bet · H901JuU22 · 2022-04-29 00:00:00 — Enligt 2 § ska en uppgift inte lämnas om övervägande skäl talar för att det intresse som sekretessen ska skydda har företräde framför intresset av att uppgiften lämnas ut. I ett pressmeddelande som publicerades på webbplats anges att , , och Inspektionen för vård och omsorg kommer att omfattas av uppgiftsskyldighet enligt lagen fr.o.m. . Samarbete med myndigheter och andra aktörer genomförde en nationell uppföljning av ett urval av de högst prioriterade brottsförebyggande insatserna inom lokalpolisområdena. av insatserna bedömdes ha gett en positiv effekt och tre av fyra insatser riktades mot narkotikabrott, våldsbrott, trafikbrott och tillgreppsbrott. Mer än hälften () av insatserna som ingår i uppföljningen gjordes som en del av en samverkansöverenskommelse med kommunen. Kommunerna är polisens främsta samverkanspartner i det lokala brottsförebyggande arbetet och har en samverkansöverenskommelse med av kommunerna. Andra större samverkanspartner är bostadsbolag och näringsliv. Bara ett fåtal insatser i uppföljningen gjordes utan samverkan med någon annan aktör. Inom kommunerna är det framför allt trygghetssamordnare, skola, socialtjänst/fältassistenter och kommunala ordningsvakter/väktare som polisen samverkar med. En samlad bedömning är att kommunerna tar det största ansvaret för social brottsprevention. En stabil kommunpolisresurs och ett ökande antal kommuner med särskilda brottsförebyggande samordnare är faktorer som bidrar till en hög nivå av samverkan. satsade på marknadsföring riktad till unga och lärare. I sociala medier var räckvidden över 4 miljoner visningar och ca 800 000 personer via annonser på Tiktok, Snapchat, Instagram och Youtube. Polisens brottsförebyggande kommunikation planerades utifrån årstidsbundna händelser, t.ex. studentfirande, , midsommar och jul. har ett nytt permanent myndighetsgemensamt regeringsuppdrag som avser fusk, regelöverträdelser och annan brottslighet i arbetslivet, även kallat A-krim. I uppdraget samverkar med sju andra myndigheter: Arbetsförmedlingen, , , , , och . När det gäller välfärdsbrottslighet samverkar med 21 andra myndigheter i Motståndskraft hos utbetalande och rättsvårdande myndigheter (). har fem arbetsgrupper med följande fokusområden: • lagen (2008:206) om underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen • attityder och sociala normer • sammanhållen identitetsförvaltning. deltar i styrgruppen tillsammans med fem andra myndigheter och i flera av arbetsgrupperna. gav regeringen i uppdrag åt en särskild utredare att utreda kommunernas brottsförebyggande ansvar (dir. 2019:94). Utredningens uppdrag var i korthet att: • beskriva och analysera verksamheter inom kommunerna som kan bidra till det brottsförebyggande arbetet • föreslå hur ett lagstadgat kommunalt ansvar för det brottsförebyggande arbetet bör utformas och vilka verksamheter som bör omfattas av ett sådant ansvar • lämna förslag som bidrar till att kommunerna på ett effektivt sätt kan fullgöra sitt ansvar för det brottsförebyggande arbetet. Utredningen, som antog namnet Utredningen om kommunernas brottsförebyggande ansvar, överlämnade betänkandet Kommuner mot brott (SOU 2021:49) till regeringen . Utredningen föreslår att krav på kommunerna ska anges i en ny lag om kommuners ansvar för brottsförebyggande arbete, som ska träda i kraft . Kraven innebär bl.a. att kommunerna ska upprätta och följa upp en lägesbild av brottsligheten och dess konsekvenser i kommunens geografiska område liksom en åtgärdsplan, inrätta en samordningsfunktion och ta ansvar för lokala samordningen av det brottsförebyggande arbetet. Betänkandet remissbehandlades och bereds i . beslutade regeringen att ge Brå i uppdrag att vidta förberedande åtgärder i fråga om utredningens förslag om att införa en ny lag som ger kommunerna ett ansvar för att arbeta brottsförebyggande. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas . presenterade betänkandet Maritim samverkan (SOU 2012:48). Syftet med utredningen var att skapa en överblick över de statliga sjöverkande myndigheternas maritima verksamhet genom en kartläggning av ansvar, uppgifter, organisation, resurser, lokalisering och nuvarande samverkan, med fokus på den operativa verksamheten. Utredningens bedömning var att staten saknar en samlad strategisk överblick av de sjöverkande myndigheternas maritima verksamhet, vilket gör det svårt att driva en samlad långsiktig strategisk inriktning och utveckling av myndigheterna. Den bristande överblicken beror bl.a. på att den maritima verksamheten är fördelad på ett stort antal myndigheter som lyder under flera olika departement. De ordinarie besluts- och styrningsprocesserna inom och mellan och myndigheterna förefaller enligt utredningen otillräckliga för att skapa en tydligare strategisk inriktning. I årsredovisning (s. 114) anges att myndigheten inte har begärt stöd enligt förordningen (2020:726) om stöd till vid vissa polisiära insatser, men att begäran om biträde från sker regelbundet från . Samverkan mellan myndigheterna sker kontinuerligt inom ramen för operativa uppdrag och inom ordinarie linjeverksamhet, men under förutsättning att resurser finns att tillgå hos . I årsredovisning anges att samverkan med och har stärkts . Som exempel nämns en räddningsoperation med ett brinnande lastfartyg i och kartläggning av narkotikasmuggling med fritidsbåtar samt myndighetsgemensamma tullkontroller, speciellt i . Om en uppgift omfattas av sekretess gäller sekretessen enligt 8 kap. 1 § OSL som huvudregel också i förhållande till andra myndigheter. Undantag görs i särskilda fall genom s.k. sekretessbrytande bestämmelser, i vilka det regleras att sekretess inte hindrar att vissa uppgifter lämnas till vissa myndigheter eller verksamhetsgrenar. I det följande redogörs översiktligt för innehållet i några sekretessbrytande bestämmelser som kan aktualiseras inom ramen för polisens brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet. Sekretess gäller som huvudregel för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden hos och hos (26 kap. 1 § OSL respektive 35 kap. 1 OSL). I 10 kap. 18 a § OSL finns en sekretessbrytande bestämmelse som gör det möjligt för att under vissa förhållanden lämna ut uppgifter om enskilda till bl.a. polisen i brottsförebyggande syfte. Det gäller under vissa angivna förutsättningar uppgifter om personer om det på grund av särskilda omständigheter finns risk för att han eller hon kommer att utöva brottslig verksamhet. Om uppgiften angår misstanke om ett begånget brott får den dock endast lämnas om misstanken avser ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , och för försök till brott, (10 kap. 23 § OSL). Förutsättningarna för att dela information med stöd av bestämmelsen beskrivs närmare i Brås rapport mellan socialtjänst och polis, i brottsförebyggande arbete med barn och unga (rapport 2021:1). Uppgifter kan också under vissa angivna förutsättningar lämnas av till polisen om enskilda för att förhindra terroristbrottslighet och om det finns misstankar om begången terroristbrottslighet (10 kap. 18 b och 22 a §§ OSL). Den s.k. förundersökningssekretessen hindrar vidare inte att polisen under vissa förutsättningar lämnar uppgifter till en myndighet inom , om uppgiften kan antas bidra till att förebygga terroristbrottslighet (35 kap. 10 c § OSL). De sekretessbrytande bestämmelserna för att förebygga terroristbrottslighet trädde i kraft (prop. 2019/20:123, bet. 2019/20:JuU35, rskr. 2019/20:321). Uppgifter kan också utan hinder av sekretess i vissa fall lämnas till bl.a. polisen av hälso- och sjukvården samt av för att förhindra eller avbryta vissa brott (10 kap. 19 § OSL) och av för omedelbara polisiära ingripanden mot personer (10 kap. 20 § OSL). Utöver de sekretessbrytande bestämmelser som gäller terroristbrottslighet finns bestämmelser om att uppgifter utan hinder av sekretess kan lämnas av hälso- och sjukvården samt av till bl.a. polisen vid misstankar om vissa brott begångna mot unga (10 kap. 21 och 22 §§ OSL) och vid misstankar om vissa brott i övrigt (10 kap. 23 och 24 §§ OSL). Sekretess hindrar inte heller att uppgifter lämnas till en annan myndighet om en uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning (10 kap. 28 § OSL). Enligt generalklausulen i 10 kap. 27 § OSL får en sekretessbelagd uppgift alltid lämnas till en myndighet om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. Detta gäller emellertid inte uppgifter som omfattas av sekretess i bl.a. hälso- och sjukvården samt i (10 kap. 27 § andra stycket OSL). gav regeringen i uppdrag att undersöka vilka förutsättningar som finns för informationsdelning mellan olika aktörer inom ramen för brottsförebyggande samverkan. Fokus i uppdraget låg främst på möjligheterna att dela information mellan polis och kommuner i deras arbete med att förebygga brott hos barn och unga. I uppdraget ingick att utvärdera tillämpning och behovet av utveckling av den sekretessbrytande bestämmelsen i 10 kap. 18 a § OSL, som gäller unga upp till . redovisade Brå uppdraget genom rapporten mellan socialtjänst och polis, i brottsförebyggande arbete med barn och unga (rapport 2021:1). Brås slutsats av utvärderingen av tillämpningen är att bestämmelsen i 10 kap. 18 a § inte tillämpas fullt ut. Brå bedömer att aktörer upplever att sekretessen ofta utgör ett hinder för informationsdelning i det brottsförebyggande arbetet, men att problemen inte nödvändigtvis skulle lösas genom ny lagstiftning. Ett första steg vore enligt Brå att tillmötesgå kraven på förtydliganden om hur lagstiftningen bör tolkas och tillämpas i praktiken. Vidare förordar Brå att de berörda myndigheterna, som , , och , tar fram tydligare vägledningar och riktlinjer för hur de sekretessbrytande bestämmelserna kan tolkas i det vardagliga arbetet. Brå föreslår även att en nationell professionsöverskridande och gemensam utbildning tas fram, i syfte att höja kunskapsnivån hos enskilda handläggare och de stödfunktioner som de kan vända sig till, t.ex. jurister. Brå bedömer också att det behövs nationella riktlinjer för delning av sekretessbelagd information mellan kommuner. Frågan om informationsdelning mellan polis och socialtjänst uppmärksammades också i insats på rätt plats – polisens arbete i utsatta områden (RiR 2020:20) . I rapporten anges att flera inom och polisen vittnar om att sekretessen leder till osäkerhet om vad som kan delas och inte. Denna osäkerhet begränsar effektiviteten i samverkan. Enligt bör polis och socialtjänst därför få ett bättre stöd i hur bestämmelserna ska tillämpas. Ett första steg kan vara att tydliggöra hur bestämmelserna om informationsdelning mellan polis och socialtjänst ska tolkas. avstod från att lämna någon rekommendation i denna del mot bakgrund av att frågan eventuellt skulle uppmärksammas inom ramen för regeringsuppdraget till Brå, som då fortfarande pågick. tillsattes en utredning inom om utbyte och inhämtning av uppgifter i för att förebygga brott och öka skyddet för barn. Uppdraget ska redovisas . Enligt ett pressmeddelande på regeringens webbsida tillsattes utredningen mot bakgrund av att juridiska och praktiska svårigheter att få tillgång till nödvändig information har lyfts fram i ett flertal sammanhang. Utredaren ska ge tydligare verktyg i situationer då informationsdelning och inhämtning av information är nödvändigt och bl.a. ta ställning till • hur socialnämndens möjligheter att ta del av uppgifter ur misstanke- och belastningsregistret inom ramen för en barnavårdsutredning kan utvidgas • om det ska vara obligatoriskt för socialnämnden att återkoppla till den myndigheten som gjort en orosanmälan till • om och i så fall hur möjligheterna till informationsutbyte mellan socialnämnder i olika kommuner behöver utvidgas. beslutade regeringen att remittera promemorian De brottsbekämpande myndigheternas direktåtkomst till uppgifter i beskattnings-databasen (/00320/L4). I promemorian föreslås att , , , och ska få tillgång till vissa uppgifter i beskattningsdatabas genom direktåtkomst. Direktåtkomsten ska avse uppgifter som behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda eller lagföra brott. Det föreslås också att det införs en bestämmelse som innebär att är skyldigt att lämna sådana uppgifter till myndigheterna. Förslagen bereds inom . Utredningen om samordning av statliga utbetalningar från välfärds-systemen överlämnade betänkandet Kontroll för ökad tilltro – en ny myndighet för att förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen (SOU 2020:35). Utredningen konstaterade bl.a. att myndigheters kontrollarbete i syfte att förhindra felaktiga utbetalningar kan försvåras av sekretessbestämmelser. Utredningen föreslår bl.a. att det inrättas en ny myndighet som ska ansvara för kontrollen av utbetalningar och att det ska införas sekretessbrytande underrättelse- och uppgiftsskyldigheter som innebär att t.ex. Arbetsförmedlingen, och ska lämna vissa närmare angivna uppgifter som kan utgöra grund för kontroll. beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att genomföra bildandet av en ny myndighet – (dir. 2022:8), som ska inleda verksamheten . Myndigheten ska förebygga, förhindra och upptäcka felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen samt ta över ansvaret för att betala ut vissa förmåner och stöd från de statliga välfärdssystemen, t.ex. sjukpenning, bostadsbidrag och pensioner. Myndigheten ska också genomföra systemövergripande dataanalyser och granskningar. Utskottet behandlade , i samband med behandlingen av regeringens skrivelse om myndighetsgemensamt arbete mot organiserad brottslighet (skr. 2019/20:3), flera motionsyrkanden om styrning, samordning och uppföljning av det myndighetsgemensamma arbetet. Utskottet föreslog då ett tillkännagivande till regeringen och anförde följande (bet. 2019/20:JuU12 s. 14): konstaterar att det saknas uppdrag i regleringsbrev och att ingen av de samverkande myndigheterna utom har arbetet inskrivet i sin instruktion. Vidare konstaterar att finansiering saknas och att regeringen inte följer upp arbetet på ett ändamålsenligt sätt. Det saknas även en samordnande funktion, och inget departement har huvudansvar för arbetet. Som framkommit ovan instämmer regeringen delvis i bedömning och överväger därför flera åtgärder med anledning av rekommendationerna. Enligt utskottet är detta dock inte tillräckligt. Det myndighetsgemensamma arbetet utgör ett viktigt verktyg i bekämpandet av den organiserade brottsligheten och det är därför mycket angeläget att regeringen tar slutsatser och rekommendationer på allvar. I enlighet med det anförda och med utgångspunkt i granskning bör regeringen • tydliggöra och konkretisera det myndighetsgemensamma arbetets målsättning • aktivt och regelbundet samordna det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet • aktivt följa upp och ta del av det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet • säkerställa förutsättningarna för ett tillfredsställande underlag för uppföljning och utvärdering av arbetet • ge ett gemensamt brottsbekämpande uppdrag till myndigheterna i deras regleringsbrev • öronmärka medel för brottsbekämpning • utse ett ansvarigt departement med uppföljningsansvar. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:146). behandlade utskottet ett motionsyrkande om att införa ett generellt brottsbeivrande uppdrag till myndigheter. Mot bakgrund av tillkännagivande som redogjorts för ovan om att myndigheter bör ges ett gemensamt brottsbekämpande uppdrag genom regleringsbrev ansåg utskottet att det saknades anledning att göra ett tillkännagivande om ett generellt brottsbeivrande uppdrag till alla myndigheter. Utskottet avstyrkte därför motionsyrkandet och följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:240). föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om ökad samverkan i syfte att förhindra bedrägerier mot välfärdssystemen (bet. 2020/21:JuU41). Utskottet anförde följande (s. 41 f.): Utskottet anser att bedrägerierna mot välfärdssystemen måste bekämpas kraftfullt. Det rör sig om en brottslighet som i stor utsträckning är kopplad till den grova organiserade brottsligheten och som breder ut sig allt mer. En satsning mot bidragsbedrägerier är således i många fall också en satsning mot roten i gängbrottsligheten. För en effektiv bekämpning av denna brottslighet krävs en ökad grad av samverkan och samordning mellan olika myndigheter för att stoppa utbetalningar av felaktiga bidrag till kriminella aktörer. Enligt utskottets mening bör därför tydliga krav ställs på samtliga relevanta myndigheter att dessa aktivt ska samverka och vidta åtgärder för att bekämpa brott och motverka missbruk inom respektive myndighets verksamhetsområde. Kraven bör ställas genom tillägg i myndigheternas regleringsbrev som tydliggör att myndigheten ska arbeta med att förebygga och avslöja brott samt att aktivt bistå och andra brottsbekämpande myndigheter i brottsutredningar. Framförallt bör alla myndigheter som betalar ut någon form av bistånd och ersättning ges ett tydligt uppdrag att motverka bidragsbrott och annat missbruk. Vidare bör fler myndigheter ingå i den myndighetsgemensamma samverkan mot grov organiserad brottslighet. Bland annat bör , , , Finans-inspektionen, Inspektionen för vård och omsorg, , , och i ingå i satsningen. Även om regeringen vidtagit vissa åtgärder anser utskottet således att mer bör göras. Utskottet föreslår därför att ställer sig bakom det som utskottet anför om en ökad grad av samverkan mellan myndigheter i syfte att förhindra bedrägerierna mot välfärdssystemen och tillkännager detta för regeringen. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:389). Utskottet har återkommande behandlat motionsyrkanden om samarbete och ökad informationsdelning liknande de som behandlas, (bet. 2020/21:JuU23 s. 66 f.). Utskottet uttryckte förståelse för det som anfördes i ett antal motioner om samarbete i och mellan , kommunerna, civilsamhället och andra myndigheter men noterade dock att det pågår arbete på området och att samverkan redan pågår i många olika former. När det gäller frågan om informationsdelning mellan myndigheter vidhöll utskottet sin tidigare uppfattning att varje ny sekretessbrytande bestämmelse bör utformas utifrån en avvägning mellan effektivitet, integritet och rättssäkerhet. Även med hänsyn till det starka samhällsintresse som fanns av att förebygga och utreda brott fann utskottet inte skäl för att ta något initiativ med anledning av förslag om att införa en ny bestämmelse i offentlighets- och sekretesslagen som innebär att myndigheter ska dela all relevant information med polisen eller att göra en översyn av lagen om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet. När det gäller informationsdelning mellan kommuner och polisen noterade utskottet särskilt att Brå i en rapport har bedömt att de befintliga möjligheterna att dela information om unga personer inte tillämpas fullt ut och inte nödvändigtvis skulle lösas genom ny lagstiftning. Utskottet instämde i uppfattningen i rapporten att det är angeläget att höja kunskapsnivån hos berörda handläggare och ge dem stöd och vägledning vid tillämpningen av regelverket. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet samtliga motionsyrkanden i avsnittet och följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:395). behandlades förslag om ändrade sekretessregler när det gäller unga personer i utskottets betänkande om unga lagöverträdare (bet. 2020/21:JuU28 s 16 f.). Utskottet föreslog då ett tillkännagivande om lättade sekretessregler och anförde följande: , polisen och andra myndigheter måste samverka så att brottsförebyggande åtgärder sätts in . För att detta ska kunna ske måste alla sekretesshinder för att information om unga ska kunna delas mellan polis och socialtjänst undanröjas. Det bör därför införas en ny huvudregel i OSL som innebär att myndigheter ska dela alla relevanta uppgifter i sin verksamhet med polisen och andra brottsbekämpande myndigheter om det behövs för att förhindra eller utreda brott som kan leda till fängelse. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). riktade , på förslag från , ett tillkännagivande till regeringen om lokalt brottsförebyggande arbete (2017/18:KU33 s. 38 f., rskr. 2017/18:213). uttalade då att kommunernas roll i det brottsförebyggande arbete behövde en tydligare reglering i lag. behandlade nio motionsyrkanden från allmänna motionstiden /20 och 2020/21 om en översyn av sekretesslagstiftningen för att underlätta informationsutbyte mellan myndigheter, bl.a. i brottsbekämpande syfte (bet. 2020/21:KU19). konstaterade (s. 17) att det faktum att sekretess gäller också mellan myndigheter och mellan självständiga verksamhetsgrenar inom en myndighet motiveras av skyddet för den enskildes integritet. Ett samarbete mellan myndigheter kan emellertid i många situationer vara nödvändigt exempelvis för att värna den enskildes rättssäkerhet eller hälsa eller för att bekämpa brott. För att ett sådant samarbete inte ska omöjliggöras finns genom ett stort antal sekretessbrytande bestämmelser möjligheter till informationsutbyte mellan och inom myndigheter. Mot den bakgrunden ansåg att det inte fanns skäl för att ta sådana initiativ som efterfrågades i motionerna. följde förslag (prot. 2020/21:91). har riktat flera tillkännagivanden till regeringen som gäller styrning, samordning, uppföljning, omfattning och prioritering av det myndighetsgemensamma arbetet mot organiserad brottslighet. Utskottet ser positivt på att satsningen återigen uppvisar höga resultatnivåer i den senaste årsrapporten och att verksamheten kontinuerligt breddas. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte har framkommit något som ger anledning för utskottet att på nytt göra tillkännagivanden till regeringen i dessa frågor. Motionerna 2021/22:3974 (L) yrkande 28 och 2021/22:4190 av (KD) yrkande 42 avstyrks. Av samma skäl finner utskottet inte anledning att ta något initiativ i fråga om en översyn av lagen om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot viss organiserad brottslighet. Motionerna 2021/22:3974 (L) yrkande 29 och 2021/22:4190 (KD) yrkande 43 avstyrks. Utskottet har förståelse för vad som anförs i ett antal motioner om polisens samarbete med myndigheter och andra aktörer. Mot bakgrund av att sådant samarbete redan pågår i många olika former finner utskottet inte skäl att ta sådana initiativ som efterfrågas i motionerna 2021/22:2997 (SD) yrkandena 6 och 8, 2021/22:3579 (C) yrkande 17 och 2021/22:3974 (L) yrkande 21. Utskottet har inte ändrat uppfattning i fråga om att införa ett generellt brottsbeivrande uppdrag för samtliga myndigheter. Motion 2021/22:3579 (C) yrkande 18 avstyrks därmed. När det gäller kommunernas ansvar för brottsförebyggande arbete konstaterar utskottet att en utredning har föreslagit att krav på kommunerna ska anges i en ny lag om kommuners ansvar för brottsförebyggande arbete, som föreslås träda i kraft . Utskottet noterar att betänkandet har remissbehandlats och att Brå, genom ett uppdrag som ska slutredovisas , ska förbereda genomförandet av den nya lagen. Enligt utskottets mening bör beredningen av betänkandet och Brås arbete inte föregripas. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2020/21:456 (C) yrkandena 1 och 2, 2020/21:3272 (L) yrkande 16, 2021/22:3974 (L) yrkande 23 och 2021/22:4159 (KD) yrkande 14. Utskottet finner inte skäl att ta initiativ med anledning av förslag om att minska antalet myndigheter eller om att öka samverkan mellan myndigheterna. Motionerna 2021/22:3216 (C) yrkande 28 och 2021/22:3642 (M) yrkande 21 avstyrks. När det gäller informationsdelning mellan myndigheter vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att varje ny sekretessbrytande bestämmelse bör utformas utifrån en avvägning mellan effektivitet, integritet och rättssäkerhet. Utskottet är inte berett att ta initiativ till en sådan omfattande översyn av offentlighets- och sekretesslagen som efterfrågas i motion 2021/22:4184 (KD) yrkande 3.