bet · H901AU8 · 2022-03-24 00:00:00 — Utskottet ser med det anförda inte att det finns skäl att rikta något uttalande till regeringen med anledning av det aktuella yrkandet, som därmed bör avslås. Slutligen när det gäller förslaget i kommittémotion 2021/22:4065 (MP) yrkande 12 som är inriktat på äldre hbtqi-personers hälsa och levnadsvillkor noterar utskottet de uppdrag som regeringen gett till och om äldre hbtqi-personers hälsa, vård och omsorg. Utskottet bedömer att uppdragen ligger i linje med det som motionärerna efterfrågar och ser därmed inte att det finns anledning att rikta något tillkännagivande till regeringen. Det aktuella yrkandet bör därmed avslås. Diskriminering på grund av religion eller annan trosuppfattning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om en översyn av diskrimineringslagstiftningen i relation till religionsfriheten. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 29 (SD) och 30 (KD). I kommittémotion 2021/22:3704 av m.fl. (SD) har motionärerna förslag om en värderingsmässig minsta gemensamma nämnare i arbetslivet (yrkande 10). Enligt motionärerna bör regeringen tillsätta en utredning med syftet att tydliggöra arbetsgivarens rätt att bestämma över synliga religiösa symboler och religiös klädsel liksom religiösa ritualer och artighetsgester på arbetsplatsen. Motionärerna tar vidare upp frågan om religiöst påbjuden klädsel och ritualer och synliga religiösa symboler på statliga myndigheters arbetsplatser (yrkande 11). En utgångspunkt för den utredning som bör tillsättas bör enligt motionärerna vara ett myndighetspersoner som utövar makt över enskilda, t.ex. poliser eller ordningsvakter, inte ska bära synliga religiösa symboler eller klädsel som tydligt förknippas med en religion och som kraftigt avviker från västerländsk eller svensk tradition. I kommittémotion 2021/22:4210 av m.fl. (KD) anför motionärerna att religionsfriheten är central men att vissa inslag i utövandet inte kan anses skyddas av diskrimineringsgrunderna eftersom det skulle störa normal mänsklig interaktion. Motionärerna anser därför att diskrimineringslagstiftningen gällande arbetslivet bör förtydligas (yrkande 30). Motionärerna anser vidare att regeringens arbete mot diskriminering behöver breddas och inkludera alla former av religiös förföljelse, inklusive den riktad mot kristna (yrkande 66). Diskrimineringslagen (2008:567) förbjuder diskriminering som har samband med religion eller annan trosuppfattning. Lagen gäller inom arbetslivet, utbildning, varor, tjänster, bostäder och flera andra samhällsområden. Med religion avses religiösa åskådningar som exempelvis hinduism, judendom, kristendom och islam. Annan trosuppfattning innefattar sådana övertygelser som har sin grund i eller samband med en religiös åskådning, t.ex. buddism, ateism och agnosticism. Politiska åskådningar och etiska eller filosofiska värderingar som inte har samband med religion omfattas inte av diskrimineringslagens skydd. Enligt 3 kap. diskrimineringslagen ska alla arbetsgivare och utbildningsanordnare arbeta med det som kallas för aktiva åtgärder. Det innebär att arbetsgivare, skolor, högskolor och andra utbildningsanordnare ska genomföra ett systematiskt arbete för att motverka diskriminering och verka för lika rättigheter och möjligheter i sina verksamheter. Det finns bl.a. lagkrav på att kartlägga, analysera, åtgärda och följa upp risker för alla former av diskriminering. Nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott fattade regeringen beslut om en nationell plan mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott (Ku2016/02629). Planen innebär att ett samlat grepp tas om arbetet mot rasism och liknande former av fientlighet. Arbetet utförs av flera myndigheter, regionala och lokala aktörer samt organisationer inom det civila samhället. Planen utgår från fem särskilt viktiga strategiska områden, däribland mer kunskap, utbildning och forskning samt ett mer aktivt rättsväsen. Regeringen framhåller i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 13 s. 41) att arbetet mot olika former av rasism i fortsätter med den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott som en viktig utgångspunkt. Regeringen anför bl.a. att fortsatta insatser behövs för att motverka att människors liv begränsas av rasism, hbtqi-fobi och diskriminering i bl.a. arbetslivet och inom utbildningen. Regeringen skriver vidare att den avser att fortsätta stödja myndigheter och andra offentliga verksamheter i arbetet med att säkerställa ett likvärdigt och rättssäkert bemötande av enskilda och att förhindra att människors tillgång till välfärd och trygghet påverkas av faktorer såsom t.ex. etnisk tillhörighet, hudfärg eller religion. gav regeringen i uppdrag till att öka kunskapen om förekomsten av diskriminering som har samband med religion eller annan trosuppfattning och hur den samspelar med diskriminering som har samband med etnisk tillhörighet (A2021/01979). I uppdraget ingår också att öka kunskapen om hur sådan diskriminering tar sig uttryck och påverkar människors livsvillkor och möjligheter i livet. Inom ramen för uppdraget ska diskriminering av judar och muslimer särskilt belysas. I uppdraget ingår att – sammanställa och analysera anmälningar som inkommit till myndigheten om diskriminering som har samband med religion och annan trosuppfattning och hur den samspelar med diskriminering som har samband med etnisk tillhörighet – ta fram ett kunskapsunderlag om vilka utmaningar och hinder som människor möter när de utövar sin religion respektive är synliga i sin religion, t.ex. genom klädsel – särskilt granska hur människor, som på grund av sitt utseende eller namn antas tillhöra någon religion, riskerar att diskrimineras, t.ex. på arbetsmarknaden. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Motionsyrkanden om åtgärder mot diskriminering på grund av religion eller annan trosuppfattning behandlades av utskottet senast i betänkande 2020/21:AU10 Jämställdhet och åtgärder mot diskriminering (s. 33 f.). Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning bl.a. till pågående arbete. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2020/21:107). När det gäller de motionsförslag som utskottet behandlar i detta avsnitt konstaterar utskottet att kommittémotionerna 2021/22:3794 (SD) yrkandena 10 och 11 och 2021/22:4210 (KD) yrkande 30 är inriktade på frågan om religionsfrihetens gränser i relation till diskrimineringslagstiftningen. Utskottet kan konstatera att frågan om vilket skydd som ska finnas för individers religiösa manifestationer i skolor och på arbetsplatser är en fråga som tilldragit sig allt större uppmärksamhet . Som utskottet framhållit vid tidigare behandling av liknande motionsförslag är religionsfrihetens gränser en komplex fråga där olika intressen ställs mot varandra. Utskottet utgår även detta år från att regeringen nogsamt följer utvecklingen och att regeringen vid behov tar initiativ till åtgärder. Att regeringen aktivt följer frågan visas bl.a. genom det ovan redovisade uppdraget till om att kartlägga diskriminering som har samband med religion eller annan trosuppfattning. Med det anförda vidhåller utskottet sin uppfattning att det inte finns anledning att rikta något uttalande till regeringen. De aktuella yrkandena bör därmed avslås. I kommittémotion 2021/22:4210 (KD) yrkande 66 framhåller motionärerna att religionsfriheten måste vara en självklarhet i samhället, och de anser att tydliga markeringar måste göras mot alla former av hat på grund av religiös tillhörighet. Utskottet instämmer med motionärerna om vikten av att alla former av religiös förföljelse tas på lika stort allvar, men anser med hänvisning bl.a. till regeringens arbete utifrån den nationella planen mot rasism, liknande former av fientlighet och hatbrott, att det inte finns skäl att rikta något krav till regeringen med anledning av det aktuella motionsförslaget. Yrkandet bör därmed avslås. Diskriminering på grund av funktionsnedsättning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om åtgärder mot diskriminering på grund av funktionsnedsättning. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. Jämför reservation 31 (C). I motion 2021/22:195 av och (båda C) uppmärksammar motionärerna den diskriminering som personer med psykisk ohälsa kan uppleva i olika livssituationer. Enligt motionärerna behövs det mer forskning, ökad kunskap om psykisk funktionsnedsättning, förbättrad tillgänglighet, utökat samhälleligt stöd m.m. för att värna rättigheterna för personer med psykisk ohälsa. I motion 2021/22:1759 av (S) anser motionären att det bör övervägas hur diskrimineringslagstiftningen kan stärkas så att skattefinansierade hjälpmedel kan användas fullt ut. Motionären nämner som exempel tillgängligheten för personer med ledarhund. I diskrimineringslagen (2008:567) finns ett skydd mot diskriminering på grund av funktionshinder som omfattar arbetsliv, utbildning, hälso- och sjukvård, varor, tjänster och en rad andra samhällsområden. infördes bristande tillgänglighet som en ny form av diskriminering i lagstiftningen (prop. 2013/14:198, bet. 2013/14:AU8, rskr. 2013/14:367). utvidgades skyddet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet genom att förbudet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet utökades till att även omfatta företag inom varu- och tjänstesektorn med färre än tio anställda (prop. 2016/17:220, bet. 2017/18:AU3, rskr. 2017/18:29). ska enligt sitt regleringsbrev för redovisa antalet anmälningar i form av bristande tillgänglighet som inkommit till myndigheten från och som avser tillhandahållande av varor och tjänster för företag med färre än tio anställda. Därutöver ska myndigheten redovisa sin bedömning hur det utvidgade skyddet mot diskriminering i form av bristandet tillgänglighet som trädde i kraft har fallit ut för de personer som bestämmelsen är avsedd att skydda. Nationellt forskningsprogram om psykisk hälsa Genom regeringens forsknings- och innovationspolitiska proposition Forskning, frihet, framtid – kunskap och innovation för (prop. 2020/21:60) har Forte fått i uppdrag att inrätta ett tioårigt nationellt forskningsprogram om psykisk hälsa. Forskningsprogrammet ska bl.a. fokusera på forskning om barns och ungdomars psykiska hälsa, förebyggande och tidiga insatser vid psykisk ohälsa, suicidprevention samt samordnade insatser för personer med svår psykiatrisk problematik. Regeringen skriver i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 9 s. 196 f.) att forskningsprogrammet om psykisk hälsa förväntas kunna öka förståelsen om varför psykisk ohälsa ökar i samhället och bidra till framtagandet av metoder, insatser och behandlingar för att minska omfattningen och lindra konsekvenserna av psykisk ohälsa och olika psykiska sjukdomar. Forskningen på området förväntas också belysa vilka metoder som är effektiva för att stödja individen i sjukskrivningsprocessen och som kan bidra till återgång i arbete för sjukskrivna med psykisk ohälsa. Forte kommer också att fortsätta att fördela medel till forskning om prevention och folkhälsa. Satsningen bör enligt regeringen bidra till att öka kunskapen om preventiva åtgärder och deras effekter på folkhälsan. Kommande nationell strategi inom området psykisk hälsa och suicidprevention Regeringen uppdrog åt och att lämna in underlag till en nationell strategi för psykisk hälsa och suicidprevention (S2020/06171). Uppdraget ska genomföras i nära samverkan med ett tjugotal berörda myndigheter. Myndigheterna ska individuellt analysera nuläget och de långsiktiga behov som finns inom den egna verksamheten. I den individuella analysen ska myndigheterna, inom sina respektive verksamhetsområden, identifiera områden som bör prioriteras i en nationell strategi, analysera målgrupper som berörs av uppdraget och där man finner det nödvändigt peka på utvecklingsbehov inom det egna verksamhetsområdet i frågor som berör psykisk hälsa och suicidprevention. Under samordning av och ska myndigheterna dessutom göra en gemensam analys. I den gemensamma delen ingår att föreslå en samlad strategi med mål och prioriteringar samt uppföljning. Uppdraget ska slutredovisas till regeringen . Under /18 föreslog utskottet i samband med behandlingen av proposition 2016/17:220 Utvidgat skydd mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet ett tillkännagivande till regeringen om att en utvärdering av det utvidgade skyddet bör ske när lagstiftningen varit i kraft . beslutade i enlighet med utskottets förslag (bet. 2017/18:AU3, rskr. 2017/18:29). Enligt uppgift från har arbete med utvärdering påbörjats genom det återrapporteringskrav som fått i regleringsbrevet , se ovan. Motionsyrkanden om diskriminering på grund av funktionsnedsättning behandlades av utskottet senast i betänkandena /20:AU7 (s. 25 f.) och 2020/21:AU10 (s. 37 f.), båda med rubriken och åtgärder mot diskriminering. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning främst till pågående arbete. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2019/20:82 respektive 2020/21:107). Motionärerna i detta avsnitt tar upp olika frågor som handlar om situationen för personer med funktionsnedsättning. I motion 2021/22:195 (C) uppmärksammar motionärerna den utsatthet och diskriminering som personer med psykisk ohälsa kan uppleva i olika livssituationer, och i motion 2021/22:1759 (S) anser motionären att mer måste göras för att öka tillgängligheten i samhället för personer med funktionsnedsättning. Utskottet vill inleda med att understryka vikten av ett inkluderande samhälle där ingen ska behöva uppleva diskriminering. När det gäller de frågor som tas upp i de aktuella motionerna noterar utskottet att regeringen inom området psykisk hälsa vidtagit flera viktiga åtgärder, bl.a. genom uppdrag att inrätta ett nationellt forskningsprogram om psykisk hälsa och att ta fram underlag till en nationell strategi för psykisk hälsa och suicidprevention. När det gäller åtgärder för att öka tillgängligheten konstaterar utskottet att diskrimineringslagen har genomgått en rad reformer under det dryga decennium som den har varit i kraft, bl.a. har skyddet mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet stärkts. Utskottet noterar vidare att regeringen har påbörjat ett arbete med att göra en utvärdering av den lagändring som trädde i kraft . Med hänvisning till vad som anförts ovan kan utskottet inte se att det finns skäl till något initiativ till tillkännagivande till regeringen med anledning av de nämnda förslagen. Yrkandena bör därmed avslås. Diskriminering på grund av politisk åskådning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om diskriminering på grund av politisk åskådning. Utskottet hänvisar bl.a. till gällande bestämmelser. I motion 2021/22:485 av och (båda SD) anser motionärerna att regeringen bör utreda möjligheterna dels att införa politisk åskådning som diskrimineringsgrund i diskrimineringslagen (yrkande 1), dels att införliva politisk åskådning som diskrimineringsgrund i uppdrag (yrkande 2). Motsvarande förslag framförs även i motion 2021/22:146 av (SD) yrkandena 1 och 2. Att politisk uppfattning ska införas som diskrimineringsgrund i den svenska lagstiftningen föreslås också i motion 2021/22:189 av (SD). Enligt motionären lämnar svensk lagstiftning det helt öppet inte bara för direkt och indirekt diskriminering utan även för trakasserier mot enskilda på grund av deras politiska uppfattning eller åsikt. Genom t.ex. konvention om de mänskliga rättigheterna () och de svenska grundlagarna finns ett generellt skydd mot diskriminering. gäller som svensk lag genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, se 2 kap. 19 § regeringsformen. I konventionens artikel 14 finns ett diskrimineringsförbud. Enligt detta ska åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen säkerställas utan diskriminering på någon grund såsom kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åsikt, nationellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd eller ställning i övrigt. Artikel 14 gäller för sådan diskriminering som har samband med någon av de skyddade fri- och rättigheter som garanteras i . Förbudet mot diskriminering kan aktualiseras både i offentlig verksamhet och i privat verksamhet. Skyddet mot diskriminering omfattar enligt diskrimineringslagen (2008:567) sju diskrimineringsgrunder. När lagstiftningen infördes diskuterades vilka diskrimineringsgrunder lagen skulle omfatta och regeringen gjorde bedömningen att den lämpligaste lösningen var att utgå från vad som framgick av olika EU-direktiv. Därmed föreslog regeringen följande diskrimineringsgrunder: kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning och ålder (prop. 2007/08:95 s. 109 f.). Motionsyrkanden om diskriminering på grund av politisk åskådning behandlades av utskottet senast i betänkande 2020/21:AU10 Jämställdhet och åtgärder mot diskriminering (s. 38 f.). Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till bl.a. gällande bestämmelser. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2020/21:107). Utskottet har åtskilliga gånger behandlat motsvarande förslag om skydd mot diskriminering på grund av politisk åskådning som här är föremål för utskottets ställningstagande. Som utskottet framhållit vid tidigare behandling finns det i , som gäller som direkt tillämplig lag i , ett förbud mot diskriminering bl.a. när det gäller politisk eller annan åsikt. När det gäller vilka diskrimineringsgrunder som ska pekas ut i diskrimineringslagen anser utskottet alltjämt att det inte finns skäl att överväga en annan ordning. Utskottet anser därmed att samtliga yrkanden i avsnittet bör avslås. Kvotering och positiv särbehandling Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. positiv särbehandling på grundval av kön. Utskottet hänvisar till att gällande regelverk är väl avvägt. Jämför reservation 32 (SD). I kommittémotion 2021/22:2563 av m.fl. (SD) motsätter sig motionärerna alla former av kvotering och positiv särbehandling på basis av kön och menar att sådan praxis inom offentlig verksamhet måste avvecklas (yrkande 2). I motion 2021/22:517 av (M) anser motionären att lagstiftningen mot kvotering bör skärpas. Personer ska bedömas efter egna individuella meriter och inte kvoteras in oavsett om det är på grund av kön, etnicitet eller något annat. Kvotering handlar enligt motionären om diskriminering av den bortkvoterade. Av 2 kap. 1 § diskrimineringslagen (2008:567) framgår att diskriminering av en arbetstagare är förbjuden. Diskrimineringslagens 2 kap. 2 § föreskriver att förbudet mot diskriminering inte hindrar åtgärder som genomförs som ett led i en strävan att främja jämställdhet mellan kvinnor och män, och som avser annat än löne- eller andra anställningsvillkor. Så kallad positiv särbehandling i arbetslivet är således tillåten i fråga om kön, men inte i fråga om övriga diskrimineringsgrunder. För att positiv särbehandling ska vara tillåten får, enligt lagens förarbeten, skillnaden i meriter mellan två arbetssökande inte vara påtagliga, och särbehandlingen måste stå i proportion till ändamålet (prop. 2007/08:95). Vidare anges i förarbetena att en egenskap, t.ex. den sökandes kön, inte får vara automatiskt eller ovillkorligt avgörande, utan att en objektiv bedömning ska göras av exempelvis en arbetssökandes alla meriter och personliga förhållanden. Motionsyrkanden om kvotering och positiv särbehandling behandlades av utskottet senast i betänkande 2020/21:AU10 Jämställdhet och åtgärder mot diskriminering (s. 39 f.). Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till gällande regelverk. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2020/21:107). Utskottet har upprepade gånger under innevarande mandatperiod behandlat motionsförslag om att avskaffa eller begränsa möjligheten till kvotering och positiv särbehandling på grund av kön. Utskottet har inte ändrat uppfattning i dessa frågor utan anser att positiv särbehandling inom diskrimineringslagens ramar är en väl avvägd ordning som utskottet inte ser skäl att ändra. De aktuella yrkandena bör därmed avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. en övergripande utvärdering av diskrimineringslagen och om en översyn av vissa delar av regelverket. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. Jämför reservation 33 (M), 34 (C) och 35 (L). I partimotion 2021/22:4032 av m.fl. (M) anför motionärerna att det är angeläget att säkerställa att diskrimineringslagen har haft avsedd effekt och att den därför bör utvärderas (yrkande 16). Inom ramen för översynen anser motionärerna att bl.a. möjligheten att stärka påföljderna för brott mot diskrimineringslagen bör utvärderas. I kommittémotion 2021/22:3580 av Per Schöldberg m.fl. (C) anser motionärerna att skyldigheten för alla arbetsgivare att ha en plan för att motverka diskriminering är ett hinder för tillväxt för de mindre företagen. Motionärerna anser därför att det bör utredas om lagstiftningen kan differentieras utifrån storleken på företaget (yrkande 10). Motsvarande förslag framförs även i motion 2021/22:707 av (C) yrkande 4. I partimotion 2021/22:3965 av m.fl. (L) anser motionärerna att diskrimineringslagen bör utvärderas (yrkande 54). Motionärerna vill se en utvärdering av lagen för att se hur fler människor kan hävda sin rätt. Liknande förslag finns i kommittémotion 2021/22:4004 av m.fl. (L) yrkande 13. I motion 2021/22:3063 av (M) anser motionären att diskrimineringslagstiftningen bör ses över mot bakgrund av de skadeståndsbelopp som kan utdömas i diskrimineringsmål och som motionären anser vara oproportionerligt höga (yrkande 2). I motion 2021/22:3574 av och (båda M) anför motionärerna att den diskrimineringsavgift som kan dömas ut i många fall inte står i proportion till andra typer av straff och sanktioner i svensk lagstiftning utan kan framstå som oskäligt hög. De efterfrågar därför en översyn av diskrimineringslagen där storleken och förutsättningarna för att utdöma diskrimineringsavgift ses över. trädde diskrimineringslagen (2008:567) i kraft och ersatte då jämställdhetslagen (1991:433) och sex andra civilrättsliga lagar. Lagen har till syfte att säkerställa att de mänskliga rättigheterna respekteras i arbetslivet och en rad andra samhällsområden. () utövar tillsyn över diskrimineringslagen och föräldraledighetslagen. Vid inrättandet av DO avvecklades , Ombudsmannen mot etnisk diskriminering, och Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning. När det gäller överträdelser av diskrimineringslagen gäller att den som bryter mot diskriminerings- eller repressalieförbuden, eller den som inte uppfyller sina skyldigheter att utreda och vidta åtgärder mot trakasserier och sexuella trakasserier, ska betala diskrimineringsersättning för den kränkning som överträdelsen innebär. Diskrimineringsersättningen betalas ut i dess helhet till den skadelidande. Ersättningen är en särskild form av skadestånd. I förarbetena till diskrimineringslagen framhålls att överträdelser av diskrimineringslagen ska ses som en allvarlig kränkning, och när diskriminering förekommit ska påföljden vara kännbar för den som är skyldig (prop. 2007/08:95 s. 390). Diskrimineringsersättningen har en dubbel funktion – dels ska den ersätta den kränkning som överträdelsen innebär, dels ska den avskräcka från diskriminering. har i en dom benämnt de två olika komponenterna som upprättelseersättning respektive preventionspåslag. Diskrimineringsersättningen ska alltså i varje enskilt fall bestämmas så att den utgör en rimlig kompensation till den drabbade utifrån allvaret i överträdelsen. Dessutom ska den bidra till att på ett effektivt sätt motverka förekomsten av diskriminering i samhället (se NJA 2014 s. 499 I). Utredningen om vissa frågor i diskrimineringslagen Regeringen tillsatte en utredning om hur tillsynen över diskrimineringslagen kan bli mer effektiv (dir. 2018:99).