bet · H901KU21 · 2022-06-09 00:00:00 — Utskottet vill inledningsvis peka på att regeringen i flera fall varit långsam med att behandla tillkännagivanden i ett antal ärenden. Även när det gäller övriga tillkännagivanden som ännu inte är slutbehandlade vore det önskvärt att regeringen anger en närmare plan för den fortsatta behandlingen och när regeringen avser att slutbehandla punkterna. När det gäller den del av skrivelse 2020/21:412 som handlar om krav på kunskaper i svenska och samhällskunskap för permanent uppehållstillstånd anger regeringen i sin skrivelse att den avser att tillsätta en utredning med uppdraget att utreda de frågor som tillkännagivandet avser. Utskottet kan konstatera att tillkännagivandet anger ett införande i utlänningslagen med ett ikraftträdande . Utskottet vill med anledning av den bristfälliga information som ges i skrivelsen påminna om den konstitutionella praxis som vuxit fram. I yttrandet finns en avvikande mening (S, V, MP). gör i sitt yttrande bl.a. följande uttalanden (yttr. 2021/22:SoU4y). Antalet tillkännagivanden som beslutats av med anledning av socialutskottets betänkanden har ökat . Utskottet har därför viss förståelse för att många tillkännagivanden inom socialutskottets berednings-område ännu inte är slutbehandlade. Enligt utskottet är det dock viktigt att regeringen redovisar skälen till varför enskilda tillkännagivanden inte är slutbehandlade samt en tidsplan för när de beräknas kunna slutbehandlas. Detta gäller särskilt de tillkännagivanden som beslutade . Utskottet vill således, liksom i föregående års yttrande (yttr. 2020/21:SoU8y), betona vikten av att får information om hur regeringen planerar att tillgodose tillkännagivanden och hur tidsplanen ser ut för de planerade åtgärderna. gör i sitt yttrande bl.a. följande uttalanden (yttr. 2021/22:KrU5y). Utskottet vill åter betona vikten av att regeringen behandlar riksdags-skrivelser med tillkännagivanden skyndsamt och att tillräckliga åtgärder vidtas för att följa beslut (se bl.a. yttr. 2017/18:KrU2y, yttr. 2018/19:KrU2y och yttr. 2020/21:KrU5y). Ansträngningar bör göras för att undvika onödig tidsåtgång i behandlingen och det är viktigt att regeringen utförligt redogör för orsakerna i de fall det blir fördröjningar i ärendenas behandling. I yttrandet finns två avvikande meningar (S, V). gör i sitt yttrande bl.a. följande uttalanden (yttr. 2021/22:TU3y). Utskottet kan konstatera att regeringen lämnar utförliga redogörelser för sin behandling av tillkännagivanden. Utskottet noterar även att redogörelserna främst innehåller information om vidtagna åtgärder. I vissa fall finns även en redogörelse för den fortsatta beredningen av ett ärende, liksom när ett tillkännagivande kan tänkas vara slutbehandlat. Utskottet vill, liksom , understryka vikten av att regeringen i möjligaste mån redovisar planerade åtgärder och när ett tillkännagivande kan antas vara slutbehandlat. Utskottet noterar att redogörelserna för samtliga tillkännagivanden innehåller uppdateringar i förhållande till förra årets skrivelse. Utskottet ser positivt på detta och förutsätter att regeringen även fortsättningsvis förser med uppdaterad och tillräcklig information för att kunna följa regeringens hantering av de ännu inte slutbehandlade tillkännagivandena. Utskottet konstaterar att det finns ett antal tillkännagivanden som har beretts , varav många sträcker sig tillbaka till början av förra mandatperioden. Utskottet är medvetet om att handläggningstiden kan bero på tillkännagivandets innehåll men anser likväl, liksom , att regeringens senfärdighet när det gäller hanteringen av många av de tillkännagivanden som en majoritet i ställt sig bakom är otillfredsställande inte minst mot bakgrund av det parlamentariska läget. Flertalet av de tillkännagivanden som är under fortsatt beredning avser förändringar som påverkar infrastruktur av stor betydelse för invånare och företagens konkurrenskraft. Det är därför mycket angeläget att regeringen agerar snabbare och respekterar de majoritetsbeslut som har fattat i dessa frågor. Miljö- och jordbruksutskottet gör i sitt yttrande bl.a. följande uttalanden (yttr. 2021/22:MJU5y). Utskottet konstaterar även detta år att det inom utskottets beredningsområde finns ett betydande antal tillkännagivanden som fortfarande inte är slutbehandlade. Som utskottet har framfört är utskottet väl medvetet om att uppmaningar till regeringen, beroende på tillkännagivandets omfattning, kan innebära betydande arbete för att regeringen ska kunna vidta de åtgärder som krävs. Utskottet är även väl medvetet om att resurser är begränsade, och utskottet har därför förståelse för att regeringens åtgärder kan ta tid. Utskottet tycker dock att det är anmärkningsvärt att så många tillkännagivanden, av vilka flera är äldre än , fortfarande inte slutbehandlats och att regeringen i flera fall inte heller lämnar någon uppskattning om när tillkännagivandena kommer att slutbehandlas. I yttrandet finns en avvikande mening (S, MP). gör i sitt yttrande bl.a. följande uttalanden (yttr. 2021/22:NU3y). Utskottet vill åter påminna om betydelsen av att regeringen behandlar skrivelser med den skyndsamhet som krävs och gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. Utskottet noterar att fattade beslut om det äldsta, ännu inte slutbehandlade, tillkännagivandet inom utskottets beredningsområde . Utskottet förutsätter att regeringen fortsätter arbetet med att bereda samtliga ännu inte slutbehandlade tillkännagivanden med den skyndsamhet som krävs. I yttrandet finns en avvikande mening (M, SD, C). När det gäller regeringens behandling av tillkännagivanden har framhållit att utgångspunkten, i enlighet med den konstitutionella praxis som vuxit fram, bör vara att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande. Om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål bör den underrätta om detta inom den tidsgräns – när sådan anges – som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör då redovisas (se t.ex. bet. 2011/12:KU21). En mer utförlig redogörelse för utskottets tidigare ställningstaganden finns t.ex. i betänkande 2014/15:KU21 (s. 16 f.). En redogörelse finns också i yttrande 2015/16:KU7y till utbildningsutskottet och i betänkande 2015/16:KU21. I betänkande 2016/17:KU21 gjorde utskottet ett antal generella påpekanden (s. 36 f.): har tidigare välkomnat att regeringen tydligt redo-visar när den behandlar ett tillkännagivande i t.ex. budgetpropositionen. Vissa utskott, t.ex. justitieutskottet och näringsutskottet, tar i sina yttranden till om den nu aktuella skrivelse 75 upp frågor där regeringen hänvisar till behandlingen i en tidigare framlagd proposition. Det kan gälla både ej slutbehandlade och slutbehandlade tillkännagivanden. vill framhålla att det är angeläget att regeringen är tydlig i den aktuella propositionen huruvida den anser att ett tillkännagivande är slutbehandlat eller inte med det som redovisas och föreslås. Utskotten ges därmed en möjlighet att reagera i samband med att regeringen gör sin bedömning. Frågan kan därmed behandlas i sitt sakliga sammanhang. Lämpligen kan berört utskott således redovisa sin syn i samband med att regeringen i t.ex. budgetpropositionen redovisar sin behandling av ett tillkännagivande. Om regeringen har redovisat sin syn för i en proposition eller skrivelse och inte mött invändningar bör den, inför framtagandet av skrivelse 75, kunna utgå från att inte har invändningar mot den hantering som redovisats. Det finns dock inget formellt hinder mot att ett utskott som av något skäl inte uppmärksammat regeringens redovisning återkommer i samband med behandlingen av skrivelse 75. I vissa fall kan regeringens återrapportering av ett tillkännagivande delas upp i en formell del, t.ex. att en regeringsstrategi har beslutats, och en mer politisk del, innehållet i strategin. I en fördjupad analys av vissa tillkännagivanden är båda perspektiven relevanta och kan beaktas av utskotten när de ska bedöma om ett tillkännagivande anses vara slutbehandlat eller inte. Yttrandet från trafikutskottet illustrerar detta. har inget att invända mot regeringens formella redogörelse; däremot har trafikutskottet synpunkter på innehållet i regeringens behandling av tillkännagivanden om bl.a. en luftfartsstrategi. Distinktionen kan förstås som att regeringen anser att den har uppfyllt ett tillkännagivande genom att t.ex. komma med ett förslag inom ett område, medan innehållet i förslaget inte motsvarar det som utskottet har förordat i tillkännagivandet. Det kan dock vara svårt att avgöra var gränsen mellan formell återrapportering och ett politiskt innehåll går. kan genom ett tillkännagivande ha uppmanat regeringen att tillsätta en utredning. Om regeringen då tillsätter en utredning i linje med vad som begärs i tillkännagivandet är tillkännagivandet tillgodosett och kan anses slutbehandlat. Det krävs således inte att regeringen återkommer med ett förslag till om t.ex. ändring av en lag, om tillkänna-givandet endast kräver att en utredning ska tillsättas. Det är viktigt att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det aktuella tillkännagivandet. För att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt. Det står ett utskott fritt att i sitt ställningstagande till återrapporteringen förtydliga sig och bedöma om kompletterande åtgärder behöver vidtas. bör naturligtvis ett utskott i ett förslag till tillkännagivande från början uttrycka sig så tydligt som möjligt när det gäller vilka åtgärder som förväntas av regeringen. Yttrandena i vissa delar från trafikutskottet (om lastbilar med en bruttovikt på ) och civilutskottet (riktvärden för trafikbuller) belyser ett resonemang om tillkännagivanden och relationen mellan och regeringen som förde i behandlingen av förra årets skrivelse 75 (bet. 2015/16:KU21 s. 32 f.). Utskottet redovisade vissa bestämmelser i regeringsformen om normgivningsmakten som är en del av det regelverk som garanterar att uppfattning i en viss fråga får genomslag. Även om de formella möjligheter som bestämmelserna medför inte används frekvent är blotta förekomsten av dem central. Genom de formella möjligheter som bestämmelserna ger har regeringen skäl att handla så att den tillmötesgår önskemål, utan att faktiskt använder bestämmelserna. Under rubriken tillkännagivanden angavs följande: När det gäller ej slutbehandlade tillkännagivanden har utskottet tidigare anfört att det, även om det inte är omöjligt att tillkännagivanden har fått en mer krävande karaktär än tidigare, borde höra till undantagen att tillkännagivanden inte kan slutredovisas (bet. 2005/06:KU34). har uttalat att inte kan anses vara en acceptabel tidsåtgång för behandlingen av ett tillkännagivande. Utskottet har också anfört att handläggningstiden för slutbehandlingen av ett enskilt tillkännagivande är avhängig tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som förutsätts för en sådan slutbehandling (bet. 2014/15:KU21 s. 28). Det bör inte, har utskottet påpekat, förekomma att tillkännagivanden inte är slutbehandlade utan att det redovisas en bedömning av när de kan bli slutbehandlade (bet. 2015/16:KU21 s. 30). Utskottet vill framhålla vikten av att regeringen är utförlig i sina redogörelser för vidtagna, pågående och planerade åtgärder. Därigenom får utskotten ett underlag för sin beredning av ärenden, t.ex. motioner, som rör åtgärder inom det aktuella området. Det borde, har utskottet påpekat tidigare, höra till undantagen att tillkännagivanden inte kan slutredovisas . Utskottet har förståelse för att det kan ta tid för regeringen att vidta åtgärder för att behandla frågor i tillkännagivanden som kräver omfattande beredning. Som utskottet har anfört är handläggningstiden för slutbehandlingen av ett enskilt tillkännagivande avhängig tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som förutsätts för en sådan slutbehandling. Regeringen har dock att fullödigt redovisa olika åtgärder som vidtas, eller planeras att vidtas, som tillkännagivandet ännu inte bedöms vara slutbehandlat. I de fall där det har gått förhållandevis från att tillkännagivandet gjordes tills skrivelse 75 beslutades av regeringen kan det vara naturligt att redovisningen är kortfattad, som regeringen naturligtvis förväntas agera skyndsamt. Det går inte att sätta en tidsgräns för alla tillkännagivanden. Det är förståeligt att det kan vara svårt för regeringen att redovisa mer omfattande åtgärder när det gäller tillkännagivanden som beslutats före avlämnandet av skrivelse 75. Om ett tillkännagivande som är högst gammalt innebär omfattande åtgärder och rör en komplicerad materia kan det vara svårt för regeringen att redovisa mer omfattande genomförda åtgärder. För tillkännagivanden som är äldre än torde en avsaknad av åtgärder innebära att man kan säga att regeringen i alla fall inte har agerat skyndsamt. Skrivelse 75 fyller många värdefulla syften. Ett exempel är att skrivelse 75 ger ett utskott en möjlighet att reagera om det anser att redovisningen av behandlingen av ej slutbehandlade tillkännagivanden är för kortfattad och om utskottet anser att regeringen bör vidta fler åtgärder. Sådana synpunkter kan också vara värdefulla för regeringen som har att återkomma till i fråga om alla ej slutbehandlade tillkännagivanden. Regeringen har möjlighet att återkomma till i frågan i budgetpropositionen eller i en annan proposition eller skrivelse innan skrivelse 75 avlämnas nästa gång. Ytterligare en möjlighet för regeringen är enligt 6 kap. 18 § riksdagsordningen att lämna information till muntligen genom ett statsråd vid ett sammanträde med kammaren. I den följande skrivelse 75 ska regeringen redovisa vilka åtgärder som vidtagits, t.ex. i vilka propositioner tillkännagivandet behandlats, även om frågan redan har behandlats i sak i . När det gäller de fall som tagits upp i utskottens yttranden om ej slutbehandlade tillkännagivanden förutsätter att regeringen beaktar utskottens uttalanden. Det innebär att regeringen bör vidta åtgärder skyndsamt och återkomma till så snabbt som möjligt. Den mer formella redovisningen sker i nästa års skrivelse 75 där regeringen ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits. Som utskottet anfört kan det finnas skäl för regeringen att återkomma till i de aktuella frågorna före det. Under rubriken tillkännagivanden angavs följande: Regeringen redovisar i skrivelse 75 huruvida den anser att tillkänna-givandena är slutbehandlade eller ej. Den konstitutionella praxis som har vuxit fram i fråga om tillkännagivanden innebär att utgångspunkten bör vara att regeringen tillgodoser ett tillkännagivande. Tillkännagivanden är dock inte rättsligt bindande, och om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål, bör den underrätta om detta inom den eventuella tidsgräns som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till varför regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. Det har förekommit att regeringen i skrivelse 75 har redovisat att ett tillkännagivande är slutredovisat och att berört utskott och har ansett att så inte är fallet. Regeringen har då återkommit till i en proposition och den påföljande skrivelse 75 och redovisat tillkännagivandet på nytt och också eventuella ytterligare åtgärder. Vilka åtgärder som ska krävas för att ett tillkännagivande ska anses vara slutbehandlat varierar naturligtvis. Har endast begärt en utredning kan det räcka med att en utredning tillsätts, men om har begärt förslag krävs normalt att förslag läggs fram av regeringen för att tillkännagivandet ska anses vara slutbehandlat. Normalt kan ett tillkännagivande anses slutbehandlat först när det är tillgodosett. I vissa fall kan det dock vara relevant med en distinktion huruvida ett tillkännagivande är tillgodosett eller inte, även om regeringen anser att det är slutbehandlat. Man kan således tänka sig fall där ett tillkännagivande skulle kunna anses vara slutbehandlat utan att vara tillgodosett, eftersom regeringen inte har vidtagit åtgärder så att intentionerna med tillkännagivandet har tillgodosetts. Ett exempel är behandlingen av ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som kriminaliserar s.k. eftersupning (bet. 2010/11:SoU8 s. 47 f.). Av redovisningen i skrivelse 2016/17:75 s. 9 följer att regeringen, efter utredning och remissbehandling, inte avser att återkomma med något sådant förslag. Regeringen anger att tillkännagivandet är slutbehandlat. I detta fall skulle man kunna säga att avsikten med tillkännagivandet inte är tillgodosedd, men tillkännagivandet kan ändå vara slutbehandlat. Även om utgångspunkten är att tillkännagivanden bör tillgodoses av regeringen kan regeringen göra en annan bedömning än i en sakfråga och har således rätt att inte följa ett tillkännagivande, helt eller delvis. Det är, som utskottet påpekat ovan, viktigt att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det aktuella tillkännagivandet. För att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt. Om regeringen tydligt meddelar , t.ex. i budgetpropositionen, att den inte avser att tillgodose ett tillkännagivande och skälen för detta, ges en möjlighet att reagera på regeringens ställningstagande. Utfallet kan t.ex. bli att inte har några invändningar mot regeringens bedömning eller att vidhåller sin ursprungliga uppfattning. Regeringen har att beakta ställningstagande i den fortsatta beredningen. En övergripande beskrivning av hur tillkännagivanden bör hanteras är följande. - Utgångspunkten är att regeringen ska följa tillkännagivanden. - Om regeringen gör en annan bedömning än ska regeringen - Regeringen har rätt att föra fram uppfattningen att tillkännagivandet därmed är slutbehandlat. - kan acceptera att tillkännagivandet är slutbehandlat. - Ett utskott och kan dock göra en annan bedömning än regeringen och vidhålla sin uppfattning i sak. - Utskottet och kan då säga att tillkännagivandet inte är - Det är utskottet och som inom ramen för sin behandling tolkar om tillkännagivandet är tillgodosett och slutbehandlat. - Om har uttalat att ett tillkännagivande inte är slutbehandlat, ska regeringen återkomma till med redovisning av ytterligare åtgärder eller med att regeringen vidhåller sin uppfattning att tillkännagivandet är slutbehandlat. I betänkande 2017/18:KU21 gjorde utskottet ett antal ytterligare påpekanden (s. 42 f.): Utskottet välkomnar regeringens vilja att redovisa vidtagna åtgärder i fråga om tillkännagivanden , men vill framhålla att det inte var utskottets avsikt i betänkande 2016/17:KU21 att tillkännagivanden skulle redovisas i propositioner och skrivelser som behandlar en sakfråga som inte är direkt knuten till tillkännagivandet. När det gäller regeringens budgetproposition vill utskottet framhålla att den inbegriper politikens inriktning inom i stort sett samtliga områden och att tillkännagivanden därför får anses behandlade i sitt sakliga sammanhang när de behandlas i en budgetproposition. Utskottet välkomnar därför att regeringen i budgetpropositionen har redovisat vidtagna åtgärder i fråga om tillkännagivanden i större utsträckning än och också redovisar sin bedömning av om tillkännagivandet är slutbehandlat eller inte. I yttrandet från trafikutskottet uppmärksammas att i fall där har beslutat om ett nytt tillkännagivande, där det redan finns ett likalydande tillkännagivande, har regeringen i vissa fall redovisat det ursprungliga tillkännagivandet som slutbehandlat och i vissa fall som ej slutbehandlat, dvs. att det bereds vidare. Eftersom regeringens hantering således skiljer sig åt från fall till fall vill framhålla att det är rimligt för att säkerställa transparens i regeringens behandling av tillkännagivanden att de ursprungliga tillkännagivandena fortsatt redovisas som ej slutbehandlade. Det blir på så sätt tydligare när ett tillkännagivande först beslutades och de åtgärder som vidtagits från regeringens sida därefter. Avslutningsvis vill utskottet påminna om sitt påpekande om att det är viktigt att regeringen är tydlig med hur dess behandling av ett tillkännagivande förhåller sig till det aktuella tillkännagivandet (bet. 2016/17:KU21 s. 41). För att regeringen ska kunna vara tydlig krävs att tillkännagivandet från är tydligt, som utskottet framhöll . Utskottet vill således framhålla att vad som begärs i ett tillkännagivande bör uttryckligen framgå av det aktuella utskottets ställningstagande. Även om utskottet föreslår att en motion helt ska bifallas bör det som utskottet vill ska framföras till regeringen framgå av utskottets ställningstagande. Därmed blir det tydligt både för riksdag och regering vad utskottet anser att regeringen bör göra. Det hindrar inte att regeringen använder sig av hela motionstexten för att få en mer fullödig förståelse av de överväganden som föranlett tillkännagivandet. I betänkande 2018/19:KU21 gjorde utskottet följande påpekanden (s. 33 f.): När det gäller riksdagsskrivelser som rör budgetbeslut har utrikesutskottet, socialförsäkringsutskottet och näringsutskottet framfört vissa synpunkter. och näringsutskottet anser det olyckligt att regeringen i sin redogörelse anger en riksdagsskrivelse som rör budgetbeslut som slutbehandlad med hänvisning till ett regleringsbrev som beslutades när riksdagsskrivelsen var fullt ut genomförd först , genom ändring i regleringsbrev respektive genom ändring i förordning. uppmärksammar att en riksdagsskrivelse som rör budgetbeslut har redovisats som slutbehandlad med regleringsbrev fast samtliga anslagsvillkor vid tiden för yttrandet ännu inte hade beslutats av regeringen. Liknande exempel finns även på område. Det är som beslutar om statens budget och anslagen får inte användas på annat sätt än har bestämt. Utskottet vill framhålla att riksdagsskrivelser som rör budgetbeslut inte per automatik kan avskrivas med regleringsbreven . En bedömning behöver göras i varje enskilt fall. Inte förrän alla delar av budgetbeslutet är genomförda kan riksdagsskrivelsen ses som slutbehandlad. Av regeringens redogörelse bör då också framgå vad som ligger till grund för att riksdagsskrivelsen anses slutbehandlad. I betänkande 2020/21:KU2 gjorde utskottet följande påpekanden (s. 29 f.): Ett flertal av utskotten uppmärksammar vikten av att regeringen undviker onödig tidsåtgång i sin behandling av tillkännagivanden. vill i detta sammanhang framhålla vikten av att regeringen behandlar skrivelser skyndsamt och gör ansträngningar för att undvika onödig tidsåtgång när det gäller att behandla tillkännagivanden. Huruvida den redovisade tidsåtgången är rimlig bör bedömas med hänsyn till tillkännagivandets innehåll och de beredningsåtgärder som behöver vidtas. I betänkande 2020/21:KU21 gjorde utskottet följande påpekanden (s. 27 f.): Flera utskott påtalar också vikten av att regeringen redovisar när ett tillkännagivande kan komma att slutbehandlas. Några utskott välkomnar att regeringen i skrivelsen i högre grad redovisar när ett tillkännagivande bedöms kunna slutbehandlas. Andra utskott påtalar brister i regeringens redovisning i detta hänseende. Utskottet vill påminna om tidigare uttalanden om vikten av att regeringen är utförlig i sina redogörelser för vidtagna, pågående och planerade åtgärder (bet. 2016/17:KU21). Sådana redogörelser ger en möjlighet att reagera på regeringens åtgärder med anledning av tillkännagivanden. välkomnar i sitt yttrande regeringens redovisning med anledning av bemyndiganden, inte minst eftersom bemyndiganden ger regeringen rätt att vidta åtgärder – t.ex. ikläda staten ekonomiska förpliktelser – som regeringen inte hade kunnat vidta utan beslut. delar det som uttrycks av finansutskottet om vikten av att regeringen redovisar även åtgärder med anledning av bemyndiganden.