bet · H901MJU24 · 2022-05-05 00:00:00 — När det gäller nationellt fridlysta arter har också verksamhetsutövare alltid en möjlighet att söka dispens. Vi anser att det är mer angeläget att kunna dela på direktiven än att göra snabba förändringar för nationellt fridlysta arter. Punkt 3: att förtydliga att skogsägare vid olika former av brukandeförbud ska erbjudas formellt skydd eller naturvårdsavtal Av skogspropositionen, som har bifallit, framgår tydligt att frivillighet ska vara grunden vid inskränkning av pågående markanvändning när det gäller skogsbruk (prop. 2021/22:58). Det formella skyddet ska genomföras så att arbetssätten utvecklas med frivillighet som grund, som det ska bli enklare för markägare att välja mellan olika skyddsformer. Detta förutsätter ett tätt samarbete mellan myndigheterna och en hög grad av transparens gentemot markägarna. Myndigheterna bör därför när det gäller skydd av arter kunna föreslå olika typer av områdesskydd för skogsägare och i dialog med skogsägaren komma fram till vilken typ av områdesskydd som är lämpligt, inklusive möjligheten till naturvårdsavtal. Av uppdraget till och framgår att den förebyggande artskyddsstrategin ska bygga på redan befintliga åtgärder. Punkt 4: att tydligt reglera att staten har ansvar för att utreda förekomsten av arter Regeringen bedömde i skogspropositionen att bör upphöra med inventering och registrering av nyckelbiotoper. Verksamhetsutövaren har vidare ett ansvar enligt hänsynsreglerna i . Regeringen har mot denna bakgrund gett och i uppdrag att underlätta för alla som arbetar i skogen att praktiskt kunna ta hänsyn till enskilda arter, genom att fortsätta att utveckla befintliga vägledningar om lämplig hänsyn till fridlysta arter och deras livsmiljöer vid skogsbruksåtgärder. I skogspropositionen konstateras också att staten redan har ett visst ansvar och att det säkerställs genom kunskapsunderlag om digitala miljövärden. Regeringen har också aviserat att frågor som rör kompetenskrav bereds vidare inom utifrån och samt inkomna remissvar. Vi menar sammantaget att utskottsmajoritetens förslag till tillkännagivande flyttar fokus från de åtgärder som krävs i den nuvarande situationen. Tillkännagivandet riskerar därmed att fördröja regeringens viktiga arbete med att säkerställa åtgärder för att också fortsättningsvis ska ha en växande skogsnäring med ökad hållbar skoglig tillväxt och god säkerställd tillgång till biomassa från den svenska skogen, som vi säkerställer artskydd på artnivå. Vi motsätter oss därför utskottets förslag till tillkännagivande. Artskydd och skogsbruk, punkt 1 (V) (V) anför: Enligt globala och nationella målsättningar ska skapa förutsättningar för att alla naturligt förekommande arter finns i livskraftiga populationer. På global nivå riskerar en miljon arter att dö ut och i är miljöutvecklingen i skogen negativ. Den negativa utvecklingen måste brytas genom en rad åtgärder för att vi ska uppnå ett hållbart skogsbruk som värnar biologisk mångfald och livskraftiga ekosystem. Skogsvårdslagen är i sin nuvarande utformning inte tillräcklig. har varit alltför passivt för att leva upp till EU:s naturvårdsdirektiv inom skogsbruket. Både skogsnäringen och staten har ett ansvar för den bristfälliga efterlevnaden. I motsats till anser jag och mitt parti inte att rättsläget är att tolka som att alla fågelindivider ska skyddas i skogsbruket. Vi delar således och miljöorganisationernas bedömning i detta avseende. När det gäller behovet av inventeringar för att stärka kunskapen om hotade och missgynnade skogsarter anser vi att det var en felaktig strategi av regeringen att lägga ned nyckelbiotopsregistreringen. konstaterade följande i sin fördjupade utvärdering : För att bibehålla biologisk mångfald är ambitionen att skyddsvärda skogar inte ska avverkas, utan bevaras antingen genom formellt skydd eller frivilliga avsättningar viktig. Nyckelbiotoper utgör öar i landskapet och hyser många hotade arter och strukturer som är en bristvara i landskapet. inventering av biologisk mångfald indikerar att olika nyckelbiotoper hyser olika arter och att de inte är utbytbara mot varandra. Stora ansträngningar bör göras av såväl staten som skogsbruket för att skyddsvärda skogar inte avverkas. Jag och mitt parti delar denna bedömning och anser att regeringen bör ge i uppdrag att återuppta en landsomfattande utökad nyckelbiotopsinventering. Det skulle stärka statens och skogsägarnas kunskap om skogens biologiska värden. Staten har ett ansvar för den övergripande kunskapen om arter och deras livsmiljöer men skogsägaren har också ett ansvar för hur verksamheten påverkar dessa förutsättningar. Kunskapskravet bör och kan därför delas mellan staten och markägaren. Vi anser även, och har också föreslagit, att utökade statliga resurser behövs för att formellt skydda skog och därmed ge skogsägare ökade möjligheter till ersättning. Jag och mitt parti delar bedömningen att det finns behov av åtgärder för ett långsiktigt hållbart regelverk inom skogsbruket för att minska den konfliktnivå som finns . Vi gör inte bedömningen att en förordningsändring som delar upp förbudsbestämmelsen på fåglar och livsmiljöarter löser de problem som finns . anser att regeringen skyndsamt och samlat bör gå fram med stora delar av de förslag som lämnade för att främja ett mer hållbart och tydligt regelverk för skogsägarna och för ett stärkt artskydd. Vi ser även ett stort behov av att stärka det förebyggande arbetet genom att införa ett landskapsperspektiv i skogsbruket och främja ett skogsbruk utan kalhyggen. försvarar äganderätten och anser att det är rimligt att inskränkningar kan göras om det krävs för att tillgodose allmänna intressen. Hur våra skogar brukas har stor betydelse för hela samhället och för kommande generationer. Inte minst påverkar det våra möjligheter att möta klimatkrisen och bromsa utarmningen av den biologiska mångfalden. Ökade statliga anslag krävs för att fler markägare ska få möjlighet till ersättning så att skyddsvärda skogar får formellt skydd. Inte minst är detta av hög prioritet för skogsägare med mindre skogsinnehav som t.ex. har en stor andel skyddsvärd skog i sin ägo. Vi anser dock att även skogsägare har ett ansvar för att biotoper med höga naturvärden avsätts frivilligt och därmed inte brukas. Vår nuvarande skogspolitik med frihet under ansvar har upprättats genom just denna överenskommelse om att skogsnäringen även frivilligt skyddar skog. Sammanfattningsvis motsätter jag mig därför utskottets förslag till tillkännagivande. Artskydd och skogsbruk, punkt 1 (L) (L) anför: Det finns ett behov av att uppdatera de lagar och förordningar som rör artskyddet, inte minst för att tydliggöra markägares rätt till ersättning när staten gör intrång av artskyddsskäl. har också lämnat förslag på vad som konkret behöver göras. Utredningen presenterades för ganska precis . Utredningen adresserar de frågor där utskottsmajoriteten beslutat att ge regeringen till känna att man behöver agera. Liberalerna förväntar sig att regeringen skyndsamt presenterar hur man avser att gå vidare med förslag i en proposition. Men det är svårt att se på vilket sätt det tillkännagivande utskottet nu beslutat om kan bidra vare sig till en snabbare process eller till bättre lagförslag i den kommande propositionen. Liberalernas inställning i sakfrågan är att skogspolitikens miljömål och produktionsmål måste balanseras. Båda ska nås. Skogen ska brukas på ett sådant sätt att miljövärdena bevaras och i förekommande fall stärks. Skogsbruksmetoderna behöver anpassas utifrån den aktuella situationen, där t.ex. förekomsten av hotade arter kan vara ett skäl att välja ett annat sätt att avverka. Det kommer att vara omöjligt att nå miljömålen om inte skogsägarna själva är engagerade i arbetet. Staten och markägarna har ett delat ansvar för kunskapen om vilka områden som är känsliga eller skyddsvärda. Staten ska stå för inventeringar och liknande, men markägaren är den som känner skogen och har därmed ett ansvar för att bidra med sin kunskap. Staten ska stötta genom information och utbildning. Ingen som vårdar sin skog så att den får höga naturvärden ska straffas för det genom att marken förlorar sitt värde. Med anledning av det som anförts ovan motsätter jag mig utskottets förslag till tillkännagivande. Artskydd och skogsbruk, punkt 1 (MP) (MP) anför: är starkt kritiskt till utskottsmajoritetens tillkännagivande som riskerar att försvaga artskyddet i . Det är oansvarigt av , att hetsa fram dessa beslut för att förekomma beredningen av förslag. Tillkännagivandet om att de strikta bestämmelserna för hotade arter inte ska omfatta alla fågelarter visar att inte heller förslagsställarna har förstått . De strikta bestämmelserna om att inte störa, döda och förstöra bon gäller lika för både fåglar i fågeldirektivet och andra arter i art- och habitatdirektivet. Att inte ta hänsyn till nationellt fridlysta arter vid pågående markanvändning, som exempelvis skogsbruk, skulle omöjliggöra ett fungerande artskydd. Om regeringen genomför detta tillkännagivande skulle röra sig längre bort från att efterleva EU:s naturvårdsdirektiv. Det skulle även innebära negativa konsekvenser för trovärdigheten för svensk skogspolitik, svenskt skogsbruk och svensk skogsindustri. Artskyddsförordningen utgör tillsammans med områdesskyddet de viktigaste verktygen för att skydda biologiska mångfald. Det finns brister i artskyddet. Det handlar delvis om lagstiftningens utformning, men framför allt om tillämpningen av lagen. Det kan dock vara viktigt att betona att definition av miljömålet Ett rikt växt- och djurliv är tydlig: Den biologiska mångfalden ska bevaras och nyttjas på ett hållbart sätt, för nuvarande och framtida generationer. Arternas livsmiljöer och ekosystemen samt deras funktioner och processer ska värnas. Arter ska kunna fortleva i långsiktigt livskraftiga bestånd med tillräcklig genetisk variation. Människor ska ha tillgång till en god natur- och kulturmiljö med rik biologisk mångfald, som grund för hälsa, livskvalitet och välfärd. har artskyddet utanför skyddade områden varit svagt. Med tanke på att det tog från EU-inträde innan de regler som följer av art- och habitatdirektivet började tillämpas inom skogsbruket 2016, borde tillkännagivanden från gå i en helt annan riktning än den som föranleds av och utskottsinitiativ och som vi ser i detta betänkande. och skogsvårdslagen lever inte upp till EU:s krav. Det svenska systemet arbetar inte förebyggande. Det saknas landskapsplanering, gröna skogsbruksplaner och systematiska statliga inventeringar av arter. Det innebär att varje avverkningsärende blir väldigt tungrott och lagstiftningen upplevs av markägare som orimlig. Alla EU:s medlemsländer, däribland , måste inrätta ett strikt skyddssystem för djur- och växtarter enligt art- och habitatdirektivet. Hur det förebyggande arbetet ska bedrivas är upp till medlemsländerna. Det förebyggande arbetet behöver dock vara effektivt och rättsligt bindande för att EU ska tillåta att det avlastar hanteringen av avverkningsanmälningar från krav på inventeringar och konsekvensbedömningar. står vi inför en världsomfattande artkris där uppskattningsvis en miljon arter riskerar att utrotas inom de närmsta årtiondena. Trenden i går åt samma håll. Antalet rödlistade arter har ökat . Artbevarande handlar inte enbart om att en art ska finnas kvar i landet. Växt- och djurarter måste ha livsmiljöer runt om i sitt utbredningsområde i . Skydd av arter kan i vissa fall handla om skydd av hela livsmiljön, medan det i andra fall kan räcka med en anpassning av skogsbruksmetoden. Till exempel kan mer naturnära skogsbruksmetoder, som hyggesfritt skogsbruk, eller aktiva naturvårdsinsatser med skydd och skötsel av småbiotoper i skogsmarkerna ge ett effektivt skydd. Om rättsliga bedömning m.m. I ett pressmeddelande anförde att skogsägaren är skyldig att visa hänsyn till samtliga vilda fågelarter på individnivå eftersom alla vilda fåglar är fridlysta enligt artskyddsförordningen. Vidare skrev generaldirektör i en debattartikel att skogsägaren behöver ha koll på enskilda individer när man planerar en avverkning och redovisa det samt att skogsägare ska bevisa att inte en enda enskild fågel tar skada eller påverkas negativt vid åtgärder. Klimat- och miljöminister uttalade i en interpellationsdebatt att artskyddsbestämmelserna kommer att införlivas var för sig i artskyddsförordningen så som de uttrycks i respektive EU-direktiv detta trots att på regeringens uppdrag har utrett frågorna kring skydd av arter, och att utredningens hela förslag ligger på regeringens bord för beredning (ip. 2021/22:356). Klimat- och miljöminister anförde vidare i samma interpellationsdebatt att tjänstemän på sagt att De förändringar som domarna leder till […] handlar just om att skogsägaren är skyldig att visa hänsyn till samtliga vilda fågelarter på individnivå, eftersom alla vilda fåglar är fridlysta enligt artskyddsförordningen. Man är också skyldig att ta hänsyn till en rad andra fridlysta växter och djur vid skogsbruksåtgärder. Man kan inte tolka ministern på annat sätt än att regeringen pressats av bl.a. agerande när hon i nämnda interpellationsdebatt också framför följande: Det har handlat om överimplementeringar av fågeldirektivet, om att de nationella fridslysningsbestämmelserna inte ska gälla pågående markanvändning, om att kunskapskravet är för stort för skogsägarna och om att markägarna ska ha rätt till ekonomisk ersättning när pågående markanvändning försvåras avsevärt utan att behöva stämma staten. Det har också handlat om att dom i Skydda Skogen-målet innebär ett skydd för varje enskild fågelindivid. Regeringen agerar nu skyndsamt för att hantera situationen. Det är vad vi gör. tilltag har i vardagligt tal kommit att kallas bofinksförbudet skrev exempelvis att bofinken fick Strandhäll att avslöja sin okunnighet. Medier har också skrivit om att uttalande synkroniserats i en kampanj. har enligt skogsbrukarnas företrädare skapat panik bland skogsägare som undrar om det ens går att göra en avverkningsanmälan. Många har frågat sig vad ville med utspelet. LRF kallar det för att lanserar ”en ny ordning i skogen”. ifrågasatte på utskottets informationsdag om agendan inte i själva verket är att avskaffa förbud mot att försämra fåglars fortplantningsområden och viloplatser, att det inte ska finnas någon restriktion mot avverkning under häckningstid och att störningar endast ska förbjudas om det påverkar bevarande av fågelarter på nationell nivå. , Världsnaturfonden WWF och delar inte den tolkning som gör av den aktuella domen från . De lyfter fram att domen däremot innebär att myndigheternas arbete har varit bristfälligt när det gäller kunskapskravet och att skogsbruket måste planeras och genomföras på ett hållbart sätt så att arterna inte utarmas. De pekade på att ett hållbart och ekonomiskt lönsamt skogsbruk är fullt möjligt, även med förebyggande system som innehåller generella förbud i enlighet med naturvårdsdirektiven. Vidare framhöll de att innehåller konstruktiva förslag för såväl artskydd som möjligheter till ersättning för markägare. tolkning ifrågasätts också av juridiska experter, bl.a. av , professor emeritus i miljörätt, som anfört att man inte alls kan läsa ut en sådan förståelse av reglerna från de domar som finns och att det inte finns någon som är ute efter att skydda bofinkar på det sättet (Ekot ). bedömning är att praxis inte medför något individskydd för fåglar. bedömer att Mark- och () ännu inte ändrat på rättsläget för fåglar när det gäller individskydd. bedömer därför att fåglar inte har något individskydd . Detta redovisades för utskottet vid informationsdagen. har vidtagit långtgående åtgärder utan att säkerställa att staten har en gemensam bedömning av rättsläget, trots att detta är en skyldighet för myndigheten i enlighet med förvaltningslagen. påstod muntligen på utskottets informationsdag att skälet till att tolka domen så tydligt var att inte gavs prövningstillstånd för sitt överklagande. Då ville myndigheten sätta ned foten om förslag. tolkar detta som att myndigheten vill förekomma en mer noggrann beredning av utredningens förslag. Efter att först ha kommit med det hastiga beskedet om att snabbt se över artskyddsförordningen och separera fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet, gav också regeringen ett mer genomtänkt uppdrag till och att underlätta för alla som arbetar i och med skogen att praktiskt kunna ta hänsyn till enskilda arter och få ekonomi i sina verksamheter. Myndigheterna ska slutredovisa uppdraget . Utskottsinitiativet från och ser ut att ha som syfte att förekomma beredningen av förslag. Att genom ett utskottsinitiativ låsa fast förhållningssätt i vissa specifika frågor är oseriöst, och i viss mån orkestrerat av lobbyister. Med anledning av utskottsinitiativet anför följande: Punkt 1: att utan tidsfördröjan dela upp fågeldirektivet och art- och habitatdirektivet så att de strikta bestämmelserna för hotade arter inte omfattar alla vilda fåglar Endast en förordningsändring som delar upp förbudsbestämmelsen på fåglar och livsmiljöarter löser faktiskt inte några ”problem”. innehåller däremot förslag på ett system som klarar . Det behövs större förändringar för att den svenska skogslagstiftningen och EU:s miljörätt ska överensstämma. vill se en artskyddslagstiftning som i högre grad bidrar till miljömålet Ett rikt växt- och djurliv. Det finns ett behov av att minska konfliktnivån i skogsdebatten och att skapa långsiktigt hållbara regler för alla inblandade. Om vi bara delar upp förbuden på fåglar och andra arter löser det alltså inte de problem som förs fram i debatten. Förbuden gäller fortfarande alla fåglar och övriga skyddade arter. Det är ett förebyggande skyddsarbete som behöver utvecklas. Här har regeringen gett och ett gemensamt ansvar. Det är förvånande att se att skogsindustrierna ifrågasätter uppdraget (nyhetsbrev ). föreslår att förbuden som gäller fåglar och andra skyddade arter ska regleras i separata bestämmelser. Denna uppdelning medför i och för sig att det viktiga livsmiljöskyddet för fåglar försämras. Det kan ändå finnas skäl att gå på linje eftersom den föreslår tydliga bestämmelser som följer , reglerade i ett och samma kapitel i , och det finns även förslag på hur ett förebyggande skyddssystem skulle kunna byggas upp. Att bryta ut förslaget från sitt sammanhang är däremot oklokt. Särskilt som den tolkning av rättsläget som gjort är ytterst tveksam. En proposition utifrån förslag borde läggas fram från regeringen på ett samlat sätt. Vi anser också att det kan behövas större förändringar för att den svenska skogslagstiftningen och EU:s miljörätt ska gå hand i hand. samlade förslag är ett steg framåt. Men för att ta oss hela vägen till ett ekologiskt hållbart skogsbruk som blir en verklig del i klimatomställningen behövs också en översyn av skogsvårdslagen. Punkt 2: att förtydliga att nationella fridlysta arter inte ska påverka pågående markanvändning En ny dispensgrund, som utskottets förslag till tillkännagivande innebär, bidrar inte till ett effektivt artskydd. förespråkar däremot en ny ersättningsgrund som skulle kunna ge incitament för att bevara nationellt fridlysta arter och därmed uppnå målet om ett effektivt artskydd. Det är redan enkelt att få dispens från förbuden att döda, förstöra och störa nationellt fridlysta arter. Om dispens inte kan ges föreslår en rätt till ersättning, om inskränkningen utgör ett avsevärt försvårande av pågående (laglig) markanvändning. Det är bättre att införa en ersättningsrätt för hänsyn till nationellt fridlysta arter än en ny dispensgrund. Det är alltså redan enligt befintlig lagstiftning enklare att få dispens från förbuden att döda, förstöra och skada nationellt fridlysta arter jämfört med EU-arter. För nationellt fridlysta arter krävs för dispens att det inte finns någon annan lämplig lösning och att dispensen inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. För EU-arter krävs dessutom att en rad skäl är uppfyllda, t.ex. att dispensen är nödvändig för att undvika allvarlig skada, av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet m.m. Enligt förslag ska dessa enklare dispensgrunder för nationellt fridlysta arter kvarstå. När det gäller begreppet försvårande av pågående markanvändning av berörd del av fastigheten och lagenlighetsprincipen konstaterar utredningen att markanvändning inte anses försvårad av att man följer lagen utan att det måste handla om markanvändning som är tillåten enligt och annan lagstiftning. hänvisar vidare till en tidigare utredning om ersättning vid rådighetsinskränkningar (SOU 2013:59) som menar att principen om lagenlig markanvändning är så grundläggande att man bör kunna tala om den som ett generellt krav, och anför slutligen att krav som ställs för att följa allmän hänsyn alltså inte kan berättiga till ersättning. I begreppet avsevärt försvårande av pågående markanvändning finns alltså ett inneboende krav på lagenlighet, vilket i förarbetena till framhölls som en underförstådd och självklar begränsning. Hänsynsreglerna i 2 kap. har väsentlig betydelse i sammanhanget och innebär att en verksamhetsutövare är skyldig att iaktta hänsynsreglerna. För att anses vara avsevärt försvårande måste inskränkningen på ett betydande sätt gå utöver kraven på allmän hänsyn. Om en rådighetsinskränkning är en följd av att ett beslut om att dispens inte kan medges från fridlysningsbestämmelserna i 8 kap. (gäller såväl EU-arter som nationellt fridlysta arter) föreslår att ersättning ska ges i den mån inskränkningen utgör ett avsevärt försvårande av pågående (laglig) markanvändning. En bestämmelse om det ska införas som en ny punkt i 31 kap. 4 § . En rimlig tolkning av den rättsliga gränsen för vad som är pågående laglig markanvändning enligt hänsynsreglerna är att låta 2 kap. 7 § utgöra gränsen. Om de försiktighetsmått som krävs för att en åtgärd ska vara förenlig med fridlysningsbestämmelserna innebär att åtgärden genom val av metod och bästa tillgängliga teknik ändå kan komma till stånd, ska utgångspunkten vara att det handlar om rimlig hänsyn vid en avvägning enligt 2 kap. 7 § . På samma sätt ska, om tillämpningen av artskyddsreglerna i praktiken innebär ett förbud mot verksamheten (inte en viss metod), utgångspunkten vara att försiktighetsmåtten anses gå utöver gränsen för rimlig hänsyn. Det faktum att fattar beslut om tillkännagivandet innebär att utredningens utförliga analys ignoreras helt. Det är oseriöst och fel väg att gå. Punkt 3: att vid olika former av brukandeförbud ska formellt skydd eller naturvårdsavtal erbjudas skogsägaren och för inte en särskilt konsekvent linje i naturvårds- och skogspolitiken. De har motverkat möjligheterna att öka insatserna för formellt skydd genom att slakta budgeten för skydd av natur som ska erbjuda markägare ersättning. Partierna genomförde t.ex. en neddragning med i budgeten . Tillkännagivandet innebär att staten ska föreslå att markägare ska erbjudas formellt skydd eller naturvårdsavtal vid olika former av brukandeförbud. Av skogspropositionen (prop. 2021/22:58 Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och ökade incitament för naturvården i skogen med frivillighet som grund), som lades fram i efter förhandlingar mellan Socialdemokraterna, och bifölls av , framgår att frivilligt formellt skydd bör vara en grundläggande utgångspunkt och ett huvudsakligt arbetssätt för myndigheterna. När det ska fattas beslut om att inrätta formellt skydd av skog bör avsteg från frivillighet vara mer restriktivt än när så är befogat. För att bidra till att skogar med höga naturvärden ska kunna skyddas och för att inte markägare ska utsättas för osäkerhet och otydlighet behöver tillgängliga resurser överensstämma med ambitionen i naturskyddet. Miljömålen och naturvården är en del av skogsbrukets sektorsansvar. Att som i utskottets förslag till tillkännagivande ge något slags krav på formellt skydd för alla naturvårdsinsatser är märkligt.