bet · H901FiU20 · 2022-06-10 00:00:00 — Negativa effekter av klimatförändringar och förlust av biologisk mångfald är två parallella kriser som är starkt sammankopplade, och som har en tydlig koppling till mänsklig aktivitet. Vi anser att bör skärpa klimatmålen för att nå nettonollutsläpp . De riktigt stora utsläppsminskningarna, som uppnår mål, ligger ännu framför oss. Att uppnå detta kommer att kräva enorma strategiska investeringar på områden som utbyggnad av förnybar energi, hållbara transporter och energieffektivisering av industrin och bostäder i stor skala. Den ekonomiska politiken måste därför ta ett helhetsgrepp om klimatomställningen. Politiken bör därför inriktas på att satsa på en investeringsbudget för omställningen. För att vi ska kunna bekämpa klimatförändringarna behöver politiken också inriktas på att öka resurserna till välfärden, som länge varit underfinansierad. Trygghet är avgörande för att kunna bygga ett starkt samhälle och ge individen frihet. Skolan är det viktigaste verktyg vi har för att ge alla en god chans att lyckas i livet. En bra skola föder drömmar, hopp och framtidstro. Skolan ska ge alla barn förutsättningar att nå sin fulla potential. När var sjunde elev inte klarar kan inte en del av skolans pengar gå till vinster i aktiebolag. Därför ska vinstutdelande aktiebolag inte få driva skola. När skola och samhälle misslyckas förlorar vi människor till kriminalitet. De som kunde blivit välmående, kreativa medborgare som bidrar till samhället, riskerar i stället att bli våldsutövare i den illegala ekonomin där många dör alltför unga. Ingen vill att det ska bli så. Det ska satsas mer på polis och rättsväsende. Det står ofta klart vad som behöver göras, men de åtgärder som verkligen fungerar mot kriminalitet har länge prioriterats ned. invasion av har med förkrossande tydlighet visat att energipolitiken och säkerhetspolitiken är tätt sammanvävda. ska vara helt oberoende av rysk olja, fossilgas och uran. Det kräver både kortsiktiga och långsiktiga åtgärder. behöver en intensifiering av omställningen av våra transport- och energisystem ske. Den ekonomiska politiken måste därför i sin helhet föras i denna riktning. För att bryta beroendet av fossila bränslen bör producera mer el, så att vi kan exportera mer till europeiska länder som i sin tur kan avstå rysk import. Politiken bör därför inriktas på att införa en lokal elbonus för förnybar elproduktion som ger kommunerna ersättning för att upprätthålla och utöka sin elproduktion. För att minska energiberoendet bör den ekonomiska politiken inriktas mot att återföra de medel som avsattes till att energieffektivisera flerbostadshus i budgetpropositionen . Även hushållen kan bidra till ett minskat beroende av fossila bränslen, varför politiken bör inriktas på att utöka det gröna avdraget så att det inkluderar åtgärder för energieffektivisering och byten till mer klimatsmarta uppvärmningskällor. Det ekonomiska systemet ska bidra till att skapa jämlika samhällen som verkar inom naturens ramar. När det ekonomiska systemet krockar med det ekologiska systemet är det ekonomin som måste anpassas, inte tvärtom. Den ekonomiska politiken bör utformas inom ramen för nationella klimat- och miljömål och de nya välfärdsmåtten ska vara styrande i budget. Svenska biståndspengar gör stor skillnad för människor runt om i världen. De senaste årens kriser har varit allra mest påfrestande för redan fattiga länder och det är deras invånare som drabbats hårdast av pandemin och de ökade råvarupriserna. Mer stöd behövs och den ekonomiska politiken bör därför inriktas på att det svenska biståndet ska vara av BNI. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2021/22:100 Proposition 2021/22:100 ekonomiska vårproposition: 1.Riksdagen godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 2). 2021/22:4707 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V): godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 5–8 i motionen). 2021/22:4714 av och (båda SD): godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. 2021/22:4716 av m.fl. (KD): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som föreslås i motionen. 2021/22:4720 av m.fl. (C): godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (avsnitt 3 och 4). 2021/22:4723 av Per m.fl. (MP): godkänner förslaget till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken, avsnitten 5–9. 2021/22:4725 av m.fl. (L): godkänner de riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i motionen. 2021/22:4727 av och (båda M): godkänner de förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken som anförs i motionen. Skrivelse 2021/22:141 Regeringens skrivelse 2021/22:141 om tillämpningen av det finanspolitiska ramverket 2021. Motioner från allmänna motionstiden /22 2021/22:465 av m.fl. (V): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en parlamentarisk utredning bör tillsättas för att dels klarlägga krispolitikens fördelningspolitiska effekter, dels analysera vilka lärdomar för framtiden som man kan dra av den förda politiken och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3277 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V): 11.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tidigarelägga översynen av det finanspolitiska ramverket och inkludera klimatperspektivet i riskanalysen av de offentliga finansernas hållbarhet och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3278 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V): 9.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör se till att en översyn av modellen för pris- och löneomräkning görs och därefter vidta åtgärder för att komma till rätta med dagens brister och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3511 av m.fl. (C): 31.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att värna och stärka det finanspolitiska ramverket och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3686 av m.fl. (C): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förstärka budgetprocessen och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att skärpa lagstiftningen för ändring av utgiftstaket och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3996 av m.fl. (L): 4.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ska införa euron som valuta och tillkännager detta för regeringen. 5.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om svenskt medlemskap i den europeiska bankunionen och full anslutning till finanspakten och tillkännager detta för regeringen. 7.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om den ekonomiska återhämtningen efter covid-19 och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4066 av m.fl. (MP): 8.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att den ekonomiska politiken ska utformas inom ramen för de nationella klimat- och miljömålen och att de nya välfärdsmåtten ska vara styrande i budget och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4071 av m.fl. (MP): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta initiativ till en tidigareläggning av översynen av det finanspolitiska ramverket och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4200 av m.fl. (KD): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att komplettera regeringens ramverk för välståndsutveckling med den officiella statistiken och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2021/22:SkU6y Uppteckningar från den öppna utfrågningen om Finanspolitiska rådets rapport Ordföranden: Då inleder vi det här mötet, där vi har en öppen utfrågning med anledning av Finanspolitiska rådets rapport. Det är , ordförande i , som ska börja med att presentera rapporten. Sedan kommer vi också att få lyssna på finansminister och riksrevisor . , : Tack så mycket! Jag tycker att det är trevligt att komma hit till finansutskottet. Som jag sa senast jag var här i den här rollen har jag varit här i ett antal olika roller och har uppskattat utbytet av tankar med utskottet. är det lite av examensdag för , kan man säga, och jag fäste mig vid att flaggorna vajade i vinden. Det var väl inte bara för att vi skulle presentera rapporten, men jag föredrar att uppfatta det så – passande för vår examen. Vi ska alltså prata om den rapport som vi lade fram i går. Jag ska börja med att väldigt kort konstatera det som är väldigt uppenbart för er alla, nämligen att det har varit med väldigt snabba scenförändringar i den ekonomiska situationen. Ni kommer alla ihåg , när vi såg framför oss en väldigt kraftig nedgång i ekonomin till följd av pandemin. kan vi konstatera att det gick att vända den utvecklingen relativt snabbt, och i det sammanhanget spelade politiken en avgörande roll – dels på det viset att de länder som klarat av att vaccinera många människor har klarat sig ganska snabbt ur detta, dels på det viset att den ekonomiska politiken lades om i hela världen, kan man säga, på ett mycket expansivt sätt. Vi diskuterade detta en hel del i fjolårets rapport. har också kommit med i stort sett samma slutsatser: att det var klokt att ta i rejält och ha marginaler och att detta med största säkerhet har bidragit till att vi har fått en bättre ekonomisk utveckling. Redan tidigt , kanske till och med hösten innan, kunde man se tydliga tecken på en återhämtning i ekonomin. Sysselsättningen har ökat mycket starkt, framför allt i de branscher som var mest drabbade. Man ser än så länge – det är lite intressant – inga förändringar i branschstrukturen jämfört med hur den såg ut tidigare. Det kan ju ske strukturomvandling på andra nivåer, men på den nivån verkar inte krisen ha medfört det. Det är dock hög arbetslöshet i vissa grupper, bland lågutbildade och utrikes födda. Det hade vi tidigare, och de tendenserna har förstärkts. Det var i det läget som invaderade . Vi vet alla att det har fått många mycket långsiktiga konsekvenser när det gäller säkerhetspolitik och liknande, men det har också fått den direkta effekten att många länder har valt att rusta upp. är det kraftiga störningar i handeln och tydliga nedrevideringar av den internationella tillväxten i de flesta bedömningar som görs. Parallellt med detta har vi fått en hög inflation. Grunden för den är ett högt efterfrågetryck, i första hand i men också i ett antal andra länder. Det har gått hand i hand med utbudsstörningar av olika slag som har förstärkts av kriget. Detta reser i sig stora frågor. Är det möjligt att hitta en räntebana framöver som driver ned inflationen och upprätthåller en hög tillväxt? Det är väldigt oklart. Det förefaller vara en ganska smal väg i det här läget. Och jag vore inte ordförande i om jag inte påpekade att det i denna situation är en väldig styrka att har bra statsfinanser, när läget är så osäkert som det är. Det är mot denna bakgrund som vi tittar på finanspolitiken. Inledningsvis konstaterar vi att sparandet är lägre än överskottsmålet, trots att ekonomin är i balans. Detta gäller både i budgetpropositionen och i det förslag som oppositionen lade fram och som sedan blev beslut. Det gäller också i vårpropositionen 2022. Vi får väl se huruvida det gäller i det riksdagsbeslut som tas här . Regeringen anför stabiliseringspolitiska skäl för beslutet att gå vidare med en budget med underskott trots att ekonomin är i balans. Jag tolkar det bland annat som att man har lyssnat på internationella bedömare, som jag dock tror talade mer generellt om utvecklingen än specifikt om . klarade sig ju bättre från krisen än många andra länder och låg närmare fullt kapacitetsutnyttjande än vad de flesta andra gjorde. Det handlar också om den höga arbetslösheten, men eftersom den i huvudsak är koncentrerad till utsatta grupper tror inte vi att en högre allmän efterfrågan är rätt medel för att komma åt den. Vi diskuterar utgiftstaket. Det vi nu ser tyder på att det kommer att spräckas. Det är första gången , som ni vet, som det sker. Man kan till och med hävda att det är första gången över huvud taget. Regeringen och fattade beslut om kraftiga höjningar av utgiftstaken –2022. Det var någonting som vi i stödde. Vi trodde att det var klokt. Jag nämnde alldeles , och de hade samma uppfattning. Dock noterade vi då att det är viktigt att komma tillbaka på samma utgiftsnivåer och att inte låta detta spilla över på . Vi noterar nu att utgiftstaket är oförändrat 2023 i de framlagda dokumenten men att det finns en negativ budgeteringsmarginal när det i själva verket borde vara 23 miljarder positivt – av takbegränsade utgifter, som ni väl känner till. Man skulle möjligen med en strikt tolkning kunna hävda att regeringen borde ha lagt fram förslag för att hantera detta . Vi tycker dock att det är rimligt att tänka sig att detta sker , men man borde i varje fall ha diskuterat omfattningen av och inriktningen på utgiftsminskningarna i vårpropositionen. Sedan resonerar vi en del om budgetprocessen i stort. Det är någonting som ni naturligtvis vet betydligt mer om än vi. Men vi har tidigare noterat att det har skett utskottsinitiativ som har inneburit att nya utgifter har tillkommit, vid de senare tillfällena också utan finansiering. Vi har uttryckt oro för det. noterar vi att åtgärder med varaktiga budgeteffekter normalt bör presenteras i budgetpropositionerna, och det sker nu även i vårpropositionen. Möjligen kan man säga att det är rimligt när det gäller försvarsanslagen, eftersom det är någonting väldigt akut och nytt som har kommit och som hade varit svårt att hantera på ett annat sätt. Men det är inte lika uppenbart när det gäller garantitillägget. Det är ett problem. De problem som där hanteras är dessa, och de har funnits . Rent allmänt tycker vi att det är väldigt viktigt att man respekterar budgetprocessens riktlinjer och iakttar återhållsamhet när det gäller ändringsbudgetar, extra ändringsbudgetar och utskottsinitiativ. Det är ett problem att detta har kommit att sprida sig på det sätt som det har gjort. Man går då miste om det som var idén med den samlade budgetprocessen: att framtvinga en helhetssyn och prioriteringar. Det har varit helt avgörande, skulle jag säga, för att vi har lyckats så pass väl som vi har gjort . Detta om utvärderingen av finanspolitiken. Vi har också valt att i den senare delen i rapporten ta oss an en del andra frågor, kanske framför allt frågan om det finanspolitiska ramverket. Det är naturligtvis ett område där vi har anledning att fundera en hel del. Det är ju som lägger fast ramverket, och vi ska anpassa oss till det. Men vi vill ändå bidra till den diskussionen. En fråga som har dykt upp i debatten är klimatomställningen. Det har hävdats att den kommer att kräva kraftiga offentliga insatser och att detta är ett skäl att ändra ramverket. Jag ska strax återkomma till några andra skäl som har föreslagits för att ramverket borde ändras, men klimatomställningen är kanske det vanligaste. Vi konstaterar till vår stora överraskning att det inte är någon som har gjort en sammanställning av vad detta skulle kosta. Flera institutioner, till exempel , har föreslagit att man ska ändra det finanspolitiska ramverket, men det finns inga beslutsunderlag som visar storleksordningen på de åtgärder som skulle behövas. Det trodde vi nog att det skulle göra. En sådan bedömning är naturligtvis inte enkel att göra. Man måste ta ställning till vilka mål ska ha för sin klimatpolitik. Man måste fundera över hur de målen nås på bästa sätt. Det är ju inte självklart att det handlar om offentliga investeringar; i själva verket är det mycket som talar för att det handlar om andra saker. Det handlar om skatter, det handlar om utsläppsrättigheter, det handlar om regleringar av olika slag och så vidare i första hand. När man väl har gjort det och kan börja se konturerna av hur mycket investeringar som krävs måste man fundera över vad som ska vara privat och vad som ska vara offentligt av detta. Slutligen infinner sig då också frågan: Hur mycket av de offentliga investeringar som man landar i bör rimligen finansieras av den här generationen, och hur mycket bör betalas av framtida generationer? Det är en diskussion som är fullt möjlig att genomföra, men det är ingenting som har resurser för att göra. Vi nöjde oss i det här sammanhanget med ett snävare perspektiv och att titta på de bedömningar som har gjorts av de myndigheter och experter som borde kunna det här, om jag uttrycker mig så. Det visar sig då att det, utöver de satsningar som sker i infrastruktur till följd av de infrastrukturförslag som har lagts fram, förefaller handla om . Det är siffror som är förenade med väldigt stor osäkerhet, ska jag säga, men vi ville i alla fall på något sätt försöka ringa in detta för att få igång en diskussion i den här frågan. Den här bedömningen är en bakgrund till den analys vi gör och den diskussion vi för i det avslutande kapitlet. Som jag konstaterade är det många som har argumenterat för att man borde ändra ramverket. Då ska man konstatera att det är uppenbart att man bör kunna göra det, principiellt. Det är ingenting som är skrivet i sten. Verkligheten kan förändras, och det kan motivera en förändring. har bestämt en ordning, bara , som innebär att man ska göra översyner . Då bör man ha ordentligt goda skäl om man väljer att göra översyner däremellan. Mot den bakgrunden granskar vi de olika skäl som lyfts fram i diskussionen. Jag kan konstatera att det handlar om stabiliseringspolitik, det handlar om räntenivåer, det handlar om att behoven har ökat på olika områden och att detta borde motivera förändringar och det handlar om klimatomställningen, som jag pratade en del om. I huvudsak tycker vi inte att de här argumenten övertygar, men jag ska säga något lite mer om dem. När det gäller stabiliseringspolitiken är frågeställningen normalt sett den att genom att ramverket finns sätts en grimma på finanspolitiken som gör att man inte kan bedriva den tillräckligt aktivt i konjunkturstabiliserande hänseende. Sedan kan man lägga till att i och med att ränteläget har varit lågt har manöverutrymme varit begränsat, och då blir finanspolitiken viktigare. Vi menar att politiken i har bedrivits på ett konjunkturstabiliserande sätt sedan vi fick det finanspolitiska ramverket. Vi kan inte se att ramverket har varit en väsentlig restriktion för utvecklingen. Tvärtom har det understött utvecklingen genom att vi haft så goda finanser som vi har haft. Delvis till följd av ramverket har det varit möjligt att bedriva sådan politik som vi bedrev i samband med pandemin utan minsta problem. När det gäller ränteläget kan man väl börja med att konstatera att den diskussionen hade varit naturligare att föra då ränteläget var väldigt lågt och föreföll kunna komma att fortsätta att vara väldigt lågt. är det en betydligt oklarare fråga. Dessutom är det så, och vi diskuterade det ganska utförligt i fjolårets rapport, att den offentliga sektorn i har finansiella tillgångar, som helhet betraktat. Det är alltså inte uppenbart att lägre räntor är gynnsamt för de offentliga finanserna i den meningen. En aspekt på detta med låga räntor är investeringsutvecklingen, att man ser framför sig att det skulle finnas utrymme för större offentliga investeringar. Också detta diskuterade vi en del i fjolårets rapport. Jag kan väl här bara konstatera att de studier som har gjort inte tyder på att de offentliga investeringarna i har hämmats av ramverket. Det går i varje fall inte att visa det i de siffrorna. I själva verket har vi ganska höga offentliga investeringar; jag tror till och med att de varit ökande . Detta är och har varit ett bekymmer ute i , och där finns en diskussion om detta. Men vi ser kanske inte motsvarande utveckling här. På de här punkterna kan man dock argumentera på lite olika sätt. Detta är absolut frågor som bör leva i diskussionen och som man löpande bör ta ställning till. Jag tycker att det är naturligt när man går vidare och funderar över ramverket i den ordinarie processen att man kommer tillbaka till detta och funderar en sväng till, så att säga. När det gäller nya behov är det klart att sådana dyker upp. Vi nämner polis, vård och omsorg och pensioner som exempel på sådana som har diskuterats . Alla de här behoven är ju varaktiga, och den första frågan är då i vilken utsträckning det är rimligt att kommande generationer ska betala för att vi höjer dessa ambitionsnivåer eller om vi ska betala för dem själva. Sedan har vi ju den här processen just för att framtvinga prioriteringar mellan olika områden. Det är själva idén, så att säga. Undantag från ”huvudregeln” att varaktiga utgiftsnivåhöjningar bör hanteras genom skattehöjningar eller genom omprioriteringar kan vara om det ställs krav på omfattande akuta insatser. Då kan man motivera att man gör en lånefinansiering. Om vi skulle behöva höja försvarsbudgeten väldigt kraftigt till följd av en allvarlig säkerhetspolitisk situation, alltså ännu allvarligare än den vi ser , kanske det inte är lämpligt att radikalt höja skatterna med en gång eller att radikalt skära ned på andra utgifter. I stället kan det vara lämpligt med en lånefinansiering. Man kan diskutera vad som är klokast, men det finns ett argument för att utjämna i sådana situationer. Vi skulle kunna tänkas hamna i en sådan situation och få väldigt kraftiga behov på försvarets område. Då tänker ni kanske: Men det är ju ganska stora satsningar. Ja, men de är inte så stora jämfört med vad man nu unnar sig på andra områden. I den meningen förefaller det, om man ser på det hela utifrån, vara fullt möjligt att hantera de satsningar som görs inom de ramar som finns. Men som sagt: Skulle man behöva väldigt kraftiga insatser är det kanske bättre att leva med att man inte klarar av överskottsmålet i den situationen på annat sätt än genom att i förväg minska kraven på finanspolitiken. Avslutningsvis återkommer jag till detta med klimatpolitiken. Det tycker vi nog är det bästa skälet av dessa skäl för att göra förändringar i ramverket. Det handlar ju, som vi ser det, om temporära förändringar. Det handlar i allt väsentligt om en stor omställning av ekonomin som behöver göras, säg, under de närmaste 10–15 åren; det där kan vi säkert diskutera exakt. Men det handlar inte nödvändigtvis om att lyfta nivån långsiktigt. Detta är också en typ av investeringar där man kan argumentera för att om vår generation skulle ta hela kostnaderna skulle det bli för lite för kommande generationer, som ju också uppenbarligen har väldigt stor glädje av att detta görs. Det finns också argument i motsatt riktning. Man kan hävda att det är vi som har ställt till det och att vi borde betala allt och kommande generationer inget. Man kan tänka på olika sätt kring detta, men det är värt att fundera kring. Som jag sa finns det ingen ordentlig bedömning av vad det skulle kosta. En sådan måste rimligen ligga i botten innan man gör en förändring av ramverket. Vi konkluderar alltså med att en fördjupad analys på klimatområdet behövs och att en sådan också skulle kunna ge motiv för en förtida översyn. Ordföranden: har presenterat Finanspolitiska rådets rapport. Vi ska nu få höra riksrevisor kommentarer på samma rapport. , : Fru ordförande! Stort tack för inbjudan och för möjligheten att kommentera den här rapporten, Svensk finanspolitik 2022. Det har verkligen varit ett stort nöje att läsa denna välskrivna rapport, vilken som vanligt innehåller många intressanta analyser av svensk ekonomi och finanspolitik. Och den är verkligen väldigt välskriven, hela vägen ut i kapillärerna. Som alla vet gör en granskning av tillämpningen av det finanspolitiska ramverket i de ekonomiska propositionerna. Ofta brukar vi göra iakttagelser och rikta rekommendationer kring frågor som handlar om utgiftstaket, överskottsmålen eller planen för återgång till överskottsmålet. Men vi tittar faktiskt också på om texten och siffrorna hänger ihop och om det som står där är transparent och begripligt.