bet · H901KU20d3 · 2022-01-01 00:00:00 — Var det då en bild på Statsrådsberedningen av att kommissionen hade fått de handlingar den hade efterfrågat? talar jag om före . Levde man i den tron, så att säga, att man hade tillmötesgått den begäran som hade riktats till exempel ? : Tack för frågan! Jag är ledsen, men jag hade ingen sådan generell bild av huruvida de hade fått det de ville ha eller inte då. Jag kan säga på ett annat sätt. Det var ju först som vi fick klart för oss att de inte hade fått det de begärde, det som de kände att de behövde för sitt arbete. (C): Hur ser då statssekreteraren på den här tidsutdräkten från det att begärde ut handlingar och fram till dess att rättschefen ringde kommissionen för att reda ut vilka handlingar som kommissionen hade fått? Hur ser statssekreteraren på tidsutdräkten från att man gjorde de här förfrågningarna från kommissionens sida till dess att de till slut ställdes till förfogande för kommissionen? : Jag kan bara uttala mig om det som hände från . Vi fick förfrågan , och de fick del av de handlingarna . Sedan hade vi det här samtalet, var det ? kanske det var. Jag tycker inte att det är några konstigheter när det gäller den delen. Om vi går tillbaka till när vi även fick en tidigare fråga. Vi fick en förfrågan om en ganska stor mängd handlingar . Det är klart att det tar lite tid att plocka fram dem, så de fick ta del av dem . Det var inget som jag reagerade på. (V): Tack för svaren även i detta ärende. Jag har en fråga om just e-posttrafiken, Det gäller den interna som först fick ett nekade svar på. Som jag förstod det bedömde man det från som handläggare och svarade att det inte skulle ge en rättvisande och fullständig bild. Jag tänker att allting som har begärt ut var för sig säkert inte ger en rättvisande och fullständig bild heller. Hur ser du generellt på att man gjorde en sådan nästan recension av det de efterfrågade? För mig förefaller det lite konstigt utifrån uppdrag. Det här var ändå e-posttrafik som var ganska specifik, även ifall det säkert var omfattande. : Jag tycker inte att det var något konstigt svar från sida. Jag är själv en av de personer som omfattades av den begäran. Jag ägnade sedan en del av julhelgen åt att gå igenom min e-post till några av mina kollegor. Det var ett mycket trevligt arbete, men som jag självklart gärna gör. När jag gick igenom den e-posten såg jag själv att det verkligen inte var en rättvisande och fullständig bild. Så jag tycker inte att det var något konstigt att de fick ett sådant svar. Sedan tycker jag inte heller att det var något konstigt när de ändå vidhöll det att vi då självklart lämnade ut det. Jag ser inga konstigheter varken i det första eller i det andra agerandet. (V): Tack för svaret. Jag förstår att det är arbetskrävande och så. Allting som utifrån sitt uppdrag har efterfrågat är väl nästan någon form av pusselbitar. En annan pusselbit är säkerligen intervjuerna som har skett med er som är statssekreterare. Man har på olika sätt efterfrågat information och kanske även interna dagböcker. Jag ska såklart inte föregå vår bedömning, men i brist på annat… Förlåt, det var kanske inte en följdfråga. Men jag har lite svårt att förstå att man gör en sådan bedömning och ger ett sådant svar. Det är med tanke på att det ändå, i varje fall enligt medierna, inte alltid har varit en jättegod stämning i allmänhet. Det har uppfattats i medierna som att det funnits trubbel med och att kanske få ut handlingar tidigare. Vi har också haft ett annat sådant granskningsärende om just förhållandet med presskonferensen . Förlåt, nu blev det väldigt flummigt. Jag ber om ursäkt. Ordföranden: det en fråga, ? (V): Nej. Jag har bara svårt att förstå att man gjorde en sådan bedömning med tanke på tidigare händelser i bakgrunden. Ordföranden: statssekreteraren någon kommentar? : Jag kan bara upprepa att bedömning grundades på att det var en väldigt liten del av all kommunikation som var mellan statssekreterarna. En orsak till det var just att vi sågs nästan den här perioden. Jag skulle tro att huvuddelen av vår kommunikation var muntlig. Men jag vill också understryka att när kommissionen vidhöll detta lämnade vi ut det. Det var liksom inte någon prestige på något sätt från vår sida. Jag vill också understryka att vi har ställt upp på alla de intervjuer som de har bett om. Vi har till och med tagit initiativ till ytterligare intervjuer och ytterligare möten för att just säkerställa. Min bild är att vi verkligen har försökt att anstränga oss för att de ska kunna få del av de handlingar de behöver för att kunna göra sitt viktiga arbete. Skånberg (KD): Det är fortfarande ett uttryck som hänger lite i luften. Det är citat att det skedde förtvivlat långsamt, som ordföranden citerade tidigare. handlande det om utlämnande av handlingar. Men uttrycket förtvivlat långsamt om regeringen är tyvärr den bedömningen som gjordes om krishanteringen av , av Transportstyrelsen och av pandemin, särskilt initialt. Jag skulle vilja ge statssekreteraren möjlighet att reflektera över det omdömet som återkommer, förtvivlat långsamt. Accepterar statssekreteraren den beskrivningen som har skett av att det tyvärr har gått för långsamt? Hur skulle man i så fall kunna smörja upp processen inför framtida kriser så att det inte sägs om nästa kris att vi responderade förtvivlat långsamt? : Tack för frågan. Det är inte min bild. Om vi tar den ekonomiska krishanteringen, som jag själv var involverad i, är min bild att vi agerade väldigt snabbt i krishanteringen. När det sedan gäller själva helheten i pandemihanteringen hade inte jag ansvaret för ledningen av det där och då. Men min bild är att jag blev kallad till möten i till exempel GSS , alltså långt innan pandemin hade kommit till , om händelseutvecklingen i . Min bild är inte att det var förtvivlat långsamt, eller hur du citerade. Det vill jag säga. Var det någon mer fråga från dig? Skånberg (KD): Det var om statssekreteraren möjligen hade tyckt att det kunde gå lite fortare. Fanns det någon möjlighet att smörja upp förloppet? Men det kanske inte finns behov av det. : Sedan måste man väl alltid … Det här har varit en exceptionell krishantering, den här pandemin. Det gäller både i längden men också i omfattningen och i påverkan på samhället. Det har varit så otroligt många sektorer och delar av samhället som har berörts. Självklart är det så att vi ska lära oss. Det finns otroligt mycket att lära av den här krisen. Men jag delar inte uppfattningen att krishanteringen kom igång sent. (L): Jag har en följdfråga som har ställts tidigare kring detta med en rättvisande bild av e-postkommunikationen. Man kan reagera på att det ändå är regeringen som utser några personer som åtnjuter ett högt förtroende till en kommission. Den har sedan till syfte att utvärdera det arbete som regeringen har gjort. När man möter det argumentet med att man inte vill ge ut materialet utifrån att man inte anser att det är en rättvisande bild är det lite svårt att riktigt förhålla sig till det. Finns det någonting av det och reaktionen som kom på frågan om rättvisande bild som man har lärt någonting av? Hur kommer det att påverka arbetet framöver för dokumentationen som kan komma i andra typer av krislägen och kommissionsarbeten? : När det gäller just den specifika dialogen med kommissionen får man väl säga att vi lärde oss ganska snabbt. Efter att de vidhöll sin förfrågan lämnade vi ut e-posten trots att den inte ger en fullständig bild. Men i och med att de ändå ville ha den fick de självklart ut den. Det är väl ett lärande som kanske gick extra snabbt den här gången. (L): Då infinner sig också frågan varför dokumentation är viktigt. Jag noterar att ett sådant argument är eget lärande. Men man skulle också kunna väcka frågan kring vilken typ av dokumentation som regeringen har behövt eller kommer att behöva för den egna hanteringen under en kris. Det gäller också kontra kopplingen till kommande externa granskningar eller kommissioner som finns. Finns det någonting där som har förändrats utifrån de reaktioner som har kommit i den här krisen? : På den frågan vill jag lyfta fram det som jag var inne på redan i min inledning. Här har vi nu gjort en förändring där vi utöver den tidigare dokumentationen nu också gör formella minnesanteckningar vid GSS just i syfte att kunna lära inför framtida kriser och underlätta utvärderingen. (MP): Det finns vissa utmaningar med att vara minsta parti i många fall och även i KU-utfrågningar. Jag ska försöka drista mig till en fråga kring omfattningen på dokumentationen. Som jag förstår det har kommissionen fått de annoterade dagordningarna. Man har fått lägesbilderna som togs fram och som kan vara uppdaterade i olika grad till mötena. Det har funnits loggbok med huvudtemat för mötet. Krisledningskansliet har en loggbok med alla åtgärder där. Statssekreteraren nämnde 600 möten i GSS och också den nya rutinen med minnesanteckningar. Om den hade funnits hade vi haft 600 dokument till. Berörda personer har också gett material i form av den e-post vi har pratat om och intervjuer. kanske det här är en lite motvallsfråga. Men dokumentation behöver också vara hanterlig och sökbar och möjlig att göra synergi av för att man ska kunna lära sig. Med risk för spekulation: Var går gränsen när man till slut inte ser skogen för alla träd? Är mer alltid bättre när det gäller krishanteringskommunikation, om statssekreteraren vågar reflektera kring detta? : Det är väldigt intressanta frågor som ni ställer här i . Det är ett nöje att vara här. Jag tror att det är viktigt att tänka på effektivitet. Det är så att vi är ett antal tjänstemän, en del politiskt anställda och huvuddelen opolitiskt anställda. Vi ska göra vårt allra bästa för att säkra att regeringen kan styra riket och ge ett effektivt stöd till regeringen för att göra det. Då är det klart att vi måste tänka på avvägningen mellan administration och övrig verksamhet. Det behöver vi göra . Jag bedömer själv att det är rimligt att göra lite mer dokumentation än vad vihittills har gjort. Det var därför som jag tog initiativ till att nu också ha formella minnesanteckningar från GSS. Men jag tycker att det finns en poäng idet du tar upp. Man måste bevaka den här balansen. Det är ändå så att det kan finnas situationer där det blir väldigt mycket administration i relation till den faktiska verksamheten. Precis som ni har varit inne på är det en viktig del i krishanteringsförmågan att också snabbt kunna hantera en kris. Då gäller det för oss som leder att säkerställa att vi har personal som gör just det och kanske inte sitter med dokumentation. Jag tycker ändå att det är rimligt att utöka dokumentationsarbetet till en viss del. (M): Jag har flera frågor, men jag ska framför allt hålla mig kort. Beslutet att först inte lämna ut e-posten, var du involverad i det beslutet? : När det gäller utlämnandefrågorna tog tjänstemanna- organisationen fram ett förslag till hantering men den stämdes också av politiskt. Det stämdes av med mig, ja. (M): Med , för att tala klarspråk, eller med fler? Med vem politiskt? : Förslaget till hur vi skulle hantera utlämnandefrågorna, där togs det fram ett förslag från tjänstemannaorganisationen. Det stämdes av politiskt. Det stämdes av med mig. (M): Kring de egna minnesanteckningarna, under Transport- styrelseskandalen refererade statssekreteraren till sina egna anteckningar vid det tillfället, för att gå tillbaka till dessa. Har du fört minnesanteckningar under GSS-mötena? Varför har du valt att då inte lämna ut dem den här gången? : Som jag har berättat har jag ju varit på väldigt många GSS-möten, och det har varierat huruvida jag har fört några noteringar eller inte. Jag har inte fört minnesanteckningar vid GSS. Däremot har det hänt att jag har fört någon notering vid något av alla dessa möten, absolut. Jag har inte lämnat ut detta, för jag tycker att det är fullt rimligt att inte förfogar över enskilda medarbetares privata noteringar –till skillnad från tjänsteanteckningar. Ordföranden: fler frågor? Någon kort, annars får vi gå vidare. (M): Ja, en. Under utfrågningen med kom det upp att de hade uppfattat det som att svaren hade synkats inför de här intervjuerna – de var väldigt identiska. Alltså: Hur förberedde ni er inför intervjuerna med ? Deras bild var att svaren som gavs från intervjuobjekten var väldigt identiska. : Jag kan bara svara för min egen räkning. Jag träffade tillsammans med min dåvarande kollega , som också var statssekreterare då, och självklart … Vi hade fått ett antal skriftliga frågor från kommissionen inför intervjun, och självklart pratade vi både med varandra och med våra tjänstemän i om hur man skulle svara på de frågorna. Det är ju rimligt att förbereda sig inför en sådan intervju, så självklart hade vi förberett oss och pratat med varandra. Ordföranden: Då ska vi se – har någon ytterligare fråga? Då går ordet till Liberalerna. (L): Jag är fortfarande intresserad av … Utifrån den bild som av att kommissionen ändå till synes har fått jobba ganska mycket med att få tag i den dokumentation man behöver för att kunna göra sina bedömningar väcks ju frågan om syftet med minnesanteckningar nu i GSS. Finns det också ett syfte att man ska kunna underlätta för kommande granskningar? I just dokumentationsfrågan, syftet med dokumentationen, torde det nämligen också vara viktigt att fånga upp hur man kan underlätta. Ett av de perspektiv och en av de frågeställningar som väcks när man lyssnar till kommissionen är ju också frågeställningen: det dokumentation som man inte efterfrågade och som hade kunnat vara viktig för att faktiskt granska en kris och lära av en kris? Det tycker jag ändå är ett viktigt perspektiv i det här. Vad är alltså syftet, framåtsyftande, med den dokumentation som finns? : Jag ser det som ett viktigt syfte med dokumentationen att just underlätta framtida granskningar – och framtida lärande, som är själva syftet med granskningen. Det är alltså ett viktigt syfte. Jag uppfattade inte om det var någon ytterligare fråga. Var detta svar på frågan? (L): Tack, jag är nöjd. Ordföranden: Då har jag ingen ytterligare på talarlistan. Jag vill å utskottets vägnar tacka dig för att du kom hit och svarade på många frågor från utskottet, ! Med detta lämnar vi denna punkt, och jag avslutar också sammanträdet. Tack ska ni ha! Granskningsärende 33 – Regeringens krishanteringsorganisation under coronapandemin (se avsnitt 2.2) Granskningsärende 30 och 32 – Regeringens agerande i förhållande till (se avsnitt 2.3) Granskningsärende 4 – Socialministerns uttalande om munskydd (se avsnitt 4.5) Ordföranden: är och inleder sitt sammanträde. Välkomna hit till dagens offentliga utfrågning med ! Innan vi sätter igång vill jag ge lite praktisk information om hur utfrågningarna kommer att gå till. Jag vill också säga att utfrågningarna sänds direkt via webb-tv. När utfrågningen börjar ges den utfrågade möjlighet att göra en kortare inledning, och därefter får ledamöterna ställa sina frågor. Anmälande parti inleder, och därefter följer partierna i storleksordning. Finns det fler än ett anmälande parti börjar det största anmälande partiet. Den första punkten på vår agenda är en offentlig utfrågning med socialminister . Vi kommer att börja med en punkt som heter G33 på KU-språk. Därefter har vi G30 och G32. Jag kommer att berätta vad de handlar om. Till slut har vi ett ärende som heter G4. Det blir alltså tre olika inledningar från statsrådet och tre tillfällen till utfrågning. Jag vill börja med att tacka socialminister för att hon har kommit hit och svarar på KU:s frågor. Det första ärende som vi har att hantera är granskningsärendet 33, Regeringens krishantering och dokumentation av densamma under corona- pandemin. Jag ger ordet till statsrådet. : Fru ordförande! God morgon, ledamöter! Tack för möjligheten att få komma hit och svara på era frågor! Jag har ju varit här tidigare för nästan exakt och svarat på frågor om regeringens hantering av coronapandemin, så jag tänkte hålla mina inledningsanföranden relativt korta. Jag är här för att svara på frågor utifrån mitt ansvar som socialminister och utifrån ansvarsområde och perspektiv. Jag vet att ni i går hade möjlighet att ställa frågor till min statssekreterare , och ambitionen är förstås att vi gemensamt ska kunna ge er en så bra bild av krishanteringen som möjligt. För att ge en bredare förståelse för regeringens krishantering under corona- pandemin skulle jag vilja ge en övergripande bild av roll i denna. Precis som både och redogjorde för i går är krishanteringsarbete organiserat så att det huvudsakliga krishanteringsarbetet sker vid respektive departement. De regeringsbeslut som har fattats har också beretts och dokumenterats på sedvanligt sätt av ansvarigt departement. Det departement som jag leder, , har haft en central roll givet krisens karaktär, men naturligtvis har samtliga departement på bidragit för att vårt land ska ta sig igenom krisen. påbörjades ett intensivt arbete i för att hantera frågor kopplade till coronapandemin. Pandemifrågorna har i huvudsak hanterats i ordinarie strukturer, som krisen givetvis har påverkat det dagliga arbetet fundamentalt. Den mest centrala myndigheten under pandemin har sannolikt varit eftersom den är ansvarig för det nationella smitt- skyddet. Det ansvaret har såväl under normala förhållanden som i kris, enligt ansvarsprincipen. Innan regeringen fattar beslut är det därför naturligt att inhämta synpunkter från liksom från andra berörda myndigheter. Jag skulle avslutningsvis vilja säga något om regeringens och Folkhälso- myndighetens arbete med vaccinationer. Jag fattar mig kort eftersom detta är frågor som har bett mig att besvara skriftligt. Vi har på det stora hela genomfört en framgångsrik vaccinationskampanj i , ett arbete som fortfarande pågår. genomförde vi den nationella vaccinationsveckan, vilket resulterade i att vaccinationerna mot covid-19 ökade i jämförelse med veckan innan. Givet grunduppdrag har myndigheten en central roll i det nationella vaccinationsarbetet. Utöver detta har regeringen lämnat ett flertal myndighetsuppdrag rörande vaccinationerna. Vid sidan av Folkhälso- myndigheten är regionernas arbete avgörande för att vaccinationerna ska kunna genomföras. Min bild är att vaccinationsarbetet och samarbetet mellan regionerna och har fungerat väl. Det har ingått i Folkhälso- myndighetens uppdrag att den nationella planen för vaccinationerna ska innehålla tydlig information för att regioner och kommuner ska kunna planera sitt arbete. Men detta är jag redo att svara på frågor. Ordföranden: I slutsatser framgår att regeringens ledarskap vid hanteringen av pandemin på smittskyddsområdet var otydligt och att regeringen inte kan undgå det yttersta ansvaret för de inledningsvis få och sena åtgärderna liksom de följder detta kan ha fått för den allmänna smittspridningen. Detta är allvarlig kritik från en oberoende kommission. Vad är social- ministerns kommentar till detta, som ansvarig för och smittskyddsfrågorna? Var avsaknaden av ett tydligt ledarskap förklaringen till detta? Tack för frågan! Det här är väl en av de frågor som jag har kommenterat vid ett flertal tillfällen. Jag har inte bytt uppfattning . Min uppfattning är att regeringen inte var senfärdig. Jag delar inte kommissionens uppfattning, men det går naturligtvis alltid att göra saker annorlunda. Det återkommer vi säkert till under den här utfrågningen, och vi talade om det förra gången. Jag tycker inte att det är en rättvisande bild. Jag har stått mitt i krisen och varit medveten om vilket enormt arbete som gjordes. Arbetet sattes igång, som jag nämnde i min inledning, . Det går naturligtvis att följa detta i loggböcker, i de beslut som vi har fattat och i de uppdrag vi har givit. Där kan man konstatera hur mycket som har gjorts. Jag tror att man ibland också behöver fundera på om det var så att vi faktiskt inte ville fatta vissa beslut. Vi kan återigen diskutera frågan om skol- stängningar. Att inte fatta ett beslut är inte samma sak som att vara senfärdig. Det kan ju vara så att man inte vill fatta ett sådant beslut. Vi analyserar naturligtvis betänkandet på samma sätt som vi har gjort med både det första och det andra delbetänkandet från . Flera av de slutsatser som kommissionen har dragit har ju också givit anledning för regeringen att tillsätta utredningar, lämna nya myndighetsuppdrag eller göra satsningar som på olika sätt ska stärka vår beredskap inför den kris som tyvärr redan är här. Men jag delar inte det svepande omdömet om senfärdighet som kommissionen har givit. Ordföranden: På ministern låter det som om det gick ganska smärtfritt trots ungefär 18 000 dödsfall. Även om bilden är att det fungerat väl vill jag ändå att socialministern utvecklar sin syn på den kritik som Corona- kommissionen har givit hela regeringen. Det är ju skarp kritik, inte minst när det gäller krisledningen och den inledande fasen. Där skulle jag ändå vilja höra mer konkreta kommentarer, för det är allvarlig kritik som kommer från . Vad säger ministern om det? Tack för frågan! Jag har inte på något sätt påstått att krisen har varit smärtfri för någon. Det har den inte varit i något land. Men pandemin har pågått och en sådan sak som till exempel överdödligheten har kanske kommit att förändra synen på hur länder är drabbade och hur vi har mött krisens utmaningar. Men jag vill verkligen understryka att det inte vore någon kris om vi inte kände av den. Detta är kanske den största samhällskrisen i modern tid. Så brukar den beskrivas. Den har påverkat oss alla på djupet, och den har påverkat alla sektorer och alla delar av vårt samhälle. Detta är dock inte samma sak som att beskriva situationen riktigt så som ordföranden väljer att göra och citera kommissionen. Jag diskuterar gärna konkreta förslag där regeringen kunde ha gjort annorlunda och där ledamöter ifrågasätter varför ett beslut fattades eller inte fattades i ett visst skede. Men att det rent allmänt skulle ha varit ledarlöst eller att vi borde ha varit snabbare… Jag tycker inte riktigt att det är så enkelt. Det var en kris, och delar av krishanteringsarbetet sattes igång . Det är min mitt svar på den frågan. Jag tycker inte det att var brist på ledarskap. Men naturligtvis är det en kris som hela samhället har känt av på djupet. Ordföranden: återkommer säkert till den frågan, men jag har ett annat område där jag också skulle vilja få svar. Det har ju talats mycket om GSS, gruppen för strategisk samordning, och också lilla GSS. Det har varit mycket fokus på vad som har hänt där och vad syftet har varit med deras arbete. vihar förstått det har ju lilla GSS sammanträtt i princip nästan under pandemin. Det var de högsta tjänstemännen inom som träffades. Som vi har förstått det har ministerns statssekreterare varit med på i princip vartenda sammanträde. Som ansvarig chef för , kan du beskriva utifrån din horisont hur informationen från mötena i GSS har spritts vidare till andra delar av ? Vi försöker ju förstå hur arbetet har bedrivits och hur det har letts. GSS har beskrivits på olika sätt. Jag skulle vara väldigt nyfiken på att höra – och det är viktigt för vårt arbete – hur du i din roll som chef för har sett på GSS roll och också hur informationen från de här mötena har spritts vidare inom . Tack för frågan! GSS, gruppen för strategisk samordning, ligger inte under mitt ansvar. Jag har heller aldrig deltagit vid mötena eftersom det just är, som ordföranden själv säger, tjänstemän som deltar där. Det är klart att all den information som ges där tillsammans med all den information som ges från myndigheter och från alla andra möten… Om jag ska tala om exakt hur jag får informationen så får jag den naturligtvis från min statssekreterare. Jag har två statssekreterare som deltar, och jag har och stundligen kontakt och dialog med dem. handlar det förstås om att återge information som har kommit från ett möte med GSS, men lika ofta handlar det om information från möten med myndigheter och med organisationer.