bet · H901AU16 · 2022-02-22 00:00:00 — Det kan därför finnas behov av åtgärder på såväl nationell nivå som EU-nivå. I likhet med regeringen anser dock att kommissionens aktuella förslag är alltför långtgående och detaljerat. Artikel 4 i förslaget ställer upp kriterier för en anställningspresumtion. Om minst två av kriterierna är uppfyllda ska ett anställningsförhållande bedömas föreligga och personen som arbetar för företaget i fråga ska därmed få tillgång till de rättigheter och sociala förmåner som ställningen som arbetstagare medför. menar liksom regeringen att denna anställningspresumtion inte är förenlig med kommissionens ambition att nationella definitioner enligt gällande lagstiftning, kollektivavtal eller praxis i medlemsstaterna ska ligga till grund för korrekt fastställande av anställningsstatus. uppfattning är att en övergripande ram för att hantera felklassificering bör innebära att medlemsstaterna själva fastställer kriterier för att avgöra ett anställningsförhållande. I svensk rätt avgörs frågan om huruvida en arbetspresterande part är arbetstagare genom en helhetsbedömning av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. framhåller att det är av största vikt att frågor som reglerar anställningsförhållanden och definitioner av arbetstagarbegreppet förblir en nationell kompetens. har skickat det aktuella förslaget på remiss till berörda myndigheter och organisationer. noterar att flera av remissinstanserna menar att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen och att de har lyft fram sin oro över förslagets konsekvenser för den svenska arbetsmarknadsmodellen, särskilt när det gäller artikel 4. Arbetsdomstolen skriver bl.a. att den har svårt att se att en sådan reglering som artikel 4 innebär skulle bidra till ett korrekt fastställande av de arbetspresterandes rättsliga status i svensk rätt. i bedömer att även om det nationella arbetstagarbegreppet inte påverkas direkt kommer de regler som föreslås att få en direkt effekt på vårt arbetstagarbegrepp och tillämpningen av detta. Det innebär också, vilket är en avvikelse från den svenska arbetsrättsliga systematiken, att särregler för hur man bestämmer vem som är arbetstagare införs just för plattformsföretag. akademikers centralorganisation lyfter bl.a. fram att det finns oklarheter när det gäller hur förslaget förhåller sig till sociala trygghetssystem, som är en nationell angelägenhet, och huruvida presumtionen ska tillämpas inom andra rättsområden än arbetsrätten. skriver bl.a. att artikel 4 för svensk del innebär att arbetsmarknadens parter förlorar möjligheten att kunna hantera dessa frågor genom kollektivavtal. Kommuner och Regioner påpekar bl.a. att det är oklart vilken den faktiska innebörden av artikel 4 är och vilka konsekvenser som det får i förhållande till att den rättsliga presumtionen för ett anställningsförhållande ska gälla i alla relevanta administrativa och rättsliga förfaranden och att behöriga myndigheter ska utgå från denna presumtion. gör samma bedömning som dessa remissinstanser och menar att de sammantagna konsekvenserna av direktivförslaget är svåra att överblicka och att direktivet, så som förslaget är utformat med en anställningspresumtion, innebär risker för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Subsidiaritetsprincipen innebär att en åtgärd ska vidtas på EU-nivå endast om, och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva. menar sammanfattningsvis att anställningspresumtionen, så som den utformats i direktivförslaget, inte är förenlig med kommissionens ambition att nationella definitioner ska ligga till grund för korrekt fastställande av anställningsstatus. Fastställandet av kriterier för att avgöra ett anställningsförhållande görs bäst på nationell nivå. Anställningspresumtionen innehåller en detaljerad reglering som inte står i proportion till förslagets mål och syfte. slutsats är därför att förslaget i denna del strider mot subsidiaritetsprincipen. Eftersom uppgift är att ta ställning till det befintliga förslaget innebär ställningstagandet att anser att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen och lämnar härmed detta motiverade yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. Motiverat yttrande från riksdag har prövat om kommissionens förslag till och rådets direktiv om bättre arbetsvillkor för plattformsarbete (COM(2021) 762) strider mot subsidiaritetsprincipen. anser att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen av de skäl som redovisas i detta motiverade yttrande. anser att det är positivt att den tekniska utvecklingen gör det möjligt att skapa nya tjänster och jobb via digitala plattformar. Det gynnar den europeiska konkurrenskraften och får fler i arbete. Denna utveckling ställer även krav på nya lösningar för de sociala och arbetsrättsliga utmaningar som följer. Dessa utmaningar menar att medlemsstaterna hanterar bäst på nationell nivå. EU:s medlemsländer har olika förutsättningar och olika arbetsmarknadsmodeller, vilket skapar skilda behov. Det är nödvändigt att medlemsstaterna på de sätt som passar dem bäst snabbt kan svara mot de tekniska utmaningar som uppstår genom att själva besluta vilka regleringar som är lämpliga. Om medlemsstaterna inte har den möjligheten riskerar utvecklingen att stanna av och det kan i sin tur innebära att arbetstillfällen flyttar till länder utanför EU. EU-länderna har mycket att lära av varandra och delar redan med sig av goda exempel. Det är något uppmuntrar. Fler bindande direktiv som förstör fungerande arbetsmarknadsmodeller motsätter sig däremot kraftigt. har sett en rad initiativ från som direkt hotar den svenska arbetsmarknadsmodellen där arbetsmarknadens parter hanterar frågor genom kollektivavtal. I det aktuella direktivförslaget ser detta mycket tydligt, inte minst i artikel 4, där en anställningspresumtion ogiltigförklarar det svenska arbetstagarbegreppet. Hela förslaget vilar på denna anställningspresumtion, och förslaget är i grunden feltänkt. Direktivet riskerar också att få återverkningar på både skattesystemet och socialförsäkringssystemet, vilket är oacceptabelt. Om direktivförslaget antas kommer det att få långtgående konsekvenser för befintliga plattformsföretag och för hela gigekonomin. Direktivförslaget underminerar arbetsmarknadens parters autonomi och utgör ett hot mot den svenska arbetsmarknadsmodellen. noterar remissinstansernas kraftiga oro över förslagets konsekvenser för den svenska arbetsmarknadsmodellen, särskilt när det gäller artikel 4 och dess påverkan på det svenska arbetstagarbegreppet. uppmärksammar vidare att bedömer att det föreslagna regelverket avsevärt kommer att försvåra möjligheten att driva företag och erbjuda tjänster via digitala plattformar i och att förslagets olika rapporterings- och informationsskyldigheter innebär en orimlig administrativ börda för de företag som omfattas. Sammanfattningsvis står det för helt klart att direktivförslagets syfte i alla dess delar bättre kan uppnås av medlemsstaterna själva. har gång på gång upprepat att det är av yttersta vikt att EU möter de sociala utmaningarna på sätt som respekterar varje medlemsstats nationella kompetens. När kommissionen överträder den gränsen undergräver den sammanhållningen mellan EU:s medlemsländer och skapar fragmentering. Det gör mer skada än nytta. kommer även i fortsättningen att motsätta sig sådana initiativ. anser mot denna bakgrund att kommissionens förslag strider mot subsidiaritetsprincipen och lämnar härmed detta motiverade yttrande till , rådets och kommissionens ordförande.