bet · H901CU7 · 2022-02-03 00:00:00 — Justitiekanslern finner att en skälig ersättning för den överskjutande tiden kan bestämmas till . Vid bestämmandet av beloppet har beaktats att frihetsberövandet och domen avsett särskilt allvarlig brottslighet. Justitie- och inrikesminister anförde i ett interpellationssvar bl.a. följande (ip. 2021/22:182): […] har frågat mig om jag avser att verka för en lagändring så att den som frihetsberövats förlorar rätten till skadestånd i de fall då gärningsmannen alltjämt, även efter nedsatt straff, är dömd för det brott som föranlett frihetsberövandet. har en lagstiftning som innebär att staten tar ekonomiskt ansvar för frihetsberövanden som egentligen inte borde ha ägt rum. Lagstiftningen utgör en viktig rättssäkerhetsgaranti för enskilda. Det hindrar inte att det kan uppfattas som stötande att någon får en betydande ersättning trots att personen i fråga är dömd för allvarlig brottslighet. Fall som det som […] utgår från är dock mycket ovanliga. Det viktigaste för mig är att stärka brottsoffrens ställning och minska skadeverkningarna av brott. Att förbättra reglerna om ersättning till brottsoffer är en prioriterad fråga för regeringen i det arbetet. En utredning har därför på uppdrag av regeringen sett över reglerna om brottsoffers rätt till skadestånd och deras möjligheter att få ut sådan ersättning av gärningsmannen. Jag tog emot utredningens betänkande . Utredningen lämnar flera förslag på ändringar i skadeståndslagen och utsökningsbalken. Förslagen handlar bland annat om att kraftigt höja skadestånden för brottsoffer och att förbättra möjligheterna att utmäta dömda personers egendom till förmån för brottsoffer. Ersättning till frihetsberövade är exempelvis något som enligt förslaget lättare ska kunna utmätas för brottsoffers räkning. Utredningens förslag har remitterats, och jag avser att återkomma till i denna angelägna fråga. Det blir lagrådsremiss , proposition senare i vår och ikraftträdande . Justitie- och inrikesminister anförde i ett frågesvar om skadestånd till dömda gärningsmän (fr. 2021/22:865) följande: […] har frågat mig vilka generella åtgärder jag avser att vidta med anledning av Justitiekanslerns beslut gällande skadeståndet på som tilldömts en man dömd för våldtäkt. Som jag har svarat […] i en interpellationsdebatt utgör lagstiftningen som ger rätt till statlig ersättning för frihetsberövanden en viktig rättssäkerhetsgaranti för enskilda. Jag förstår att konsekvenserna av nuvarande reglering kan uppfattas som stötande. Som jag har uttalat kan det därför finnas anledning att fundera över hur vidsträckt rätten till frihetsberövandeersättning bör vara och jag har bett mina tjänstemän att inleda en översyn av regleringen i fråga, särskilt avseende den så kallade jämkningsregeln. Utskottet konstaterar att frihetsberövandelagen ger enskilda möjlighet att få ekonomisk ersättning från staten för frihetsberövanden som med facit i hand inte borde ha ägt rum på det sätt som skett. Lagstiftningen utgör en viktig rättssäkerhetsgaranti för den enskilde. Ersättningen kan dock sättas ned helt eller delvis bl.a. om den skadelidandes eget beteende har gett upphov till beslutet om frihetsinskränkning eller om det med hänsyn till övriga omständigheter är oskäligt att ersättning lämnas. Det är en fråga för rättstillämpningen att pröva detta. Justitie- och inrikesminister har i ett frågesvar om skadestånd till dömda gärningsmän uttalat att det kan finnas anledning att fundera över hur vidsträckt rätten till frihetsberövandeersättning bör vara samt att han har bett sina tjänstemän att inleda en översyn av regleringen i fråga, särskilt bestämmelserna om jämkning. En väsentlig del av den kritik som i motionerna och vissa andra sammanhang har riktats mot systemet med frihetsberövandeersättning tar sikte på situationer där den som får sådan ersättning har skulder som avser skadestånd på grund av brott. Närmare bestämt handlar kritiken om dels nivåerna på brottsskadestånden vid en jämförelse, dels brottsoffrens begränsade möjligheter att få utmätning av frihetsberövandeersättningen. Som redovisas i det nästkommande avsnittet föreslår Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer lagändringar som innebär kraftiga höjningar av ersättningsnivåerna för kränkningar med anledning av brott samt förbättrade möjligheter för brottsoffer att utmäta frihetsberövandeersättning. En proposition i saken är aviserad att överlämnas till . Mot den redovisade bakgrunden är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd från sida med anledning av motionsyrkandena, och de bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om utmätningsförbudet i förhållande till brottsoffer och tillkännager detta för regeringen. Vidare avslår ett motionsförslag om utmätningsförbudet i förhållande till övriga borgenärer. Jämför reservation 2 (S, V, MP) och 3 (SD). Utmätningsförbudet i förhållande till brottsoffer I kommittémotion 2021/22:3635 av m.fl. (M) yrkande 6 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att ändra lagstiftningen för att i större utsträckning möjliggöra utmätning av gärningspersoners tillgångar i form av skadestånd till förmån för brottsoffer. Motsvarande förslag läggs fram i kommittémotionerna 2021/22:2527 av m.fl. (SD) yrkande 23 och 2021/22:2538 av m.fl. (SD) yrkande 13 i denna del samt motion 2021/22:3445 av Kopparklint (M) i denna del. Utmätningsförbudet i förhållande till övriga borgenärer I kommittémotion 2021/22:2538 av m.fl. (SD) yrkande 13 i denna del begärs ett tillkännagivande till regeringen om att förbudet mot utmätning av vissa slags skadestånd ska inskränkas även i förhållande till andra fordringsägare än brottsoffer. I 5 kap. utsökningsbalken (UB) finns bestämmelser om olika slags undantag från utmätning. Det handlar dels om undantag med hänsyn till gäldenärens behov (de s.k. beneficiereglerna), dels om undantag på grund av egendomens beskaffenhet eller särskilda föreskrifter. Av regleringen följer bl.a. att skadestånd på grund av en kränkning av den personliga integriteten i stor utsträckning är skyddade mot utmätning (5 kap. 7 §). Detta s.k. utmätningsförbud gäller skadestånd med anledning av personskada, frihetsberövande, falskt åtal, ärekränkning eller annat sådant. Med ”annat sådant” avses främst kränkning genom brott. Egendom som gäldenären har köpt för skadeståndet kan också omfattas av utmätningsförbudet (se rättsfallet NJA 2018 s. 966). Regleringen har motiverats med att de aktuella skadestånden är av en sådan personlig natur att de inte bör få tas i anspråk av borgenärerna (prop. 1968:130 s. 149 f. och prop. 1980/81:8 s. 502 f.). Lagstiftaren har alltså ansett att det är viktigt att den skadelidande får möjlighet att tillgodogöra sig ett sådant skadestånd. Utmätning av skadestånden i fråga får ske tidigast dagen efter att skadeståndet har betalats ut (5 kap. 12 §). Skadeståndet är dock i viss utsträckning skyddat mot utmätning även efter utbetalningen (5 kap. 7 § andra stycket). En grundläggande förutsättning för detta är dock att beloppet hålls avskilt. I övrigt är utmätningsskyddet beroende av om skadeståndet ska tillgodose ett försörjningsbehov eller inte. I det förra fallet – t.ex. i fråga om engångsersättning för nedsatt arbetsförmåga – gäller förbudet mot utmätning av skadeståndet så länge som försörjningsbehovet kvarstår. I det senare fallet – t.ex. vid ideella ersättningar av olika slag – är skadeståndet fredat från utmätning av från utbetalningen. Genom hänvisningar i annan lagstiftning gäller utmätningsförbudet även i fråga om vissa andra närbesläktade ersättningsformer som anses ha en starkt personlig prägel. Det gäller t.ex. brottsskadeersättning för personskada och för kränkning genom brott (5 kap. 10 § UB och 32 § brottsskadelagen [2014:322]) samt trafikskadeersättning för personskada (5 kap. 10 § UB och 32 § trafikskadelagen [1975:1410]). redovisade sitt betänkande Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81). Utredningen har bl.a. haft i uppdrag att se över reglerna om beneficium och utmätning av bostäder, och vissa ändringar föreslås i dessa delar. Däremot har utredningen inte gjort någon översyn av reglerna om undantag från utmätning på grund av egendomens beskaffenhet eller särskilda föreskrifter. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Utskottet behandlade motionsyrkanden om att till förmån för brottsoffer inskränka utmätningsförbudet i fråga om skadestånd (bet. 2020/21:CU10). Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till det uppdrag som Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer hade fått att se över regleringen. följde utskottets förslag. Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer hade bl.a. i uppdrag att ta ställning till hur reglerna om förbud mot utmätning av skadestånd med anledning av ett frihetsberövande bör ändras för att i större utsträckning möjliggöra utmätning till förmån för brottsoffer. Översynen fick avse även annan ersättning som omfattas av utmätningsförbudet om bedömningen gjordes att det är nödvändigt eller lämpligt för att åstadkomma en konsekvent och ändamålsenlig reglering. Utredningen redovisade sitt uppdrag i betänkandet Ersättning till brottsoffer (SOU 2021:64). Enligt betänkandet visar en undersökning att en betydande andel av de personer som får ersättning enligt frihetsberövandelagen har obetalda skulder som avser skadestånd på grund av brott. Utredningen konstaterar också att ersättning enligt frihetsberövandelagen i princip inte kräver någon form av vårdslöshet, fel eller försummelse vid myndighetsutövning eller någon överträdelse av . Utredningen har mot denna bakgrund funnit att ett brottsoffers intresse av att få betalt bör väga tyngre än den tidigare frihetsberövades intresse av att få tillgodogöra sig sådan ersättning. Däremot finns det enligt utredningen inte skäl att helt upphäva förbudet mot utmätning av skadestånd med anledning av ett frihetsberövande, dvs. även i förhållande till andra fordringsägare än brottsoffer. En sådan lösning skulle nämligen, anför utredningen, i alltför hög grad sätta det allmänna borgenärsintresset framför de aktuella gäldenärernas intresse av att få tillgodogöra sig skadeståndet. Utredningen framhåller i den delen att det är viktiga rättssäkerhetsprinciper som i vissa fall ligger till grund för rätten till skadestånd med anledning av ett frihetsberövande. När det sedan gäller andra former av skadestånd som omfattas av utmätningsförbudet anser utredningen att eventuella förändringar bör föregås av en mer allmän översyn av utsökningsbalkens olika bestämmelser om undantag från utmätning. Utredningen föreslår sammanfattningsvis att ersättning enligt frihetsberövandelagen som bygger på ett strikt ansvar (2–4 §§) ska kunna utmätas för alla fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Det ska i det sammanhanget inte göras någon åtskillnad mellan ersättning för ekonomisk och ideell skada. Den ändrade ordningen ska gälla även när eller ett försäkringsbolag utövar sin regressrätt. För att på ett effektivt sätt ska kunna utmäta ersättningen ska det vidare införas en underrättelseskyldighet för Justitiekanslern på så sätt att Justitiekanslern skyndsamt ska informera när ett beslut om ersättning enligt frihetsberövandelagen har meddelats. I betänkandet föreslås också att den s.k. företrädesordningen vid löneutmätning ändras så att fordringar som avser skadestånd på grund av brott får företräde framför andra fordringar utan företrädesrätt. Utöver förslagen när det gäller utmätningsförbudet och företrädesordningen vid löneutmätning lämnar utredningen förslag som innebär • påtagliga höjningar av ersättningsnivåerna för kränkningar med anledning av brott • en stärkt rätt till kränkningsersättning för poliser och andra yrkesgrupper med särskild beredskap • en ny rätt till s.k. särskild anhörigersättning för efterlevande anhöriga. De nya reglerna föreslås träda i kraft . Betänkandet har remitterats, och remisstiden gick ut . I propositionsförteckning från för /22 aviseras en proposition om ersättning till brottsoffer som är tänkt att överlämnas till . Det är angeläget att brottsoffer får större möjligheter till utmätning av gärningspersoners tillgångar i form av skadestånd. Utskottet konstaterar att Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer har föreslagit att ersättning enligt frihetsberövandelagen som bygger på ett strikt ansvar ska kunna utmätas för alla fordringar som avser skadestånd på grund av brott. En proposition i saken är aviserad att överlämnas till . Detta är positivt. Utskottet vill dock framhålla vikten av att regeringen fullföljer sin aviserade ambition att prioritera frågan så att den nya regleringen kan komma på plats . Vidare konstaterar utskottet att utredningen inte har tittat närmare på frågan om huruvida utmätningsförbudet bör inskränkas i förhållande till brottsoffer även när det gäller andra former av skadestånd än frihetsberövandeersättning. Utredningen hänvisar i den delen till att eventuella förändringar bör föregås av en mer allmän översyn av utsökningsbalkens olika bestämmelser om undantag från utmätning. Utskottet anser att regeringen bör ta initiativ till en sådan översyn. Det som har anförts ovan bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Detta innebär bifall till motionsyrkandena om utmätningsförbudet i förhållande till brottsoffer. Däremot finner utskottet inte skäl att föreslå något initiativ med anledning av motionsförslaget om utmätningsförbudet i förhållande till övriga borgenärer. Åtgärder för effektivare utmätning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om informationsutbyte vid utmätning och om andra åtgärder för effektivare utmätning. Utskottet hänvisar bl.a. till det nya konto- och värdefackssystemet, tillkännagivande om distansutmätning samt pågående beredningsarbete inom . Jämför reservation 4 (SD, L) och 5 (SD) samt särskilt yttrande 1 (C). I kommittémotion 2021/22:2538 av m.fl. (SD) yrkande 17 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att låta utreda hur sekretesslagstiftningen mellan myndigheter generellt kan luckras upp så att skuldutmätningar kan effektiviseras och brottslighet beivras. I kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 25 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att lagstiftningen bör ändras för att möjliggöra ett effektivt informationsutbyte mellan myndigheter i syfte att effektivisera utmätningen av tillgångar. Andra åtgärder för effektivare utmätning I kommittémotion 2021/22:2538 av m.fl. (SD) föreslås flera tillkännagivanden till regeringen om andra åtgärder för effektivare utmätning. Motionärerna vill att regeringen ser över utmätningssystemet för att det ska bli mer effektivt och säkerställer att allt som kan utmätas verkligen utmäts (yrkande 14). Motionärerna anför i den delen att det inte borde vara möjligt att undkomma utmätning genom att skriva sina tillgångar på en annan person. Vidare anser motionärerna att regeringen bör låta utreda hur kan ges befogenhet att bevaka gäldenärers personnummer hos andra myndigheter, som , och banker för att direkt få en uppgift om utmätningsbara tillgångar (yrkande 15). Dessutom bör ges i uppdrag att fördjupa samverkan med för att effektivare kunna utmäta kapitalvaror som kan anses tillhöra en gäldenär (yrkande 16). I kommittémotion 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 4 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen ska ta initiativ till att ändra lagstiftningen för att i större utsträckning möjliggöra distansutmätning. Bestämmelser om utmätning finns i 4 kap. UB. skyldighet att utreda gäldenärens tillgångar regleras i kapitlets 9 §. ska i den utsträckning som behövs med hänsyn till ansökans innehåll, tillkommande uppgifter, gäldenärens förhållanden och omständigheterna i övrigt utreda gäldenärens anställnings- och inkomstförhållanden samt undersöka om gäldenären har utmätningsbar egendom. Dessutom har gäldenären en upplysningsplikt på så sätt att han eller hon är skyldig att lämna de uppgifter om sina tillgångar som behövs i målet (14 §). En upplysningsplikt ligger även på tredje man, t.ex. en bank, som därför är skyldig att uppge om gäldenären har någon fordran eller något annat mellanhavande med denne som kan vara av betydelse för bedömningen av om gäldenären har utmätningsbar egendom. Den tredje mannen är även skyldig att ange den närmare beskaffenheten av mellanhavandet. (Se 15 §.) Den beskrivna uppgiftsskyldigheten bryter igenom eventuell sekretess (10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). När det gäller förhållandet till tredje man vid utmätning av lös egendom gäller att sådan egendom får utmätas om det framgår att egendomen tillhör gäldenären. Egendomen får också utmätas om gäldenären har den i sin besittning och det inte framgår att den tillhör någon annan. Om gäldenären är gift och varaktigt sammanbor med sin make och de har lös egendom i sin gemensamma besittning, får egendomen utmätas om det inte görs sannolikt att de är samägare till egendomen enligt lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt och det inte heller framgår att egendomen tillhör den andre eller någon annan. Detsamma gäller när gäldenären varaktigt sammanbor med någon annan under äktenskapsliknande förhållanden. (Se 4 kap. 17–19 §§ UB.) Enligt huvudregeln får lös egendom utmätas endast om egendomen är tillgänglig vid förrättningen. Det finns dock en möjlighet att genom s.k. distansutmätning utmäta lös egendom även om den inte finns tillgänglig vid förrättningen, nämligen om egendomen kan identifieras på grund av registrering, upplysningar vid förhör eller någon annan utredning. Utgångspunkten är att det inte ska råda någon tvekan om vad som är föremål för utmätning. En annan förutsättning för distansutmätning är att det inte kan antas uppstå något hinder mot att säkerställa den utmätta egendomen enligt bestämmelserna i 6 kap. UB. Innebörden av detta är att i praktiken genast ska kunna bege sig dit där egendomen finns och ta den i förvar eller säkerställa den på något annat sätt. (Se 4 kap. 7 § UB.) Om egendom som tillhör en gäldenär är i tredje mans besittning får utmätningen säkerställas genom att egendomen tas i förvar, förseglas eller märks. Om egendomen inte tas i förvar kan i stället innehavaren förbjudas att utan tillstånd lämna ut egendomen eller vidta någon annan åtgärd som kan innebära skada för sökanden, ett s.k. förbudsmeddelande. (Se 6 kap. 7 § UB.) När egendom anträffas av en annan myndighet (t.ex. ) har tolkat det beskrivna besittningskravet på så sätt att egendomen måste vara omhändertagen med stöd av den myndighetens regelverk för att distansutmätning ska kunna ske. Denna bedömning har även ombudsmän () gjort i ett beslut där fick kritik för att i samband med en trafikkontroll ha omhändertagit egendom efter att lämnat polisen ett förbudsmeddelande – utan att det fanns stöd för ett omhändertagande av egendomen enligt egen lagstiftning (JO-beslut , dnr 584-2013 och 666-2013). I ärendet gjorde JO bedömningen att egendomen inte kunde anses vara i besittning på det sätt som föreskrivs i 6 kap. 7 § UB. överlämnade betänkandet Ett modernare utsökningsförfarande (SOU 2016:81). Utredningens huvudsakliga uppdrag har varit att göra en översyn av utsökningsbalken och anslutande regler i syfte att modernisera utsökningsrätten (dir. 2014:127). När det gäller utmätningsförfarandet lämnar utredningen förslag som syftar till ett ökat indrivningsresultat genom ökad myndighetssamverkan. Utredningen konstaterar att det finns ett lagreglerat informationsutbyte med när det gäller , och utbetalningar. Utredningen anser att det finns skäl för en ökad samverkan genom elektroniskt informationsutbyte mellan och andra myndigheter. Ett systematiserat elektroniskt informationsutbyte mellan och myndigheter som betalar ut utmätningsbara ersättningar och bidrag skulle enligt utredningen leda till en bättre kontroll av statens pengar, ett effektivare utsökningsförfarande och ett bättre ekonomiskt utfall för borgenärskollektivet. Utredningen föreslår därför att det ska etableras ett utökat elektroniskt informationsutbyte mellan och utvalda myndigheter som betalar eller lämnar ut utmätningsbar egendom. Utredningen lämnar även förslag som syftar till vassare tillgångsutredningar med tydliga ramar. Det handlar bl.a. om höjda vitesbelopp för personer som kallas till förhör om gäldenärens förhållanden under tillgångsutredningen och som uteblir. Fler personer ska också kunna hämtas till ett sådant förhör. Dessutom utökas och förtydligas upplysningsskyldigheten för både gäldenären och tredje män. Vidare föreslås en ny bestämmelse i utsökningsbalken som klargör att får vidta de utrednings- och spaningsåtgärder som är befogade för att utreda gäldenärens tillgångar. Det kan handla om att komma till rätta med fall där gäldenären t.ex. försöker göra sin egendom oåtkomlig för verkställighet genom att anlita bulvaner som formellt står som ägare till egendomen eller genom att åberopa skenavtal eller andra oriktiga handlingar. Utredningen föreslår även nya bestämmelser som ger uttryckligt lagstöd för att ska kunna genomföra registerkontroller och utbyta information med andra myndigheter. Däremot föreslår utredningen inga förändringar när det gäller besittningskravet vid distansutmätning. Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom . Det nya konto- och värdefackssystemet utövade tidigare på väg sin s.k. frågerätt (enligt 4 kap. 15 § UB, se ovan) till banker och andra finansiella företag genom riktade förfrågningar om uppgifter om företagens kunder. Genom införandet av en ny teknisk plattform, konto- och värdefackssystemet, som beslutades av har uppgifterna gjorts direkt och tillgängliga för sökning (prop. 2019/20:83, bet. 2019/20:FiU33, rskr. 2019/20:224). Systemet tillhandahålls av , och de finansiella företagen ska se till att uppgifterna är direkt och tillgängliga för sökning i systemet. kan alltså på detta sätt få information om vilka konton och värdefack en gäldenär har. Däremot omfattar systemet inte uppgifter om tillgodohavanden eller transaktioner på kontona. För att få tillgång till sådana ytterligare uppgifter kan utöva sin frågerätt. Justitie- och inrikesminister anförde i ett frågesvar om en översyn av utsökningslagstiftningen (fr. 2020/21:2245) följande: […] har frågat mig om jag avser att se över lagstiftningen som rör utsökning för att komma till rätta med problemen med att skuldtyngda personer kan ha tillgångar men ändå undgå indrivning. arbete med verkställighet av obetalda skulder fyller en betydelsefull funktion i arbetet mot organiserad brottslighet. Genom att utmäta kriminellas tillgångar skickar samhället en signal om att brott inte lönar sig. Det är viktigt att verkställighetsförfarandet är effektivt. För det krävs att har goda möjligheter att utreda vilka tillgångar som en gäldenär har. Ett sätt för att hitta tillgångar är att inhämta uppgifter om en gäldenärs bankkonton från banker. Som […] konstaterar har det införts regler om ett nytt konto- och värdefackssystem för att bl.a. vid utredningar om brott, beskattning och indrivning av skulder effektivisera myndigheters tillgång till uppgifter som finansiella företag ska lämna om sina kunder. När detta system är igång kommer det att upplysa om vilka banker som kan vända sig till, vilket underlättar tillgångsundersökningen. I betänkande Ett modernare utsökningsförfarande lämnas ytterligare förslag för att effektivisera och förbättra utredning av en gäldenärs tillgångar, bland annat genom att tydliggöra vilka uppgifter som en bank är skyldig att lämna ut till . Betänkandet bereds i . Frågorna är viktiga och regeringen avser att återkomma när beredningen är färdig. tillkännagivande om distansutmätning och aviserad proposition beslutade , på utskottets förslag, om ett tillkännagivande till regeringen om utökade möjligheter till distansutmätning för av egendom som anträffas av en annan myndighet (bet. 2020/21:CU10, rskr. 2020/21:265).