bet · H901JuU27 · 2022-04-29 00:00:00 — Utredaren ska också se över vilken myndighet som är bäst lämpad att ansvara för verkställigheten av frihetsberövade påföljder för omyndiga (s. 13 f.). I det sammanhanget anser regeringen att flera olika hänsyn måste tas. Det handlar bl.a. om förmågan att tillgodose kraven på en trygg och säker miljö där risken för skadeverkningar och avvikningar så långt möjligt begränsas, att bedriva en kunskapsbaserad vård och behandling anpassad för unga, att möta behovet av adekvata kontroll- och stödåtgärder under och efter frihetsberövandet samt att se till att åldersskillnaderna mellan de intagna inte blir för stor. Översynen ska genomsyras av ett ungdoms- och barnrättsperspektiv och förslagen ska säkerställa att barnets rättigheter tillgodoses i enlighet med FN:s konvention om barnets rättigheter (). Uppdraget ska redovisas . Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga och komplettera de bedömningar av och förslag om ungdomspåföljder som presenterats inom ramen för betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34). I promemorian Nya ungdomspåföljder (Ds 2017:25) före-slogs att det införs två nya påföljder för unga lagöverträdare: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. Förslagen byggde på överväganden och förslag om kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. Ungdomstillsyn skulle enligt förslaget kunna komma i fråga i de fall då ungdomstjänst eller ungdomsvård visserligen är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens allvar men det saknas förutsättningar för ett sådant påföljdsval. Regeringen bedömde dock att förslaget att införa ungdomstillsyn som en ny ungdomspåföljd inte skulle genomföras (prop. 2019/20:118). Det kunde antas att ungdomstillsyn inte skulle tillämpas i ett stort antal fall eftersom det inte är särskilt vanligt att den unge både saknar särskilt vårdbehov och är olämplig för ungdomstjänst. Påföljdens närmare innehåll var inte heller klart avgränsat i förhållande till ungdomsvård, vilket skulle kunna leda till att påföljderna överlappar varandra på ett sätt som skapar otydlighet. Vidare ansåg regeringen att ytterligare en påföljd som ska kunna dömas ut för samma typ av brottslighet som ungdomsvård och ungdomstjänst riskerar att göra påföljdssystemet komplext och svåröverskådligt. Det skulle också kunna resas vissa invändningar när det gäller påföljdens ingripandegrad, särskilt i förhållande till ungdomstjänst. Mot den bakgrunden bedömde regeringen att det saknades tillräckliga skäl för att införa ungdomstillsyn som en självständig påföljd eller som en förstärkningspåföljd till ungdomsvård. Organisatoriskt ansvar för unga lagöverträdare Utskottet har behandlat motionsyrkanden om det organisatoriska ansvaret för unga lagöverträdare. ställde sig bakom det som utskottet anförde om att en särskild enhet inom ska ta över ansvaret för unga som begått grova brott och tillkännagav detta för regeringen (bet. 2018/19:JuU13, rskr. 2018/19:192). föreslog utskottet på nytt ett tillkännagivande om en enhet inom med ansvar för unga lagöverträdare (bet. 2019/20:JuU30). Utskottet anförde (s. 44): Enheten ska hantera barn och unga mellan som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott. Den nya enheten hos ska bl.a. ansvara för vissa ungdomspåföljder, t.ex. ungdomsvård och ungdomstjänst. Unga som begått allvarliga brott blir därmed statens snarare än kommunernas ansvar. Hos Kriminalvården finns en bred erfarenhet av att hantera personer som begått brott. På så sätt kan grovt kriminella unga i högre grad bemötas med de rehabiliteringsåtgärder som används för kriminella generellt. Syftet är inte främst att straffa, utan att använda åtgärder som har bättre förutsättningar att lyckas än traditionell socialtjänst. Genom att Kriminalvården är en statlig myndighet kan det vidare förväntas att de åtgärder som sätts in kommer att vara desamma över hela landet. Det innebär också att i utsatta områden avlastas från en tids- och resurskrävande grupp och får bättre möjligheter att fokusera på barn och ungdomar som befinner sig i riskzonen för att hamna i kriminalitet eller i andra sociala problem. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). Även tillkännagav för regeringen att en särskild enhet inom med ansvar för unga lagöverträdare som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott bör inrättas (bet. 2020/21:JuU28, rskr. 2020/21:396). Utskottet anförde att det är av stor vikt att arbetet med att inrätta en sådan enhet påbörjas , dock . Tillkännagivandena är inte slutbehandlade (skr. 2020/21:75 s. 80 samt skr. 2021/22:75 s. 87 och 127 f.). I samband med beredningen av proposition 2019/20:118 Ungdomsövervakning föreslog utskottet att skulle göra två tillkännagivanden till regeringen om möjligheter att öka omfattningen av en helghemarrest och om att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs (bet. 2019/20:JuU34). Utskottet anförde följande om omfattningen av helghemarrest (s. 16): Ungdomsövervakning som påföljd har goda förutsättningar att vara ett bra komplement till befintliga påföljder för unga lagöverträdare. Utskottet anser dock att den föreslagna begränsningen att en helghemarrest endast ska få omfatta kvällar och nätter , inte täcker det behov av övervakning och kontroll som i många fall kan finnas. För en ung person som börjat leva utanför ramarna har veckodagarna sällan någon större betydelse. Om han eller hon har gjort sig skyldig till brott och allmänt befinner sig på glid kan det inledningsvis finnas behov av hemarrest alla kvällar för att komma bort från ett destruktivt leverne. I takt med att nya rutiner skapas kan hemarresten sedan gradvis trappas ned. Helghemarresten bör därvid alltid anpassas för att bryta det destruktiva mönstret i det enskilda fallet, som den totala omfattningen av hemarresten är proportionerlig i förhållande till de brott som den unge personen dömts för. Det behövs också i övriga fall finnas utrymme för en större flexibilitet när det gäller vilka kvällar och nätter hemarresten ska få omfatta. Det kan t.ex. finnas behov av att meddela mer flexibla förbud som hemarrest på helgdagar och högtider såsom och kvällar och nätter eller andra tidpunkter då risken för bruk av droger och alkohol samt återfall i brott torde vara som störst. När det gäller misskötsamhet och undanröjande anförde utskottet (s. 19 f.): Institutet ungdomsövervakning bygger på en relativ frihet under ansvar. Syftet med påföljden är att skapa förutsättningar för den enskilde att aktivt ta steg tillbaka till laglydighet som samhället utövar kontroll över riskerna med den relativa friheten. Det kan dock enligt utskottet ifråga-sättas om de reaktioner som föreskrivs vid misskötsamhet är tillräckligt kraftfulla. Om den unge bryter mot vad som föreskrivs i verkställighetsplanen för ungdomsövervakningen bör det rimligen resultera i en tydlig reaktion från samhällets sida. Enligt utskottet bör t.ex. bristande efter-levnad av inskränkningar i rörelsefriheten i princip alltid resultera i en anmälan till åklagaren och ett övervägande av om påföljden ska undanröjas och i stället ersättas med ett omhändertagande enligt LVU eller sluten ungdomsvård. fall av överträdelser av verkställighetsplanen bör visserligen inte föranleda ett undanröjande, men för trovärdigheten av påföljden är det viktigt att ribban för undanröjande inte läggs för högt. Utskottet befarar därvid att kravet på att den dömde i väsentlig grad under-låtit vad som åligger honom eller henne för att en ungdomsövervakning ska undanröjas är alltför högt ställt. Återkommande misskötsamhet, även av mindre allvarligt slag, bör t.ex. alltid resultera i att påföljden undanröjs och ersätts med en mer ingripande påföljd. Vid samma tillfälle avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om att ungdomsövervakning endast bör kunna dömas ut för dem som är omyndiga. Utskottet anförde att kravet på särskilda skäl för att en person som vid lagföringstillfället fyllt men inte ska kunna dömas till ungdomsövervakning motsvarar den ordning som gäller för ungdomstjänst. Utskottet ansåg att bedömningen av om en undantagssituation är för handen skulle göras på samma sätt och utifrån samma grunder som vid den påföljden (s. 14 f.). biföll utskottets förslag (rskr. 2019/20:333). riktade ett nytt tillkännagivande till regeringen om möjligheter att öka omfattningen av en helghemarrest och att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs (bet. 2020/21:JuU28, rskr. 2020/21:396). Tillkännagivandena är inte slutbehandlade (skr. 2021/22:75 s. 95 och 128). Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen med stöd av sin initiativrätt i 9 kap. 16 § riksdagsordningen (bet. 2020/21:JuU39). Utskottet ansåg att utredningen om en översyn av regleringen om sluten ungdomsvård som regeringen hade aviserat om skulle få i uppdrag att utreda frågan om att flytta över ansvaret för den slutna ungdomsvården till Kriminal-vården. Utgångspunkten skulle enligt utskottet vara att en sådan överflyttning ska genomföras. Utredningens direktiv skulle även enligt tillkännagivandet utformas så att det klart framgår att den maximala vårdtiden för sluten ungdomsvård ska höjas. Utskottet anförde (s. 9): Gängbrottsligheten har etablerat sig som ett av de allvarligaste samhälls-problemen i . Unga människor rekryteras in i kriminalitet, vilket är särskilt allvarligt i ett framtidsperspektiv men också eftersom samhället har ett särskilt ansvar för att säkerställa barns och ungas rätt till en trygg uppväxt och en god start i livet. har unga vuxna samma rättigheter och skyldigheter som andra myndiga medborgare i och måste ta ansvar för sina handlingar. När unga begår brott måste samhällets reaktion vara snabb och effektiv om den unge ska ha en chans till rehabilitering. Den påföljd som främst är aktuell för unga som döms för mycket grov brottslighet är sluten ungdomsvård . Flera av dem som döms är i övre tonåren och fyller innan påföljden är verkställd. Utskottet anser att den slutna ungdomsvården måste utformas med hänsyn till detta och att vårdtiderna måste motsvara brottslighetens allvar. De som döms till sluten ungdomsvård har ofta en kriminell livsstil. Utskottet menar därför att Kriminalvården kan ha en större kompetens inom området än Sis, även om det rör sig om ungdomar. Enligt utskottet visar också bl.a. antalet rymningar från sluten ungdomsvård att säkerheten inom Sis är eftersatt i jämförelse med Kriminalvården. Den för-stärkning av säkerhetsarbetet och underrättelsearbetet – t.ex. när det gäller kopplingar till gängkriminalitet – som Sis inlett är ett steg i rätt riktning men enligt utskottet inte tillräckligt. Utskottet vidhåller därför upp-fattningen att en särskild enhet inom bör ta över det övergripande ansvaret för unga som begått grova brott. Detta har också tillkännagett för regeringen. Mot denna bakgrund anser utskottet, i likhet med socialutskottet, att den utredning som regeringen aviserat om en översyn av regleringen om sluten ungdomsvård ska få i uppdrag att utreda frågan om att flytta över ansvaret för den slutna ungdomsvården till Kriminalvården. Utgångs-punkten ska enligt utskottet vara att en sådan flytt ska ske. Utredningens direktiv ska vidare utformas så att det klart framgår att den maximala vård-tiden för sluten ungdomsvård ska höjas. Sammanfattningsvis föreslår utskottet därför, med stöd av sin initiativ-rätt enligt 9 kap. 16 § RO, att ställer sig bakom det som utskottet anför och tillkännager detta för regeringen. biföll utskottets förslag (rskr. 2020/21:255). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 107). I förra årets betänkande om unga lagöverträdare avstyrkte utskottet motionsyrkanden om frihetsberövandets längd, huruvida påföljden bör förekomma i fler fall och utslussning från sluten ungdomsvård med hänvisning till att frågorna redan var uppmärksammade. Utskottet var inte heller berett att ställa sig bakom ett yrkande om att fängelse ska väljas som påföljd om en ung person dömts till sluten ungdomsvård (bet. 2020/21:JuU28 s. 47 f.). biföll utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). Utskottet föreslog ett tillkännagivande till regeringen om ungdomshäkten och ungdomsfängelser (bet. 2020/21:JuU28 s. 47 f.). För att möta den allt grövre ungdomskriminaliteten och motverka att grovt kriminella befinner sig på samma institutioner som unga med andra vårdbehov anser utskottet att det bör införas ungdomsfängelser där säkerheten är avsevärt mycket högre än på nuvarande ungdomshem. Som framgår ovan har också tillkännagett för regeringen att en utredning bör genomföras med inriktningen att ansvaret för den slutna ungdomsvården ska flyttas över till Kriminalvården. En del av en sådan reform bör också innebära att ungdomshemmen i större utsträckning än graderas i förhållande till säkerhet och målgrupp. Detta är även lämpligt ur ett personal- och vårdperspektiv eftersom vårdinnehållet och personalens kompetens bör variera beroende på de intagnas problematik. Med mer enhetliga grupper av intagna kan en specialisering av både vård och personal på högre nivå uppnås. behöver situationen för unga i häkte ses över och förbättras. Fler särskilda ungdomshäkten bör inrättas som anpassas efter ungas behov och förutsättningar, bl.a. bör man förstärka insatserna för att få unga personer som sitter i häkte att studera. biföll utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 128). Utskottet har behandlat motionsyrkanden om nya ungdomspåföljder. Vid behandlingen av motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /20 föreslog utskottet ett tillkännagivande om nya ungdomspåföljder (bet. 2019/20:JuU30). Utskottet anförde då (s. 44): Utskottet anser vidare att det behövs nya former av påföljder för unga, t.ex. bör elektronisk övervakning kunna användas i ökad utsträckning för unga i åldern 15–. Detta skapar möjlighet att leva ett skötsamt liv som frihetsberövande kan undvikas. Som framgår ovan överlämnade en utredare, som haft i uppdrag att komplettera de bedömningar av och förslag på ungdomspåföljder som presenterat, promemorian Nya ungdomspåföljder till regeringen . I promemorian föreslås att det införs två nya påföljder för unga lagöverträdare: ungdomstillsyn och ungdomsövervakning. Syftet är att det för en person i princip alltid ska finnas en tillämplig ungdomspåföljd som är tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens allvar och den unges tidigare brottslighet. Promemorian har remissbehandlats, men trots detta och trots att vid flertalet tillfällen tillkännagett för regeringen att det ska kunna utdömas fler lämpliga påföljder för unga lagöverträdare, har något lagförslag ännu inte presenterats för . Det är nu angeläget att regeringen fullföljer lagstiftningsarbetet och överlämnar ett förslag till . biföll utskottets förslag (rskr. 2019/20:333). I förra årets betänkande om unga lagöverträdare riktade på nytt ett tillkännagivande till regeringen om att det behövs nya former av påföljder för unga (bet. 2020/21:JuU28, rskr. 2020/21:396). Tillkännagivandena är inte slutbehandlade (skr. 2020/21:75 s. 91 och skr. 2021/22:75 s. 129). Som framgår ovan har tillkännagett för regeringen att det bör inrättas en särskild enhet inom med ansvar för unga lagöverträdare som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Den nya enheten ska bl.a. ansvara för vissa ungdomspåföljder, t.ex. ungdomsvård och ungdomstjänst. Unga som begått allvarliga brott blir därmed statens i stället för kommunernas ansvar. Kriminalvården har en bred erfarenhet av att hantera personer som begått brott och kan erbjuda grovt kriminella unga samma rehabiliteringsåtgärder som används för kriminella generellt. Syftet är inte främst att straffa utan att använda åtgärder som har bättre förutsättningar att lyckas än traditionell socialtjänst. Det är positivt att regeringen nu har tillsatt en utredning som ska se över reglerna om frihetsberövande påföljder för lagöverträdare under . Utredningen ska dock inte vara klar förrän . Utskottet anser att arbetet med inrättandet av enheten bör kunna påbörjas . Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:3424 (M) yrkande 36, 2021/22:3779 (M) yrkande 17, 2021/22:3784 (M) yrkande 28, 2021/22:4031 (M) yrkande 44 och 2021/22:4194 (KD) yrkande 6. har riktat tillkännagivanden till regeringen om att ungdomsövervakningen ska kunna användas under vardagar och i större utsträckning anpassas individuellt, samt att misskötsamhet i högre grad bör leda till att ungdomsövervakningen avslutas och ersätts med omhändertagande enligt LVU eller sluten ungdomsvård. Utskottet vidhåller denna uppfattning och anser att regeringen bör tillgodose dessa två tillkännagivanden. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:2508 (SD) yrkandena 6 och 7 samt 2021/22:3784 (M) yrkande 19. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning i frågan om tillämpnings-området för ungdomsövervakning. Motion 2021/22:2508 (SD) yrkande 8 avstyrks därför. När det gäller kontraktsvård för unga missbrukare anser utskottet inte att det har framkommit skäl att rikta ett sådant tillkännagivande till regeringen som föreslås i motion 2021/22:3784 (M) yrkande 15. Som framgår ovan beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av regleringen om frihetsberövande påföljder för lagöverträdare under och föreslå lämpliga förändringar (dir. 2021:99). I uppdraget ingår att överväga vilken myndighet som är bäst lämpad att ansvara för verkställigheten av den eller de frihetsberövande påföljder som föreslås användas. Om utredaren anser att sluten ungdomsvård ska behållas som påföljd med bibehållet tillämpningsområde ska utredaren lämna förslag som innebär att den föreskrivna maximitiden för den påföljden höjs. Utredaren ska också belysa möjligheten att den dömde vid en viss ålder får övergå till att avtjäna påföljden vid en kriminalvårdsanstalt och Kriminalvården då ansvara för verkställigheten. Uppdraget ska redovisas . Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet ingen anledning för att nu ta några ytterligare initiativ när det gäller frågor om maxlängden på sluten ungdomsvård, förutsättningarna för att döma till sluten ungdomsvård, fängelse vid återfall och sluten ungdomsvård för myndiga. Motionsyrkandena /22:3784 (M) yrkandena 30 och 33–35 samt 2021/22:3975 (L) yrkande 54 avstyrks. När det gäller ansvaret för verkställighet av påföljden sluten ungdomsvård anser utskottet dock att en sådan flytt från Sis till Kriminalvården inte kan avvakta. Som framgår ovan tillkännagav detta för regeringen och det är enligt utskottet mycket angeläget att arbetet med att flytta över ansvaret påbörjas . Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:3784 (M) yrkande 29, 2021/22:4031 (M) yrkande 45 och 2021/22:4194 (KD) yrkande 7. Frågan om att personer som är omhändertagna med stöd av LVU är placerade på samma institutioner som personer som är dömda till sluten ungdomsvård är också angelägen. I synnerhet när det gäller självdestruktiva flickor som med stöd av LVU är placerade på samma Sis-hem som grovt kriminella unga killar som avtjänar sina straff. Det är därför viktigt att det arbete som bedrivs leder fram till en sådan ordning och att åtgärder vidtas. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2021/22:3784 (M) yrkande 31. Utskottet anser inte att det har framkommit tillräckliga skäl att rikta ett tillkännagivande till regeringen om registerkontroll av personal på Sis. Motion 2021/22:3975 (L) yrkande 52 avstyrks. Som framgår ovan tillkännagav för regeringen att det bör införas ungdomsfängelser där säkerheten är avsevärt mycket högre än på nuvarande ungdomshem. Allt fler yngre personer begår brott inom ramen för gängbrottsligheten. Därför behövs särskilda ungdomsfängelser för de unga vuxna som begår de allvarligaste brotten. behöver situationen för unga i häkte ses över och förbättras. Särskilda ungdomshäkten bör inrättas som anpassas efter ungas behov och förutsättningar, bl.a. bör man förstärka insatserna för att få unga personer som sitter i häkte att studera. Utskottet vidhåller därmed sin uppfattning om ungdomsfängelser och ungdomshäkten och anser att det behövs ett nytt tillkännagivande om detta för att markera frågans allvar. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:3779 (M) yrkande 4, 2021/22:3784 (M) yrkande 20 och 2021/22:4031 (M) yrkande 19. Utskottet vidhåller sin uppfattning när det gäller behovet av nya former av påföljder för unga men anser inte att det finns skäl att just nu på nytt rikta ett tillkännagivande i frågan till regeringen. Motion 2021/22:4194 (KD) yrkande 5 avstyrks. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår 18 motionsyrkanden med förslag som har behandlats och avslagits tidigare . Jämför särskilt yttrande 2 (M), 3 (V), 4 (KD) och 5 (L). I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se bilaga 2. Motionsyrkandena har behandlats i betänkandena /19:JuU15, 2019/20:JuU25, 2019/20:JuU30, 2020/21:JuU17, 2020/21:JuU23, 2020/21:JuU28, 2020/21:JuU32 och 2020/21:JuU43. avslog motionsyrkandena i enlighet med utskottets förslag. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Kvarhållande av barn, punkt 1 (S, C, V, MP) av (V), (S), (S), (MP), (S), (S), (C) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 30. Barn skiljer sig från vuxna bl.a. när det gäller fysisk och psykisk utveckling och känslomässiga behov, och det är viktigt att ta hänsyn till detta vid frihetsberövanden av barn. Utgångspunkten bör vara att frihetsberövanden av barn ska ske med stor restriktivitet. Det gäller även i de situationer som motionärerna beskriver. Det har enligt vår mening inte framkommit något som ger anledning för att ta initiativ till en ändring av möjligheterna att hålla kvar barn efter ett förhör. Sänkt gräns för häktning av unga, punkt 2 (S, C, V) av (V), (S), (S), (S), (S), (C) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2021/22:2529 av m.fl. (SD) yrkande 13, 2021/22:3779 av m.fl. (M) yrkande 3, 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 12 och 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 20. En häktning innebär ett stort intrång i den personliga integriteten och en psykisk påfrestning för den enskilde, och detta gäller särskilt för den som är . Vi anser att bestämmelsen om att den som inte har fyllt endast får häktas om det finns synnerliga skäl är bra och att det inte har framkommit något som ger anledning för att sänka det kravet. Översyn av reglerna för häktning av barn, punkt 3 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 31. Jag anser att det bör göras en översyn av reglerna för häktning av unga i åldrarna 15–. Översynen ska göras med beaktande av bestämmelser och av att barn endast får häktas om andra åtgärder har bedömts otillräckliga. Om alternativet till frihetsberövande är att den unge återvänder till en kriminell gängmiljö eller till hemförhållanden som innebär stora risker för den unges hälsa och utveckling kan häktning dock vara nödvändigt. Det är olämpligt att unga frihetsberövas och placeras på häkten tillsammans med vuxna. Unga personer bör som huvudregel i stället tvångsomhändertas enligt LVU. I de fall då anhållande och häktning ändå blir nödvändigt bör unga hållas åtskilda från vuxna och vistas i särskilda ungdomsarrester eller på ungdomshäkten. Frågan om frihetsberövande av personer som grips för allvarligare brott borde ha ingått i uppdraget till utredningen om förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott (dir. 2019:103). Jag anser att regeringen bör utreda frågan i ett annat sammanhang.