bet · H901JuU25 · 2022-04-06 00:00:00 — Eftersom merparten av de klienter som tas in i anstalt avtjänar fängelse-straff som är kortare än har Kriminalvården endast möjlighet att vidta åtgärder som är anpassade till klienternas behov. Samverkan med andra aktörer, t.ex. Arbetsförmedlingen, , kommuner och landsting är därför en avgörande framgångsfaktor för ett väl fungerande återfallsförebyggande arbete. Regeringen bedömer dock att det finns förutsättningar att i större utsträckning involvera även socialt ansvarstagande företag och civil-samhällets organisationer i arbetet. Regeringen avser därför att genomföra vissa ändringar i förordningen (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område för att förtydliga utgångs-punkterna för bidragsgivningen och därmed skapa bättre förutsättningar för samarbetet. Regeringen överväger vidare att ytterligare höja stats-bidragets storlek. För att involvera flera aktörer i det återfallsförebyggande arbetet har justitie- och migrationsministern tagit initiativ till en utvecklad samverkan mellan Kriminalvården och näringslivet genom att bjuda in till ett rundabordssamtal om socialt ansvarstagande företag som del i arbetet. Syftet med samtalet var att utbyta erfarenheter samt identifiera möjligheter och utmaningar för ett samarbete mellan aktörerna. Regeringen utesluter inte att det även på andra områden kan komma att krävas ytterligare åtgärder för att skapa tydligare incitament för samverkan. Vidare övervägs behovet av särskilda regeringsuppdrag, tydligare regleringar i myndighetsinstruktionerna eller uppdrag i myndigheternas regleringsbrev om samverkan med Kriminalvården. Frågorna bereds i . I årsredovisningen anför Kriminalvården att det togs fram en strategi för extern samverkan och nya riktlinjer för samverkan med civilsamhället (s. 64 f.). Dokumenten tydliggör ansvarsområden, identifierar viktiga forum för samverkan och anger inriktning för att skapa större enhetlighet. Myndigheten uppger att det utvecklades en samverkan med det civila samhället bestående av bl.a. studiecirklar om vardagsekonomi i samarbete med frivilliga samhällsarbetare, kontakter med folkbildningen för eventuell samverkan om icke formell utbildning, möte med civilsamhällets aktörer om regeringsuppdraget med inslussningsgrupper och samarbete med organisationen ut för att arbeta med frigivningsförberedelser. Som en satsning i ett myndighetsgemensamt uppdrag mot grov organiserad brottslighet inledde en samverkan med bl.a. i för att begränsa det grova våldet genom projektet skjut. Samverkan sker även med civilsamhället, och budskapet är att myndigheter och civilsamhället står enade för att bekämpa det grova våldet. Sluta skjut bygger på den i evidensbaserade, brottsförebyggande och trygghetsskapande strategin GVI – gruppvåldsintervention. Arbetet fokuserade på att omvandla modellen till svenska förhållanden. I modellen ingår bl.a. att våldsdrivande individer kallas till ett informationsmöte. På mötet finns personer från rättsväsendet och civilsamhället som förmedlar samma budskap om att våldet måste upphöra. finns också med för att erbjuda stöd till dem som väljer att lämna kriminaliteten. Som alternativ till det gemensamma mötet kan även hembesök genomföras. En annan viktig del i modellen är de sanktioner som följer om våldet inte upphör (Kriminalvårdens årsredovisning , s. 65). En effektutvärdering av projektet visar att har haft en kontinuerligt nedåtgående trend när det gäller skjutningar jämfört med andra städer i . Den trenden fanns dock redan innan Sluta skjut genomfördes, vilket gör det svårt att identifiera exakt vilken roll projektet haft i det minskade antalet skjutningar (2021:2 Effektutvärdering av Sluta skjut). Regeringen gav Brå, och Kriminalvården i uppdrag att i samverkan med ett antal frivilliga kommuner sprida strategin bakom Sluta skjut till fler orter i (Ju2021/03330). I beslutet anförs: GVI är en strategi som kräver ett nära samarbete mellan deltagande statliga myndigheter och kommuner. Strategin ska spridas till de frivilliga kommuner där myndigheterna bedömer det som mest lämpligt. Lärdomar och erfarenheter från försöksverksamheten med Sluta skjut i ska beaktas i genomförandet av uppdraget. Myndigheterna ska också säkerställa att arbetet utvärderas. (…) Mot bakgrund av de allvarliga problemen med grovt våld i kriminella miljöer är det viktigt att GVI sprids till flera orter, eftersom det är en brottsförebyggande metod mot sådan problematik som har visat på lovande resultat. En beskrivning av uppdragets genomförande ska lämnas till . I Kriminalvårdens årsredovisning uppges (s. 32) att en struktur för införande av strategin började ta form och att , och fattat beslut om att börja arbeta med strategin, i samverkan med Kriminalvården och polisen. Därutöver genomfördes informationsträffar med ytterligare kommuner . publicerade Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () rapporten Med framtiden för sig – en om sociala investeringar, 2020:1. I rapporten undersöks i vilken utsträckning sociala investeringar kan stimulera långsiktighet i planeringen och främja mer samarbete mellan olika offentliga huvudmän. Frågor om hur privat och ideell sektor kan engageras mer i förebyggande insatser diskuteras också. I rapporten förklaras (s. 94) att den grundläggande principen för sociala utfallskontrakt är att en extern aktör finansierar en insats för att uppnå fördefinierade utfall i form av både mänskliga och ekonomiska vinster. Ett socialt utfallskontrakt utgår från ett tydligt definierat socialt eller hälsomässigt behov för en viss målgrupp. Kopplat till detta behov ska det finnas mätbara utfall och en utvärderingsmodell som med trovärdighet kan ge information om huruvida det sker en förflyttning i något avseende för målgruppen. När det gäller aktörer ska det finnas minst en offentlig part som är beredd att betala för det definierade utfallet, investerare som är beredda att ta en finansiell risk för att testa en ny lösning som antas påverka utfallet och utförare som kan leverera denna. När rapporten skrevs fanns det bara ett pågående utfallskontrakt i , i . Brå lämnade rapporten till avhoppare från kriminella grupperingar (2016:6). Syftet med rapporten var att öka kunskapen om det stöd som erbjuds avhoppare runt om i landet samt att bidra till att utveckla insatserna så att fler personer kan lämna ett liv i kriminella grupperingar. Brå bedömer i rapporten att antalet myndighetsdrivna specialiserade avhoppar-verksamheter är tillräckligt men att man behöver förbättra förutsättningarna för avhoppare som vänder sig till polisen eller i andra delar av landet än där de myndighetsdrivna avhopparverksamheterna finns. Vidare anser Brå i rapporten att det finns skäl för de myndighetsdrivna specialiserade verksamheterna att se över möjligheten att vidga sina upptagningsområden så att fler avhoppare kan tas emot. Brå anser också att utbytet av erfarenheter i landet behöver öka. I rapporten lämnas ett antal förslag på hur avhoppar-verksamheten kan förbättras. , efter det att den ovannämnda rapporten lämnats till regeringen, beslutade om interna riktlinjer för avhoppar-verksamhet och tillsatte även en nationell samordnare för avhoppar-verksamhet. inledde i en uppföljning av den avhopparverksamhet som bedrivs inom stadens enhet mot organiserad brottslighet. På uppdrag av social-förvaltningen i gjorde kriminologiska institutionen vid en utvärdering av (sociala insatsgrupper). Av regleringsbrev för framgår att högst av tilldelat anslag får användas för bidrag till organisationer som hjälper personer att lämna ett liv i kriminalitet (avhoppar-verksamhet). Regeringen gav Kriminalvården, , och i uppdrag att ta fram ett gemensamt nationellt avhopparprogram för att förstärka samhällets stöd till individer som vill lämna kriminella eller våldsbejakande extremistiska miljöer och grupperingar (Ju2019/02027). Uppdraget samordnades av Kriminalvården och slutredovisades (Ju2021/00925). I myndigheternas förslag till en nationell samordningsstrategi för avhopparverksamhet ingår dels förslag som gäller det strategiska arbetet, dels förslag till en nationell struktur för arbetet med att motivera till och stödja avhopp från kriminella eller våldsbejakande extremistiska miljöer och grupperingar. Samordningsstrategin beskriver bl.a. kommuners, myndigheters och andra aktörers roller och ansvar i arbetet med avhopp samt förslag på hur arbetet kan organiseras på olika nivåer (lokal, regional, nationell). Enligt myndigheterna behöver samhällets insatser för avhoppare bli mer likvärdiga i landet och arbetet behöver samordnas och struktureras bättre på såväl lokal som regional och nationell nivå. Kunskapen om avhoppare och deras behov samt vilka resurser som finns att tillgå behöver också öka inom myndigheter och kommuner. Individer i behov av stöd och deras anhöriga behöver även i högre grad få kunskap om vilka insatser som kan komma att bli aktuella. Myndigheterna bedömer bl.a. också att befintliga strukturer bör utnyttjas i arbetet med stöd till avhoppare. Exempelvis kan frågan om avhopparverksamhet inkluderas i befintliga lokala samverkansöverenskommelser, i vilka även Kriminalvården bör involveras. gav regeringen , , och i uppdrag att förstärka och utveckla arbetet med stöd till avhoppare från kriminella, våldsbejakande extremistiska och hedersrelaterade miljöer i hela landet (Ju2021/03331). Enligt regeringen är syftet med uppdraget att skapa långsiktigt hållbara förutsättningar för att fler individer ska få tillgång till sådant stöd. I arbetet med uppdraget ska myndigheterna samråda med Kommuner och Regioner (SKR), kommunerna och regionerna, länsstyrelserna samt med andra relevanta aktörer. I bakgrunden till beslutet anger regeringen att fler avhopparverksamheter behöver etableras i landet och att fler individer som behöver insatser för att lämna exempelvis kriminella gäng kan få det. Det är viktigt att det finns en ändamålsenlig struktur för samverkan mellan de aktörer som berörs och att insatser för den enskilde kan genomföras på ett effektivt och samordnat sätt. Det är också viktigt att redan befintliga och välfungerande verksamheter och strukturer utnyttjas i arbetet med stöd till avhoppare. Regeringen uppger att , och har följande uppdrag (s. 4): • Att etablera en ändamålsenlig struktur för arbetet med avhoppare inom respektive myndighet samt för samverkan mellan myndigheterna. • Att säkerställa att det inom myndigheterna finns kontaktytor dit kommuner och andra externa aktörer och individer i behov av stöd kan vända sig när det gäller frågor om stöd till avhoppare. • Att verka för att avhopparverksamhet etableras, bedrivs och tillgängliggörs i tillräcklig utsträckning i de kommuner i landet där det enligt den lokala problembilden finns ett behov av detta. En sådan bedömning ska ske i samråd mellan kommuner, , Kriminalvården och andra relevanta aktörer. • Att verka för att frågan om avhopparverksamhet vid behov hanteras i särskilda eller befintliga lokala samverkansöverenskommelser. • Att inom respektive myndighet öka kunskapen om avhoppares behov av insatser samt öka kunskapen inom myndigheterna och bland myndigheternas klienter om vilket stöd till avhoppare som finns att tillgå. Därutöver har myndigheterna i uppdrag att tillsammans med • utifrån forskning och svenska och nordiska erfarenheter ta fram och sprida metodstöd och kunskapsstöd för arbetet med stöd till avhoppare, inklusive en beskrivning av vilka aktörer som genomför olika insatser • utarbeta former för hur arbetet med avhoppare kontinuerligt ska följas upp och redovisas och inom ramen för det utarbeta och sammanställa statistik på området; modellen ska ge förutsättningar för uppföljning på individnivå, för att exempelvis möjliggöra vetenskaplig uppföljning och annan forskning • skapa en myndighetsgemensam nationell webbplats om avhopparverksamhet riktad till yrkesverksamma samt till avhoppare och deras anhöriga, samt utarbeta en plan för förvaltningen av denna. Av informationen på webbplatsen ska det tydligt framgå vart man kan vända sig för att erhålla stöd samt vilka typer av insatser som kan komma att bli aktuella. För att myndigheterna ska komma igång med uppdraget tillsattes en utredare som inledningsvis ska stödja och koordinera myndigheternas arbete. Utredarens arbete ska redovisas . Myndigheterna ska lämna en första sammanställning över vidtagna och planerade åtgärder samt lämna en andra sammanställning över vidtagna och planerade åtgärder. Uppdraget ska slutredovisas . Preventell är en nationell telefonlinje som drivs i syfte att förebygga sexuellt våld genom vård och behandling mot sexuella riskbeteenden. Målgruppen är personer med självupplevt riskbeteende, tvångsmässig upptagenhet av sexuella tankar och handlingar, sexuellt intresse för barn och impulser att tvinga någon till sex. Även närstående och vårdgivare kan få råd och hjälp från Preventell att hantera frågor om sexuellt våld och oro för sexuella övergrepp. Regeringen har sedan starten gett bidrag till för att utveckla den nationella hjälptelefonen Preventell. Preventell startades av Anova, som är ett centrum vid för klinisk utredning och behandling inom områdena andrologi, sexualmedicin och transmedicin. Myndigheten för vård- och omsorgsanalys (Vårdanalys) har på regeringens uppdrag granskat hur Preventell har bedrivits i förhållande till regeringens krav och regionernas möjligheter att själva utveckla hjälplinjen på nationell nivå (Stegvis skillnad – En granskning av hjälplinjen PrevenTells arbete för att förebygga sexualbrott, rapport 2019:1). Vårdanalys bedömer att en utveckling mot att lämna över ansvaret för förvaltning och finansiering av Preventell till regionerna är ett logiskt nästa steg för verksamheten. I rapporten anges att det finns flera fördelar med en övergång. Den främsta är att den medicinska rådgivning som Preventell bidrar med har goda förutsättningar att motivera personer att söka vård genom att kunna hänvisa vidare till behandlande enheter. Till dess att rätt förutsättningar för övertagande finns rekommenderar Vårdanalys fortsatt statlig styrning. Regeringen föreslog i budgetpropositionen att anslaget 2:64 Särskilda utgifter inom universitet och högskolor bl.a. skulle öka med för att ge långsiktiga förutsättningar för ökad kunskap om förebyggande åtgärder mot sexuellt våld och för att verksamheten med den nationella stödtelefonen Preventell. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att förstärka Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall (bet. 2018/19:JuU13 s. 11 f.). Utskottet anförde att det bl.a. handlar om att stärka avhopparverksamheten, att förhindra att skulder uppstår för den intagne samt att stärka samverkan mellan berörda myndigheter och civilsamhället för att få till stånd en adekvat utslussning. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 73). Vid beredningen av motioner från allmänna motionstiden /21 behandlade och avstyrkte utskottet ett liknande yrkande (bet. 2020/21:JuU26 s. 11). Utskottet anförde att Kriminalvården har fått i uppdrag att utveckla sitt återfallsförebyggande arbete för personer dömda för våldsbrott mot närstående och att genomföra systematiska uppföljningar av bakgrundsfaktorer och behovsområden av betydelse för risken att återfalla i brott. Mot bakgrund av att tillkännagivandet inte var slutbehandlat och det pågår arbete inom området saknades det enligt utskottet skäl för att göra ett nytt tillkännagivande i denna fråga. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:304). I betänkande 2020/21:JuU26 (s. 11 f.) behandlade utskottet motionsyrkanden om att förbättra Kriminalvårdens arbete med utslussning och om samverkan med och civilsamhället inför frigivning från en kriminalvårdsanstalt. Utskottet avstyrkte yrkandena med hänvisning till tillkännagivandena om återfallsförebyggande arbete och att arbete pågår inom området. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:304). I betänkande 2019/20:JuU28 (s. 16 f.) behandlade utskottet ett motionsyrkande om att civilsamhället spelar en viktig roll i det återfallsförebyggande arbetet. Mot bakgrund av att civilsamhället omfattas av flera av de uppdrag som getts inom det återfallsförebyggande arbetet samt att Kriminalvården tagit fram en strategi för extern samverkan och nya riktlinjer för samverkan med civilsamhället saknades det enligt utskottet anledning att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågade. Utskottet avstyrkte därmed yrkandet. följde utskottets förslag (prot. 2019/20:106). Likadana yrkanden behandlades och avstyrktes även i betänkandena /21:JuU17 (s. 11 f.) och 2020/21:JuU26 (s. 11 f.) . Utskottet har avstyrkt motionsyrkanden om att i pröva ett system med sociala utfallskontrakt, senast i betänkande 2020/21:JuU28 (s. 16 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /19 föreslog utskottet ett tillkännagivande om att det bör införas ett nationellt exitprogram för personer som vill lämna det kriminella livet (bet. 2018/19:JuU13 s. 11 f.). Ett sådant program ska erbjuda dem som väljer att hoppa av ett kriminellt gäng skydd och en möjlighet att påbörja ett laglydigt liv. Ett nationellt program innebär bl.a. förbättrade förutsättningar att ha rutiner på plats för att hotade personer ska kunna få hjälp med nya identiteter och att vid behov byta bostadsort. följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:192). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 74 f.). biföll utskottets ställningstagande kring avhopparverksamhet (bet. 2021/22:JuU1 s. 34, rskr. 2021/22:89). Enligt utskottet bör bl.a. ett nationellt exitprogram inrättas och anslag ökas med ytterligare för att möjliggöra ökad avhopparverksamhet. I betänkande 2020/21:JuU26 föreslog utskottet ett tillkännagivande om utvärdering och vidareutveckling av straffens innehåll. Utskottet anförde följande (s. 23): Målet med ett fängelsestraff måste vara att markera slutet på den dömdes kriminella bana. Så är inte i tillräcklig utsträckning fallet . Enligt utskottet finns det därför skäl att utvärdera och vidareutveckla verkställighetsinnehållet för de dömda. Även om dessa frågor i viss mån är uppmärksammade måste mer göras, inte minst mot bakgrund av den växande grupp unga vuxna som har ett stort våldskapital och ett lågt förtroende för samhället och dess myndigheter och som inte har något egentligt intresse av att lämna kriminaliteten bakom sig. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:304). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 110 f.) Vid beredningen av betänkande 2020/21:JuU17 föreslog utskottet ett tillkännagivande om hjälplinjen vid oönskad sexualitet. I ställningstagandet anfördes följande (s. 17): Utskottet anser att hjälplinjen vid oönskad sexualitet (Preventell) har en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet och att en långsiktig finansiering skulle förbättra möjligheterna att planera verksamheten. Regeringen bör därför göra en översyn av finansieringen till Preventell och då beakta de rekommendationer som Vårdanalys lämnade i sin granskningsrapport . Utskottet anser också att regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att information om Preventell lämnas i tillräcklig utsträckning till personer som dömts för brott. Sådan information bör t.ex. lämnas inte bara vid ett inskrivningssamtal utan även när den dömde lämnar en sluten anstalt. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:240–242). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75, s. 382). Som framgår ovan gjorde ett tillkännagivande 2019 om att förstärka Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall i brott. Det återfallsförebyggande arbetet är en av Kriminalvårdens viktigaste uppgifter och ett område som bör prioriteras. Kriminalvården har ett pågående uppdrag från regeringen att vidareutveckla sitt återfallsförebyggande arbete. Förutom en satsning på åtgärder under verkställigheten, t.ex. planering av ekonomin i syfte att minska risken för skulder, handlar uppdraget om att stärka samverkan mellan myndigheterna och civilsamhället och få till stånd en adekvat utslussning. Vidare har Kriminalvården fått i uppdrag av regeringen att dels bredda och utveckla inslussningen, dels tillsammans med Arbetsförmedlingen stärka möjligheterna på arbetsmarknaden för personer som har avtjänat straff som ett led i det återfallsförebyggande arbetet. Mot bakgrund av att det pågår arbete i fråga om minskning av återfall i brott, utslussning, inslussning och samverkan mellan berörda myndigheter saknas det enligt utskottet skäl för att göra ett nytt tillkännagivande i dessa frågor. Motionerna 2021/22:916 (V) yrkande 4, 2021/22:3579 (C) yrkande 32 och 2021/22:3974 (L) yrkande 90 avstyrks. När det gäller civilsamhällets betydelse för det återfallsförebyggande arbetet vidhåller utskottet sin tidigare uppfattning att det mot bakgrund av det arbete som redan bedrivs saknas skäl att ta några sådana initiativ som motionärerna efterfrågar. Utskottet avstyrker därför motionerna 2021/22:4190 (KD) yrkande 22 och 2021/22:4194 (KD) yrkande 17. Utskottet vidhåller även sin tidigare uppfattning när det gäller sociala utfallskontrakt och ser därför inget skäl att ställa sig bakom yrkandet i motion 2021/22:4194 (KD) yrkande 18. Som framgår ovan har utskottet tidigare tillkännagett för regeringen att ett nationellt avhopparprogram bör inrättas. Det behöver finnas ett starkt stöd från samhällets sida för den som vill lämna det kriminella livet. Avhopparverksamheterna behöver fortsätta att utvecklas, och ett nationellt exitprogram bör införas. Utskottet anser att det är angeläget att en väl fungerande avhopparverksamhet snabbt kommer på plats i hela landet och att regeringen i sin myndighetsstyrning följer upp att det nationella avhopparprogrammet genomförs och får effekt. Vad utskottet nu har anfört bör tillkännage för regeringen. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom förslaget att medverkan i det nationella avhopparprogrammet ska vara obligatoriskt för vissa grupper av dömda. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:3579 (C) yrkande 36 och 2021/22:3974 (L) yrkande 86 samt tillstyrker delvis motion 2021/22:3779 (M) yrkande 19. riktade ett tillkännagivande till regeringen om en utvärdering och vidareutveckling av straffens innehåll. Utskottet anser att frågan om att vidareutveckla verkställighetsinnehållet därmed redan är uppmärksammad och att det inte har framkommit skäl att på nytt rikta ett sådant tillkännagivande till regeringen. Motion 2021/22:3779 (M) yrkande 1 avstyrks. Som framgår ovan riktade ett tillkännagivande till regeringen om Preventell. Utskottet anser fortfarande att regeringen bör vidta åtgärder för att säkerställa att information om Preventell och möjligheten att kontakta Anova anonymt lämnas i tillräcklig utsträckning till personer som dömts för brott. Sådan information lämnas till dömda sexualbrottslingar i samband med inskrivningssamtalet men ges inte när den dömde lämnar en sluten anstalt och övergår till frivården. Utskottet anser vidare att en långsiktig finansiering av Preventell bör säkras genom en fast finansiering i stället för en finansiering . Regeringen bör därför göra en översyn av finansieringen av Preventell och då beakta de rekommendationer som Vårdanalys lämnade i sin granskningsrapport . Vad utskottet nu har anfört bör tillkännage för regeringen. Utskottet tillstyrker därmed motion 2021/22:3787 (M) yrkande 8. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om avdelningar med färre intagna, andlig vård, gps vid fångtransporter och permissioner, säkerhetskontroll i frivården och åtgärder för att minska intagnas skulder. Jämför reservation 7 (V), 8 (C, KD), 9 (M, C, KD, L, MP), 10 (SD, L) och 11 (M, KD).