bet · H901JuU44 · 2022-04-21 00:00:00 — föreslog utskottet, med stöd av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen, ett tillkännagivande till regeringen om ökade möjligheter att använda hemliga tvångsmedel i preventivt syfte. Utskottet anförde bl.a. att samhället behöver stärka sina möjligheter att ingripa mot de kriminella gängens verksamhet för att dels förhindra att kriminella gäng begår brott, dels störa deras verksamhet. För att åstadkomma detta bör hemliga tvångsmedel enligt utskottet kunna användas mot personer som är aktiva inom kriminella gäng i betydligt större omfattning än vad som är fallet (bet. 2020/21:JuU41 s. 10 f.). Ledamöterna från Socialdemokraterna, reserverade sig mot förslaget. Reservanterna hänvisade till pågående utredningsarbete och ansåg att det inte borde göras något tillkännagivande i denna fråga (s. 43). biföll reservationen (rskr. 2020/21:389). föreslog utskottet, med stöd av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen, ett tillkännagivande till regeringen om ett tilläggsdirektiv till utredningen tvångsmedel för att förhindra allvarlig brottslighet (bet. 2021/22:JuU20 s. 10 f.). Enligt utskottet skulle utredningen genom ett tilläggsdirektiv få i uppdrag att föreslå en ordning som innebär att de brottsbekämpande myndigheterna får dels utökade möjligheter att använda preventiva tvångsmedel för att upptäcka och/eller förhindra allvarlig brottslighet som förekommer inom ramen för kriminella nätverk, dels nya möjligheter att använda husrannsakan för att upptäcka och/eller förhindra allvarlig brottslighet. Dessutom skulle utredningstiden förkortas så att uppdraget skulle redovisas . Ledamöterna från Socialdemokraterna, reserverade sig mot förslaget. Reservanterna ansåg att utredningsdirektiven var väl avvägda och ändamålsenligt utformade. De konstaterade även att regeringen hade beslutat att förkorta utredningstiden till . Mot den bakgrunden var de inte beredda att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande som utskottet föreslog (s. 12). biföll reservationen (prot. 2021/22:71). Motioner om preventiva tvångsmedel behandlades också av utskottet i betänkande 2021/22:JuU24. Mot bakgrund av det omfattande arbete som pågår på området var utskottet inte berett att ta något initiativ med anledning av motionerna (s. 43). Kammaren biföll utskottets förslag (rskr. 2021/22:216). De brottsbekämpande myndigheterna måste få möjlighet att använda preventiva tvångsmedel i större utsträckning än vad som är fallet . Det finns en stor potential i att på ett tidigt stadium kunna avlyssna de kriminella nätverkens kommunikation. Utskottet anser därför att preventiva tvångsmedel ska kunna användas mot personer som har kopplingar till organiserad brottslighet, utan krav på att konkreta brott måste preciseras och rum. Regeringen har aviserat att en eventuell lagstiftning om preventiva tvångsmedel ligger fram i tiden. Verktyget behövs emellertid här och . En tillfällig lagstiftning som gör det möjligt att använda preventiva tvångsmedel mot personer som har kopplingar till organiserad brottslighet behöver därför skyndsamt tas fram i avvaktan på ett långsiktigt regelverk. Utskottet anser att regeringen bör återkomma till med ett sådant lagförslag. Sammanfattningsvis föreslår utskottet därför, med stöd av sin initiativrätt enligt 9 kap. 16 § riksdagsordningen, att ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör återkomma till med förslag till en tillfällig lagstiftning om preventiva tvångsmedel och tillkännager detta för regeringen. Deltagande i en kriminell organisation Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om kriminalisering av deltagande i en kriminell organisation och tillkännager detta för . Jämför reservation 3 (S, C, V, MP). I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om kriminalisering av deltagande i ett kriminellt gäng. Enligt gällande rätt är deltagande i en kriminell organisation inte kriminaliserat. Frågan om straffansvar för deltagande i kriminella organisationer behandlades av Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet, m.m. Kommittén övervägde en ny bestämmelse i 23 kap. om ansvar för dels underlåtenhet att hindra brottslig verksamhet, dels främjande av brottslig verksamhet av följande lydelse (SOU 2000:88 s. 180): Den som i ledande ställning inom en sammanslutning, där allvarlig brottslig verksamhet förekommer, underlåter att göra vad som skäligen kan begäras för att verksamheten skall upphöra, döms för underlåtenhet att hindra brottslig verksamhet till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter. Den som lämnar ekonomiskt bidrag, upplåter hus, del av hus eller mark eller lämnar annat liknande stöd till en sammanslutning av sådant slag som anges i första stycket döms, om stödet inte är att anse som obetydligt, för främjande av brottslig verksamhet till böter eller fängelse i högst . Vad nu sagts skall dock inte gälla, om ansvar kan dömas ut enligt en annan bestämmelse i denna balk eller i annan lag eller författning. Majoriteten i kommittén avstod från att lägga fram förslaget, bl.a. med hänvisning till att bestämmelserna närmast skulle utgöra en komplettering till reglerna om medverkan, förberedelse och stämpling till brott och därför skulle få ett förhållandevis begränsat tillämpningsområde. Dessutom ansågs bestämmelserna vara förknippade med bevissvårigheter och kunde enligt majoriteten därmed inte förväntas bli särskilt effektiva. I propositionen Ett särskilt straffansvar för samröre med en terroristorganisation (prop. 2019/20:36) konstaterar regeringen att regeringsformen i sin nuvarande lydelse förhindrar en heltäckande lagstiftning som innebär begränsningar i rätten att delta i sammanslutningar som ägnar sig åt terrorism, och att en sådan lagstiftning därmed kräver en grundlagsändring (s. 11 f.). Justitie- och inrikesminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga bl.a. följande (fr. 2021/22:179): Regeringen genomför alltså den mest omfattande satsningen någonsin mot gängkriminaliteten i . Som jag tidigare redovisat i svar till skulle en kriminalisering av deltagande i kriminella nätverk kräva mycket utredningsresurser för ett magert resultat när det gäller att hitta luckor i strafflagstiftningen. En kriminalisering av att vara med i ett kriminellt nätverk förutsätter dessutom en grundlagsändring som skulle ta mycket att genomföra. I stället måste vi prioritera effektiva och träffsäkra åtgärder mot de kriminella nätverken. Regeringen arbetar brett mot gängkriminaliteten och har inga planer på att slå av på takten. Men min utgångspunkt är att det i första hand ska göras genom åtgärder som ryms inom grundlagens nuvarande ramar. Regeringen beslutade att utse en särskild utredare för att överväga en rad straffrättsliga åtgärder mot brott i kriminella nätverk. I uppdraget ingick bl.a. att överväga och lämna förslag som innebär en skärpt och mer effektiv straffrättslig reglering mot brott i kriminella nätverk, särskilt i fråga om brott med kopplingar till kriminella uppgörelser. Uppdraget omfattade även att överväga och lämna förslag som innebär en skärpt straffrättslig reaktion mot narkotikaförsäljning och mot dem som involverar unga i kriminalitet. I uppdraget ingick också att överväga och vid behov lämna förslag som innebär att det finns en presumtion för häktning när allvarliga brott, såsom rån, grov misshandel och grov utpressning, begås inom ramen för kriminella nätverk (dir. 2020:62). Utredningen, som antog namnet , överlämnade sitt betänkande Skärpta straff mot brott i kriminella nätverk (SOU 2021:68). I betänkandet lämnas bl.a. följande förslag: • Straffen för grovt olaga tvång, olaga hot, grovt olaga hot, rån, utpressning respektive grov utpressning skärps. • Kvalifikationsgrunder införs för grov allmänfarlig ödeläggelse. • Vid bedömningen av ett brotts straffvärde ska det särskilt beaktas om ett numerärt överläge utnyttjats. • Det ska vid bedömningen av straffvärdet anses synnerligen försvårande om ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person har innefattat användning av skjutvapen eller sprängämnen och begåtts på allmän eller liknande plats. Detsamma ska gälla om angreppet haft bakgrund i en konflikt mellan grupper i vilken skjutvapen eller sprängämnen använts, eller varit ägnat att framkalla en konflikt av sådant slag. • Straffbestämmelsen avseende människoexploatering utvidgas till att omfatta utnyttjade av någon i brottslig verksamhet. • En ny straffbestämmelse införs som kriminaliserar att involvera personer i brottslig verksamhet. • Straffet skärps för försäljning av narkotika och för befattning med narkotika som är avsedd att säljas. • Beställning av narkotika för eget bruk kriminaliseras såsom försöksbrott. • En presumtion för häktning ska gälla vid misstanke om brott med ett minimistraff om fängelse och i stället för som fängelse. • Återfall i brott ska i ökad utsträckning leda till strängare straff. Betänkandet bereds i . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om deltagande i kriminell organisation, men har avstyrkt yrkandena, i betänkande 2020/21:JuU24 (s. 68 f.), vilket ställde sig bakom (rskr. 2020/21:344). behandlade propositionen Föreningsfrihet och terroristorganisationer, som föreslår en ändring i regeringsformen som innebär utökade möjligheter att genom lag begränsa föreningsfriheten när det gäller terroristorganisationer (prop. 2021/22:42). I samband med detta behandlade utskottet även motionsyrkanden om att ett undantag från föreningsfriheten bör utformas så att även kriminella sammanslutningar och gäng omfattas av undantaget (bet. 2021/22:KU13). I ett yttrande till anförde justitieutskottet att det när det gäller motionsyrkandena om att utreda ytterligare undantag från föreningsfriheten för att förbjuda kriminella och våldsbejakande organisationer inte har framkommit något som ger anledning för att göra sådana tillkännagivanden som efterfrågas i motionerna (yttr. 2021/22:JuU4y). delade motionärernas uppfattning att kriminella organisationer och gäng samt våldsbejakande organisationer utgör ett samhällsproblem. Utskottet ansåg dock inte att det finns tillräckligt starka skäl att utreda ytterligare undantag från den grundlagsskyddade föreningsfriheten. Mot denna bakgrund var inte berett att ta några initiativ med anledning av motionsyrkandena. De avstyrktes därför. Flera av våra grannländer har lagstiftningar som gör det straffbart att delta i ett kriminellt gängs verksamhet. Utskottet anser att det är en ordning som bör prövas även i , inte minst för att stoppa rekryteringen till kriminella gäng, eftersom en sådan bestämmelse skulle göra det möjligt att kunna döma personer som begår brott inom organiserad brottslighet innan de dras djupare ned i denna typ av kriminalitet. Enligt utskottet bör därför ge regeringen till känna att den ska återkomma med ett förslag på lagstiftning som gör det straffbart att delta i ett kriminellt gängs verksamhet. Därmed tillstyrker utskottet delvis motion 2021/22:4031 (M) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att införa vistelseförbud och tillkännager detta för . Jämför reservation 4 (V). I partimotionerna 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 3 och 2021/22:3965 av m.fl. (L) yrkande 68 och kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 45 begärs ett tillkännagivande om att införa vistelseförbud som en särskild och egen påföljd. I motion 2021/22:3447 av Kopparklint (M) vill motionären se en utredning om vistelseförbud för dömda pedofiler på platser som frekventeras av barn. Enligt 26 kap. 16 § andra stycket 7 finns efter villkorlig frigivning en möjlighet att ge den övervakade föreskrifter om vistelseort eller andra anvisningar om på vilka platser eller inom vilka områden den som är villkorligt frigiven eller dömd till skyddstillsyn ska vistas eller inte får vistas. En motsvarande föreskriftsrätt finns när det gäller skyddstillsynsdömda i 28 kap. 6 § . Ökad kontroll av den som avtjänar ett fängelsestraff med fotboja I proposition 2021/22:196 Ökad kontroll av den som avtjänar ett fängelsestraff med fotboja, som överlämnades till , föreslår regeringen, som ett led i arbetet att göra Kriminalvårdens handläggning av ärenden som rör verkställighet med fotboja mer effektiv, att Kriminalvården på eget initiativ ska kunna pröva om ett fängelsestraff ska verkställas med fotboja. För att verkställighet med fotboja ska vara ett trovärdigt alternativ till verkställighet i fängelse är det dessutom angeläget att verkställigheten uppfyller de krav som kan ställas på samhällsskydd, förebyggande av risk för återfall i brott och skydd av brottsoffer. Regeringen föreslår därför att Kriminalvården ges rätt att vid verkställighet med fotboja besluta särskilda föreskrifter om förbud för den dömde att vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område. Regeringen föreslår även att elektroniska hjälpmedel ska få användas för att kontrollera att en föreskrift om t.ex. vistelseförbud följs. Ändringarna föreslås träda i kraft . Vid en presskonferens meddelade justitie- och inrikesministern att regeringen ska tillsätta en utredning för att undersöka möjligheten att meddela ett individuellt geografiskt avgränsat vistelseförbud – exempelvis när en person är involverad i gängkriminalitet eller narkotikaförsäljning. Syftet är att få bort de mest brottsaktiva från utsatta platser för att lugna ned pågående konflikter och minska brottsligheten. I betänkande 2017/18:JuU14 avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att kunna döma till vistelseförbud för en person som döms för allvarlig gängrelaterad brottslighet (bet. 2017/18:JuU14 s. 72 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:240). Utskottet föreslog i betänkande 2019/20:JuU26 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett förslag om vistelseförbud. Utskottet anförde följande (s. 70): I fråga om vistelseförbud finner utskottet att detta kan vara en lämplig åtgärd för att minska kriminellas möjlighet att använda sitt våldskapital som en maktfaktor i ett bostadsområde. Det är ett problem att personer med anknytning till kriminella grupperingar, som har gjort sig skyldig till upprepad brottslighet, efter avtjänat fängelsestraff kan återvända till det område där han eller hon begått brotten. Utskottet finner förvisso att det förslag som har lämnats i en promemoria om möjligheter till tydligare villkor angående var en villkorligt frigiven person får vistas är ett steg i rätt riktning för att komma till rätta med detta. Det är dock inte tillräckligt. Enligt utskottet bör t.ex. överträdelse av ett vistelseförbud vara straffbart. Regeringen bör därför låta utreda ett vistelseförbud för personer som har begått upprepad brottslighet och som har anknytning till kriminella grupperingar, i syfte att motverka och bryta upp dessa grupperingar. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:258). I behandlingen av regeringens lagförslag om utökade kontroll- och stödmöjligheter avseende skyddstillsynsdömda anförde utskottet med anledning av följdmotioner om vistelseförbud följande (bet. 2020/21:JuU22 s. 13): Det förslag som lämnas i propositionen om att tydliggöra möjligheten att föreskriva villkor om var den som är villkorligt frigiven eller dömd till skyddstillsyn ska vistas eller inte får vistas är ett steg i rätt riktning men enligt utskottets mening inte tillräckligt. Som framgår ovan har också tidigare riktat ett tillkännagivande till regeringen om införande av ett mer omfattande vistelseförbud. För att motverka kriminella grupperingar och komma åt de lokalt knutna kriminella gängen som bl.a. finns i storstädernas förortsområden behöver det införas en ny form av påföljd, vistelseförbud. Vistelseförbudet ska kunna aktualiseras för personer som har begått upprepad brottslighet och som har anknytning till kriminella grupperingar. Det skulle innebära att den som döms förbjuds att vistas i ett visst geografiskt område . Vistelseförbudets längd bestäms vid straffmätningen och ska kunna gälla längre än strafftiden. Vidare ska det vara straffbart att överträda ett vistelseförbud. Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet anledning för att göra ett nytt tillkännagivande till regeringen. Regeringen bör således återkomma med ett förslag som tillgodoser det som utskottet har anfört. Utskottet föreslår att tillkännager detta för regeringen. ställde sig bakom utskottets förslag (rskr. 2020/21:235). Som utskottet har anfört behövs en ny form av påföljd, vistelseförbud, för att motverka kriminella grupperingar och komma åt de lokalt knutna kriminella gängen som bl.a. finns i storstädernas förortsområden. Denna typ av individuellt avgränsade vistelseförbud bör ta sikte på individer som är involverade i exempelvis gängrelaterat våld eller narkotikaförsäljning. Det skulle kunna begränsa de mest brottsaktiva personernas rörelsefrihet och därigenom lugna ned pågående konflikter. Positiva erfarenheter finns bl.a. från . Detta har också tillkännagett för regeringen. Det är förvisso positivt att regeringen nu har aviserat en utredning om vistelseförbud, men enligt utskottet är det osäkert om utredningen avser den typ av vistelseförbud som har efterfrågat. Utskottet anser därför att det finns skäl för att tillkännage för regeringen att den omgående bör tillsätta en utredning eller komplettera direktiven till den aviserade utredningen i syfte att återkomma med ett lagförslag om vistelseförbud för gängkriminella i enlighet med det anförda. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:4031 (M) yrkande 3 2021/22:3965 (L) yrkande 68 och 2021/22:3975 (L) yrkande 45. Motion 2021/22:3447 (M) avstyrks. Effektivare användning av biometrisk information Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om effektivare användning av biometrisk information och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 5 (S, C, V). I kommittémotion 2021/22:3781 av m.fl. (M) yrkande 27 anförs att reglerna för polisens insamling, användning och lagring av biometriska uppgifter måste ändras. Liknande förslag finns i partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 41 och i kommittémotion 2021/22:4190 av m.fl. (KD) yrkande 33. I kommittémotion 2021/22:4190 av m.fl. (KD) yrkande 32 föreslås även ett tillkännagivande om att göra det möjligt för polisen att topsa för dna i större utsträckning. Polisens möjligheter att genomföra registertopsning I 28 kap. 12 a § RB ges den särskilda möjligheten att genom salivprovtagning kroppsbesiktiga personer som är skäligen misstänkta för brott på vilket fängelse kan följa, i syfte att registrera dna-profilen i polisens register (s.k. registertopsning). Sådan kroppsbesiktning som avses i bestämmelsen förutsätter alltså inte att det finns dna-spår i det befintliga ärendet som är av intresse att jämföra den misstänktes dna med, utan syftar i stället till att kunna jämföra den misstänktes dna med oidentifierade dna-spår från ouppklarade brott. infördes genom bestämmelsen i 28 kap. 12 b § RB en möjlighet att under vissa förutsättningar ta salivprov av andra än skäligen misstänkta personer. Dna-profiler från sådana prov får dock, till skillnad från kroppsbesiktning med stöd av övriga bestämmelser, enbart jämföras med dna-spår i aktuellt ärende. Behörig beslutsfattare för registertopsning är, som för kroppsbesiktning i övrigt, förundersökningsledaren i aktuellt ärende. Vid fara i dröjsmål får polisman fatta beslut. När det gäller registertopsning bör fara i dröjsmål dock mycket sällan kunna anses föreligga. har antagit riktlinjer för att ta salivprov enligt 28 kap. 12 a § RB (PM 2016:15), i vilka det bl.a. framgår vilka överväganden som ska göras vid bedömningen av huruvida registertopsning kan ske. Det framgår också i riktlinjerna att cheferna för polisområdena och de regionala enheterna ansvarar för att medarbetarna agerar utifrån aktuell lagstiftning när så är möjligt samt att kontinuerlig uppföljning genomförs fortlöpande för att kunna styra tillämpningen. tillsynsenhet har genomfört en inspektion av polisens tillämpning av registertopsning och daktning 2020 (Tillsynsrapport 2020:4). hemställan Stärkt brottsbekämpning med stöd av biometriska uppgifter lämnade in en hemställan till , rubricerad Stärkt brottsbekämpning med stöd av biometriska uppgifter. I skrivelsen begärs att regeringen gör en översyn av regleringen om insamling, lagring och användning av biometriska uppgifter för att stärka den brottsbekämpande verksamheten. I skrivelsen redogör för ett växande behov av tillgång till biometriska uppgifter, bl.a. fingeravtryck, fotografier och dna. konstaterar att det på EU-nivå pågår arbete med flera rättsakter som rör polisens möjligheter att använda biometriska uppgifter till stöd för identifiering av personer i det brottsbekämpande arbetet, men att anpassningar även behövs i nationell rätt. ser behov av författningsändringar vad gäller både förutsättningarna enligt bl.a. för att samla in biometriska uppgifter och förutsättningarna enligt framför allt dataskyddsregleringen för att lagra och använda sådana uppgifter i brottsbekämpande syfte. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att se över förutsättningarna för att använda biometri som verktyg i brottsbekämpningen (dir. 2021:34). Syftet är att fler personer som misstänks för brott ska kunna identifieras med hjälp av fingeravtryck, dna, ansiktsbilder eller liknande information om individuella kännetecken. Uppdraget gäller de rättsliga möjligheterna att samla in, lagra och använda sådan information. Enligt direktiven ska utredaren bl.a. • lämna förslag som gör att fingeravtryck, dna, ansiktsbilder eller liknande information om personer som är misstänkta eller dömda för brott kan samlas in för registrering i register på ett mer enhetligt, heltäckande och ändamålsenligt sätt än • lämna förslag som gör att informationen kan lagras i register på ett mer enhetligt och ändamålsenligt sätt än • ta ställning till om ska kunna använda ansiktsbilder eller fingeravtryck från brottsutredningar för att söka i t.ex. passregistret, Transportstyrelsens register över körkort eller register i syfte att identifiera personer som misstänks för brott • lämna nödvändiga författningsförslag. I direktiven anges att utredaren noga ska väga behovet av en effektiv brottsbekämpning mot den enskildes rätt till skydd för sin personliga integritet. Utredningen antog namnet (Ju 2021:05). beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2022:19), som innebär att utredaren bl.a. ska ta ställning till om och i så fall under vilka förutsättningar ska kunna använda dna-baserade släktforskningsdatabaser i syfte att identifiera personer som misstänks för brott och lämna nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om att ska få större möjligheter att samla in, använda och lagra biometriska uppgifter, bl.a. i utskottets betänkande om polisfrågor (bet. 2019/20:JuU25 s. 36 f.). Utskottet konstaterade då att arbetar aktivt med frågor om att samla in och lagra biometriska uppgifter samt att myndigheten hade gjort en hemställan till om en översyn av regleringen. Eftersom frågan bereddes inom såg utskottet inte anledning för att vidta några sådana åtgärder som efterfrågades i motionerna. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena och följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:256). Likalydande yrkanden behandlades genom s.k. förenklad beredning (bet. 2020/21:JuU23, rskr. 2020/21:395). Vid behandlingen av regeringens proposition Anpassningar av svensk lag till EU:s förordningar om Schengens informationssystem (prop. 2020/21:222) behandlade utskottet två motionsyrkanden om insamling, användning och lagring av biometriska uppgifter (bet. 2021/21:JuU8 s. 5 f.). Utskottet noterade då att regeringen hade tillsatt , bl.a. mot bakgrund av vad som hade framkommit i hemställan.