bet · H901UbU28 · 2022-06-02 00:00:00 — Det är där grunden läggs för resten av deras liv - grunden för vilka möjligheter de kommer att ha . Skolan ska ge alla barn chansen att bli sina bästa jag. Det är därför fokus i skolan måste vara på våra barns och ungas kunskapsresa och ingenting annat. Som socialdemokrat är jag stolt över att utvecklingen i skolan går åt rätt håll och att kunskapsresultaten återigen går upp. Resurserna i skolan har ökat under den socialdemokratiskt ledda regeringen, och insatser för att höja läraryrkets attraktivitet görs. Men det finns fortfarande brister. Vi ser tyvärr att socioekonomisk bakgrund och föräldrarnas utbildningsnivå påverkar människors möjligheter. Ojämlikheten, fru talman, är ett otyg som hämmar barns och ungas livschanser. Den ökar klyftor och drar isär samhället, och bidrar detta till otrygghet. Det finns en hel del som behöver göras och prioriteras. Det vi debatterar här är en väldigt viktig fråga för elever, vårdnadshavare, lärare och personal. Regeringen har vidtagit flera viktiga åtgärder för stärkt trygghet och studiero. Vi socialdemokrater har satsat stort på mer personal i skolan, stärkt ledarskapet i klassrummet och markerat i läroplaner så att eleverna bland annat ska visa respekt för lärare och varandra. Vi kan aldrig och kommer aldrig att acceptera att elever, lärare eller annan personal känner rädsla eller blir mobbade, trakasserade eller utsatta för fysiska eller verbala hot eller våld. Vi kan heller inte acceptera att elever inte får det stöd och den stabilitet och kontinuitet i sitt lärande som de behöver. träffade utskottet , som presenterade rapporten tryggheten brister. I den går att läsa följande: "av lärarna i årskurs 7-9 svarar att hot och våld är ett ganska eller mycket stort problem på skolan medan av lärarna i gymnasieskolan och av lärarna inom vuxenutbildningen svarar detta. Resultatet visar att lärare i årskurs 7-9 är mest utsatta för hot och våld av både elever och vårdnadshavare." Något som slog mig var att det i fritidsverksamheten förekommer en hög grad av våld och hot och att otryggheten framför allt drabbar dem i de lägre åldrarna. Detta är naturligtvis inte acceptabelt. Den här propositionen innehåller förslag till ändringar i skollagen som syftar till ökad trygghet och studiero i skolan och i förlängningen till bättre kunskapsresultat genom att elever ska tillförsäkras en skolmiljö där utbildningen präglas av trygghet och undervisningen av studiero. Den syftar alltså till att det ska finnas goda förutsättningar för eleverna att koncentrera sig på undervisningen och tillgodogöra sig den. Ändringarna innebär bland annat att ansvaret för det förebyggande arbetet inom trygghet och studiero tydliggörs och att begreppet studiero definieras. Regleringen av det systematiska kvalitetsarbetet ska tydliggöras, bland annat genom krav på att orsaken till uppföljningens resultat ska analyseras och genom att insatser för att utveckla utbildningen ska ske utifrån den analysen. Vidare ska kraven på huvudmannens klagomålshantering skärpas. Skolinspektionen ska som huvudregel inte kunna inleda tillsyn som rör ett enskilt barn eller en enskild elev om inte huvudmannen har fått möjlighet att hantera frågan först. Det här kommer att skapa förutsättningar för att missförhållanden i större utsträckning hanteras inom huvudmannens verksamhet och att det blir tydligare för bland annat elever och vårdnadshavare vart de ska vända sig med klagomål på utbildningen. Det kan leda till att missförhållanden uppmärksammas och åtgärdas snabbare än , vilket är positivt. Det ska även tydliggöras att ordningsreglerna och hur dessa följs regelbundet ska följas upp under medverkan av eleverna, vilket vi tror skapar delaktighet och därmed också ansvar för dessa regler. Jag har mött väldigt många lärare som säger att de har undvikit att ingripa eller gå emellan i stökiga situationer på grund av rädsla för att bli anmälda eller för att reglerna är otydliga. Så ska det naturligtvis inte vara. Ingen lärare eller skolanställd ska känna tvivel över att ingripa för att säkra elevers trygghet och studiero. Tvärtom ska de känna att de har stöd och ha det mandat som krävs. Förslaget i propositionen innebär att all personal ska få vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som är befogade för att tillförsäkra elever trygghet och studiero. Detta innefattar befogenhet att ingripa för att avvärja våld, kränkningar eller andra ordningsstörningar. Jag vill vara väldigt tydlig med att förslaget inte innebär att det nu blir fritt fram att ingripa fysiskt i alla tänkbara situationer. En förtydligad proportionalitetsprincip gäller vid såväl fysiska ingripanden som andra disciplinära åtgärder. Det innebär att en sådan åtgärd endast får vidtas om den står i rimlig proportion till sitt syfte och övriga omständigheter. uppstår situationer med elever som gör det nödvändigt att omplacera eller stänga av en elev. Då ska regelverket vara enkelt att använda. Förslaget i propositionen innebär att det ska bli lättare för rektorer att tillfälligt omplacera elever för andra elevers trygghet och studiero. Att tillfälligt omplacera en elev är möjligt även , men det kan vara praktiskt svårt att få till. Genom att det görs möjligt för rektorn att använda enskild undervisning eller en mindre så kallad särskild undervisningsgrupp eller att ge undervisning på en annan plats än vid en skolenhet skapas flera alternativa sätt att hantera situationen på. Det ska inte längre krävas synnerliga skäl för att en tillfällig placering ska få gälla , men på samma sätt som ska en sådan placering få gälla i max . I det här betänkandet finns även förtydliganden som rör mobiltelefoner. Jag vill vara väldigt tydlig med en sak: Digitala verktyg är i grunden fantastiska när de används rätt och när de bidrar till att underlätta kunskapsinhämtning eller möjliggör ny kunskap. Men det är viktigt att lärare inte känner att de ska behöva konkurrera med elevernas mobiltelefoner om elevernas uppmärksamhet. Lärare ska inte heller behöva använda värdefull undervisningstid till att argumentera om hur elever använder sina mobiltelefoner och om huruvida dessa ska anses vara störande eller inte. Läraren bör i stället ha en tydlig lagstiftning att luta sig mot som klargör det självklara som även råder, det vill säga att det är läraren som styr hur, när och om mobiltelefoner ska användas under lektionstid. Jag vet att det är väldigt många som hanterar dessa frågor på ett bra sätt och att detta förtydligande kommer att vara välkommet i just de fall där det uppstår en konflikt. Det finns tre förslag till tillkännagivanden i detta betänkande. Därför yrkar jag bifall till våra reservationer 9, 10 och 14 och i övrigt bifall till förslaget i betänkandet. Frågan om trygghet och studiero har utretts väldigt noga. En nationell plan har tagits fram, och åtgärder har vidtagits. Genom denna proposition förtydligas skollagen, reglerna för vilka befogenheter en lärare har, rektorns ansvar och tillsynens roll på det här området. Jag vet att det är väldigt många skolor som har bra upparbetade rutiner för trygghetsarbetet. Man gör noga övervägningar som ska vara till gagn för alla barn, för lärare och personal, för alla de drabbade och för den eller det som drabbar. Jag vill avsluta med att säga att mer repression, sortering och stigmatisering, som de borgerliga partierna och förespråkar, inte är lösningen på allt jämt. Det viktigaste och det centrala är att arbeta kontinuerligt med det förebyggande arbetet, för den bästa kränkningen eller ordningsstörningen är den som aldrig sker. Skolan är en för ett demokratiskt samhälle, där var och en får förutsättningar att stå på egna ben. En bra skola är den bästa medicinen mot arbetslöshet, mot utanförskap och mot kriminalitet. Och trygga elever lär sig faktiskt mer. Därför är det helt centralt att det råder ordning och reda i vår skola. Men tyvärr är kränkande behandling fortfarande ett stort problem. Anmälningar om hot och våld mot lärare har ökat . I en lärarfacklig enkät svarade hälften av lärarna att de utsatts för våld på sin egen arbetsplats. Nästan fyra av tio lärare uppger dessutom att de blivit hotade att bli anmälda av såväl elever som föräldrar. Det resulterar i att lärare drar sig för att tillrättavisa elever eller ingripa vid bråk av rädsla för att bli anmälda. Ett gemensamt vuxenansvar från både skola och föräldrar krävs för att få ordning på stökiga skolor och för att garantera en trygg arbetsplats för både lärare och elever. Det yttersta ansvaret för att skolan är just en sådan trygg plats vilar på rektor. Det finns fantastiskt många oerhört skickliga medarbetare på skolor, som uträttar stordåd . Jag fick för sedan förmånen att träffa två sådana rektorer, , som tillsammans fått det kluriga och oerhört svåra uppdraget att vända utvecklingen på Storvretskolan i . Skolan drogs med allvarliga problem och blev den första i landet att övertas av Skolinspektionen. lyckades de vända skolans utveckling, efter mångåriga och segdragna problem. De började genom att just upprätta en trygg arbetsmiljö - trygghet och arbetsro - för både elever och lärare. De menade att det var centralt att börja där. Detta visar att det går, men fler verktyg måste komma på plats. Regeringen lämnar i denna proposition några förslag för bättre studiemiljö. Vi har inget att invända mot de förslagen. Däremot står det helt klart att de är otillräckliga. De kommer inte att räcka för att bringa ordning och studiero i den svenska skolan. Jag tänker ge er några exempel på vad vi saknar . Det första exemplet handlar om att regeringen i propositionen beskriver hur en elev - under ett läsår - ska kunna flyttas från sin ordinarie skolplats för att sedan komma tillbaka. Det kanske kan fungera i vissa fall, men vi anser att elever vid behov ska kunna flyttas under en väsentligt än , som är regeringens förslag, och att det ska vara möjligt att redan från början klargöra att eleven i fråga inte kommer att komma tillbaka till sin ordinarie skola. Allt detta handlar om en tydlig signal. Elever som missköter sig ska mötas av tydliga konsekvenser och rätt stöd för att hamna rätt. Det handlar också om att ge lärarna rätt förutsättningar för att de ska kunna fullfölja sitt viktiga arbete. Och det handlar om att andra elever ska få en trygg studiemiljö. Det måste vara slut med kuddflickor i den svenska skolan. Mitt andra exempel handlar om att ge regeringen i uppdrag att ta fram förslag om hur rektorer ska ha skyldighet, inte bara möjlighet, att flytta elever när det är påkallat. I detta uppdrag bör det även övervägas hur förändrade sekretessregler kan komma på plats, så att vi får till en öppenhet mellan myndigheter - polis, socialtjänst och skola. Vi moderater vill också se särskilda jourskolor. Det handlar om att kunna avskilja särskilt våldsamma elever. En sådan jourskola bör kombineras med andra insatser för att säkerställa att eleverna får stöd, både socialt och medicinskt, för att förändra sitt beteende. Mitt tredje exempel rör det fysiska våldet i skolan, som har ökat . Vi menar att det finns anledning att ge , Brå, ett särskilt uppdrag att titta på detta och att göra en särskild kartläggning av brottsligheten i skolan - detta som ett komplement till deras återkommande . Mitt fjärde och sista exempel handlar om det förebyggande arbetet mot hot, våld och kränkningar i skolan. Det måste genomföras evidensbaserat och baseras på beprövad erfarenhet. Jag noterar att regeringen motsätter sig även detta. Allt detta och mer därtill saknar vi i denna proposition. Propositionen ser jag som en yrvaken handling, fru talman, från en reformtrött regering. Mer behöver göras. yrkar jag bifall till reservation 19 under punkt 16. För vilken gång i ordningen vi debatterar just trygghet och studiero i skolan i denna kammare vet jag inte. Men jag vet att Socialdemokraterna har misslyckats, och jag vet att misslyckandet är totalt. kunde vi exempelvis läsa om ett stort gängbråk mellan två gäng med afrikanskt ursprung på en gymnasieskola i . Det var så våldsamt att skolan tvingades larma polisen och avbryta undervisningen för dagen. är en av många kommuner som befinner sig i en omvälvande demografisk förändring. Men det är inte första gången något liknande händer. Detta är bara ett exempel av väldigt många. Under en lång rad av år har vi kunnat ta del av en lång rad artiklar om slagsmål, knivskärningar, våldtäkter och gängbråk på skolor, där såväl lärare som elever har farit illa och ibland till och med väldigt illa. Frågorna jag ställer mig är följande: Hur tänker man egentligen? Förstod man inte att detta skulle hända? Om man hade lagt mer tid på att lyssna på och kanske till och med uppmärksammat nödropen från skolpersonal och elever hade förmodligen situationen sett annorlunda ut. Men man var fullt upptagen med att sopa problemen under mattan, att förneka, att ljuga och att skuldbelägga och smutskasta allt och alla som över huvud taget varnat för detta . En förutsättning för lärande är naturligtvis en god arbetsmiljö. Men skolan präglas, som vi vet, tyvärr alltför ofta av motsatsen. Våld, mobbning, sexuella trakasserier och etniska och religiösa motsättningar har fått fäste i svensk skola. Det måste såklart hanteras med kraft. En viktig förklaring till att det ser ut som det gör är naturligtvis den totalt misslyckade och missriktade invandringspolitiken. Den har skapat ett hårt, ett kallt och ett svårt segregerat och splittrat samhälle. ser vi hur det har trängt in i våra skolor. En annan förklaring är att lärarnas auktoritet och möjlighet att upprätthålla disciplin i klassrummen har monterats ned. Den socialistiska flumskolan är tyvärr på väg att besegra kunskapsskolan. Men den kanske viktigaste förklaringen är faktiskt den totalt misslyckade kommunaliseringen av den svenska skolan. Det är en väldigt viktig förklaring till att det ser ut som det gör. Det är där vi har huvudförklaringen till den svårt segregerade skolan, som naturligtvis har spätts på av den totalt missriktade och misslyckade invandringspolitiken. Det är inte minst därför som svensk skola behöver ett statligt huvudmannaskap. Det har vi varit noga med att understryka . Det handlar såklart om en finansieringsmodell som kan bli mycket mer rättvis. Jag tror att vi nu är åtminstone tre partier som har landat i den slutsatsen. Det är bra, och det är viktigt. Men det handlar också framför allt om framtagandet av tydliga nationella riktlinjer. Det är viktigt, för har vi tydliga nationella riktlinjer kan vi garantera en skola där lärare, elever och föräldrar vet vad det är för regler som gäller och där lärarna vet att de blir uppbackade när de agerar. Man lämnas inte ensam när man agerar kraftfullt, utan man vet vad det är för regelverk som gäller. Och detta gäller då alla skolor utan undantag. Elever som inte fungerar i den normala skolsituationen ska självklart, som vi brukar påpeka, utan undantag flyttas till jourskolor eller jourklasser. Om det finns elever som begår särskilt grova brott ska de flyttas till särskilda pliktskolor. Syftet med det är inte att straffa dem, utan att dessa barn, elever och ungdomar ska kunna få hjälp med sina problem som de barn som är utsatta ska kunna gå till skolan utan att känna rädsla eller ha en klump i magen. Det handlar också om att ge lärarna möjlighet att få en god arbetsmiljö. Vi behöver en skola som genomsyras av sammanhållning. Vi behöver en skola som genomsyras av en förståelse för vårt kulturarv och våra gemensamma normer och värderingar. Det är där vi hittar en stor del av förklaringen till hur skolan historiskt har sett ut, det vill säga det har varit en sammanhållen skola. Men i takt med massinvandringen och mångkulturalismen har detta slagits sönder. Sedan har kommunaliseringen bara gjort det hela värre. Regeringen lyfter i propositionen Skolans arbete med trygghet och studiero fram ett antal förslag som förvisso är bättre än dagens regelverk, men de är långt ifrån tillfredsställande och tillräckliga. I stället för att i grunden reformera regelverket och göra det klart och tydligt att skolorna, rektorerna och lärarna ges långtgående befogenheter att upprätthålla ordning i klassrummen blir det tyvärr ett lappande och lagande. Det blir en tungrodd och svårhanterlig lagstiftning med behov av tillämpningsföreskrifter och praxis. Det riskerar att ta udden av de föreslagna ändringarna. Även om propositionen är ett steg i rätt riktning finns mycket kvar att önska. Vi hade naturligtvis velat att man gått fram betydligt hårdare. En omplacering ska naturligtvis gälla så länge som den behövs. Det ska inte finnas någon bortre tidsgräns, utan den ska gälla så länge elevens uppförande visar att den behövs. Den dag då eleven är mogen att gå tillbaka till ordinarie undervisning ska det ske, det vill säga det ska inte finnas någon bortre tidsgräns. Detsamma ska gälla avstängning. Elevers säkerhet och trygghet måste väga tyngre. Det ska till och med väga tyngst. Det är ändå det viktigaste, som vi naturligtvis försöker hjälpa de elever som har behov av särskilt stöd. Vi vet att mobiltelefoner utgör ett mycket störande moment i undervisningen. har skolor olika regler för detta. Reglerna kan till och med skilja sig mellan olika lärare på en och samma skola. Det är ohållbart. Vi menar att detta därför bör skrivas in i skollagen för att vi ska få enhetliga regler så att man vet precis vad som gäller. Ett snarlikt problem gäller skolans ordningsregler. finns ordningsregler på alla skolor i hela landet och till viss del med vitt skilda innehåll. Det är ofta inte själva reglerna som är problemet utan efterlevnaden. Att låta rektorerna ta fram ordningsregler tillsammans med eleverna är att frånhända sig ansvaret för arbetsmiljön. Vi menar att ordningsreglerna ska vara tydliga, men de ska också vara centrala och enhetliga för landets alla skolor. Av denna anledning ska det skrivas in i skollagen att det är som ska upprätthålla ordningsreglerna i skolan. Det är också som ska också ta fram dem. På så vis säkerställer att det utan undantag är exakt lika för alla skolor. Avslutningsvis: Både och Skolinspektionen pekar på den gränsdragningsproblematik som finns när det gäller rätten att ingripa fysiskt. Regelverket måste naturligtvis utformas så att läraren vid den givna situationen inte drar sig för att agera. Detta är jätteviktigt. I det fall det ska övervägas om åtgärden är proportionell eller inte finns en risk att lärarna även fortsättningsvis inte vågar ingripa. Därför måste regelverket bli tydligare på denna punkt, och regeringen bör i stället återkomma med ett helt nytt förslag. Vi måste kunna erbjuda en skola där alla lärare och elever men också föräldrar vet vilka regler som gäller och att de är lika för alla. Med detta sagt vill jag yrka bifall till reservationerna 1 och 3. Elever måste kunna lita på att de är trygga i skolan. Även om de allra flesta elever känner sig trygga går alltför många elever till skolan med en klump i magen, vissa av rädsla för häcklande kommentarer i korridoren och andra av trötthet över avbrutna och stökiga lektioner. För att elever ska lyckas i skolan behövs en trygg studiemiljö. Det förutsätter skickliga och engagerade lärare och rektorer. Skolinspektionens granskning av trygghet och studiero i skolan visar att den upplevda tryggheten i skolan har minskat . uppger mer än hälften av eleverna att andra elever stör ordningen i klassrummet, och var tredje lärare i uppger att de lägger en stor del av undervisningstiden på att upprätthålla ordningen. Såväl lärare som elever får även utstå kränkningar och hot. Alla former av kränkningar, hot och våld mot både skolpersonal och elever är självklart helt oacceptabla. Skolan måste kunna garantera en bra och trygg studiemiljö. välkomnar därför i stort regeringens förslag för att stärka skolans arbete med trygghet och studiero. Det angavs i januariavtalet att en nationell plan för trygghet och studiero skulle tas fram. Vi var med i inledningsskedet av det arbete som ligger till grund för propositionen. Det är bra att ansvaret för det förebyggande arbetet för trygghet och studiero tydliggörs och att begreppet studiero definieras. Regleringen av det systematiska kvalitetsarbetet tydliggörs genom bland annat krav på att orsakerna till uppföljningens resultat ska analyseras och att insatser för att utveckla utbildningen ska ske utifrån denna analys. All personal ska få vidta de omedelbara och tillfälliga åtgärder som är befogade för att tillförsäkra eleverna trygghet och studiero. Det ska uttryckligen anges att dessa åtgärder innefattar en befogenhet att ingripa fysiskt, vilket vi hört tidigare i debatten, för att avvärja våld, kränkningar eller andra ordningsstörningar. Det ska även bli enklare för rektorer att besluta om avstängning samt tillfällig placering både inom och utanför skolenheten. anser att mandatet för rektor, lärare och handledare ska stärkas vad gäller möjligheten att omhänderta mobiltelefoner i syfte att förebygga störningar i undervisningen eller kränkningar. Det är viktigt att få ett tydligare regelverk på plats. Däremot anser vi, precis som bland annat , Specialpedagogiska skolmyndigheten, Elevkårer och Elevråd, att frågan om användning av mobiltelefoner eller annan elektronisk kommunikationsutrustning i klassrummet och undervisningen ytterst är en fråga för lärare och rektorer att sätta ramarna för och besluta om utifrån vad de anser är lämpligt. har starkt förtroende för att lärare och rektorer kan hantera användningen av mobiltelefoner i klassrummet och yrkar därför avslag på den delen av propositionen. Vi tror att en trygg studiemiljö görs bäst genom tillitsfulla relationer och dialog mellan lärare och elever, inte genom nationell lagstiftning. Jag yrkar därför bifall till reservation 2. Det finns andra närliggande frågor som inte tas upp i propositionen men som det finns anledning att återkomma till för att säkerställa och utveckla arbetet med trygghet och studiero för barn och unga. En sådan fråga är inte minst barns och ungas utsatthet på nätet. Allt fler utsätts för olika typer av trakasserier på internet. Här är det viktigt att skolan såväl som andra samhällsfunktioner verkar för att barn och unga ska ha en trygg internetmiljö. En annan fråga som det finns skäl att belysa. föreslog vi ett tillkännagivande till regeringen om skärpta regler vad gäller situationen för lärare och rektorer som utsätts för hot och våld inom ramen för sitt nationella uppdrag. Vi behöver göra ytterligare insatser för att säkerställa deras arbetsmiljö. Man måste se särskilt allvarligt på situationer när något sådant uppkommer. Det finns flera andra delar som vi lär få återkomma till i den kommande valrörelsen. Det gäller bland annat debatten om hur vi skapar förutsättningar för att få en bra trygghet och studiero så att alla elever blir av med den klump i magen som en del har när de går till skolan. Vi måste se till att alla har en trygg studiemiljö som de längtar till och en god arbetsmiljö där de kan fokusera på kunskaper och att lära sig andra viktiga färdigheter. Även lärare och rektorer behöver få en god arbetsmiljö. Under Socialdemokraternas tid vid makten har otryggheten i skolan ökat. Var femte elev i årskurs 9 svarar att de inte känner sig trygga i skolan. svarar nära hälften av högstadieeleverna att skolpersonalen inte alltid agerar när elever kränks eller behandlas illa. vittnar i sin tur om elever som spottar på och slår lärare. Mer än var fjärde grundskollärare har utsatts för hotfulla situationer, och sjukfrånvaron bland lärare på grund av hot och våld har ökat. Den socialdemokratiska kaos- och flumskolan bidrar till att väldigt många lärare tvekar om det är värt att fortsätta att jobba med någonting som de egentligen älskar. Så kan vi naturligtvis inte ha det. En skola med ordning, där eleverna känner sig trygga och behandlar varandra med respekt, är en förutsättning för lärande och för att kunskapen ska kunna stå i fokus.