bet · H901JuU28 · 2022-04-22 00:00:00 — 2015/16:227). Frågan bereds dock fortfarande, och i svar på en skriftlig fråga om när hon avser att genomföra tillkännagivande om att inrätta en viltmyndighet anförde landsbygdsministern följande (fr. 2021/22:983): lämnade ett delbetänkande – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71). Betänkandet har remitterats och min bedömning, liksom tidigare statsråds, är att vissa frågor i betänkandet lämnats utestående och inte analyserats tillräckligt djupt. Olika alternativ måste noggrant övervägas och utredas. En väl utformad myndighetsstruktur är en förutsättning för en effektiv och hållbar viltförvaltning. Regeringen agerar för att långsiktigt bygga upp förtroendefulla samarbeten med berörda aktörer i syfte att förbättra förutsättningarna för en effektiv och hållbar viltförvaltning. strategi för svensk viltförvaltning mottogs positivt och myndigheten reviderar nu strategin som ska gälla för åren 2022–2029. Regeringen följer det arbetet. omfattande arbete och förslag till nya jakttider som beslutades av regeringen är ett gott exempel på myndighetens arbete. Det är även regeringens förhoppning att uppdraget till att främja viltvården med medel ur viltvårdsfonden kommer få positiva effekter på landets viltförvaltning. Genom att deltar mer aktivt i viltvården torde samarbetet mellan och berörda aktörer stärkas. har behandlat motionsyrkanden om att överföra prövningen av vapenlicensfrågor till en ny viltmyndighet. Utskottet har avstyrkt sådana motioner, bl.a. . behandlade utskottet liknande motionsyrkanden förenklat och dessa avstyrktes således (bet. 2017/18:JuU13). behandlade utskottet åter liknande motionsyrkanden. Utskottet vidhöll sin tidigare uppfattning och avstyrkte motionerna (bet. 2018/19:JuU29). Även avstyrktes ett liknande motionsyrkande av samma skäl, i samband med behandlingen av proposition 2019/20:58 Reglering av vapenmagasin (bet. 2019/20:JuU17). När liknande motionsyrkanden behandlades betänkande om vapenfrågor anförde utskottet följande (2019/20:JuU33 s. 19 f.): Som framgår ovan har riktat tillkännagivanden till regeringen om att inrätta en ny myndighet för jaktfrågor och viltförvaltning. Av redogörelsen nedan framgår vidare att i ett tillkännagivande framhöll vikten av att vapenlicensärenden handläggs effektivt och rättssäkert och utan alltför långa handläggningstider, vilket inte fullt ut kan sägas vara fallet . Det kan vidare ifrågasättas om vapenlicensärenden är en sådan uppgift som är bäst lämpad att ansvara för eller om det snarare riskerar att dra resurser från polisens kärnverksamhet. Mot denna bakgrund anser utskottet att tillståndsverksamheten för vapenlicensärenden bör flyttas från till en ny myndighet för jaktfrågor och viltförvaltning. En utredning bör därför tillsättas för att se över denna fråga. Utskottet tillstyrkte motionerna och följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:304). Även betänkande om vapenfrågor behandlades motioner med samma innebörd som föregående år. Utskottet menade att då tillgodoseendet av tillkännagivandet dröjde fanns det anledning för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att skyndsamt återkomma till med ett sådant förslag. Utskottet tillstyrkte motionerna. följde utskottets förslag (bet. 2020/21:JuU30 s. 14 f., rskr. 2020/21:398). I regeringens skrivelse 2021/22:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen anges att ärendet bereds i och att punkten inte är slutbehandlad. Som utskottet har konstaterat är de långa handläggningstiderna i vapenlicensärenden ett problem som drabbar landets vapenägare, och det kan ifrågasättas om vapenlicensärenden är en sådan uppgift som är bäst lämpad att ansvara för. har också tillkännagett för regeringen att licensförfarandet bör överföras till en ny jakt- och viltmyndighet, dels för att en sådan myndighet kan vara bättre lämpad att bedöma de legitima användningsområdena för vapen, dels för att avlasta den redan ansträngda . Då tillgodoseendet av tillkännagivandena dröjer anser utskottet att det åter finns anledning för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att skyndsamt återkomma till med ett sådant förslag. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:2509 (SD) yrkande 1 och 2021/22:3782 (M) yrkande 18. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om handläggningen av vapenlicensärenden och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 4 (S, V, MP). I kommittémotion 2021/22:3782 av m.fl. (M) yrkande 1 anförs att handläggningen av vapenärenden behöver snabbas på och servicegarantier införas för att säkerställa en effektiv och rättssäker myndighetsutövning. I kommittémotion 2021/22:2509 av m.fl. (SD) yrkande 2 anför motionärerna att man bör arbeta för att förkorta handläggningstiden och införa en tidsgräns för en korrekt ifylld ansökan. Även i 2021/22:3250 av (M) begärs kortare handläggningstider i vapenlicensärenden. Av 2 kap. 6 § vapenförordningen (1996:70) följer att ansökan om tillstånd att inneha skjutvapen görs skriftligen. Ansökan ska innehålla uppgifter om sökandens namn, person- eller organisationsnummer och hemvist eller säte samt om vapnets typ, fabrikat, modell och kaliber. En ansökan från en sammanslutning för jakt- eller målskytte ska också innehålla uppgifter om den plats där vapnet ska förvaras, förvaringsutrymmets beskaffenhet och vem som är ansvarig för förvaringen samt till vilken auktoriserad sammanslutning som sammanslutningen är ansluten. Om ansökan avser ett visst bestämt vapen ska dessutom överlåtarens eller upplåtarens namn, person- eller organisations-nummer och hemvist och vapnets tillverkningsnummer anges i ansökan. Avser ansökan ett vapen som saknar uppgift om tillverkningsnummer ska annan uppgift som tillåter identifiering anges. Vid förvärv av vapen från någon annan än en vapenhandlare ska överlåtarens tillståndsbevis för vapnet bifogas, om beviset finns i behåll. I ansökan ska det antal och slag av skjutvapen som sökanden redan innehar anges. Ansökan ska också innehålla uppgifter om ändamålet med innehavet och vilka omständigheter som sökanden åberopar till stöd för sin ansökan. Ansökan lämnas in till . Chefen för gav en utredare i uppdrag att utreda vissa frågor på vapenlagstiftningens område. I uppdraget ingick bl.a. att analysera för- och nackdelar med att utöka vapenhandlares uppgifter i mer okomplicerade tillståndsärenden och att ta ställning till om en sådan utökning bör göras och vad som i så fall ska omfattas av denna utökning. Uppdraget i den delen redovisades genom promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30). Utredaren bedömer i promemorian att tillståndsprövningen i vapenärenden inte med bibehållen rättssäkerhet kan föras över till vapenhandlare. För att effektivisera tillståndsprövningen och förkorta handläggningstiderna i tillståndsärenden bör enligt utredaren i stället tillståndsprövning i okomplicerade vapenärenden kunna automatiseras. Handlaren skulle då elektroniskt kunna anmäla ett tilltänkt köp till polisen, som gör en automatiserad prövning av ärendet och inom en viss – exempelvis – utfärdar ett automatiserat tillståndsbeslut eller meddelar vapenhandlaren att det finns hinder mot att bevilja ansökan. Ges tillstånd kan handlaren därefter lämna ut vapnet till köparen. I svar på en skriftlig fråga om vilka insatser eller beslut ministern avsåg att initiera för att korta ned handläggningstider för vapenlicenser så att de var jämlika över landet anförde landsbygdsministern följande (fr. 2021/22:932): I enlighet med beslut om statens budget har anslag ökat med för att förkorta handläggningstiderna i vapentillståndsärenden. Regeringen har beslutat om regleringsbrev . Av regleringsbrevet framgår att myndigheten ska redovisa hur handläggningstiderna i vapentillståndsärenden har utvecklats och hur arbetet med att effektivisera processen för vapentillstånd fortskrider. Av redovisningen ska det också framgå vilket resultat i form av kortare handläggningstider som kan förväntas Jag kommer således att fortsätta följa denna fråga noggrant. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om hand-läggningen av vapenlicensärenden. Utskottet föreslog tillkännagivanden om kortare handläggningstider i vapenlicenser under såväl som i samband med behandlingen av motioner om polisfrågor, vilket ställde sig bakom (bet. 2014/15:JuU16 s. 62, rskr. 2014/15:152 och bet. 2015/16:JuU20 s. 66 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2015/16:197). I regeringens skrivelse 2017/18:75 skrivelser till regeringen – åtgärder anförde regeringen i huvudsak att åtgärder hade vidtagits för att förkorta handläggningstiderna i dessa ärenden, bl.a. genom uppdrag till polisen. Regeringen ansåg därför att tillkännagivanden slutbehandlats. behandlades åter liknande motionsyrkanden. Utskottet fann att handläggningstiderna, trots pågående arbete, fortfarande var för långa och att det drabbade såväl jägare och skyttar som vapenhandlare. Utskottet ansåg därför att det fanns skäl att åter påminna om vikten av att regeringen skulle vidta åtgärder som leder till konkreta resultat för att minska handläggningstiderna i vapenlicensärenden. Utskottet föreslog därför att skulle ställa sig bakom det som utskottet anförde om att regeringen skulle verka för att förkorta handläggningstiderna för vapenlicensärenden och tillkännage detta för regeringen. följde utskottets förslag (bet. 2019/20:JuU33 s. 21 f., rskr. 2019/20:304). Även betänkande om vapenfrågor behandlades liknande motioner. Utskottet anförde bl.a. handläggningstiderna alltjämt är för långa och att det drabbar såväl jägare och skyttar som vapenhandlare. Utskottet ansåg därför att det fanns skäl för att rikta ett nytt tillkännagivande till regeringen om att verka för att förkorta handläggningstiderna för vapenlicensärenden och att det därvid ska övervägas om det bör införas servicegarantier och ett krav på skyndsam handläggning eller en skarp tidsgräns i dessa ärenden. följde utskottets förslag (bet. 2020/21:JuU30 s. 17 f., rskr. 2020/21:398). I regeringens skrivelse 2021/22:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen anges att regeringen har gett i uppdrag att redovisa och utveckla arbetet med hanteringen av vapentillstånd. I regleringsbrev har myndigheten fått ett nytt återrapporteringskrav om att redovisa hur handläggningstiderna i vapentillståndsärenden har utvecklats och hur utvecklings- och effektiviseringsarbetet inom vapentillståndsprocessen fortskrider. Punkten är inte slutbehandlad. Utskottet, som vidhåller sin tidigare uppfattning att frågor om handläggningstider och ett enhetligt ansökningsförfarande i vapenlicensärenden är viktiga, välkomnar att polisen har fått ökat anslag för att förkorta handläggningstiderna. kan utskottet konstatera att handläggningstiderna alltjämt är för långa. Vidare synes regeringen inte ha vidtagit någon åtgärd för att tillgodose det som har efterfrågat avseende servicegarantier och en skarp tidsgräns i dessa ärenden. Utskottet anser därför att det åter finns skäl för att rikta ett tillkännagivande till regeringen om att verka för att förkorta handläggningstiderna för vapenlicensärenden och att det därvid ska övervägas om det bör införas servicegarantier och ett krav på skyndsam handläggning eller en skarp tidsgräns i dessa ärenden. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:2509 (SD) yrkande 2 och 2021/22:3782 (M) yrkande 1 samt tillstyrker delvis 2021/22:3250 (M). Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om tidsbegränsade licenser och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 5 (S, V, L, MP). I kommittémotionerna 2021/22:3782 av m.fl. (M) yrkande 10 och 2021/22:2509 av m.fl. (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att helt slopa kravet på förnyande av tillstånd för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen. Av 2 kap. 4 § vapenlagen framgår att en enskild person kan få tillstånd att inneha skjutvapen i princip endast om den enskilde behöver vapnet för ett godtagbart ändamål. Godtagbara ändamål är enligt 2 kap. 5 a § vapenförordningen jakt, målskytte, skydd och avlivning av fällfångade djur. Om det finns synnerliga skäl får tillstånd meddelas också för andra ändamål, s.k. udda ändamål. Förutom tillstånd för skjutning för vissa ändamål kan en enskild, enligt 2 kap. 4 § vapenlagen, också meddelas innehavstillstånd om vapnet har samlar-, prydnads- eller affektionsvärde Som en generell förutsättning för tillstånd att inneha skjutvapen gäller enligt 2 kap. 5 § första stycket vapenlagen att det skäligen ska kunna antas att vapnet inte kommer att missbrukas. Vidare förutsätter tillstånd för skjutning att vapnet är lämpat för det ändamål som tillståndet ska avse. Vad specifikt gäller helautomatiska vapen och enhandsvapen, med undantag för start- eller signalvapen, gäller enligt 2 kap. 6 § vapenlagen att tillstånd får meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Enligt 2 kap. 6 a § vapenlagen ska tillstånd för en enskild att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen för flerskott tidsbegränsas till att gälla i högst . Det gäller dock inte om särskilda skäl talar emot en sådan begränsning. När det gäller helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott görs alltså en omprövning som regel med femårsintervall. behandlade utskottet motionsyrkanden om tidsbegränsade tillstånd. Utskottet menade att då det görs automatiska slagningar mot belastnings- och misstankeregister kunde det ifrågasättas om systemet med tidsbegränsade licenser fyller någon egentlig funktion och inte bara i onödan försvårar för aktiva och seriösa skyttar. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att reglerna för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen borde förenklas och att man borde överväga att slopa kravet på förnyande av tillstånd . Detta borde ge regeringen tillkänna. följde utskottets förslag (bet. 2018/19:JuU29 s. 29 f., rskr. 2018/19:298). fann utskottet åter skäl att rikta ett sådant tillkännagivande till regeringen då någon utredning ännu inte hade tillsatts. följde utskottets förslag (bet. 2019/20:JuU33 s. 30, rskr. 2019/20:304). Vid behandling av regeringens proposition Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv behandlades även motioner om tidsbegränsade licenser (bet. 2020/21:JuU11 s. 17 f.). Utskottet anförde följande: Som framgår ovan har tillkännagett för regeringen att reglerna för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen bör förenklas och att man bör överväga att slopa kravet på förnyande av tillstånd . Regeringen tar upp dessa tillkännagivanden i propositionen men anser att den bedömning som gjordes när det nuvarande kravet på tidsbegränsning av tillstånd till helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott infördes alltjämt är giltig (prop. 1999/2000:27 s. 34). Denna bedömning grundar sig på att det handlar om vapen som är särskilt stöldbegärliga och särskilt farliga, och syftet med bestämmelsen är att säkerställa en kontinuerlig uppföljning och att förutsättningarna för tillstånd är uppfyllda. Utskottet noterar den bedömningen men ser att har en mycket restriktiv vapenlagstiftning med omfattande krav på den som vill köpa och använda vapen. Utskottet finner vidare att det är viktigt med klara och tydliga regler och att en ordentlig vandelsprövning görs av dem som söker vapenlicens. Som utskottet emellertid också anfört, såväl ovan som vid tidigare tillfällen, bör samhället inte försvåra för skötsamma jägare och skyttar i onödan. Vad särskilt gäller frågan om tidsbegränsade vapenlicenser har utskottet också tidigare pekat på att det görs automatiska slagningar mot belastnings- och misstankeregister, vilket kan föranleda en återkallelse av vapentillstånd. Detta, tillsammans med de övriga kontroller som kan inleda ett omprövningsförfarande, framhålls också av regeringen som tillräckligt för att uppfylla direktivets krav på regelbunden omprövning. Mot denna bakgrund anser utskottet att det eventuella mervärde som nuvarande ordning kan ge, t.ex. när det gäller att upptäcka förändringar i den enskilda vapenägarens behov av vapnet, inte uppväger det merarbete som ordningen innebär för såväl vapenägare som tillståndsmyndighet. Sammantaget anser utskottet därför att systemet med tidsbegränsade licenser för helautomatiska vapen och enhandsvapen bör avskaffas. Med hänsyn till regeringens inställning till tidigare tillkännagivanden anser utskottet vidare att det finns skäl att göra ett skarpare och i tiden bestämt tillkännagivande. Utskottet föreslår därför ett tillkännagivande till regeringen med innebörden att den ska återkomma till med ett förslag om att avskaffa tidsbegränsade licenser för helautomatiska vapen och enhandsvapen. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:167). Justitie- och inrikesministern uppgav bl.a. följande som svar på en skriftlig om regeringen med anledning av tillkännagivanden till regeringen avsåg att återkomma till med lagförslag om slopade femårslicenser (fr. 2021/22:453): Det nuvarande kravet på tidsbegränsning av tillstånd till helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott infördes och bygger på en bedömning att dessa vapen är särskilt stöldbegärliga och särskilt farliga (prop. 1999/2000:27 s. 34). Vapen av den typ som omfattas av vapenlagens tidsbegränsande tillstånd har i flera fall använts vid såväl terrordåd som vid kriminella uppgörelser, och syftet med bestämmelsen om tidsbegränsade tillstånd är att säkerställa en kontinuerlig uppföljning av att förutsättningarna för tillstånd avseende bland annat säkerhetskraven är uppfyllda. Med anledning av tillkännagivanden från har frågan om slopande av kravet på förnyande av tillstånd övervägts i propositionen Genomförande av ändringsdirektiv till EU:s vapendirektiv (prop. 2020/21:42). Regeringen konstaterar där att det inte finns anledning att göra någon annan bedömning avseende tidsbegränsning av tillstånd för helautomatiska vapen och enhandsvapen för flerskott än den som gjordes 2000. I regeringens skrivelse 2021/22:75 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen anges att ärendet bereds i Regerings-kansliet och att punkten inte är slutbehandlad. Utskottet vidhåller att kravet på förnyande av tillstånd för innehav av helautomatiska vapen och enhandsvapen bör avskaffas. Den återkommande tillståndsprövningen belastar den enskilda vapeninnehavaren, medan nyttan med förfarandet kan ifrågasättas, eftersom det kontinuerligt görs samkörningar av olika register för dem som innehar vapenlicens. Det är därför angeläget att regeringen vidtar åtgärder som motsvarar det som har tillkännagett i frågan. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:2509 (SD) yrkande 4 och 2021/22:3782 (M) yrkande 10. Synnerliga skäl i vapenlagen Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om synnerliga skäl i vapenlagen och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 6 (S, V, L, MP). I kommittémotion 2021/22:3782 av m.fl. (M) yrkande 14 anser motionärerna att kravet på synnerliga skäl bör avskaffas. Enligt motionärerna bör kravet på synnerliga skäl för licens på målskyttevapen i stället ersättas med ett krav på särskilda skäl, och begreppet bör definieras i lag eller förordning. Även i kommittémotion 2021/22:2509 av m.fl. (SD) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att det inte längre ska krävas synnerliga skäl för att få tillstånd att inneha helautomatiska vapen eller enhandsvapen. Bestämmelsen om synnerliga skäl har enligt motionärerna tolkats för restriktivt och bör i stället ersättas med en tydligare uppräkning av vilka krav som ska ställas. Som framkommit ovan gäller specifikt för helautomatiska vapen och enhandsvapen, med undantag för start- eller signalvapen, gäller enligt 2 kap. 6 § vapenlagen att tillstånd får meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Den närmare innebörden av kravet på synnerliga skäl har inte definierats i lagtexten och förarbetena ger ingen närmare ledning om vad som avses. Dåvarande Regeringsrätten har i rättsfallet RÅ 2004 ref. 32, som avsåg innehav av enhandsvapen för skyddsändamål, uttalat att i uttrycket ”synnerliga skäl” ligger att en mycket restriktiv bedömning ska göras. Regeringsrätten anförde vidare att den restriktiva bedömningen borde omfatta samtliga de krav som ställs upp för vapeninnehav och innefatta, förutom sökandens kvalifikationer och behov av vapnet, även vapnets lämplighet för det angivna ändamålet. I promemorian Tillståndsprövning av vapendelar m.m. (Ds 2018:30) anges att trots att rättsfallet avsåg innehav av enhandsvapen för ändamålet skydd har domstolarna ofta hänvisat till dessa uttalanden, även i mål där innehavet av enhandsvapen avsett andra ändamål. Det torde kunna ifrågasättas om rättsfallet är avsett att ges en så vidsträckt tolkning (s. 51). I promemorian föreslås även att bestämmelsen i 2 kap. 6 § vapenlagen förtydligas genom att det i vapenförordningen uttryckligen anges vad kravet på synnerliga skäl innebär i fråga om enskildas innehav av enhandsvapen för målskytte och jakt. För enhandsvapen för målskytte innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden ska ha fyllt , ha visat prov på särskild skjutskicklighet och vara aktiv medlem i en sammanslutning som antingen har erhållit auktorisation eller är ansluten till en auktoriserad sådan och som inom ramen för sin verksamhet bedriver med sådant vapen som ansökan avser. Sökanden ska inom ramen för medlemskapet regelbundet ha deltagit i tävlingar eller träningar. Undantag från ålderskravet får göras, om det finns särskilda skäl. För förnyelse av ett tidsbegränsat tillstånd att inneha enhandsvapen för målskytte krävs dessutom att sökanden under den senaste tillståndsperioden regelbundet har tävlat eller tränat med det aktuella vapnet. För enskotts enhandsvapen för jakt innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden bedriver omfattande grytjakt, omfattande jakt med ställande hund eller omfattande avlivning av fällfångade djur. För flerskotts enhandsvapen för jakt innebär kravet på synnerliga skäl att sökanden bedriver jakt eller viltvård yrkesmässigt eller har ett annat kvalificerat behov. Promemorian bereds i denna del i . Utskottet har behandlat motioner om synnerliga skäl och vidhöll utskottet vad det anfört i tidigare betänkanden, nämligen att det i fråga om helautomatiska vapen och enhandsvapen var befogat med särskild restriktivitet i tillståndsgivningen, och avstyrkte motionerna. ställde sig bakom detta (bet. 2018/19:JuU29 s. 29 f., rskr. 2018/19:298). behandlades liknande motioner. Utskottet anförde då följande (bet. 2019/20:JuU33 s. 36): Vad gäller begreppet synnerliga skäl i vapenlagen vidhåller utskottet att det i fråga om helautomatiska vapen och enhandsvapen förvisso är befogat med restriktivitet i tillståndsgivningen. Med hänsyn till att uttrycket särskilda skäl inom juridiken vanligen innebär att en mycket restriktiv bedömning ska göras och att det enligt utskottet i viss utsträckning har kommit att bedömas på detta sätt även i vapenärenden (se bl.a. RÅ 2004 ref. 32 och Ds 2018:30 s. 51 f.) anser utskottet emellertid att det är befogat med en översyn av hur begreppet ska tolkas och definieras vid bedömningar i denna typ av ärenden. Utskottet konstaterar att den ovan redovisade promemorian i och för sig föreslår vissa förtydliganden av hur begreppet ska bedömas enligt vapenlagen. Utskottet anser emellertid att begreppet behöver förtydligas ytterligare i syfte att visa att det i dessa ärenden inte är fråga om samma restriktiva bedömning som begreppet annars brukar innebära. I det sammanhanget bör det även övervägas om begreppet ska ersättas med ”särskilda skäl”. Detta bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrkte de aktuella motionerna och följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:304). Även behandlades denne typ av motioner. Utskottet ansåg att det var viktigt att regeringen skyndsamt tillsätter en utredning med ett sådant uppdrag och riktade åter ett tillkännagivande i frågan till regeringen. ställde sig bakom detta (bet. 2020/21:JuU30 s. 24 f., rskr. 2020/21:398).