bet · H901CU20 · 2022-05-20 00:00:00 — Detsamma gäller angrepp med någon form av vapen eller annat tillhygge och andra typer av fysiska angrepp som t.ex. bespottning eller andra angrepp som leder till att den angripne får någon form av kroppsvätska på huden. Även om det för personer som angrips i tjänsten i vissa fall krävs något mer än normalt för att ett angrepp ska anses utgöra en allvarlig kränkning, bör kraven inte ställas så högt att den personliga kränkningen hamnar i bakgrunden (se prop. 2000/01:68 s. 66). anser att civilutskottet bör avstyrka motionsyrkandena. Detta motiveras med att justitieutskottet bedömer att den nya bestämmelsen i skadeståndslagen om vad som särskilt ska beaktas vid allvarlighetsbedömningen bör leda till att kränkningsersättning tillerkänns poliser och andra yrkesgrupper med särskild beredskap i fler fall än . har tidigare i betänkandet ställt sig bakom en ny reglering om kränkningsersättning för poliser och andra yrkesgrupper med särskild beredskap. Regleringen innebär att det i skadeståndslagen införs en särskild bestämmelse som anger att om den som utsätts för brott i tjänsten får anses ha en särskild beredskap för angreppet ska det vid bedömningen av om kränkningen är allvarlig särskilt beaktas om angreppet riktar sig mot den angripnes privata sfär eller är fysiskt. Som regeringen anför är det närmast en självklarhet att hänsyn behöver tas till vem som blir utsatt för ett brott och under vilka omständigheter det sker när man bedömer om den angripnes personliga integritet har blivit allvarligt kränkt. Detta gäller oavsett vem den angripne är. Att det kan krävas något mer för att en allvarlig kränkning ska kunna konstateras när ett angrepp riktas mot någon som tillhör en viss yrkesgrupp och har en särskild beredskap för angreppet är därmed rimligt och bör gälla även fortsättningsvis. Därmed avstyrker civilutskottet, i enlighet med justitieutskottets förslag, motionerna 2021/22:2528 (SD) yrkande 40 och 2021/22:4628 (SD) yrkande 2. När det gäller övriga motionsyrkanden redovisas i propositionen att domstolarna ställer förhållandevis höga krav på ett fysiskt angrepp för att det ska anses innebära en allvarlig kränkning. Regeringen framhåller att det finns anledning att se mer allvarligt på situationer där poliser och personer inom andra yrkesgrupper med särskild beredskap utsätts för brottsliga angrepp i tjänsten som innefattar någon form av fysiskt angrepp av inte alltför lindrigt slag. Innebörden av de nya riktlinjerna vid allvarlighetsbedömningen är enligt propositionen att angrepp som riktar sig mot den angripnes privata sfär eller fysiska angrepp som utgångspunkt bör anses innebära att kravet på allvarlig kränkning är uppfyllt. Detta förtydligas bl.a. med att lindrigare fysiska angrepp som utgör rena försök att undkomma eller försvåra ingripandet lika lite som normalt bör anses utgöra allvarliga kränkningar i skadeståndsrättslig mening. Däremot bör uppsåtliga fysiska angrepp i form av t.ex. knytnävsslag i ansiktet, sparkar mot känsliga delar av kroppen, bett på oskyddade kroppsdelar, klös i ansiktet eller på andra oskyddade delar av kroppen och liknande normalt leda till att angreppet bedöms utgöra en allvarlig kränkning. Detsamma gäller angrepp med någon form av vapen eller annat tillhygge och andra typer av fysiska angrepp som t.ex. bespottning eller andra angrepp som leder till att den angripne får någon form av kroppsvätska på huden. I likhet med regeringen och justitieutskottet bedömer civilutskottet att de nya riktlinjerna kommer att leda till att kränkningsersättning tillerkänns i fler fall än . Därmed avstyrks, i enlighet med justitieutskottets förslag, även de resterande motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om den nya ersättningsformen särskild anhörigersättning. Jämför reservation 4 (L). I kommittémotion 2021/22:4533 av m.fl. (L) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att nivån på den nya ersättningsformen särskild anhörigersättning behöver uppfattas som skälig. Regleringen om ideell ersättning för efterlevande anhöriga finns det en rätt till s.k. anhörigersättning för den som stod en dödad person särskilt nära. Det som ersätts är s.k. sveda och värk i form av psykiska besvär som går utöver sådana känslor av sorg och saknad som ett dödsfall brukar medföra för nära anhöriga. Det finns schabloner för anhörigersättning som innebär att den anhörige inte behöver styrka de psykiska besvärens omfattning eller varaktighet med läkarintyg eller annan utredning. De nuvarande schablonerna för anhörigersättning slogs fast i ett avgörande från 2017 (rättsfallet NJA 2017 s. 1208). Enligt avgörandet motsvarar ersättningen om dödsfallet har orsakats uppsåtligen eller av grov oaktsamhet som ligger mycket nära ett uppsåtligt handlande. I övriga fall uppgår ersättningen till . Om det görs gällande att besvären har varit ovanligt omfattande eller långvariga kan särskild bevisning krävas för att högre belopp än schablonerna ska dömas ut. De nya reglerna om särskild anhörigersättning Den nya regleringen om särskild anhörigersättning innebär en ny form av rent ideell ersättning för efterlevande anhöriga som ska betalas ut vid sidan av den befintliga anhörigersättningen. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet genom brott orsakar någon annans död ska betala särskild anhörigersättning till den som stod den avlidne särskilt nära, om det inte är uppenbart oskäligt. Det handlar här om ersättning för de momentana känslor av t.ex. chock, förtvivlan, maktlöshet och ilska som typiskt sett uppstår hos den som förlorar en nära anhörig till följd av ett brott (dvs. något annat än det medicinskt påvisbara lidande som ersätts genom anhörigersättningen). Den särskilda anhörigersättningen ska oberoende av omständigheterna i det enskilda fallet bestämmas till ett skäligt belopp som är lika stort för var och en av de ersättningsberättigade. Det innebär att ersättningen ska vara helt schabloniserad. I propositionen anför regeringen att det lagstadgade kravet på att den särskilda anhörigersättningen ska bestämmas till ett skäligt belopp möjliggör att ersättningens storlek utvecklas . Detta kan vara motiverat t.ex. med hänsyn till penningvärdesförändringar, den allmänna utvecklingen av ersättningsnivåerna för andra ideella skadestånd eller en allmänt förändrad syn i samhället på hur den aktuella typen av skador bör ersättas. När schablonen bestäms bör den, framhåller regeringen, inte sättas så lågt att den riskerar att motverka sitt syfte men inte så högt att den jämfört med nivåerna för kränkningsersättning framstår som omotiverad. Vidare bör den sammanlagda ersättningen i form av anhörigersättning och särskild anhörigersättning hamna på en rimlig nivå. När det närmare gäller synen på det initiala schablonbeloppet anför regeringen följande (s. 35 f. i propositionen): När det gäller schablonens storlek redovisar utredningen – utifrån vissa utgångspunkter och med beaktande av kostnadsaspekter – sin syn på vilket belopp som bör anses skäligt vid införandet av reglerna om särskild anhörigersättning (, se SOU 2021:64 s. 253 f.). Några remissinstanser, bl.a. RAV, förespråkar ett högre belopp. Det finns här skäl att återigen betona att inget belopp kommer att uppfattas som tillräckligt av alla. Det väsentliga är att beloppet innebär att ersättningen ger en adekvat kompensation för de momentana känslor av t.ex. chock, förtvivlan, maktlöshet och ilska som typiskt sett uppstår hos den efterlevande anhörige. För att detta ska kunna uppnås får beloppet inte vara alltför lågt, som det är nödvändigt att förhålla sig till att ersättningen ingår i ett ersättningssystem som behöver vara rationellt. Regeringen anser att utredningens syn på det initiala schablonbeloppet framstår som rimlig. Enligt gällande ordning finns det en rätt till anhörigersättning för den som stod en dödad person särskilt nära. Det som ersätts är sveda och värk i form av psykiska besvär som går utöver sådana känslor av sorg och saknad som ett dödsfall brukar medföra för nära anhöriga. Enligt nuvarande schabloner motsvarar anhörigersättningen när dödsfallet har orsakats uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, och i övriga fall uppgår ersättningen till . Genom den lagreglering som utskottet tidigare i betänkandet ställt sig bakom införs en ny form av rent ideell ersättning för efterlevande anhöriga, särskild anhörigersättning. Denna ska betalas ut vid sidan av, dvs. utöver, den befintliga anhörigersättningen. Det handlar här om ersättning för de momentana känslor av t.ex. chock, förtvivlan, maktlöshet och ilska som typiskt sett uppstår hos den som förlorar en nära anhörig till följd av ett brott. Den särskilda anhörigersättningen ska oberoende av omständigheterna i det enskilda fallet bestämmas till ett skäligt belopp som är lika stort för var och en av de ersättningsberättigade. Det innebär att ersättningen ska vara helt schabloniserad. När schablonen bestäms bör den, framhålls det i propositionen, inte sättas så lågt att den riskerar att motverka sitt syfte men inte så högt att den jämfört med nivåerna för kränkningsersättning framstår som omotiverad. Dessutom bör den sammanlagda ersättningen i form av anhörigersättning och särskild anhörigersättning hamna på en rimlig nivå. När det gäller schablonens storlek betonas vidare i propositionen att inget belopp kommer att uppfattas som tillräckligt av alla. Det väsentliga är enligt regeringen att beloppet innebär att ersättningen ger en adekvat kompensation för de momentana känslor av t.ex. chock, förtvivlan, maktlöshet och ilska som typiskt sett uppstår hos den efterlevande anhörige. För att detta ska kunna uppnås får beloppet inte vara alltför lågt, som det är nödvändigt att förhålla sig till att ersättningen ingår i ett ersättningssystem som behöver vara rationellt. Regeringen uttalar att utredningens syn på det initiala schablonbeloppet, , framstår som rimlig. Utskottet finner inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandet, som därför avstyrks. Utmätning till förmån för brottsoffer Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att ytterligare inskränka utmätningsförbudet till förmån för brottsoffer. Utskottet hänvisar till ett meddelat tillkännagivande i saken. Jämför reservation 5 (M, SD, KD). I kommittémotion 2021/22:4628 av m.fl. (SD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med förslag som innebär att allt tilldömt skadestånd ska vara utmätningsbart i förhållande till brottsoffer. I kommittémotion 2021/22:4627 av m.fl. (KD) yrkande 2 föreslås ett motsvarande tillkännagivande till regeringen om att även skadestånd som tillkommer gäldenären med anledning av personskada, falskt åtal, ärekränkning eller annat sådant ska kunna utmätas. Den nya regleringen om utmätning av frihetsberövandeersättning Den nya regleringen om utmätning av frihetsberövandeersättning innebär att viss ersättning enligt frihetsberövandelagen ska kunna utmätas för fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Undantaget från utmätningsförbudet gäller sådan frihetsberövandeersättning som betalas ut på strikt grund, bl.a. ersättning som någon tillerkänns från staten efter att ha varit häktad på grund av en brottsmisstanke utan att åtal väckts, och omfattar ersättning för både ekonomisk och ideell skada. Även egendom som har trätt i ersättningens ställe (s.k. surrogation) kan omfattas (jfr rättsfallet NJA 2018 s. 966). För annan ersättning enligt frihetsberövandelagen – som betalas ut på grund av att beslutet om frihetsberövande vilade på felaktiga grunder och därför var oriktigt eller på grund av personskada – gäller däremot skyddet mot utmätning. När det gäller andra former av skadestånd än frihetsberövandeersättning som omfattas av utmätningsförbudet hänvisar regeringen i propositionen till att utredningen anser att eventuella förändringar bör föregås av en mer allmän översyn av bestämmelserna om undantag från utmätning. tillkännagav , på utskottets förslag, för regeringen att den bör låta se över utmätningsförbudet när det gäller andra slags skadestånd än frihetsberövandeersättning (bet. 2021/22:CU7, rskr. 2021/22:158). Utskottet uttalade att det är angeläget att brottsoffer får större möjligheter till utmätning av gärningspersoners tillgångar i form av skadestånd. Utskottet konstaterade att Utredningen om stärkt rätt till skadestånd för brottsoffer inte hade tittat närmare på frågan om huruvida utmätningsförbudet bör inskränkas i förhållande till brottsoffer även när det gäller andra former av skadestånd än frihetsberövandeersättning samt att utredningen i den delen hänvisat till att eventuella förändringar bör föregås av en mer allmän översyn av utsökningsbalkens olika bestämmelser om undantag från utmätning. Utskottet ansåg att regeringen bör ta initiativ till en sådan översyn. Genom den nya reglering som utskottet tidigare i betänkandet ställt sig bakom kommer viss ersättning enligt frihetsberövandelagen att kunna utmätas för fordringar som avser skadestånd på grund av brott. Utöver detta meddelade så sent som , på utskottets förslag, ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av utmätningsförbudet när det gäller andra slags skadestånd än frihetsberövandeersättning. Utskottet uttalade då att det är angeläget att brottsoffer får större möjligheter till utmätning av gärningspersoners tillgångar i form av skadestånd. Enligt utskottet är det inte motiverat med ytterligare ett tillkännagivande i saken, och motionsyrkandena avstyrks därför. Utbetalning av skadestånd till brottsoffer Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om effektivare utbetalning av skadestånd till brottsoffer och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 6 (S). I samband med att en dom på skadestånd skickas ut till parterna får de skriftlig information om betalning av skadeståndet. När domen har vunnit laga kraft skickar domstolen den till , som i sin tur skickar en skriftlig förfrågan till den brottsutsatte om huruvida han eller hon vill ha hjälp med att driva in skadeståndet. Om den brottsutsatte vill det skickar en uppmaning till den som ska betala skadeståndet att betala in beloppet till myndigheten. Den skadeståndsskyldige har då på sig att betala. Om han eller hon inte gör det gör en tillgångsutredning för att ta reda på om den skadeståndsskyldige har möjlighet att betala. Om tillgångsutredningen visar att gärningspersonen inte kan betala hela det utdömda skadeståndet ska den brottsutsatte undersöka om han eller hon har någon försäkring som kan täcka skadeståndet eller delar av det. I den utsträckning försäkringsersättning inte betalas ut kan den brottsutsatte vända sig till och ansöka om brottsskadeersättning. Förutsättningarna för utbetalning av sådan ersättning anges i brottsskadelagen (2014:322). Om brottsskadeersättning betalas ut inträder staten i den skadelidandes rätt till skadestånd. I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 51 och kommittémotion 2021/22:3778 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs tillkännagivanden till regeringen om att skyndsamt låta utreda en ordning där det skadestånd som en domstol fastställt betalas ut direkt av staten, som sedan kräver gärningspersonen på beloppet. Ett motsvarande förslag finns i motion 2021/22:429 av (M). I kommittémotion 2021/22:4628 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om att inrätta en statlig skadeståndsgaranti för brottsoffer. Innebörden är att staten går in och betalar ut skadeståndet till brottsoffret och sedan kräver gärningspersonen på beloppet. Samma förslag finns i kommittémotion 2021/22:2561 av m.fl. (SD) yrkande 12. I kommittémotion 2021/22:4595 yrkande 1 föreslår och (båda C) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag på hur staten kan ta ett större ansvar för indrivningsprocessen när det gäller skadestånd till brottsoffer. Ett förslag med samma innebörd finns i kommittémotion 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 38. I kommittémotion 2021/22:455 av m.fl. (V) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda hur utbetalning av brottsskadeersättning kan bli enklare. Motionärerna hänvisar till ordningen i där den betalar ut ersättning till brottsoffret och sedan kräver gärningspersonen på beloppet. I kommittémotion 2021/22:4627 av m.fl. (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande till regeringen om automatisk utbetalning av skadestånd till brottsoffer. Enligt motionärerna bör staten gå in och betala ut skadestånd till brottsoffer efter en lagakraftvunnen dom och sedan kräva gärningspersonen på beloppet. Ett liknande förslag om att regeringen ska tillsätta en utredning om automatisk utbetalning av skadestånd läggs fram i kommittémotion 2021/22:4187 av m.fl. (KD) yrkande 16. I kommittémotion 2021/22:4533 av m.fl. (L) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att ge brottsoffer stärkta möjligheter att få ersättning från dömda gärningspersoner. Enligt motionärerna behövs en bredare översyn av regelverket som går ut på att staten antingen betalar ut beloppet till brottsoffret och sedan tar över fordran eller ger bättre juridiskt stöd för att driva in ersättningen. Ett motsvarande förslag läggs fram i kommittémotion 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 83. I motion 2021/22:197 begär (C) ett tillkännagivande till regeringen om att säkerställa att skadestånd betalas ut till de drabbade inom rimlig tid. Regeringen anför i propositionen följande om brottsoffers möjlighet att få ut sin ersättning (s. 41 f.): Ersättningssystemets legitimitet förutsätter att brottsoffer ges goda möjligheter att få ut sin ersättning, bl.a. genom ändamålsenligt utformade utmätningsregler. Av minst lika stor betydelse är att systemet i sin helhet fungerar tillfredsställande och dessutom uppfattas som begripligt. Vikten av ett fungerande ersättningssystem tas upp av utredningen och bejakas av flera remissinstanser, bl.a. , Rädda barnen och RAV. För att öka förståelsen för systemet utför inte minst ett värdefullt arbete i form av informationsinsatser. På uppdrag av regeringen lanserade myndigheten en ersättningsguide i syfte att tillgodose brottsoffers behov av individualiserad information om möjligheterna till ersättning. Guiden är ett led i arbetet med att förbättra den information som ges till brottsoffer och öka deras möjligheter att få ersättning. Brottsofferjouren och RAV tar upp att de helst skulle vilja ha en ordning som innebär att ersättning betalas direkt av staten. Den frågan har även varit föremål för behandling i . har tillkännagett för regeringen att en ordning där ett ersättningsbelopp som fastställts av domstolen utbetalas direkt av , utan att brottsoffret måste agera gentemot en gärningsperson, bör utredas (bet. 2020/21:JuU27 punkt 40, rskr. 2020/21:345). Den frågan kan inte övervägas inom ramen för detta lagstiftningsärende. Regeringen avser att återkomma i frågan vid lämpligt tillfälle. tillkännagivande om effektivare hantering av ersättning till brottsoffer riktade , på justitieutskottets förslag, ett tillkännagivande till regeringen om effektivare hantering av ersättning till brottsoffer (bet. 2020/21:JuU27, rskr. 2020/21:345). anförde i sitt betänkande följande (s. 79 f.): Det är viktigt att ansvaret för ett brott är tydligt. Skadeståndsskyldigheten är en del av den konsekvens som åläggs den som har dömts för brott. vore det naturligtvis allra enklast för det enskilda brottsoffret om han eller hon kunde få ersättning av staten direkt efter brottet eller om brottsskadeersättningen betalades direkt efter att domen hade vunnit laga kraft. Dagens system innebär att brottsoffret ibland själv behöver kontakta den skadeståndsskyldige för att få sin ersättning. Utskottet menar att det inte är en rimlig ordning att brottsoffret själv tvingas ägna både tid och kraft åt att få sin självklara rätt. En ordning där ett ersättningsbelopp som fastställts av domstolen utbetalas direkt av , utan att brottsoffret själv måste agera gentemot en gärningsman, i samband med att en dom vinner laga kraft bör därför utredas. Det skulle underlätta utbetalningen av den ersättning som ett brottsoffer får rätt till och därmed minska brottsoffrets lidande. Vad utskottet nu har anfört bör ge regeringen till känna. I sitt yttrande anför justitieutskottet följande: När det gäller motioner om utbetalning av skadestånd har utskottet tidigare konstaterat att dagens system innebär att brottsoffret ibland själv behöver kontakta den skadeståndsskyldige för att få sin ersättning. Enligt utskottet är det dock inte en rimlig ordning att brottsoffret själv tvingas ägna både tid och kraft åt att få sin självklara rätt. Utskottet har därför funnit att det bör utredas en ordning där ett ersättningsbelopp som fastställts av domstolen utbetalas direkt av , utan att brottsoffret själv måste agera gentemot en gärningsman, i samband med att en dom vinner laga kraft. Detta har också tillkännagett för regeringen. Även om utskottet har förståelse för att det i detta lagstiftningsärende har saknats ett beredningsunderlag för att lämna ett sådant förslag anser utskottet att regeringen bör tillsätta en utredning i enlighet med det tidigare tillkännagivandet i frågan. anser därför, från de utgångspunkter som utskottet har att beakta, att civilutskottet bör föreslå att göra ett tillkännagivande med detta innehåll. Ett sådant ställningstagande innebär ett tillstyrkande av motionerna 2021/22:4595 (C) yrkande 1, 2021/22:4533 (L) yrkande 1, 2021/22:4627 (KD) yrkande 1 och 2021/22:4628 (SD) yrkande 1 tillsammans med följande motioner från den allmänna motionstiden /22: 2021/22:197 (C), 2021/22:429 (M), 2021/22:455 (V) yrkande 11, 2021/22:2561 (SD) yrkande 12, 2021/22:3579 (C) yrkande 38, 2021/22:3778 (M) yrkande 2, 2021/22:3974 (L) yrkande 83, 2021/22:4031 (M) yrkande 51 och 2021/22:4187 (KD) yrkande 16. Genom de lagförslag som civilutskottet tidigare i betänkandet ställt sig bakom utvidgas brottsoffers rätt till skadestånd och möjlighet att få ut sådan ersättning. Detta är positivt. För att stärka brottsoffers ställning reellt krävs det dock att samtliga led i ersättningssystemet fungerar. Även det sista ledet i detta system – utbetalningen av ersättningen – måste alltså fungera på ett effektivt sätt. konstaterar att den nuvarande ordningen för utbetalning av skadestånd innebär att ett brottsoffer kan behöva göra flera ansökningar hos olika instanser för att få ut den ersättning som han eller hon har rätt till enligt domstolens avgörande. Det är inte rimligt att brottsoffer måste lägga ned tid och kraft på att göra sin självklara rätt gällande. Som redovisas ovan riktade därför , på justitieutskottets förslag, ett tillkännagivande till regeringen om effektivare hantering av ersättning till brottsoffer. Tillkännagivandet innebär att regeringen bör låta utreda en ordning där staten går in och förskotterar det ersättningsbelopp som fastställts av domstolen i samband med att domen vinner laga kraft. anser i sitt yttrande, med anledning av de nu aktuella motionerna, att regeringen bör tillsätta en utredning i enlighet med tillkännagivandet. har inte någon annan uppfattning. Regeringen bör därför tillsätta en utredning i enlighet med tillkännagivande om effektivare utbetalning av ersättning till brottsoffer genom statens försorg. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Allmänt om bestämmandet av kränkningsersättning, punkt 2 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4595 av och (båda C) yrkande 2. Jag anser att den nya regleringen om hur skadestånd med anledning av kränkning ska bestämmas i stora drag är ändamålsenligt utformad, och jag har därför tidigare i betänkandet ställt mig bakom denna.