bet · H901JuU24 · 2022-03-22 00:00:00 — Om det kan antas att den misstänkte kommer att dömas endast till böter får häktning inte ske (1 § fjärde stycket). Häktning får ske endast om skälen för detta uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse (1 § tredje stycket). Denna regel kallas för proportionalitetsprincipen och ger uttryck för att minsta möjliga tvång ska användas för att nå det avsedda syftet med frihetsberövandet. Regeln innebär att häktning endast får användas om syftet med åtgärden inte kan tillgodoses genom mindre ingripande åtgärder. Häktning för mindre allvarliga brott får ske under de förutsättningar som anges i 2 §. Om en person som på sannolika skäl är misstänkt för brott är okänd och vägrar att uppge sitt namn och sin hemvist eller om hans eller hennes uppgift om detta kan antas vara osann får personen häktas oberoende av brottets beskaffenhet. Detsamma gäller om en person saknar hemvist i och det finns risk för att han eller hon undandrar sig lagföring eller straff genom att lämna landet. Även den som endast är skäligen misstänkt för brott kan häktas (3 §). Skälig misstanke är en lägre misstankegrad än sannolika skäl. För att en sådan häktning ska bli aktuell krävs, utöver att förutsättningarna för häktning i övrigt är uppfyllda, att det är av synnerlig vikt att den misstänkte tas i förvar i avvaktan på ytterligare utredning. Detta kallas utredningshäktning och får inte pågå än . För att fortsatt häktning därefter ska vara tillåten krävs att misstankegraden når upp till sannolika skäl. Någon tidsgräns för hur länge en häktning kan pågå fanns inte tidigare i svensk rätt. I stället ansågs det följa av proportionalitetsprincipen att en häktning inte får pågå hur som helst. Internationellt har det riktats återkommande kritik mot för avsaknaden av en gräns för hur lång häktningstiden får vara. Kritiken har framförts av särskilda kommitté mot tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (CPT), mot tortyr (CAT) och , som övervakar efterlevnaden av . Mot denna bakgrund lämnade regeringen i proposition 2019/20:129 ett antal förslag om en effektivare hantering av häktningar och minskad isolering. Enligt regeringen syftade förslagen till ökad rättssäkerhet och större genomslag för barnrättsperspektivet. Ett av förslagen var att införa en tidsgräns för häktning. Enligt förslaget skulle en misstänkt få vara berövad friheten som häktad fram till dess att åtal har väckts. Regeringen föreslog vidare att en motsvarande tidsgräns för misstänkta under skulle uppgå . Efter att förslaget beretts i justitieutskottet föreslog utskottet en ändring i regeringens förslag i fråga om tidsbegränsningen för vuxna lagöverträdare i stället . Med en tidsgräns finns det enligt utskottet en risk för att alltför många fall av allvarlig och svårutredd brottslighet inte kommer att kunna utredas effektivt för att man tvingas släppa misstänkta personer på fri fot trots att de t.ex. kan försvåra den fortsatta utredningen. Enligt utskottet innebär en tidsgräns en rimligare avvägning mellan å ena sidan behovet av att förhindra de allra längsta häktningstiderna och å andra sidan vikten av att inte försämra vare sig förutsättningarna för utredningsarbetet eller möjligheten till lagföring. beslutade i enlighet med utskottets förslag och lagändringarna trädde i kraft (bet. 2020/21:JuU43, rskr. 2020/21:244). gäller alltså en tidsgräns för häktning av vuxna misstänkta (24 kap. 4 a § RB). Motsvarande tidsgräns för underåriga är (23 a § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare). Tidsgränserna får överskridas om det finns synnerliga skäl. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att överväga en rad straffrättsliga åtgärder mot brott i kriminella nätverk. I uppdraget ingick bl.a. att överväga och vid behov lämna förslag som innebär att det finns en presumtion för häktning när allvarliga brott, såsom rån, grov misshandel och grov utpressning, begås inom ramen för kriminella nätverk (dir. 2020:62). Utredningen, som tog namnet , överlämnade betänkandet Skärpta straff för brott i kriminella nätverk (SOU 2021:68) till regeringen. I betänkandet föreslås att en presumtion för häktning ska gälla vid misstanke om brott med ett minimistraff om fängelse och i stället för som fängelse. En sådan sänkning träffar grov misshandel, men även rån utifrån utredningens förslag om ett höjt minimistraff för det brottet. Utredningens förslag om ett höjt minimistraff för grov utpressning innebär dessutom att presumtionsregeln med sin nuvarande utformning kommer att omfatta detta brott. Betänkandet, som har varit ute på remiss, bereds inom . I samband med beredningen av regeringens proposition 2019/20:129 Effektivare hantering av häktningar och minskad isolering (se ovan) behandlades även motioner om presumtionen för häktning. Utskottet konstaterade att regeringen gett en utredare i uppdrag att bl.a. överväga och vid behov lämna förslag som innebär att det finns en presumtion för häktning när allvarliga brott, såsom rån, grov misshandel och grov utpressning, begås inom ramen för kriminella nätverk. Det saknades enligt utskottet anledning att föregripa detta arbete, varför motionerna avstyrktes (bet. 2020/21:JuU43 s. 42). följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:244). Utskottet vill inte föregripa den beredning som pågår av förslag i fråga om presumtionen för häktning och avstyrker därför motionerna 2021/22:2529 (SD) yrkande 12, 2021/22:2997 (SD) yrkande 5, 2021/22:4031 (M) yrkande 13 och 2021/22:4189 (KD) yrkande 37. Utskottet är vidare inte berett att ta något initiativ till ändringar i de bestämmelser om tidsgränser för häktning som infördes . Utskottet avstyrker därför även motion 2021/22:3779 (M) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. utökade möjligheter att använda tidiga förhör och en översyn av systemet med prövningstillstånd i kammarrätten. Jämför reservation 30 (C). Utökade möjligheter att använda tidiga förhör m.m. m.fl. (C) anser i kommittémotion 2021/22:3579 yrkande 30 att polisförhör regelmässigt bör dokumenteras genom ljud- och bildupptagning. I motion 2021/22:2061 av Kopparklint (M) anförs att regeringen bör utreda förutsättningarna för att använda multimediala verktyg vid förhör. Ljud- och bildupptagningar av förhören ska sedan kunna användas som bevisning vid en huvudförhandling i brottmål. (SD) anser i motion 2021/22:379 yrkande 1 att det bör göras en utredning av den svenska rättsprocessen med utgångspunkt i den danska rättsprocessen för att ska bli bättre på att lagföra brottslingar i kriminella nätverk. I yrkande 2 begärs att regeringen ska återkomma till med ett förslag till ändrade regler för rättsprocessen som innebär att det blir svårare för den som är misstänkt för ett brott att påverka utfallet i målet genom att fabricera en berättelse. I yrkande 3 efterfrågas en utredning om att ta bort omedelbarhetsprincipen eller ändra tiden för när förundersökningsmaterialet görs tillgängligt för den misstänkte. I motion 2021/22:937 av (S) anförs att regeringen bör överväga att se över systemet med prövningstillstånd i andra instans i förvaltningsdomstol. Enligt motionären är det väldigt svårt för en privatperson att få prövningstillstånd i kammarrätten. Utökade möjligheter att använda tidiga förhör m.m. Prövningen av ett mål i domstol utgår från principerna om muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Principerna kom till i samband med att rättegångs-balken (RB) infördes och av dem följer att ett mål som huvudregel ska avgöras vid en muntlig och koncentrerad huvudförhandling där parterna lägger fram sina bevis och argument inför rätten och att rätten får grunda sin dom endast på vad som förekommit vid förhandlingen. Principerna om muntlighet, omedelbarhet och koncentration har försetts med flera undantag. Några av dessa undantag kom till 2008 genom reformen En modernare rättegång, den s.k. EMR-reformen (prop. 2004/05:131). Det huvudsakliga syftet med reformen var att skapa en modern rättegångsordning som uppfyller kraven på en rättssäker, effektiv och ändamålsenlig handläggning av mål och ärenden. Reformen innebar bl.a. ökade möjligheter att avgöra enklare brottmål utan huvudförhandling och att förhör i tingsrätten med vittnen och andra som huvudregel ska dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning som, vid överklagande, kan användas i hovrätten. Genom EMR-reformen mjukades även kravet på muntlighet upp genom att det infördes en möjlighet att, när det är lämpligt, hänvisa till handlingar i målet. I utvärderingen av EMR-reformen bedömde regeringen att reformen hade fallit väl ut och att teknikanvändningen i domstolarna effektiviserat handläggningen (prop. 2015/16:39). För att ta till vara de positiva erfarenheterna av att använda tekniken med ljud och bild infördes vissa ytterligare undantag från kraven på muntlighet, omedelbarhet och koncentration. Bland annat utökades möjligheterna för förhörspersoner som infunnit sig vid en inställd huvudförhandling att lämna sina uppgifter vid det tillfället och inte behöva komma tillbaka till domstolen . Vidare gavs hovrätten utökade möjligheter att avgöra brottmål utan huvudförhandling och det gjordes tydligare att möjligheten i hovrätten att lägga fram bevisning genom att hänvisa till handlingar i målet även inbegriper ljud- och bildupptagningar av förhör. Det övergripande syftet med förändringarna var att göra det möjligt att i större utsträckning anpassa handläggningen av mål och ärenden till förhållandena i det enskilda fallet. Grundläggande bestämmelser om möjligheten att spela in förhör under en förundersökning med ljud eller med både ljud och bild infördes i 2017 (prop. 2016/17:68). Det är inte obligatoriskt att spela in förhör, utan avsikten är att detta ska göras i de fall det anses motiverat. Vid bedömningen av om ett förhör bör dokumenteras genom en ljudupptagning eller en ljud- och bildupptagning ska brottets beskaffenhet, utsagans förväntade betydelse och den hördes personliga förhållanden särskilt beaktas (23 kap. 21 b § RB). trädde nya bestämmelser i kraft som innebär utökade möjligheter att använda berättelser som lämnats vid tidiga förhör (prop. 2020/21:209, bet. 2021/22:JuU6, rskr. 2021/22:37). Syftet med lagändringarna är att göra handläggningen av framför allt stora brottmål mer modern, flexibel och effektiv. Det handlar bl.a. om utökade möjligheter att • tillåta berättelser från förhör inför en brottsbekämpande myndighet som bevis • ta upp bevis i domstol före huvudförhandling, t.ex. i stora brottmål eller om det kan antas få betydelse för frågan om att häva ett häktningsbeslut eller restriktioner • använda vittnesattester som bevis. I samband med lagändringarna gjorde efter förslag från utskottet även två tillkännagivanden till regeringen om utökade möjligheter att dels använda vittnesattester som bevis, dels åberopa berättelser från förhör inför en brottsbekämpande myndighet som bevis (rskr. 2021/22:37). Utskottet föreslog även ett tillkännagivande till regeringen om utökade möjligheter att ta upp bevis i domstol under förundersökningen och förberedelsen i brottmål. Ledamöterna från Socialdemokraterna, reserverade sig mot förslaget. Reservanterna ansåg att regeringens förslag var väl avvägt och var därför inte beredda att ställa sig bakom ett tillkännagivande om utökade möjligheter att ta upp bevis i domstol före huvudförhandling (bet. 2021/22:JuU6 s. 19). biföll reservationen (rskr. 2021/22:37). Kammarrätterna är andra instans bland förvaltningsdomstolarna och prövar mål som tidigare avgjorts i förvaltningsrätten. I de flesta fall krävs ett prövningstillstånd för att kammarrätten ska ta upp målet. I mål om vård av unga, missbrukare och psykiskt sjuka samt i de flesta skattemål behövs dock inte något prövningstillstånd. Av 34 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291) följer att prövningstillstånd ska meddelas om – det finns anledning att betvivla riktigheten av det slut som förvaltningsrätten har kommit till – det inte utan att sådant tillstånd meddelas går att bedöma riktigheten av det slut som förvaltningsrätten har kommit till – det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av högre rätt – det annars finns synnerliga skäl att pröva överklagandet. Om prövningstillstånd inte meddelas står förvaltningsrättens beslut fast. Utskottet konstaterar att nya bestämmelser som innebär utökade möjligheter att använda berättelser som lämnats vid tidiga förhör trädde i kraft . Mot den bakgrunden finner utskottet inte skäl att ställa sig bakom det som anförs i motion 2021/22:379 (SD) yrkandena 1–3 om en förändrad rättsprocess. Utskottet är inte heller berett att ta något initiativ till ändringar i de bestämmelser som reglerar möjligheten att spela in förhör under en förundersökning med ljud och bild. Utskottet avstyrker därför motionerna 2021/22:2061 (M) och 2021/22:3579 (C) yrkande 30. Det har enligt utskottet inte framkommit något som ger anledning för att göra ett sådant tillkännagivande om en översyn av systemet med prövningstillstånd i kammarrätten som efterfrågas i motion 2021/22:937 (S). Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att införa ett system med kronvittnen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig även bakom det som utskottet anför om att ytterligare åtgärder ska vidtas för att stärka skyddet av vittnen och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga motionsyrkanden om bl.a. anonyma vittnen och sekretess för kontaktuppgifter. Jämför reservation 31 (V), 32 (M, SD, KD), 33 (V), 34 (L) och 35 (L). I kommittémotion 2021/22:2556 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs att regeringen skyndsamt ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att ett system med kronvittnen kan införas. Liknande yrkanden finns i kommittémotionerna 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 26 och 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 55. (C) anser i motion 2021/22:3656 yrkande 18 att ett system med kronvittnen bör införas på försök. I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 11 begärs att ett system som i vissa fall tillåter anonyma vittnen ska införas. Liknande yrkanden finns i kommittémotionerna 2021/22:4187 av m.fl. (KD) yrkande 19 och 2021/22:4212 av m.fl. (KD) yrkande 39 samt i motionerna 2021/22:576 av (M), 2021/22:1513 av Boriana (M) yrkande 3, 2021/22:2052 av Kopparklint (M) och 2021/22:278 av m.fl. (SD) yrkande 5. I kommittémotion 2021/22:2556 av m.fl. (SD) yrkande 3 anförs att regeringen bör tillsätta en ny utredning om anonyma vittnen och att det av utredningsdirektiven uttryckligen bör framgå att ett förslag om anonyma vittnesmål ska presenteras. I kommittémotion 2021/22:2556 av m.fl. (SD) yrkande 2 begärs att en utredning ska tillsättas med uppgift att se över hur vittnesskyddet kan förbättras. Motionärerna anser att det bör finnas en grupp inom den del av polisen som är inriktad mot grov organiserad brottslighet som är specialutbildad för vittnesskydd. Denna grupp bör få ett helhetsansvar för vittnesskyddet. m.fl. (C) föreslår i kommittémotion 2021/22:3579 yrkande 73 olika insatser för att fler människor ska våga vittna, bl.a. en översyn av de regler som begränsar möjligheterna att få vittnesskydd. m.fl. (V) anser i kommittémotion 2021/22:455 yrkande 7 att regeringen bör ge i uppdrag att ge information om stödmöjligheter till parter och vittnen i kallelsen till en förhandling. I yrkande 10 anförs att regeringen bör ge i uppdrag att utveckla och sprida tekniken för att delta i rättegång på distans via videokonferens till samtliga domstolar. Vidare efterfrågas i yrkande 13 en utredning om ett nytt särskilt personsäkerhetsprogram. I kommittémotion 2021/22:4212 av m.fl. (KD) yrkande 40 anförs att det behövs ett bättre vittnesskydd för att bryta tystnadskulturen i utsatta områden. m.fl. (L) föreslår i kommittémotion 2021/22:3974 yrkande 47 att domstolarnas lokaler ska anpassas så att målsägande och vittnen aldrig ska behöva möta den åtalade eller hans eller hennes medföljande gäng utanför rättssalen. I yrkande 48 anförs att möjligheterna att begränsa tillgången till adress- och kontaktuppgifter till vittnen och brottsoffer bör ses över. Vidare efterfrågas i yrkande 56 en bred översyn av vittnesskyddet. Motionärerna anser bl.a. att vittnesskyddsprogrammet behöver byggas ut och även omsättas på europeisk nivå eftersom den som vittnar mot organiserad brottslighet kan behöva skydd i ett annat land. Ett förstärkt vittnesskydd efterfrågas även i motionerna 2021/22:3449 av Kopparklint m.fl. (M), 2021/22:1513 av Boriana (M) yrkande 1, 2021/22:3656 av (C) yrkande 17 och 2021/22:1053 av m.fl. (S). Boriana (M) anser vidare i motion 2021/22:1511 att fängelsestraff bör införas för ordningsstörningar i rättssalen. I motion 2021/22:3656 av (C) yrkande 20 begärs att regeringen ska utreda ett nytt förfarande för offentlighetsprincipen vid förundersökningar. Enligt motionären är det ett problem att informationen i en förundersökning blir offentlig eftersom det innebär att kriminella kan få tillgång till information om utredningen och eventuella vittnen. Ett liknande yrkande framställs av m.fl. (S) i motion 2021/22:4026. Allmänt om vittnen och vittnesförhör Bestämmelser om vittnen finns i 36 kap. (RB). Den som ska höras som vittne ska vid vite kallas att infinna sig vid förhandling inför rätten (36 kap. 7 § RB). Innan vittnet hörs ska han eller hon uppge sitt fullständiga namn och, om det behövs, ålder, yrke och hemvist. Rätten ska också försöka klargöra om det finns några omständigheter, t.ex. vittnets förhållande till en part eller till saken, som kan ha betydelse för tilltron till vittnets berättelse (36 kap. 10 § RB). Innan ett vittne lämnar sin berättelse ska vittnet avlägga ed. Den som är får inte avlägga vittnesed. Om en nära anhörig till den tilltalade ska vittna i ett brottmål får den personen inte heller avlägga ed (36 kap. 3, 11 och 13 §§ RB). genomfördes vissa lagändringar om stärkt ordning och säkerhet i domstol som syftar till att domstolarna ska vara trygga och säkra miljöer för alla som vistas i deras lokaler (prop. 2018/19:81, bet. 2018/19:JuU23, rskr. 2018/19:227). Lagändringarna innebär bl.a. större möjligheter för rädda och utsatta brottsoffer och vittnen att delta genom videokonferens och att åhörare kan hänvisas till en sidosal av ordnings- eller säkerhetsskäl. En part eller åhörare som utsätter en förhörsperson för påtryckningar kan utvisas från rättssalen under ett förhör eller andra delar av ett sammanträde. En åhörare kan också i vissa fall avvisas helt från domstolens lokaler. Domstolarna ska därmed kunna genomföra sina sammanträden under ordnade och säkra former, och förhörspersonerna ska kunna lämna sina uppgifter utan att känna sig störda, hotade eller utsatta för påtryckningar. Påtryckningar innefattar, utöver öppna hot och trakasserier, även mer subtila åtgärder som t.ex. obehagliga gester, intensivt stirrande, frågor som visar att man vet var någon bor eller går i skolan, lyckönskningar inför vittnesmål eller anspelningar på repressalier. Sådant beteende kan upplevas som särskilt obehagligt och skrämmande om det kommer från personer som bär kläder eller symboler som anspelar på organiserad brottslighet eller ett våldskapital (prop. 2018/19:81 s. 88 och 94 f.). Den som ska delta i ett sammanträde inför rätten ska enligt 5 kap. 10 § RB infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Om det finns skäl för det får rätten besluta att den som ska delta i ett sammanträde i stället ska delta genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, dvs. på telefon eller genom videokonferens. Vid bedömningen av om det finns skäl för att delta på telefon eller genom videokonferens ska rätten särskilt beakta bl.a. om den som ska delta i sammanträdet känner rädsla för att vara närvarande i rättssalen eller om det kan antas att han eller hon utsätts för påtryckningar. En person får inte delta på telefon eller genom videokonferens om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga omständigheter. Ett förbud mot spridning av bilder från rättegångar För att öka tryggheten i rättssalen infördes ett förbud mot att sprida bilder från rättegångar (prop. 2019/20:88, bet. 2019/20:JuU39, rskr. 2019/20:260). I förarbetena anges att det är av central betydelse för rättskipningen att domstolarna kan genomföra sammanträden under ordnade former och att personer känner sig trygga när de befinner sig i rättssalen. Risken för att bli uthängd med bild på exempelvis internet eller i sociala medier kan enligt regeringen medföra att någon inte vill medverka i en rättsprocess. Det riskerar i sin tur att påverka det grundläggande samhällsintresset av att kunna genomföra rättegångar och i förlängningen att klara upp brott. Den som vid ett sammanträde inför rätten stör förhandlingen eller bryter mot en ordningsregel eller ett förbud som har beslutats av rättens ordförande döms enligt 9 kap. 5 § RB till penningböter. Till samma straff döms den som muntligen inför rätten eller i en rättegångsskrift uttalar sig otillbörligt. I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Enligt 16 kap. 4 § är det straffbart som störande av förrättning att genom våldshandling eller oljud eller på något annat liknande sätt störa eller försöka hindra en domstolsförhandling. Straffet för störande av förrättning är böter eller fängelse . I fråga om allvarligare överträdelser kan det även vara aktuellt att tillämpa andra bestämmelser i , t.ex. om hot mot tjänsteman. Övergrepp i rättssak m.m. För övergrepp i rättssak döms den som uppsåtligen med våld eller hot om våld angriper någon för att han eller hon gjort en anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör lämnat en utsaga hos en domstol eller någon annan myndighet eller för att hindra någon från en sådan åtgärd (17 kap. 10 § ). Detsamma gäller den som med någon annan gärning som medför lidande, skada eller olägenhet eller med hot om en sådan gärning angriper någon för att han eller hon avlagt vittnesmål eller annars lämnat en utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom eller henne från att lämna en sådan utsaga. Straffet för övergrepp i rättssak är fängelse i högst eller, om brottet är grovt, fängelse i lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om det har uppkommit eller funnits risk för betydande men för det allmänna eller någon enskild, om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag, eller om gärningen annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Om brottet är ringa är straffet böter eller fängelse . Genom lagändringar som trädde i kraft har försök, förberedelse och stämpling till dels övergrepp i rättssak, dels grovt övergrepp i rättssak kriminaliserats (prop. 2015/16:113, bet. 2015/16:JuU16, rskr. 2015/16:234). får enligt 2 a § polislagen (1984:387) bedriva särskilt personsäkerhetsarbete i fråga om vittnen och andra hotade personer. I samband med att bestämmelsen infördes anförde regeringen bl.a. att avsikten var att särskilt personsäkerhetsarbete skulle bedrivas i förhållande till en begränsad krets särskilt hotade personer som har rätt att stadigvarande vistas i landet. I första hand skulle arbetet bedrivas i förhållande till bevispersoner, dvs. misstänkta, tilltalade, målsägande och vittnen som medverkar i en rättegång eller förundersökning om grov eller organiserad brottslighet (prop. 2005/06:138 s. 13 f.). Åtgärder som kan vidtas är bl.a. rådgivning, skyddspaket med larmtelefon, bevakning, skyddat boende och ny identitet. I förordningen (2006:519) om särskilt personsäkerhetsarbete m.m. finns bestämmelser som reglerar förutsättningarna för sådant arbete. I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, finns bestämmelser om sekretess för uppgifter om verksamhet som avser särskilt personsäkerhetsarbete.