bet · H901MJU26 · 2022-06-10 00:00:00 — Som skäl för förslaget anför regeringen att kommunerna enligt förslaget i promemorian En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter ska ha ansvaret för insamlingen av förpackningsavfall från hushåll medan producentansvarsorganisationerna ska ansvara för behandlingen av detta avfall. Eftersom kommunerna och producentansvarsorganisationerna ska hantera samma avfall i olika skeden krävs det en reglering av hur överlämnandet ska gå till. Det bör därför införas ett särskilt bemyndigande i som ger möjlighet att meddela föreskrifter om skyldigheter för kommuner att vidta nödvändiga åtgärder för att avfallshanteringen ska fungera när ansvaret för hanteringen är uppdelat mellan kommunen och producenter eller producentansvarsorganisationer. Regeringen framhåller vidare att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som motiverar den (14 kap. 3 § regeringsformen). Regeringen anför att bemyndigandet möjliggör för regeringen att ge kommunen nya arbetsuppgifter och därför kan innebära en inskränkning av den kommunala självstyrelsen när det gäller att vissa uppgifter ska utföras. Kommunerna kommer dock att ha stor frihet när det gäller hur arbetsuppgifterna ska utföras. Regeringen anser att den inskränkning av den kommunala självstyrelsen som de nya arbetsuppgifterna innebär är godtagbar eftersom avfallshantering är ett allmänintresse och vissa arbetsuppgifter måste utföras av kommunen för att helheten ska fungera. Det saknas möjligheter att uppnå syftet med bestämmelsen på ett sätt som är mindre ingripande för den kommunala självstyrelsen. Regeringen framhåller vidare att det föreslagna bemyndigandet behövs för att det ska kunna införas skyldigheter för kommunerna när det gäller överlämning av förpackningsavfallet. Kommunerna kan t.ex. behöva rapportera insamlade mängder och överlämna avfall till producentansvarsorganisationerna på ett visst sätt. Föreskrifter om kommunalt ansvar när det finns samordningsskäl I propositionen föreslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om att kommunen ska ansvara för avfall som omfattas av producentansvar och som av samordningsskäl bör hanteras tillsammans med sådant avfall som kommunen ansvarar för enligt eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. Regeringen framhåller som skäl för sitt förslag att det i promemorian En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter föreslås ett kommunalt ansvar för förpackningsavfall från verksamheter vars avfallshantering är samlokaliserad med hushållens i ett flerbostadshus. En verksamhet kan producera förpackningsavfall som är kommunalt avfall men också förpackningsavfall som inte är kommunalt avfall, dvs. avfall som till sin art och sammansättning inte liknar kommunalt avfall (jfr 15 kap. 3 § ). Regeringen får enligt meddela föreskrifter om att kommunen ska ansvara för annat avfall än sådant som kommunen redan ansvarar för enligt 15 kap. 20 § (15 kap. 22 §). Föreskrifterna får dock endast avse avfall som av hälso- eller miljöskäl behöver hanteras av kommunen. Det kan visserligen hävdas att en insamling av sådant förpackningsavfall som inte är kommunalt avfall från verksamheter vars avfallshantering är samlokaliserad med hushållens avfallshantering är motiverad av miljöskäl på grund av samordningsfördelar. För att tydliggöra detta är det dock lämpligt att uttryckligen ange i bemyndigandet att det ska finnas samordningsskäl för att kommunerna ska få åläggas att samla in avfall som omfattas av producentansvar men som inte är kommunalt avfall. Regeringen anför vidare att ett tydligare bemyndigande när det gäller möjligheten att ålägga kommunerna en skyldighet att transportera bort avfall kan vara fördelaktigt även på andra områden. Regelverket blir tydligare om regeringen i de situationer där samordningsskäl finns använder ett bemyndigande som uttryckligen omfattar avfall som omfattas av producentansvar i stället för det befintliga bemyndigandet i 15 kap. 22 § . I fråga om det föreslagna bemyndigandets förhållande till den kommunala självstyrelsen gäller detsamma som har redogjorts för tidigare under avsnittet om föreskrifter för att avfallshanteringen ska fungera när ansvaret delas av kommuner och producenter. Bemyndigandet ger möjligheter för regeringen att ge kommunen nya arbetsuppgifter, men kommunerna får bestämma hur deras verksamhet ska bedrivas eller hur verksamheten ska organiseras. Regeringen anser att den inskränkning av den kommunala självstyrelsen som de nya arbetsuppgifterna innebär är godtagbar eftersom avfallshantering är ett allmänintresse. Det saknas möjligheter att uppnå syftet med bestämmelsen på ett sätt som är mindre ingripande för den kommunala självstyrelsen. Regeringen konstaterar att behövliga upplysningar och yttranden kommer att inhämtas från berörda myndigheter och kommuner om det skulle bli aktuellt med andra föreskrifter än de som föreslås i promemorian. Regeringen framhåller vidare att flera remissinstanser anser att verksamheterna själva bör få välja vem som ska samla in förpackningsavfallet. I promemorian föreslås att marknadsdrivna återvinningssystem ska få samla in utsorterat förpackningsavfall som har producerats i en verksamhet. Enligt förslaget har dock inte verksamheter som har en avfallshantering som är samlokaliserad med hushåll i ett flerbostadshus möjlighet att lämna sitt förpackningsavfall till ett sådant system. Regeringen delar remissinstansernas bedömning att även dessa verksamheter bör kunna lämna sitt avfall till marknadsdrivna återvinningssystem. Regeringen avser att i den fortsatta beredningen av promemorians förslag närmare överväga hur kommunens ansvar bör se ut för att verksamheter inte ska tvingas lämna sitt avfall till kommunerna men göra det möjligt för kommunerna att ha en förutsägbarhet vid planeringen av sin verksamhet. Det påverkar dock inte hur bemyndigandet i bör se ut. Beräkning av renhållningsavgiften vid ett finansiellt producentansvar Regeringen föreslår att ersättning för avfallshantering som producenter eller producentansvarsorganisationer betalar enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av ska räknas av från kommunens kostnader vid beräkning av renhållningsavgiften. Regeringen redovisar i propositionen att innehåller ett bemyndigande för kommuner att meddela föreskrifter om s.k. renhållningsavgifter, dvs. avgifter för insamling, transport och behandling av avfall (27 kap. 4 §). Möjligheten att ta ut avgifter täcker avfallets hela hanteringskedja och avser allt avfall som kommunen hanterar. Avgiften ska bestämmas till högst det belopp som behövs för att täcka nödvändiga planerings-, kapital- och driftskostnader för renhållningen. Från dessa kostnader ska kostnaderna för användning av anläggningar eller utrustning för andra ändamål än renhållningen räknas av (27 kap. 5 § andra stycket). Som skäl för förslaget anför regeringen att kommunen enligt förslagen i promemorian En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter ska samla in förpackningsavfall från hushåll och vissa verksamheter. Kommunerna föreslås få ersättning för detta av producentansvarsorganisationerna. Den ersättning som kommunerna får från producentansvarsorganisationerna bör räknas av när kommunen fastställer renhållningsavgiften. Detta följer av den kommunala självkostnadsprincipen men är ändå lämpligt att tydliggöra. Regeringen framhåller vidare att minimikraven i avfallsdirektivet innebär att kommunernas kostnader ska ersättas, vilket innebär att det enbart bör bli fråga om små mellanskillnader. Systemet måste ta vederbörlig hänsyn till att kostnaderna kan variera i olika kommuner beroende på förutsättningarna. För att ersättningssystemet inte ska bli alltför komplicerat och också uppmuntra till kostnadseffektivitet är det dock nödvändigt att utgå från schabloner. Att helt frånta kommunerna möjligheten att använda renhållningsavgiften för hantering av förpackningsavfallet är inte heller förenligt med att det måste vara möjligt att finansiera befintliga lösningar, som exempelvis sopsugar, som ibland drivs av kommunerna men inte bör bekostas av producenterna. Regeringen framhåller vidare att promemorian innehåller förslag på flera bestämmelser om hur förpackningsavgiften (producent- och årsavgift) ska beräknas. Enligt förslaget ska den ersättning som producenterna betalar bl.a. beräknas utifrån kommunernas kostnader. Regeringen bedömer att förpackningsavgifterna – dvs. de avgifter som producenterna betalar till producentansvarsorganisationerna utifrån hur många förpackningar som släpps ut på marknaden – behöver justeras efter att det nya systemet införts. Kostnaden för mer avancerade insamlingslösningar bör enligt regeringen inte belasta producenterna. Den ersättning som föreslås gäller en normal insamlingsinfrastruktur. Regeringen föreslår att lagändringarna i de delar som gäller utvinningsverksamheter och följdändringar i dessa bestämmelser ska träda i kraft . Övriga lagändringar ska träda i kraft . Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla för mål eller ärenden om tillstånd som har inletts i en mark- och miljödomstol eller hos miljöprövningsdelegation före ikraftträdandet. I två motioner har det yrkats avslag på delar av propositionen. I kommittémotion 2021/22:4671 av och (M, KD) yrkas avslag på regeringens förslag om säkerheter vid hantering av utvinningsavfall (yrkande 1). Motionärerna invänder mot att avfallshanteringsplanen blir en processförutsättning för att få tillstånd, och därmed ska prövas i domstol, eftersom det kan innebära att avfallshanteringsplanen slås fast som ett villkor för tillståndet och därmed blir låst till detta. Det kan motverka en dynamisk planering och förbättring av hanteringen av avfallet. Förslaget innebär dessutom en risk för kostsamma överförsäkringar eftersom det ställs krav på säkerhet för efterbehandling. I samma motion yrkas även avslag på regeringens förslag om säkerhet för anmälningspliktiga miljöfarliga verksamheter (yrkande 3). Motionärerna anför att regeringens förslag bl.a. riskerar att leda till att även mindre företag, med begränsade ekonomiska resurser, måste ställa säkerhet för förhållandevis små mängder avfall. Det finns också en risk för att säkerhetens omfattning bedöms olika i olika kommuner. Även i kommittémotion 2021/22:4675 av m.fl. (C) yrkas avslag på regeringens förslag om säkerhet för anmälningspliktiga miljöfarliga verksamheter (yrkande 5). Motionärerna framhåller att det kvarstår flera osäkerheter i propositionen som behöver utredas vidare. Det rör t.ex. frågor om när en ekonomisk säkerhet ska krävas och hur beloppet ska räknas fram. Det är otydligt om redan befintliga verksamheter ska omfattas av kravet på en säkerhet och hur det ska beräknas. Vidare framgår det inte tydligt vilken myndighet det är som ska bedöma hur stor säkerheten bör vara. I kommittémotion 2021/22:4671 av och (M, KD) yrkas vidare avslag på regeringens förslag om förändringar av producentansvaret för förpackningar (yrkande 7). Motionärerna anför att de värnar det sammanhållna producentansvaret, där producenterna står för kostnaderna för hanteringen samt har möjlighet att påverka dess utformning och har incitament att göra den mer effektiv. De förslag som regeringen lämnar i propositionen minskar denna möjlighet och innebär därför ett hot mot utvecklingen mot ett cirkulärt samhälle. Förslaget slår sönder dagens system, minskar möjligheterna till utveckling av teknik och affärsmodeller, motverkar målen med ökad cirkularitet och orsakar omfattande kostnader utan att leda till någon klar miljönytta. Även i kommittémotion 2021/22:4675 av m.fl. (C) yrkas avslag på regeringens förslag om förändringar av producentansvaret för förpackningar (yrkandena 1–3 och 6). Motionärerna anför att förslagen i propositionen är sammankopplade med och utgår från en kommunalisering av förpackningsinsamlingen som motionärerna motsätter sig. Motionärerna vill se ett bibehållet samlat producentansvar som i stället bör utvecklas för att möta behoven i en växande cirkulär ekonomi. Motionärerna framhåller att det bör vara prioriterat att minska förpackningars miljöpåverkan och öka deras cirkularitet men att det förslag som läggs fram i propositionen riskerar att leda till motsatsen eftersom det innehåller flera brister och riskerar att skapa ett långsiktigt ohållbart system. I kommittémotion 2021/22:4675 av m.fl. (C) yrkas avslag på regeringens förslag om en tillsynsmyndighets anmälan om brottsmisstanke (yrkande 4). Motionärerna framhåller att resursbristen hos polis och åklagare kan medföra att ett skyndsamhetskrav endast leder till att fler ärenden läggs på hög. Ett krav på snabbare anmälan kan också innebära att anmälningarna blir sämre underbyggda, vilket i sin tur leder till merarbete för polisen. Det är också oklart vad tillsynsmyndigheten får fortsätta att göra inom ramen för sitt ordinarie tillsynsarbete om en verksamhet eller del av verksamheten redan är föremål för en polisanmälan. I samma motion yrkas även avslag på regeringens förslag om straffansvar för överlämning av avfall till en obehörig mottagare (yrkande 7). Motionärerna framhåller att det är otydligt vad en avfallslämnare ska kontrollera och hur detta ska göras samt vilka avfallslämnare som ska omfattas av straffansvaret. Skrivningarna i propositionen om hur långt beställaransvaret ska sträcka sig i efterföljande led riskerar också att skapa stora osäkerheter för den ursprungliga avfallslämnaren. och (M, KD) föreslår i kommittémotion 2021/22:4671 yrkande 4 att riktar ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma med ett förslag till utformning av säkerheter som på ett mer ändamålsenligt sätt adresserar riskerna med storskalig hantering av avfall. Motionärerna anför vidare att regeringens förslag om straffansvar för att överlämna avfall till en obehörig mottagare riskerar att leda till ytterligare administration för beställare som ska bekräfta att mottagare av avfall har de behörigheter som krävs. I yrkande 6 i samma motion föreslås därför ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med förslag till hur företag på ett icke betungande sätt ska kunna bekräfta att rätt behörighet att hantera avfall finns hos en mottagare av avfall. I kommittémotion 2021/22:4669 av m.fl. (V) föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att säkerhet vid utvinning av och malm bör omfatta samtliga kostnader för efterbehandling och inte bara kostnaderna i relation till utvinningsavfall. Motionärerna framhåller att det är bra att regeringen föreslår en ny bestämmelse om säkerhet för utvinningsverksamhet men menar att förslaget inte är tillräckligt. Säkerhet vid utvinning av och malm bör omfatta samtliga kostnader för efterbehandling, inte bara kostnaderna i relation till utvinningsavfall. Motionärerna framhåller att branschen, inte staten och skattebetalarna, ska stå för de ekonomiska kostnaderna vid efterbehandling av en nedlagd gruvverksamhet. och (båda MP) lägger i motion 2021/22:4684 fram flera förslag på framtida skärpningar av lagstiftningen när det gäller säkerhet vid hantering av utvinningsavfall. I yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att det redan vid tillståndsgivningen ska finnas en avfallshanteringsplan. Motionärerna framhåller att det av dagens lagstiftning framgår att det ska ingå en avfallshanteringsplan vid prövning av gruvverksamhet men att denna har en oklar roll i tillståndsprövningen. Planen behövs för att det ska gå att göra en väl underbyggd bedömning av säkerhetens storlek. Enligt yrkande 2 bör tillkännage för regeringen att den ekonomiska säkerheten måste prövas och godkännas innan den samlade verksamheten kan påbörjas. Motionärerna framhåller att det i promemorian Säkerhet vid hantering av utvinningsavfall, till skillnad från i propositionen, föreslås att den ekonomiska säkerheten ska behövas för att tillståndet ska vara giltigt och att det är viktigt att den ekonomiska säkerheten prövas och godkänns innan den samlade verksamheten kan påbörjas. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att införa en förtydligande bestämmelse om möjlighet att besluta om säkerheter på verksamhetsutövarens bekostnad. Motionärerna anför att det visserligen finns bestämmelser i om verkställighet och rättelse på den felandes bekostnad. måste dock förskottera den kostnaden och får i många fall antas sakna möjlighet att förskottera de stora belopp det kan röra sig om. Enligt yrkande 4 bör rikta ett tillkännagivande till regeringen om att det bör tydliggöras i utvinningsavfallsförordningen att verksamhetsutövarens översyn ska avse att avfallshanteringsplanen är uppdaterad. Motionärerna framhåller att avfallshanteringsplanerna ska vara aktuella enligt utvinningsavfallsförordningen men att en genomgång visat att endast 10 av 19 granskade planer var uppdaterade. Vissa övriga frågor om arbetet mot avfallsbrottslighet Arbetet mot systematiska miljöbrott I kommittémotion 2021/22:4671 av och (M, KD) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att polis och åklagare ska prioritera systematiska miljöbrott. Motionärerna framhåller att polis och åklagare måste ta större ansvar för miljöbrott som begås systematiskt eller i organiserad form och att det ska vara svårt för den organiserade brottsligheten att etablera sig inom avfallsbranschen. I kommittémotion 2021/22:4671 av och (M, KD) yrkande 5 föreslås ett tillkännagivande om att utveckla vägledningen om hur miljötillsynen ska gå till samt en standardiserad miniminivå för detta. Motionärerna framhåller att tillsynsansvaret ofta ligger på kommunerna, att det är ett omfattande och komplext arbete och att det förekommer brister i detta på grund av begränsad kunskap och eftersatta rutiner. Det är viktigt att kommuner har rätt förutsättningar och verktyg för att säkerställa att tillsynen, liksom eventuella anmälningar av överträdelser, är kvalitativ. Kommunerna behöver därför få en tydlig vägledning om hur ska användas. En standardiserad miniminivå på tillsynen och en vägledning där det preciseras hur myndigheten ska följa upp t.ex. vart avfall lämnas vidare skulle underlätta den löpande tillsynen och öka möjligheterna att upptäcka brott som kan anmälas. m.fl. (C) föreslår i kommittémotion 2021/22:4675 yrkande 8 ett tillkännagivande om att stärka och effektivisera tillsynen på avfallsområdet. Motionärerna framhåller att det, för att lösa de problem som lyfts i propositionen, krävs att tillsynen på avfallsområdet blir betydligt effektivare än samt att myndighetssamverkan över kommungränserna utvecklas för att kunna spåra avfallsflöden. Det bör därför tillsättas en utredning som undersöker brister i tillsynsarbetet inom ramen för tillsynsmyndigheternas ordinarie verksamhet och som lämnar förslag på vilka resurser och förstärkningar som behövs. För att öka takten i omställningen till en mer cirkulär och biobaserad ekonomi beslutade regeringen om en nationell strategi för en cirkulär ekonomi som pekar ut inriktningen för det arbete som behöver göras för att ställa om till cirkulär produktion, konsumtion och affärsmodeller samt giftfria och cirkulära materialkretslopp. Visionen är ett samhälle där resurser används effektivt i giftfria cirkulära flöden och ersätter nya material. Strategin har fyra fokusområden: cirkulär ekonomi genom hållbar produktion och produktdesign cirkulär ekonomi genom hållbara sätt att konsumera och använda material, produkter och tjänster cirkulär ekonomi genom giftfria och cirkulära kretslopp cirkulär ekonomi som drivkraft för näringsliv och andra aktörer genom åtgärder som främjar innovation och cirkulära affärsmodeller. Strategin följdes upp av en nationell handlingsplan med mer än 100 åtgärder för en cirkulär omställning av . Handlingsplanen bygger på de fyra fokusområden som regeringen beslutade om i strategin. Handlingsplanen tar ett helhetsgrepp om alla fokusområden, och för varje fokusområde utvecklas vad regeringen avser med inriktningen för arbetet. I handlingsplanen presenterar regeringen aktuella styrmedel och de åtgärder som regeringen har beslutat om eller har för avsikt att besluta om. Det finns också åtgärder som enligt regeringen beskriver centrala pågående processer inom EU eller globalt där driver, eller avser att driva, vissa frågor som är extra relevanta i omställningen till en cirkulär ekonomi. Regeringen anför att vi befinner oss i början på omställningen och att handlingsplanen inte ska ses som hela lösningen utan som ett steg på vägen. Eftersom strategin är ett verktyg för att nå flera av beslutade mål kommer uppföljningen av strategin och handlingsplanen, i likhet med uppföljningen av de nationella miljömålen, att redovisas i budgetpropositionen. Fokusområde 3 Cirkulär ekonomi genom giftfria och cirkulära kretslopp innehåller flera förslag för en förbättrad avfallshantering. Genom budgetpropositionen höjdes förvaltningsanslagen till och länsstyrelserna för att säkerställa en effektiv miljöprövning och tillsyn. Anslaget 1:2 inom utgiftsområde 20 ökades med och anslaget 5:1 Länsstyrelserna m.m. inom utgiftsområde 1 ökades med . Genom budgetpropositionen gjordes vidare en satsning på för att stärka arbetet vid flera myndigheter för att förebygga, förhindra och bekämpa brottslighet kopplad till avfall. Satsningen innefattar bl.a. förbättrad tillsyn, gränskontroll och förbättrat utredningsarbete. I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) anförde regeringen att illegal avfallshantering är ett växande problem både nationellt och internationellt, vilket kan få stora konsekvenser för miljön och för människors hälsa. Satsningen innebar att ett antal myndigheters anslag ökades för att stärka myndigheternas arbete mot brottslighet inom avfallsområdet. Bland annat tillfördes och vardera , och länsstyrelserna . Regeringen gav i uppdrag åt , , länsstyrelserna i , , , och , , och att redovisa en lägesbild av illegal avfallshantering och dess omfattning samt att redovisa förslag på åtgärder för att ytterligare förebygga och förhindra brottslighet inom avfallsområdet. Särskild uppmärksamhet skulle ägnas åt avfallshanteringens koppling till organiserad ekonomisk brottslighet eller annan organiserad brottslighet. Uppdraget skulle slutredovisas (M2021/00438). redovisade uppdraget i skrivelsen Förstärkta insatser mot brottslighet inom avfallsområdet (NV-02193-21). Av redovisningen framgår att myndigheterna ser problem i fråga om samverkan, tillsyn, gränskontroll och förebyggande av brott. Myndigheterna lämnar därför förslag på författningsändringar och nya uppdrag till myndigheter. Myndigheterna föreslår följande författningsändringar: • Införande av krav på A-skylt för yrkesmässiga tillståndspliktiga avfallstransporter genom en ny bestämmelse i avfallsförordningen (2020:614), som i sin tur också innebär att det behövs ett nytt bemyndigande i 15 kap. . Det föreslås även en sanktionsbestämmelse kopplad till kravet på A-skylt. • Tillägg i 2 kap. 28 a § miljötillsynsförordningen (2011:13) som innebär att de fem länsstyrelser som har ansvar för tillsyn av gränsöverskridande avfallstransporter även får ansvar för tillsyn av nationella avfallstransporter. • Ändring i 1 kap. 4 § tullagen (2016:253) för att förenkla länsstyrelsernas åtkomst till uppgifter. • Ändring i den sekretessbrytande bestämmelsen i 6 kap. 17 § avfallsförordningen för att underlätta för bl.a. och att hämta ut information från avfallsregistret. Myndigheterna ger även förslag till följande uppdrag till myndigheter för att utreda möjliga regeländringar och förenklingar: • Utreda möjlighet att ge de fem länsstyrelserna med ansvar för gränsöverskridande avfallstransporter möjlighet att hålla kvar avfallstransporter genom klampning (länsstyrelserna och ). • Utreda införande av vandelsprövning/bakgrundskontroll för verksamheter som hanterar avfall ().