bet · H901SfU20 · 2022-04-22 00:00:00 — I kommittémotion 2021/22:3996 av m.fl. (L) framhålls att nya förslag om en gemensam migrationspolitik snabbt måste komma på plats och att det behövs fler lagliga vägar in i (yrkandena 10 och 13). Motionärerna anför bl.a. att den nya asylmyndigheten behöver få en starkare roll för att se till att regelverken för asylmottagande följs, samt att beslut i asylärenden fattas med grund i pålitlig och likvärdig information. För att värna asylrätten och slå vakt om ett fungerande asylsystem måste de som saknar skyddsskäl återvända till sina hemländer. De länder som vägrar ta sin del av ansvaret ska få minskat ekonomiskt stöd från EU och incitamenten för ursprungsländer att återta sina medborgare behöver öka. Det framhålls även att EU:s delegationer bör förstärkas och ta över det konsulära stödet både till EU-medborgare och till den som söker Schengenvisum. När det gäller lagliga vägar in i anförs att införandet av ett EU-gemensamt system för vidarebosättning skulle avlasta grannländerna i konflikternas närområden som tar ett stort ansvar för att ta emot flyktingar. Det humanitära stödet till konfliktområden behöver öka för att bidra till en minskning av dödsfallen på . (S) framhåller i motion 2021/22:1688 att det behövs fler lagliga vägar för att söka asyl i EU, detta för att undvika att människor tvingas riskera livet på livsfarliga resor för att kunna söka asyl på plats i något EU-land. Utskottet kan inledningsvis konstatera att förhandlingarna om en ny fortfarande präglas av låsta positioner kring de övergripande och centrala delarna i förslagen. Det har funnits svårigheter att nå framsteg när det gäller t.ex. ansvarsfördelning och solidaritet. Denna låsning har även haft en inverkan på förhandlingarna i stort då ett flertal medlemsstater motsätter sig att gå vidare med antagandet av andra rättsakter med hänvisning till att alla förslag bör antas som ett paket. Utskottet ser positivt på att det franska ordförandeskapet har försökt ta förhandlingarna framåt genom att föreslå en s.k. stegvis ansats. I ett första steg ska delar av förslagen som rör kontroller och registrering vid yttre gräns (t.ex. förslagen till screeningförordning och Eurodacförordning) ingå, och dessa ska balanseras med stöd- och solidaritetsåtgärder för de medlemsstater som ansvarar för EU:s yttre gräns och utsätts för migrationstryck. Syftet med den stegvisa ansatsen är bl.a. att öka förtroendet mellan medlemsstaterna och visa på systemets fördelar för att på detta sätt skapa förutsättningar för kompromisser om de övriga delarna av pakten. Förslaget ligger i linje med den övergripande inriktningen som anges i det s.k. 18-månadersprogram som de franska, tjeckiska och svenska ordförandeskapen tillsammans har lagt fram. I programmet anges när det gäller den interna dimensionen att det är nödvändigt med en överenskommelse som bygger på en balans mellan ansvar och solidaritet. Vidare anges att trion kommer att stödja insatser för att undvika förlust av människoliv och säkerställa internationellt skydd för dem som behöver det. Enligt utskottets mening är en långsiktigt hållbar migrationspolitik i också beroende av ett gemensamt europeiskt asylsystem som bygger på balans mellan ansvar och solidaritet och en jämnare fördelning av asylsökande mellan medlemsstaterna. Utskottet kan konstatera att regeringen arbetar aktivt inom ramen för förhandlingarna om reformeringen av det gemensamma europeiska asylsystemet. Situationen i visar tydligt på vikten av framsteg i förhandlingarna om asyl- och migrationspakten. EU:s asyl- och migrationspolitik behöver bygga på en förutsägbar och hållbar solidaritet. EU bör erbjuda stöd både till de som flyr inom landet, s.k. internflyktingar, och till de länder dit flyktingar tar sig. När det gäller vidarebosättning kan utskottet, i likhet med tidigare ställningstaganden (senast i bet. 2020/21:SfU20), konstatera att har prioriterat det internationella arbetet för att öka den globala ansvarsfördelningen och andra länders mottagande av kvotflyktingar. Vidarebosättning är ett väl beprövat system och det säkraste sättet för personer i behov av skydd att komma till EU. Vidarebosättning måste dock ses som ett komplement och ska inte ersätta den individuella asylrätten. Inom ramen för den pågående reformeringen av det gemensamma europeiska asylsystemet ingår kommissionens förslag till ett EU-gemensamt system för vidarebosättning och utskottet kan konstatera att regeringen arbetar med denna fråga i förhandlingarna om förslaget. Utskottet kan i sammanhanget notera att det europeiska stödkontoret för asylfrågor Easo omvandlades till en fullt utvecklad asylbyrå. I och med ikraftträdandet av förordningen om (och rådets förordning (EU) 2021/2303) får asylbyrån mer resurser och större befogenheter. Asylbyrån ska bl.a. tillhandahålla ökat tekniskt och operativt stöd till medlemsländerna. I detta ingår att bistå medlemsstaterna i deras åtgärder för vidarebosättning. I några motioner tas frågan om återvändande och återtagande upp. Utskottet anser att en väl fungerande och rättssäker ordning för återvändande är avgörande för ett gemensamt och hållbart europeiskt migrationssystem. Enligt utskottets mening bör stödja de åtgärder som bidrar till ett mer effektivt och gemensamt EU-system för återvändande. I regeringens skrivelse 2021/22:115 om EU anges att det presenterades åtta handlingsplaner som rör samarbetet med tredjeländer, bl.a. målsättningar migrationsmål och arbetssätt. När det gäller återtagande anges att kommissionen föreslog åtgärder för att få till stånd ett bättre samarbete om återtagande med , och . Beslut fattades därefter om genomförandet av åtgärder när det gäller . Utskottet, som ser positivt på denna typ av åtgärder, anser att de kan bidra till att effektivisera arbetet med återvändandet. Med hänsyn till det omfattande arbete som pågår inom EU med att reformera det gemensamma europeiska asylsystemet, till regeringens pågående arbete och till genomförda åtgärder anser utskottet att det saknas skäl för att nu göra tillkännagivanden med anledning av motionerna 2021/22:448 (V) yrkandena 1–15 och 20–21, 2021/22:1688 (S), 2021/22:2549 (SD) yrkandena 2, 3 och 14, 2021/22:3516 yrkandena 1, 4, 5 och 7, 2021/22:3840 (M) yrkande 43, 2021/22:3996 (L) yrkandena 10 och 13 samt 2021/22:4214 yrkandena 33 och 58. Eftersom utskottet inte finner anledning att föreslå tillkännagivanden om att inom EU-samarbetet verka för att vare sig skärpa eller avskaffa transportörsansvaret avstyrker utskottet motionerna 2021/22:2552 (SD) yrkande 26 och 2021/22:448 (V) yrkande 22. Fri rörlighet för EU-medborgare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. tillämpningen av den fria rörligheten, om EU:s familjebegrepp och om att återinföra registrering av EU-medborgare. Jämför reservation 25 (M), 26 (SD), 27 (KD) och 28 (L). Det s.k. rörlighetsdirektivet (2004/38/EG) reglerar unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig i en annan medlemsstat. Direktivet är införlivat i svensk rätt (prop. 2005/06:77, bet. 2005/06:SfU9, rskr. 2005/06:191). En EES-medborgare behöver vid inresan till visa pass eller en annan identitetshandling för att styrka sitt medborgarskap. En EES-medborgares rätt att uppehålla sig i regleras i utlänningslagen. Med uppehållsrätt avses enligt 3 a kap. 1 § UtlL en rätt för EES-medborgare och deras familjemedlemmar att vistas i mer än utan uppehållstillstånd. Enligt 3 a kap. 3 § UtlL har en EES-medborgare uppehållsrätt om han eller hon är arbetstagare eller egenföretagare i har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i och enligt en försäkran om detta har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i , eller har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och familjemedlemmarna som gäller i . En EES-medborgare som har vistats lagligt i utan avbrott under har permanent uppehållsrätt (3 a kap. 6 § UtlL). En EES-medborgares familjemedlem som inte själv är EES-medborgare och som har uppehållsrätt ska ansöka om uppehållskort hos senast efter det att han eller hon kom till . Detta gäller dock inte för en utlänning som har ett giltigt uppehållstillstånd eller som från ankomsten till har ansökt om ett sådant tillstånd (3 a kap. 10 § UtlL). En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som har vistats i mer än och som inte har uppehållsrätt får utvisas om han eller hon uppehåller sig här men saknar de tillstånd som krävs för att få uppehålla sig i landet (8 kap. 10 § UtlL). En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare får avvisas eller utvisas av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Avvisning eller utvisning får dock ske endast om utlänningens eget beteende utgör ett verkligt, faktiskt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse. domar i brottmål får inte i sig utgöra skäl för ett sådant beslut. Det får inte vara ekonomiska syften som ligger till grund för beslutet (8 kap. 11 och 12 §§ UtlL). Enligt 8 kap. 13 § UtlL ska hänsyn tas till utlänningens ålder, hälsotillstånd, familjesituation, ekonomiska situation samt sociala och kulturella integrering i . Hänsyn ska också tas till hur länge utlänningen har vistats i och till banden till ursprungslandet. En EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som har permanent uppehållsrätt får avvisas eller utvisas endast om det finns synnerliga skäl, och den som har vistats i under de tio närmast föregående åren får utvisas endast om beslutet är oundgängligen nödvändigt av hänsyn till allmän säkerhet (8 kap. 14 § UtlL). I kommittémotion 2021/22:3840 av m.fl. (M) yrkande 46 föreslår motionärerna att registreringsplikten för EES-medborgare med uppehållsrätt återinförs. Motionärerna anför att EES-medborgare som har uppehållsrätt och en vistelse som antas överstiga ska folkbokföras och därmed även få ett personnummer. En EES-medborgare som har uppehållsrätt och en vistelse i på ska inte folkbokföras utan i stället registreras av t.ex. och på så sätt ges ett samordningsnummer med begränsad giltighet. I de fall det kan finnas rimliga tvivel om huruvida kraven för uppehållsrätt är uppfyllda kan kontrollera om förutsättningarna är uppfyllda och om så inte är fallet antingen uppmana EES-medborgaren att lämna landet eller besluta om utvisning. m.fl. (M) framhåller i kommittémotion 2021/22:3780 av yrkande 2 att det behövs en översyn av hur bestämmelserna tillämpas i . Syftet har aldrig varit att människor uppehåller sig i andra EU-länder utan egen försörjning. i m.fl. (SD) föreslår i kommittémotion 2021/22:2552 att registreringskravet för EU-medborgare återinförs och att EU-medlemsstaters missbruk av den fria rörligheten straffas (yrkandena 35 och 36). Motionärerna framhåller att ett återinförande av kravet på registrering kommer att ge en bättre överblick över invandringen från andra EU-länder och ge bättre kontrollmöjligheter. Vidare anges att EU bör sätta press på de medlemsstater som inte tar ansvar för sina medborgare och vid behov även kunna vidta åtgärder, exempelvis häva den fria rörligheten mot dessa medlemsstater. Även i motion 2021/22:302 av m.fl. (SD) yrkande 1 föreslås att registreringen av EES-medborgare återinförs. I yrkande 2 föreslås att dagens rapportering följs upp. Enligt motionärerna bör kontrollen av EU-medborgare intensifieras för att ge bättre möjligheter att utvisa de personer som saknar uppehållsrätt. I kommittémotion 2021/22:4193 av m.fl. (KD) yrkande 1 anges att nationella riktlinjer om utsatta EU-medborgare i bör fastställas, sanktioner införas mot EU-länder som kränker sina medborgares eller minoriteters rättigheter och ett sändebud utses med initiativrätt och ansvar för frågan om romers situation i och . Enligt yrkande 5 bör registrering av EU-medborgare som varit här införas. Dagens system, som innebär att personer som är i landet inte behöver registrera sig, leder till bl.a. en risk för att personerna etablerar sig i permanent fattigdom i . Motsvarande yrkande finns i motion 2021/22:2983 av (KD) yrkande 3. Enligt kommittémotion 2021/22:4004 av m.fl. (L) yrkande 20 bör samkönade par inbegripas i EU:s familjebegrepp och den fria rörligheten inom EU därmed gälla alla medföljande makar. Det är viktigt att i EU arbetar för att dom om att termen maka eller make inkluderar samkönade par ska få fullt genomslag. EU-medborgare omfattas av unionens regler om fri rörlighet och viseringsfrihet. Regler är fastställda i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och innebär att människor kan flytta mellan medlemsländerna och arbeta på lika villkor var de vill inom unionen. Dessa regler är fullt ut harmoniserade och det är därför inte möjligt för att ensidigt besluta om att införa viseringskrav gentemot en annan medlemsstat. Vad gäller uppehållsrätt krävs enligt EU:s rörlighetsdirektiv bl.a. att EU-medborgaren antingen är arbetstagare eller egenföretagare eller har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning. För studerande och EU-medborgare i övrigt krävs för uppehållsrätt både tillräckliga tillgångar och heltäckande sjukförsäkring. När det gäller utsatta EU-medborgare ser utskottet med oro på att personer som vistas tillfälligt i tigger för sin försörjning och lever under ovärdiga förhållanden. Det är enligt utskottet av stor vikt att bekämpa utsatthet, människohandel och människoexploatering. Vidare är det också angeläget att arbeta med hemländerna för att åstadkomma skillnad och hållbarhet på lång sikt. Utskottet kan konstatera att regeringen arbetar med t.ex. och när det gäller frågan om utsatta EU-medborgare genom de samförståndsavtal som tecknades 2015 och 2016. skärpte regeringen även lagen när det gäller människoexploatering och människohandel. Lagändringen genomfördes för att mer effektivt kunna lagföra dem som utnyttjar andras utsatta situation för egen , exempelvis genom utnyttjande av andra inom tiggeri. ansvarade länsstyrelserna för regionala kompetensutvecklingsinsatser i frågor om utsatta EU-medborgare, riktade mot myndigheter, kommuner och de av det civila samhällets organisationer som möter målgruppen. Utskottet, som följer frågan, anser med hänsyn till det ovan anförda och det arbete som pågår att det inte finns skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av yrkanden om utsatta EU-medborgare eller möjligheten att häva den fria rörligheten gentemot vissa medlemsstater. Motionerna 2021/22:3780 (M) yrkande 2, 2021/22:302 (SD) yrkande 2, 2021/22:2552 (SD) yrkande 36, 2021/22:4193 (KD) yrkande 1 avstyrks därmed. I några motionsyrkanden föreslås att ett krav på registrering av EU-medborgare ska återinföras. Utskottet har tidigare (bl.a. i bet. 2020/21:SfU20) konstaterat att kravet på att en EU-medborgare ska registrera sig hos för att få uppehållsrätt togs bort 2014, eftersom det inte var förenligt med rörlighetsdirektivet att kräva att en EU-medborgare skulle både registrera sig enligt utlänningslagen och folkbokföra sig enligt folkbokföringslagen. I en motion tas frågan om EU:s familjebegrepp upp. Utskottet kan konstatera att det genom dom C-673/16 av slagits fast att EU-medlemsstaterna inte får hindra en unionsmedborgares rätt att fritt uppehålla sig inom medlemsstaterna genom att neka hans eller hennes make eller maka av samma kön, som är medborgare i ett icke EU-land, en härledd uppehållsrätt på den aktuella medlemsstatens territorium. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreslå ett återinförande av registrering av EU-medborgare. Det finns inte heller skäl för att göra ett tillkännagivande till regeringen om EU:s familjebegrepp. Motionerna 2021/22:3840 (M) yrkande 46, 2021/22:2552 (SD) yrkande 35, 2021/22:302 (SD) yrkande 1, 2021/22:4193 (KD) yrkande 5, 2021/22:2983 (KD) yrkande 3 och 2021/22:4004 (L) yrkande 20 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. asylprocessen, biometriska data och barn i asylprocessen. Jämför reservation 29 (M), 30 (SD), 31 (C), 32 (V), 33 (KD), 34 (L), 35 (MP), 36 (M), 37 (SD), 38 (KD), 39 (M), 40 (SD), 41 (V) och 42 (KD). Enligt praxis är en asylsökande skyldig att medverka till att klarlägga sin identitet alternativt att göra den sannolik. Om en utlänning ansöker om uppehållstillstånd när han eller hon kommer till eller därefter, får eller ta hand om utlänningens pass eller andra identitetshandlingar (9 kap. 4 § UtlL). Inför muntlig handläggning hos ska utlänningen tillfrågas om han eller hon föredrar en manlig eller kvinnlig utredare respektive tolk. Önskemålet ska tillgodoses om det är möjligt (8 kap. 9 c § UtlF). Säkerhetsärenden är enligt utlänningslagen ärenden där Säkerhetspolisen av skäl som rör rikets säkerhet eller som annars har betydelse för allmän säkerhet förordar att en utlänning ska avvisas eller utvisas, att en ansökan om uppehållstillstånd eller arbetstillstånd ska avslås eller att tillstånd ska återkallas (1 kap. 7 § UtlL). ska enligt 5 § 2 förordningen (2019:502) med instruktion för bistå Säkerhetspolisen i dess verksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet och i frågor som rör terrorism. En utlänning som ska arbeta i på grund av anställning ska ha arbetstillstånd (2 kap. 7 § UtlL). Den som har ansökt om uppehållstillstånd i som flykting eller alternativt skyddsbehövande är dock undantagen från skyldigheten att ha arbetstillstånd (5 kap. 4 § UtlF). den som saknar identitetshandlingar, om inte utlänningen medverkar till att klarlägga sin identitet om det är sannolikt att utlänningen kommer att överföras enligt Dublinförordningen om det är sannolikt att utlänningen kommer att avvisas med omedelbar verkställighet. I ärenden och mål om bl.a. avvisning och utvisning ska ett offentligt biträde förordnas för den som åtgärden avser, om det inte måste antas att behov av biträde saknas (18 kap. 1 § UtlL). Av 5 § lagen (1996:1620) om offentligt biträde framgår att reglerna i rättshjälpslagen (1996:1619) ska tillämpas när det gäller ersättning till offentligt biträde. I ett ärende hos har ett offentligt biträde rätt till skälig ersättning för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt. En förvaltningsmyndighet får enligt 14 § andra stycket förvaltningslagen (2017:900) besluta att ett ombud eller biträde som bedöms vara olämplig för sitt uppdrag inte längre får medverka i ärendet. En allmän förvaltningsdomstol får enligt 48 § andra stycket förvaltningsprocesslagen (1971:291) avvisa ett ombud eller biträde om han eller hon visat oskicklighet, oförstånd eller annars är olämplig i ett mål. Domstolen får också förklara honom eller henne obehörig att vara ombud eller biträde vid den aktuella domstolen eller tills vidare. ska i samband med en asylansökan informera om förfarandet, rättigheter och skyldigheter samt tänkbara konsekvenser av att sökanden inte uppfyller skyldigheterna eller inte samarbetar med verket eller andra myndigheter (8 kap. 10 f § UtlF). Användning av biometriska data Schengens informationssystem (SIS) är ett register som Schengenstaterna använder för att utbyta information med varandra inom ramen för bl.a. immigrationskontroll och brottsbekämpning. Av lagen (2000:344) om Schengens informationssystem framgår att registret ska vara ett hjälpmedel för att göra framställningar om att en person ska nekas tillträde till eller uppehållstillstånd i Schengenstaterna (3 §) och att bl.a. fingeravtryck får registreras (4 §). En orsak till registrering är att en person har avvisats eller utvisats med återreseförbud. Med hjälp av Dublinförordningen (604/2013) avgörs vilken av EU:s medlemsstater som är ansvarig för att pröva en ansökan om skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös har lämnat in i en medlemsstat. Av Eurodacförordningen (603/2013) framgår att det för tillämpningen av Dublinförordningen är nödvändigt att fastställa identiteten hos personer som ansöker om skydd och att fingeravtryck utgör en viktig beståndsdel när man fastställer identiteten. Enligt artikel 9 i Eurodacförordningen ska varje medlemsstat ta fingeravtryck av varje person som ansöker om skydd och som är eller äldre och överföra uppgifterna till systemet. Enligt 9 kap. 8 § UtlL får och fotografera en utlänning och, om utlänningen fyllt , ta hans eller hennes fingeravtryck om utlänningen inte kan styrka sin identitet när han eller hon kommer till utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller alternativt skyddsbehövande det finns grund för att besluta om förvar eller varken utlänningens identitet eller rätt att vistas i kan klarläggas vid en kontroll under vistelsen i . Det fotografi och de fingeravtryck som har tagits ska förstöras om det framkommer att utlänningen har rätt att vistas i . Vidare är en utlänning som söker uppehållstillstånd skyldig att låta bl.a. fotografera honom eller henne och, om utlänningen har fyllt , ta hans eller hennes fingeravtryck (9 kap. 8 a § UtlL). Fotografiet och två fingeravtryck ska sparas i ett lagringsmedium i uppehållstillståndskortet. Fingeravtryck som inte sparats i ett sådant medium och de biometriska data som tas fram ur fingeravtrycken och ur fotografiet ska förstöras när uppehållstillståndskortet har lämnats ut eller ärendet om uppehållstillstånd har avgjorts utan att utlänningen har beviljats uppehållstillstånd. har antagit en ändring i 9 kap. 8 d § UtlL (prop. 2021/22:81, bet. 2021/22:SfU14, rskr. 2021/22:195). En utlänning är vid en in- och utresekontroll skyldig att låta en myndighet ta fingeravtryck. Detta gäller dock inte om utlänningen är . Lagändringen träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. Barn och unga i asylprocessen Enligt 1 kap. 2 § UtlL avses med barn i lagen en person som är . I fall som rör ett barn ska särskilt beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver (1 kap. 10 § UtlL och artikel 3 i [SFS 2018:1197]). När frågor om tillstånd enligt utlänningslagen ska bedömas och ett barn berörs av ett beslut i ärendet ska barnet höras om det inte är olämpligt (1 kap. 11 § UtlL). Den hänsyn ska tas till det barnet har sagt som barnets ålder och mognad motiverar. Om den som söker asyl uppger att han eller hon är ett ensamkommande barn ska , om det finns skäl att ifrågasätta att sökanden är , göra en åldersbedömning och fatta ett tillfälligt beslut om åldern (13 kap. 17 § UtlL). Innan ett tillfälligt beslut att sökanden bedöms vara eller äldre fattas ska sökanden ges tillfälle att genomgå en medicinsk åldersbedömning (13 kap. 18 § UtlL). ska informera om den medicinska åldersbedömningen, bl.a. i fråga om att konsekvensen av ett nekat samtycke till en sådan bedömning utan godtagbar anledning kan bli att sökanden bedöms vara eller äldre (8 kap. 10 h § UtlF). Migrationsöverdomstolen har i avgörandet MIG 2014:1 uttalat att en medicinsk åldersbedömning endast är ett av flera bevismedel som den enskilde kan använda sig av för att uppfylla bevisbördan när det gäller ålder. tillfälliga beslut om ålder får överklagas till en migrationsdomstol (14 kap. 8 b § UtlL). I kommittémotion 2021/22:3840 av m.fl. (M) yrkande 14 föreslås att det i lag tydligt ska anges vilka skyldigheter en asylsökande har och att det ska leda till konsekvenser om skyldigheterna inte fullgörs. Det kan gälla exempelvis en skyldighet att utan dröjsmål ansöka om asyl och lämna in identitetshandlingar. Enligt yrkande 15 bör tidigt ge asylsökande information om svenska lagar och regler. Det kan t.ex. handla om att inte tillåter hedersförtryck eller våld mot hbtq-personer, konvertiter eller barn. Vidare behöver en revision av verksamhet och effektivitet genomföras (yrkande 16). Därutöver bör möjligheterna att omhänderta pass och andra identitetshandlingar utökas (yrkande 18).