bet · H901MJU24 · 2022-05-05 00:00:00 — Rödlistans kriterier fokuserar på förändringar som sker just , förväntas ske eller som skett under de senaste 10–20 åren, för långlivade organismer upp till . Rödlistan fångar inte upp mindre eller långsamma förändringar som skett , såvida de inte resulterat i att populationerna blivit små och kraftigt fragmenterade. Den senaste revideringen skedde 2020. Rödlistan är indelad följande kategorier: • NE – ej bedömd (not evaluated) • NA – ej tillämplig (not applicable) vilket omfattar arter som inte är inhemska, arter med oklar taxonomi eller som är tillfälliga besökare • LC – livskraftig (least concern) vilket omfattar arter som inte uppfyller något av kriterierna för övriga kategorier • DD – kunskapsbrist (data deficient) vilket omfattar arter som skulle kunna hamna i vilken kategori som helst, men där det saknas tillräcklig kunskap för att placera dem i en specifik kategori • NT – nära hotad (near threatened) • VU – sårbar (vulnerable) • EN – starkt hotad (endangered) • CR – akut hotad (critically endangered) • RE – nationellt utdöd (regionally extinct). I uppskattas det totala antalet inhemska flercelliga arter till ca 60 000 arter. bedömdes 21 740 arter, varav 4 746 klassades som rödlistade i någon av kategorierna nära hotad, sårbar, starkt hotad, akut hotad, nationellt utdöd eller kunskapsbrist. Av de rödlistade arterna bedömdes 2 249 arter som hotade i någon av kategorierna sårbar, starkt hotad eller akut hotad. föreslår i sitt betänkande (SOU 2021:51) att ska få i uppdrag att i samverkan med Havs- och vattenmyndigheten och SLU Artdatabanken ta fram tydlig och samlad information om samtliga fridlysta arter bl.a. vad gäller bevarandestatusen för fridlysta arter enligt rödlistan 2020. Utredningen föreslår även att ska få i uppdrag att ta fram och på sin webbplats göra tillgänglig tydlig, samlad information om vad fridlysning, rödlistning, Cites‑listning m.fl. begrepp som gäller biologisk mångfald, innebär och vad som skiljer de olika begreppen åt. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Arbetet för biologisk mångfald Utskottet delar regeringens uppfattning att välmående och livskraftiga ekosystem är viktiga för människans livsmiljöer och inte kan tas för givet. Utskottet noterar att det pågår flera åtgärder för att bevara ekosystemtjänster. och länsstyrelserna fortsätter sitt kommunikationsarbete för att integrera ekosystemtjänster i myndigheternas olika verksamheter och regeringen har även initierat en särskild satsning för att stärka förutsättningarna för vilda pollinatörer. De projekt som beviljats medel inom bidrar även till förbättrade förutsättningar för den biologiska mångfalden. Mot bakgrund av de åtgärder som pågår anser utskottet att motion 2021/22:3981 (L) yrkande 2 i denna del kan lämnas utan åtgärd. I den omställning som krävs för att nå miljömålen är det avgörande att alla aktörer tar sitt ansvar. Utskottet välkomnar därför det arbete som pågår för att införliva frågor om den biologiska mångfalden i samhällsplaneringen och noterar att detta har lett till att medvetenheten om möjligheten att värna den biologiska mångfalden i detaljplaner ökar. Det har även tagits fram en , och arbete pågår med att ta fram en nationell vägledning för grönplanering. Därmed kan motion 2021/22:3650 (C) yrkande 70 lämnas utan åtgärd. Hållbarhetsredovisningar kan vara ett viktigt verktyg för att förbättra företagens arbete med frågor som rör den biologiska mångfalden. Utskottet noterar att kommissionen har presenterat ett förslag till ändring av regelverket för hållbarhetsrapportering. Kommissionen har därutöver presenterat ett förslag till direktiv om tillbörlig aktsamhet för företag i fråga om hållbarhet som bl.a. berör miljöfrågor. Mot bakgrund av det arbete som pågår anser utskottet inte att det finns skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2021/22:3650 (C) yrkande 74. Även branschvisa färdplaner kan vara ett viktigt verktyg i arbetet för den biologiska mångfalden genom att bidra till ett gemensamt engagemang för denna fråga inom olika branscher. Utskottet välkomnar därför förslag om en samverkansplattform som bl.a. ska verka för att branschvisa färdplaner utvecklas. Därmed anser utskottet att motion 2021/22:3650 (C) yrkande 73 om färdplaner för ökad biologisk mångfald kan lämnas utan åtgärd. Ålgräsängar i grunda havsvikar och kustnära havsområden är viktiga och produktiva livsmiljöer för många arter av djur och växter och fungerar som uppväxtområden för fisk. Dessvärre har deras ekologiska status försämrats till följd av föroreningar, hårt fiske och hård exploatering av skyddsvärda områden. har det vidtagits ett antal lovande pilotprojekt som uppvisar goda resultat vad gäller att återställa ålgräsängar och den lokala artrikedomen. Dessa insatser bör skalas upp och utföras i fler områden. Möjligheterna att förstärka insatserna för att anlägga och restaurera ålgräsängar längs kusterna bör därför ses över. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2021/22:3650 (C) yrkande 55 och tillstyrker delvis motion 2021/22:3982 (L) yrkande 9. Rödlistan är ett viktigt verktyg i arbetet för biologisk mångfald. Listan kan hjälpa till med att identifiera och prioritera naturvårdssatsningar och även bidra med kunskap för att nå våra miljömål. När det gäller frågan om vilka arter som ska tas upp på listan konstaterar utskottet att denna bedömning görs utifrån internationellt vedertagna kriterier som har tagits fram av IUCN. Därutöver noterar utskottet att bl.a. har lämnat förslag om att det ska tas fram tydlig information om vad rödlistning innebär. Utskottet anser med anledning av det nu anförda att motionerna 2021/22:2456 (SD) yrkande 37 och 2021/22:2462 (SD) yrkande 4 kan lämnas utan åtgärd. Handel med hotade arter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om handel med hotade arter. Jämför reservation 14 (M, C, V, MP). I kommittémotion 2021/22:3430 av m.fl. (M) anförs att handeln med utrotningshotade djur omsätter mångmiljardbelopp. Motionärerna framhåller att även om huvudregeln är att alla kommersiella aktiviteter med elfenben är förbjudna finns det fortfarande undantag, trots att kriminella nätverk utnyttjar EU:s lagliga elfenbensmarknad. bör därför driva på för att EU ska motverka förekomsten av illegal handel med djur (yrkande 26). bör även driva på för att elfenbensmarknaden ska stoppas inom EU (yrkande 27). m.fl. (MP) anför i kommittémotion 2021/22:4061 yrkande 14 att EU:s arbete med att bekämpa handeln med elfenben, lejontroféer och andra produkter som kommer från djur som är eller riskerar att bli utrotningshotade ska intensifieras. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling Citeskonventionen reglerar internationell handel med sådana djur och växter som riskerar att utrotas på grund av internationell handel. Konventionen ger olika starkt skydd för olika arter beroende på hur hotad arten är och hur stort hot den internationella handeln innebär. Om en art är utrotningshotad kan all internationell handel med arten förbjudas. Även om arten inte hotas av utrotning kan handeln med arten begränsas om det behövs för att förhindra att den blir utrotningshotad. Exempel på sådana begränsningar är krav på registrering av antalet exemplar av en art som förekommer i internationell handel. De djur- och växtarter samt produkter av dessa arter som skyddas av Cites förtecknas i tre olika bilagor, beroende på hur hotad arten är på grund av handeln. – Bilaga I listar arter som är utrotningshotade. – Bilaga II listar arter som riskerar att bli utrotningshotade om inte handeln kontrolleras. – Bilaga III listar arter som är utrotningshotade i ett visst land. De länder som anslutit sig till Cites är ansvariga för att genomföra konventionen nationellt. EU:s vetenskapliga kommitté kan besluta om importrestriktioner för en viss art från ett visst land. Restriktionerna kan gälla en kortare eller . gäller importförbud bl.a. för följande arter: – afrikansk elefant från , och – lejon från , , , samt med undantag för Niassareservatet och angränsande Chipanje Chetu Community Conservation Area. Artskyddsbrott innebär att man bryter mot någon av de regler som finns till skydd för vilda djur och växter. Det kan exempelvis handla om att importera, köpa eller sälja sådana arter som är skyddade enligt internationella regler, bl.a. Cites. I regleras artskyddsbrott i 29 kap. 2 b § och artskyddsförordningen (2007:845). Inom EU styrs artskyddsbrotten i första hand av rådets förordning (EG) 338/97 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Straffskalan i är böter eller fängelse om brottet är grovt. Även i de globala målen för hållbar utveckling (Agenda 2030) tas tjuvjakt och handel med utrotningshotade djur och växter upp. Under mål 15, som handlar om ekosystem och biologisk mångfald, finns delmål 15.7 som handlar om att länderna bör vidta omedelbara åtgärder för att stoppa tjuvjakt på och handel med skyddade djur- och växtarter och inrikta åtgärderna på både utbudet av och efterfrågan på olagliga produkter från vilda djur och växter. presenterade kommissionen en handlingsplan mot olaglig handel med vilda djur och växter (COM(2016) 87). Handlingsplanen har tre prioriteringsområden med 32 tillhörande åtgärdsförslag. De tre prioriteringsområdena är följande: att förhindra olaglig handel med vilda djur och växter och angripa själva grundorsakerna att på ett effektivare sätt genomföra och kontrollera efterlevnaden av befintliga bestämmelser och bekämpa organiserad brottslighet som rör vilda djur och växter att stärka det globala partnerskapet mellan ursprungs-, konsument- och transitländer mot olaglig handel med vilda djur och växter. presenterade kommissionen en lägesrapport om genomförandet av handlingsplanen (COM(2018) 711). Kommissionen anförde att stora framsteg gjorts i fråga om de flesta av de 32 åtgärderna i handlingsplanen. EU och medlemsstaterna bör dock intensifiera sina ansträngningar för att nå målsättningarna i handlingsplanen. Kommissionen anförde i sitt meddelande om en strategi för biologisk mångfald (COM(2020) 380) att den kommer att vidta ett antal åtgärder för att få bukt med den olagliga handeln med vilda djur och växter. Denna handel bidrar enligt kommissionen till utarmning eller utrotning av arter och det är en mänsklig, ekonomisk och ekologisk plikt att sätta stopp för den. Kommissionen kommer därför att se över handlingsplanen och föreslå en ytterligare skärpning av för handel med elfenben. Kommissionen kommer även att undersöka möjligheterna till en översyn av direktivet om miljöbrott och överväga att stärka Europeiska byrån för bedrägeribekämpnings kapacitet att i samordnings- och utredningsfrågor arbeta med medlemsstater och länder utanför EU för att förhindra olaglig handel och införsel av olagliga produkter på den inre marknaden. Kommissionen anförde vidare att ett bättre skydd av de naturliga ekosystemen, förenat med ansträngningar för att minska handeln med och konsumtionen av vilda djur och växter, även kommer att bidra till att förebygga och bygga upp en motståndskraft mot möjliga framtida sjukdomar och pandemier. Regeringen gav i regleringsbrevet i uppdrag att i samråd med redovisa ett förslag till genomförande av mot olaglig handel med vilda djur och växter samt att föreslå ett nytt etappmål i enlighet med Agenda 2030, mål 15.7 om att stoppa tjuvjakt och illegal handel med skyddade djur och växter i . Uppdraget redovisades i rapporten på åtgärder för ett stärkt arbete mot artskyddsbrott (rapport 2019:14). I rapporten redovisar över 20 åtgärdsförslag som bidrar till genomförande av handlingsplanen. Under prioritering 1 i handlingsplanen (Att förhindra illegal handel med vilda djur och växter och angripa själva grundorsakerna) föreslås ökade informationsinsatser till intresseorganisationer och allmänheten samt ökade resurser för regelutformning på internationell nivå. Under prioritering 2 i handlingsplanen (Att på ett effektivare sätt genomföra och kontrollera efterlevnaden av befintliga bestämmelser och bekämpa organiserad brottslighet som rör vilda djur och växter) föreslås en översyn och uppdatering av lagstiftningen samt en utredning om möjligheterna att inrätta ett register över Cites A- och B-listade arter. Det finns även förslag som syftar till att öka berörda myndigheters kunskapsnivå och förslag som syftar till att bidra till ett effektivt informationsflöde från och till berörda myndigheter. Under prioritering 3 i handlingsplanen (Att stärka det globala partnerskapet mellan ursprungs-, konsument- och transitländer mot illegal handel med vilda djur och växter) föreslås deltagande i internationella initiativ och aktiviteter samt att tydligare integrera arbetet med illegal handel med djur och växter i utvecklingssamarbeten. När det gäller etappmål i enlighet med Agenda 2030, mål 15.7, handlar dessa förslag om en ändamålsenlig lagstiftning, kompetensutveckling samt ökad kunskap om artskyddsbrott hos allmänheten. uppdrag (dir. 2020:58) omfattade bl.a. att se över de regler som gäller för handel med samt innehav och transport av hotade arter i för att identifiera hur genomförandet av internationella förpliktelser på området kan stramas upp och göras mer effektivt. Vid översynen skulle bl.a. förslag som nämnts ovan övervägas. föreslår bl.a. förändringar när det gäller de olika artskyddsbrotten, möjligheten att förverka Cites-exemplar, artvärdesförverkande och kravet på tillstånd för handel. Vidare föreslås att Havs- och vattenmyndigheten ska vara vetenskaplig för frågor som gäller vattenlevande arter och att ska få ökad befogenhet när det gäller Cites-arter vid inre gräns. Utredningen föreslår även att , och Havs- och vattenmyndigheten får i uppdrag att för räkning aktivt delta i det internationella arbetet med Citeskonventionen, både inom EU och globalt. Detta ska ske genom deltagande i arbetsgrupper och kommittéer samt gemensamma insatser koordinerade av Europol/samt internationella utredningsgrupper och/eller EU-utredningsgrupper. I uppdraget ska ingå att ta fram rutiner för att effektivisera de nationella myndigheternas samverkan. Myndigheterna ska också samverka med Sida för att stärka stödet till insatsområden som är viktiga för artskyddet internationellt. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Dåvarande miljö- och klimatminister svarade följande på en skriftlig fråga (fr. 2019/20:366): Jag vill börja med att säga att uthålligt bevara elefanter, och speciellt de afrikanska elefanterna som denna fråga omfattar, har hög prioritet för som del i arbetet att skydda den biologiska mångfalden. beräknas det finnas runt en halv miljon afrikanska elefanter och av dem finns i , och . Detta är länder som satsar stora resurser på att förvalta sina elefantpopulationer. Inom konventionen för internationell handel med hotade djur och växter (CITES) finns ett regelverk vars syfte är att säkerställa att internationell handel med arter inte hotar deras överlevnad. Inom konventionen listas arter huvudsakligen i två grupper: en grupp arter för vilka handel med vildfångade exemplar är förbjuden och en grupp för vilka handel kan ske under förutsättning att det finns ett system med tillstånd för sådan handel. För afrikansk elefant gäller att handel med vildfångade exemplar är förbjuden, förutom när det gäller populationer i , , och vilka får handlas med om det finns ett system för tillstånd. Men även när det gäller dessa populationer är handel med elfenben från vildfångade exemplar förbjuden. Konventionen har genomförts i EU-lagstiftning. är strikt och förbjuder all handel med elfenben förutom vissa mycket begränsade undantag. Ett av dessa är det så kallade antikundantaget som gäller bearbetade exemplar som förvärvats innan började gälla, dvs . Den som handlar med ett sådant måste kunna bevisa att föremålet är ett bearbetat exemplar som lagligt tagits in till EU och kommer från tiden före . Att det finns undantag för äldre föremål är en hantering som stöds av konventionen och som de flesta länder som ratificerat konventionen tillämpar. På marknaden finns en stor mängd föremål som innehåller elfenben i form av pianotangenter i äldre pianon, delar av stråkar och andra musikinstrument, prydnadsföremål, miniatyrtavlor m.m. vilka har intyg. På grund av EU:s stora inre marknad har EU också valt att tillämpa konventionen striktare. Enligt vår gemensamma EU-lagstiftning krävs fler intyg som styrker legaliteten av bl.a. afrikanska elefanter än vad som krävs inom konventionen. I utfärdas inte några intyg för handel med råelfenben. Utan intyg går det inte att handla med råelfenben från afrikanska elefanter. Det är också viktigt att komma ihåg att länder som i media rapporteras ha infört förbud mot handel med elfenben har infört vissa undantag för dessa förbud. Att kalla förbuden totalstopp för handel är därför felaktigt. Dessa förbud är alltså jämförbara med EU:s förbud. Tjuvjakt efter elfenben och illegal handel är ett stort problem som leder till stora konsekvenser. Den illegala handeln med vilda djur är global och måste bekämpas globalt. Den är troligen starkt kopplad till organiserad brottslighet på global nivå. Mottagarländer för illegalt hanterat elfenben som identifieras av polis och tullorganisationer hittas i . Att EU skulle vara ett transitland för den illegala handeln på vägen till finns det enligt dessa organisationer inget som tyder på. De illegala handelsvägarna går direkt från till . sker diskussioner inom EU för att ytterligare skärpa kraven för handel med elfenben. Jag välkomnar det och regeringen arbetar i diskussionerna för att EU och alla medlemsstater ska ha skarpa krav som säkerställer att det inte finns tveksamheter i arbetet mot den illegala handeln med elfenben. Utskottet behandlade frågor om handel med hotade arter i betänkande 2019/20:MJU15 Naturvård och biologisk mångfald och uttalade då följande: Utskottet noterar att det bedrivs en omfattande illegal handel på global nivå med djur och växter som är utrotningshotade. Det är enligt utskottets mening inte acceptabelt och åtgärder måste vidtas på internationell nivå, inom EU och på nationell nivå. Utskottet konstaterar att det finns ett regelverk som reglerar den internationella handeln med djur och växter som riskerar att utrotas, den s.k. Citeskonventionen. Inom ramen för detta regelverk kan handel med djur som är utrotningshotade förbjudas. Även i de globala målen för hållbar utveckling finns ett delmål som handlar om att vidta åtgärder för att stoppa tjuvjakt och handel med skyddade djur- och växtarter. Det är positivt att det inom EU pågår en utvärdering av de aktiviteter som vidtagits för att nå målsättningarna i mot olaglig handel med vilda djur och växter. I har redovisat åtgärder för ett stärkt arbete mot artskyddsbrott, där det bl.a. ingick att föreslå ett nytt etappmål inom området. Utskottet ser ingen anledning att föregå de åtgärder som bereder för tillfället när det gäller stärkta åtgärder mot artskyddsbrott. Utskottet konstaterar att handel med elfenben är förbjuden enligt Cites, med några få undantag. Undantagen motiveras bl.a. av att vissa afrikanska elefantpopulationer anses vara livskraftiga. är tjuvjakt och illegal handel ett stort problem som måste lösas på global nivå. Utskottet välkomnar diskussionerna inom EU för att ytterligare skärpa kraven i fråga om handel med elfenben och delar regeringens syn att det inte ska finnas några tveksamheter i arbetet mot den illegala handeln med elfenben. Utskottet behandlade senast frågan om illegal handel med hotade arter i betänkande 2020/21:MJU16 och uttalade då följande: Utskottet kan konstatera att det bedrivs en omfattande illegal handel med hotade arter på global nivå. Utskottet har framhållit att detta inte är acceptabelt och att åtgärder måste vidtas på internationell nivå, inom EU och på nationell nivå. Utskottet gör ingen annan bedömning . Inom ramen för Citeskonventionen kan handel med djur som är utrotningshotade förbjudas. Citeskonventionen innehåller regelverk som bl.a. syftar till att säkerställa att konventionen genomförs och efterlevs på ett korrekt och samordnat sätt. På de återkommande partsmötena kontrolleras medlemsländernas genomförande av konventionen. Utskottet noterar att åtgärder har vidtagits inom EU för att förhindra den olagliga handeln med elfenben och att EU i detta avseende valt att tolka Cites striktare än vad som krävs enligt konventionen. Frågan om handel med hotade arter omfattas även av den pågående översynen av artskyddsförordningen. Den illegala handel med hotade arter som sker på global nivå är omfattande. Som utskottet har framhållit är detta inte acceptabelt och åtgärder måste vidtas på internationell nivå, inom EU och på nationell nivå. Utskottet noterar att åtgärder har vidtagits inom EU för att förhindra den olagliga handeln med elfenben och att EU i detta avseende valt att tolka Cites striktare än vad som krävs enligt konventionen. Frågan om handel med hotade arter omfattas även av betänkande som har remissbehandlats och bereds vidare inom . Mot denna bakgrund anser utskottet att motionerna 2021/22:3430 (M) yrkandena 26 och 27 och 2021/22:4061 (MP) yrkande 14 kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om invasiva främmande arter. Jämför reservation 15 (M, SD, KD). Motionärerna i kommittémotion 2021/22:3438 av m.fl. (M) yrkande 6 framhåller att det är bra att arbetet med en nationell förteckning över invasiva främmande arter äntligen har kommit igång. har dock gått ett steg längre och beslutat att införa ett förbud mot att sälja, sprida och plantera bl.a. blomsterlupin. Regeringen bör därför ge och Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att analysera för- och nackdelar med att införa ett förbud mot att sälja, sprida och plantera arter som förs upp på en framtida nationell lista mot invasiva och främmande arter med särskild betydelse för . Enligt kommittémotion 2021/22:2459 av m.fl. (SD) yrkande 57 bör stenmård listas som en invasiv art. Motionärerna framhåller att stenmården påverkar den biologiska mångfalden och kräver en snabb hantering för att det ska vara möjligt att bromsa tillväxten. och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter trädde i kraft . Förordningen innehåller bestämmelser om att förebygga, minimera och mildra invasiva främmande arters negativa effekter på den biologiska mångfalden. En invasiv främmande art är enligt förordningens definition en främmande art vars introduktion eller spridning har konstaterats hota eller inverka negativt på den biologiska mångfalden och relaterade ekosystemtjänster. Förordningen gäller arter som är upptagna på unionsförteckningen över invasiva främmande arter av unionsbetydelse. Enligt förordningen är det förbjudet att hålla, föda upp, transportera och använda invasiva främmande arter av unionsbetydelse i och inom unionen samt att föra in sådana arter till unionen. trädde förordningen (2018:1939) om invasiva främmande arter i kraft. I förordningen finns bestämmelser som bl.a. reglerar processerna för att dels ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter av betydelse för , dels ta fram underlag om vill föreslå en art till unionsförteckningen. När det gäller den nationella förteckningen fastslås bl.a. att den ansvariga myndigheten ska föreslå till regeringen vilka arter som bör tas upp på den nationella förteckningen och vad som bör gälla för dem. För varje art som föreslås ska den ansvariga myndigheten göra en riskbedömning och redovisa skälen för att bedöma arten som en invasiv främmande art och för att ta upp den i den nationella förteckningen. För förslag om vad som ska gälla för en art ska det finnas en konsekvensutredning och en bedömning av förslagets förenlighet med () avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder (det s.k. ). Riskbedömningen ska motsvara den som avses i artikel 5.1 i förordning (EU) nr 1143/2014 (14 §).