissa personer lockas till lättsinniga kreditåtaganden och sedan sätter sin lit till att mer eller mindre omgående få skuldsanering. När det gäller ”onödig lyxkonsumtion” kan det enligt förarbetena finnas anledning att inte se lika negativt på en skuldsättning som härrör från sådan konsumtion om den är gammal jämfört med om den är färsk. (Se samma proposition s. 99 f.) Att en skuld uppkommit genom lättsinniga kreditåtaganden eller för onödig lyxkonsumtion är alltså omständigheter som vid den allmänna skälighetsbedömningen talar emot att skuldsanering beviljas, även om betydelsen kan minska med skuldernas ålder. I lagstiftningsärendet om 2016 års skuldsaneringslag behandlade utskottet ett motionsyrkande motsvarande det som är aktuellt om skulder på grund av brott (bet. 2015/16:CU19). Motionsyrkandet avstyrktes med hänvisning till att det allmänna skälighetsvillkoret i skuldsaneringslagen och i lagen om skuldsanering för företagare innebär att en skuldsanering som huvudregel inte bör omfatta skadeståndsfordringar som grundar sig på våldsbrott. Det saknades därför enligt utskottet skäl för att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet. följde utskottets förslag. Utskottet konstaterar att regelverket för skuldsanering sågs över när den nuvarande skuldsaneringslagen infördes. Den gällande regleringen innebär att skuldsanering får beviljas endast om det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden. Vid skälighetsbedömningen ska särskilt beaktas bl.a. omständigheterna vid skuldernas tillkomst, dvs. hur och varför gäldenären har skuldsatt sig. Som redovisas ovan görs det i förarbetena vissa uttalanden till vägledning för rättstillämpningen när det gäller skadeståndsfordringar som grundar sig på brott samt skulder som uppkommit genom lättsinniga kreditåtaganden eller för onödig lyxkonsumtion. Utskottet finner inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena, som därför bör avslås. Betalningsplanens utformning och längd vid skuldsanering Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om betalningsplanens utformning och längd vid skuldsanering. Utskottet hänvisar bl.a. till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 7 (C, KD, L), 8 (SD) och 9 (V). I kommittémotion 2021/22:2538 av m.fl. (SD) yrkande 18 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att skärpa skuldsaneringsinstitutet på så sätt att enbart gäldenärer med försörjningsansvar för barn ska ha rätt till två betalningsfria månader . Motionärerna anför att för den som inte har försörjningsansvar för barn bör fokus ligga på att borgenärerna ska få tillbaka så mycket pengar som möjligt. I kommittémotion 2021/22:3231 av m.fl. (C) yrkande 9 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att betalningsplanen vid skuldsanering bör förkortas från fem till utan några betalningsfria månader. Motionärerna anför att det är bättre att bli skuldfri snabbt än att ha ett antal betalningsfria månader. Motsvarande förslag läggs fram i kommittémotionerna 2021/22:4222 av m.fl. (KD) yrkande 56 och 2021/22:4000 av m.fl. (L) yrkande 25 i denna del. I kommittémotion 2021/22:2600 av m.fl. (V) yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att huvudregeln för betalningsplanens längd vid skuldsanering för privatpersoner förkortas från fem till med två betalningsfria månader . Motionärerna anför att detta skulle skapa ännu bättre förutsättningar för överskuldsatta att klara av en skuldsanering utan en alltför hård belastning på gäldenären och hans eller hennes familj. Som har berörts i det föregående ersatte den nuvarande skuldsaneringslagen en tidigare skuldsaneringslag (prop. 2015/16:125, bet. 2015/16:CU19, rskr. 2015/16:235). Den nya lagen syftar till att ge fler evighetsgäldenärer möjlighet att starta om på nytt utan en betungande skuldbörda. Enligt den nuvarande skuldsaneringslagen är betalningsplanens längd vid skuldsanering som huvudregel , men det är möjligt att avvika från huvudregeln om det finns ”beaktansvärda skäl” att bestämma (34 §). skuldsaneringslag gällde ett krav på ”särskilda skäl”. I propositionen till den nya skuldsaneringslagen (s. 89) uttalade regeringen att ändringen till beaktansvärda skäl innebär att fler omständigheter ska kunna beaktas vid bestämmandet av betalningsplanens längd och att fler betalningsplaner ska kunna bli kortare än . Regeringen bedömde att det finns fördelar med en betalningsplan som kan anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet jämfört med en generell förkortning av betalningsplanen. Regeringen anförde vidare att det finns risker med att generellt förkorta betalningsplanen, t.ex. att fler gäldenärer då skulle få avslag på sina ansökningar eftersom en skuldsanering skulle framstå som oskälig och att kreditvillkoren för konsumenter skulle försämras. En generell förkortning skulle också riskera att påverka betalningsmoralen och i grunden förtroendet för skuldsaneringsinstitutet, om inte förkortningen balanserades av inskränkande villkor som minskar gäldenärens möjlighet att beviljas skuldsanering. För att göra betalningsplanen mer human har gäldenären två betalningsfria månader – (38 § första stycket). Regeringen utvecklade i propositionen (s. 87) att de betalningsfria månaderna innebär en välkommen ventil som gäldenären genomför sina skuldsaneringsbetalningar och att de förbättrar förutsättningarna för gäldenären att klara av skuldsaneringen och bli rehabiliterad. Även ur ett barnperspektiv borde det enligt regeringen vara välkommet . För en gäldenär med barn skulle en sådan lösning vara värdefull och ge honom eller henne förbättrade möjligheter att klara av vissa särskilt utgiftstyngda månader. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om en förkortning av betalningsplanens längd vid skuldsanering, (bet. 2020/21:CU10). Utskottet avstyrkte då, liksom tidigare, motionsyrkandena med hänvisning till sitt ställningstagande i lagstiftningsärendet om den nya skuldsaneringslagen (bet. 2015/16:CU19). Där avstyrktes motsvarande motionsyrkanden av bl.a. följande skäl: Enligt utskottet finns det således fördelar med en betalningsplan som kan anpassas efter förhållandena i det enskilda fallet jämfört med en generell förkortning av betalningsplanen. Lagändringen bör också leda till både att fler omständigheter kan beaktas vid bestämmandet av betalningsplanens längd och att fler betalningsplaner blir kortare än . Enligt den nya skuldsaneringslagen kommer dessutom gäldenären att påbörja sina betalningar redan i samband med inledandebeslutet, vilket medför att gäldenären kan komma ut ur skuldsaneringen tidigare än enligt skuldsaneringslag. Utskottet anser vidare att två betalningsfria månader är positivt ur ett barnperspektiv och kommer att förbättra förutsättningarna för gäldenären att klara av skuldsaneringen och bli rehabiliterad. följde utskottets förslag. När det gäller den väckta frågan om en förkortning av betalningsplanens längd vid skuldsanering har utskottet inte någon annan uppfattning än den som tidigare gett uttryck för. Utskottet anser alltså att den gällande regleringen framstår som väl avvägd. Därmed avstyrks motionerna 2021/22:2600 (V) yrkande 3, 2021/22:3231 (C) yrkande 9, 2021/22:4000 (L) yrkande 25 i denna del och 2021/22:4222 (KD) yrkande 56. Samma överväganden gör sig gällande i den väckta frågan om en skärpning av skuldsaneringsinstitutet genom att enbart gäldenärer med försörjningsansvar för barn ska ha rätt till två betalningsfria månader .