bet · H901JuU27 · 2022-04-29 00:00:00 — Motion 2021/22:631 (SD) yrkande 2 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om organisatoriskt ansvar för unga lagöverträdare, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om en skärpning av påföljden ungdomsövervakning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om att ansvaret för sluten ungdomsvård ska flyttas från Sis till Kriminalvården och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om placering av ungdomar på Sis-hem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om ungdomshäkten och ungdomsfängelser och tillkännager detta för regeringen. avslår övriga yrkanden om bl.a. kontraktsvård för unga missbrukare, registerkontroll av personal på Sis och nya ungdomspåföljder. Jämför reservation 22 (S, C, V, MP), 23 (S, C, V, MP), 24 (SD), 25 (M, KD), 26 (S, V, MP), 27 (S, C, V), 28 (M, KD, L, MP), 29 (M), 30 (M, L, MP), 31 (S, C, V, MP) och 32 (KD). Organisatoriskt ansvar för unga lagöverträdare I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 44 begärs att en ny enhet för unga ska inrättas inom . Den föreslagna enheten ska hantera barn och unga mellan som begått allvarliga våldsbrott eller andra grova brott och ansvara för vissa ungdomspåföljder såsom ungdomsvård och ungdomstjänst. Liknande yrkanden framställs i kommittémotionerna 2021/22:3424 av m.fl. (M) yrkande 36, 2021/22:3779 av m.fl. (M) yrkande 17, 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 28 och 2021/22:4194 av m.fl. (KD) yrkande 6. I kommittémotion 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 19 begärs att möjligheterna till en skärpning av påföljden ungdomsövervakning ska ses över. Regeringen bör enligt motionärerna senast tillgodose de tillkännagivanden som gjort om möjligheter att öka omfattningen av en s.k. helghemarrest och om att misskötsamhet i högre grad bör leda till att en ungdomsövervakning undanröjs. I kommittémotion 2021/22:2508 av m.fl. (SD) yrkande 6 anförs att en helghemarrest bör kunna kombineras med olika rörelse-inskränkande föreskrifter. Regeringen bör därför skyndsamt utreda hur stor den maximala omfattningen av rörelseinskränkningen ska få vara. I yrkande 7 begärs en sänkning av kraven för vilken misskötsamhet som ska leda till ett undanröjande av påföljden. Enligt motionärerna bör visserligen inte ringa fall av överträdelser av verkställighetsplanen leda till att påföljden undanröjs, men rekvisitet väsentlig måste anses vara för högt ställt. Upprepade moment av överträdelser av föreskrifter även av ringa art bör kunna motivera ett undan-röjande av påföljden, om det inte finns några godtagbara anledningar till överträdelserna. I yrkande 8 anför motionärerna att ungdomsövervakning endast bör kunna dömas ut för personer . Kontraktsvård för unga missbrukare I kommittémotion 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 15 begärs att fler missbrukare ska kunna dömas till kontraktsvård. Motionärerna anför att tvångsvård genom LVU eller LVM ibland är enda sättet att ta sig ur ett narkotikamissbruk. Det gäller inte minst unga, men myndiga, personer. I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 45 begärs att ansvaret för genomförandet av påföljden sluten ungdomsvård och driften av ungdomshemmen förs över från Sis till Kriminalvården. Enligt motionärerna är säkerheten på Sis-institutionerna eftersatt i jämförelse med Kriminalvården. Liknande yrkanden framställs i kommittémotionerna 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 29 och 2021/22:4194 av m.fl. (KD) yrkande 7. I kommittémotion 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om att se över om de som dömts till sluten ungdomsvård och de som är omhändertagna enligt LVU bör placeras på olika Sis-institutioner. Motionärerna anför att det bl.a. är olämpligt att självdestruktiva tjejer är placerade med stöd av LVU på samma Sis-hem som grovt kriminella unga killar som avtjänar straff. I yrkande 33 samma motion begärs att maxlängden för sluten ungdomsvård ska ses över. Motionärerna anför att sluten ungdomsvård inte speglar brottets allvar i fall där straffet för en vuxen motsvarar livstids fängelse. Dessutom ger längre straff bättre möjligheter för vården att lyckas återanpassa ungdomarna till en icke-kriminell livstid. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 54. I kommittémotion 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 34 begärs att sluten ungdomsvård ska dömas ut i fler fall än . Enligt motionärerna bör påföljden kunna dömas ut både för fler brott och vid lägre straffvärden än , och dessutom bör återfall i brott kunna beaktas vid påföljdsbestämningen. Motionärerna begär vidare i yrkande 35 att det ska utredas om fängelse bör kunna utdömas om en ung person har återfallit i brottslighet för vilken sluten ungdomsvård dömts ut . I yrkande 30 begär motionärerna att ungdomar som verkställer sluten ungdomsvård ska flyttas till fängelser när de fyller . I kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (M) yrkande 52 begärs att det ska göras registerkontroller av personal som arbetar på Sis-institutioner. I partimotion 2021/22:4031 av m.fl. (M) yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att verka för att ungdomsfängelse ska införas för personer som dömts för allvarliga våldsbrott eller andra grova brott. Enligt motionärerna fungerar inte sluten ungdomsvård som påföljd för tungt kriminella personer eftersom den inte upplevs som ett straff. Dessutom är säkerhetsarbetet på (Sis) eftersatt, vilket visat sig genom ett stort antal rymningar . Ansvaret för unga brottslingar som döms för grova brott måste därför flyttas från Sis till Kriminalvården där en ny enhet behöver skapas i form av ungdomsfängelse. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 20. I kommittémotion 2021/22:3779 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs att arbetet med ungdomshäkten och ungdomsfängelser inleds . I kommittémotion 2021/22:4194 av m.fl. (KD) yrkande 5 begärs att fler typer av påföljder ska införas för unga lagöverträdare. Motionärerna anför bl.a. att påföljden kontaktskyldighet för unga bör införas och att elektronisk övervakning för unga i åldern 15–som lever i riskzonen för att få ett kriminellt liv bör användas i ökad utsträckning. Enligt 32 kap. 1 § får den som är och som begått brott dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, eller LVU och den unge kan ges sådan vård eller åtgärd. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt. Även den som har begått brott efter det att han eller hon fyllt får dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt får inte dömas till ungdomsvård. Ungdomsvård får dömas ut endast om planerade åtgärder, i förekommande fall i förening med ungdomstjänst eller böter, kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Om åtgärderna ska vidtas med stöd av SoL ska rätten utfärda en föreskrift om att den unge ska följa det ungdomskontrakt som upprättats av social-nämnden. Innehållet i kontraktet ska framgå av domen. I de fall åtgärderna i stället vidtas med stöd av LVU, ska den vårdplan som upprättats av social-nämnden bifogas domen. Om det behövs med hänsyn till brottslighetens straffvärde eller art eller den unges tidigare brottslighet får rätten enligt 3 § förena ungdomsvård med ungdomstjänst eller dagsböter. Den som är och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter (32 kap. 2 § ). Den som döms till ungdomstjänst är skyldig att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som har fyllt när dom meddelas får dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt får inte dömas till ungdomstjänst. En förutsättning för att rätten ska få döma någon till ungdomstjänst är att påföljden kan anses vara tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet, samt att det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. Det är socialnämnden som ska bestämma det närmare innehållet i en utdömd ungdomstjänst i en arbetsplan och utse en handledare för den unge. ska även kontrollera att arbetsplanen följs (5 kap. 1 b § SoL). Ungdomstjänsten ska verkställas så snart det är möjligt och ska bestå av oavlönat arbete och annan särskilt anordnad verksamhet (prop. 2014/15:25 s. 22). Den som är och som begått brott får enligt 32 kap. 3 a § dömas till ungdomsövervakning om varken ungdomsvård eller ungdomstjänst är tillräckligt ingripande påföljder med hänsyn till brottslighetens straffvärde och art samt den unges tidigare brottslighet. Den som har fyllt när dom meddelas får dömas till ungdomsövervakning endast om det finns särskilda skäl för det. Den som har fyllt får inte dömas till ungdomsövervakning. Tiden för ungdomsövervakning får bestämmas till lägst och högst . Den som döms till påföljden ska medverka i verkställighetsplanering och följa det som anges i verkställighetsplanen. I lagen (2020:616) om verkställighet av ungdomsövervakning finns bestämmelser som reglerar påföljdens utformning. Av 2 § framgår att det är Kriminalvården som ansvarar för verkställigheten av ungdomsövervakning och av 7 § att en individuellt utformad verkställighetsplan ska upprättas för den dömde. Verkställighetsplaneringen ska göras i samråd med den dömde och i samverkan med socialnämnden (11 och 12 §§). Verkställighetsplanen ska innehålla föreskrifter om att den dömde ska träffa en koordinator och om inskränkningar i den dömdes rörelsefrihet under verkställigheten. Den ska även innehålla en föreskrift om att den dömde ska vara förbjuden att under verkställigheten bruka narkotika och alkohol samt vissa andra medel och hälsofarliga varor (14 §). Dessutom får verkställighetsplanen enligt 15 § innehålla föreskrifter om skolgång eller annan sysselsättning annan vård och behandling andra åtgärder som syftar till att förebygga att den dömde återfaller i brott eller på annat sätt utvecklas ogynnsamt. En uppföljning av verkställigheten ska göras av Kriminalvården minst och den dömde ska enligt huvudregeln träffa koordinatorn under verkställigheten (16 och 17 §§). Under verkställigheten ska den dömde vara förbjuden att vistas utanför bostaden och nätter , . Om ett sådant förbud inte bedöms lämpligt med hänsyn till den dömdes personliga förhållanden eller om en annan inskränkning i rörelsefriheten annars bedöms vara mer ändamålsenlig, får förbudet ersättas med ett förbud att under vissa tider vistas på en särskilt angiven plats eller inom ett särskilt angivet område ett förbud att under vissa tider lämna ett särskilt angivet område, eller en skyldighet att under vissa tider uppehålla sig på en särskilt angiven plats. Inskränkningarna i rörelsefriheten ska i huvudsak vara lika ingripande som ett förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter och får inte vara mer ingripande än ett sådant förbud (18 §). Kontrollen av att inskränkningarna i rörelsefriheten följs ska göras med elektroniska hjälpmedel, om det inte finns särskilda skäl som talar emot det (19 §). Kriminalvården ska efter halva verkställighetstiden pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska minskas. Efter två tredjedelar av verkställighetstiden ska Kriminalvården pröva om inskränkningarna i rörelsefriheten ska upphöra helt. Vid prövningen ska det beaktas om den dömde har medverkat i verkställighetsplaneringen och därefter följer verkställighetsplanen på ett godtagbart sätt (20 §). För att kontrollera att den dömda personen inte är påverkad av narkotika, alkohol eller något annat berusningsmedel är han eller hon skyldig att lämna t.ex. blod- eller urinprov (22 §). Om den dömde inte inställer sig för att medverka i verkställighetsplaneringen eller inte kommer till möten med koordinatorn, ska lämna hjälp för att söka efter och hämta honom eller henne till den plats som Kriminalvården anvisat (23 §). Om den dömde bryter mot en föreskrift om inskränkningar i rörelsefriheten ska lämna hjälp för att verkställa föreskriften genom att tillfälligt omhänderta honom eller henne (24 §). Av 32 kap. 4 § följer att om den dömde i väsentlig grad låter bli att göra vad som åligger honom eller henne enligt en dom på ungdoms-övervakning, får rätten på talan av åklagare undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet. I stället för att undanröja påföljden får rätten meddela den unge en varning, om det är en tillräcklig åtgärd. Om det bedöms vara en tillräcklig åtgärd får åklagaren, i stället för att väcka talan om undanröjande, besluta att en varning ska meddelas den unge. Företrädare för Kriminalvården ska ges tillfälle att närvara vid det personliga mötet med den unge när varningen meddelas (30 b § LUL). Om de föreskrivna åtgärderna enligt en verkställighetsplan inte kommer till stånd eller om åtgärderna kommit att i väsentlig grad avvika från vad som föreskrivits i verkställighetsplanen, ska rätten på talan av åklagare ha möjlighet att undanröja påföljden och bestämma en ny påföljd för brottet (32 kap. 4 § ). Om det kan antas att det finns förutsättningar för varning eller undanröjande ska Kriminalvården underrätta om detta. Regler om påföljden skyddstillsyn finns bl.a. i 28 kap. . Skyddstillsyn innebär kriminalvård i frihet och är alltid förenad med övervakning. Skyddstillsyn får också förenas med dagsböter och olika typer av föreskrifter, t.ex. om skyldighet att delta i missbruksvård. Under vissa omständigheter kan en skyddstillsyn förenas med det som i dagligt tal kallas för kontraktsvård. Det innebär enligt 30 kap. 9 § att den tilltalade förklarar sig villig att gå igenom en lämplig behandling mot missbruk. I domen meddelas en särskild föreskrift om att den dömde ska följa den behandlingsplan som har upprättats och som den tilltalade har samtyckt till. Kontraktsvård förutsätter att det finns en koppling mellan missbruket och den aktuella brottsligheten. Behandlingen kan både ges i öppenvård och på ett behandlingshem. Behandlingsplanen ska dock när det gäller graden av ingripande i någon mån motsvara det fängelsestraff som annars hade blivit aktuellt. Av det följer att det vanligaste är att kontraktsvården består av slutenvård. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får rätten enligt 30 kap. 5 § döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. I de fall rätten finner att påföljden för den som begått ett brott innan han eller hon fyllt bör bestämmas till fängelse, ska den enligt 32 kap. 5 § i stället bestämma påföljden till sluten ungdomsvård , lägst och högst . Detta gäller dock inte om det, med hänsyn till den tilltalades ålder vid lagföringen eller annan omständighet, finns särskilda skäl som talar emot det. Bestämmelser om verkställighet finns i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård (LSU). Enligt 1 § ska sluten ungdomsvård verkställas vid sådana särskilda ungdomshem som avses i 12 § LVU. Det är Sis som ansvarar för verkställigheten. Den dömde ska ges nödvändig vård och behandling samt tillfälle till utbildning, aktiviteter, förströelse, fysisk träning och vistelse utomhus (12 §). Han eller hon får hindras att lämna det särskilda ungdomshemmet och även i övrigt underkastas den begränsning av rörelsefriheten som är nödvändig för att verkställigheten ska kunna genomföras (13 §). Vidare föreskrivs det att verkställigheten alltid ska inledas på en låsbar enhet men den dömde ska så snart förhållandena medger det ges möjlighet till vistelse under öppnare former. Frågan om den dömde kan ges möjlighet till vistelse under öppnare former ska prövas fortlöpande, dock minst en gång och i samråd med socialnämnden (14 och 22 §§). Den dömde ska tillåtas att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet, t.ex. på permission, i den utsträckning som kravet på samhällsskydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans eller hennes anpassning i samhället eller det finns andra särskilda skäl. Ett tillstånd att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet ska förenas med de villkor som behövs. Vid vistelse utanför det särskilda ungdomshemmet får elektroniska hjälpmedel användas för att kontrollera de villkor som ställts om var den dömde ska befinna sig (18 §). Under den senare delen av verkställigheten ska den dömde genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (18 a §). Behovet av konkreta åtgärder varierar utifrån strafftiden och de personliga och sociala förhållandena. En bedömning ska göras i varje enskilt fall av den dömdes behov av åtgärder under utslussningen. I normalfallet bör det dock innebära att någon form av kvalificerad insats görs utanför det särskilda ungdomshemmet under utslussningen. Förberedelserna kan avse olika områden, t.ex. utbildning, praktik, boende eller fritidsaktiviteter. Av 22 § fjärde stycket LVU framgår att socialnämnden har rätt att i anslutning till frigivningen besluta om vissa tvångsåtgärder, s.k. mellantvång. Av 3 § andra stycket samma lag framgår att även LVU-vård kan komma i fråga. I Sis årsredovisning uppges (s. 21) att myndigheten har utvecklat insatser för att stärka vården av flickor. Målet är att vården bättre ska svara mot flickornas behov och garantera deras trygghet och säkerhet. Satsningen har bl.a. inneburit att: • särskilt förstärkta avdelningar (SFA) har införts på fyra institutioner varav två avser vård av flickor • Sis ungdomshem har fått en resursförstärkning vid öppen avdelning för flickor • vissa avdelningar för flickor har infört minskad gruppstorlek och förstärkt vårdorganisation. När det gäller säkerheten framgår det av årsredovisningen (s. 46 f.) att det etablerades en säkerhetsavdelning vid Sis. Mycket arbete har riktats mot att skapa enhetliga strukturer i myndigheten för att stärka säkerheten. tillträdde även lokala säkerhetssamordnare som enligt Sis har tillfört kompetens i säkerhetsfrågor på lokal nivå. Vidare framgår det (s. 47) att Sis inledde arbetet med att klassificera institutionerna utifrån den säkerhet som de olika målgrupperna kräver. Det beslutades om säkerhetshöjande åtgärder för två ungdomshem, i och Tysslinge i . Syftet var att stärka förmågan att hindra avvikning, försvåra fritagning och förhindra insmuggling via inkast, försändelser eller leveranser. Arbetet med att stärka den tekniska och fysiska säkerheten vid dessa ungdomshem beräknas vara färdigt , men säkerheten höjs stegvis . Tysslinge, som ligger i den högsta säkerhetsnivån, har exempelvis förstärkt sin larmorganisation, inrättat fjärrstyrning av grindar och skalskyddsdörrar där in- och utpassering sker från skyddat utrymme för att motverka gisslantagning, förhindra avvikning och fördröja fritagning. Av årsredovisningen framgår vidare (s. 48) att även principerna för differentiering av LSU och LVU har ändrats och att myndigheten har gått mot en renodling av avdelningar. Tysslinge och har utökat antalet , vilket i kombination med de säkerhetshöjande insatserna innebär att myndigheten har bättre kapacitet att omhänderta de LSU-dömda ungdomarna med de allra högsta riskerna. Detta avspeglas enligt Sis i antalet avvikningar inom LSU som har minskat väsentligt, från 26 avvikningar 2020 till 6 avvikningar 2021. Uppdrag om förstärkt säkerhetsarbete uppdrog regeringen åt Sis att förstärka sitt säkerhetsarbete (dnr S2020/07612). Enligt uppdraget skulle Sis planera för uppdelade säkerhetsklasser inom myndighetens särskilda ungdomshem. Myndigheten skulle också identifiera avdelningar inom den slutna ungdomsvården som behöver stärka säkerheten samt höja säkerheten vid dessa. redovisade Sis uppdraget (dnr 1.1.1-1787-2021). Av rapporten framgår att generaldirektören beslutade att införa differentierade säkerhetsnivåer på alla Sis institutioner. Dessa kommer att klassificeras successivt, antingen utifrån aktuella verksamhetsbehov eller i samband med ombyggnad eller tillbyggnad. Vidare framgår att general-direktören beslutade att ungdomshemmen Tysslinge i och i ska rustas till den högsta säkerhetsnivån. Beslutet innebär att dessa institutioner efter genomförda åtgärder ska ha en god förmåga att hantera ungdomar med de högsta riskerna när det gäller avvikningar, hot och våld. Arbetet med de säkerhetshöjande åtgärderna beräknas enligt rapporten vara färdigt . I syfte att öka säkerheten vid verkställighet av sluten ungdomsvård beslutade general-direktören att sex ungdomshem ska ha renodlade LSU-avdelningar. En differentiering av LSU och LVU ger enligt rapporten ökade möjligheter till en säkerhetsnivå som är anpassad för respektive placeringsgrund. På övriga avdelningar pågår en omställning från blandade avdelningar till renodlade LSU-avdelningar. I rapporten redovisas även hur Sis arbetat för att stärka underrättelsekapaciteten och öka förmågan att placera barn och ungdomar säkert utifrån koppling till gängkriminalitet eller andra faktorer som påverkar säkerheten under vistelsen på Sis. Det beskrivs också vilka övriga åtgärder som vidtagits för att höja säkerheten inom Sis, bl.a. fortsatt uppbyggnad av myndighetens säkerhetsorganisation. Vidare framgår det att Sis förstärkte den tekniska och fysiska säkerheten i myndigheten. Som exempel anges att modernare kameror har installerats, att elektroniska låsanordningar har bytts ut och förstärkts, att medarbetarna bär larm vid samtliga utevistelser och att tillgången till föremål som kan användas som vapen eller vid utbrytningsförsök och skadegörelse har begränsats. En översyn av regleringen om frihetsberövande påföljder för unga beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att se över reglerna om frihetsberövande påföljder för lagöverträdare under och föreslå lämpliga förändringar (dir. 2021:99). Av kommittédirektivet framgår (s. 10) att det i utredarens uppdrag bl.a. ingår att föreslå lagändringar som möjliggör tillräckligt ingripande påföljder vid mycket allvarlig brottslighet, innefattar adekvata återfallsförebyggande åtgärder och som uppfyller behovet av en trygg och säker miljö. Inom ramen för uppdraget ska utredaren överväga olika alternativ för hur ovanstående behov lämpligast kan tillgodoses. Det kan handla om att göra förändringar i påföljden sluten ungdomsvård. Det kan också handla om att skapa en ny frihetsberövande påföljd för lagöverträdare i åldern 15–, eller göra anpassningar av fängelsepåföljden som är lämpliga för den åldersgruppen, som påföljden sluten ungdomsvård utmönstras eller ges ett förändrat tillämpningsområde. Vidare anges att om utredaren anser att sluten ungdomsvård ska behållas som påföljd med bibehållet tillämpningsområde ska förslagen innebära att den föreskrivna maximitiden höjs. Möjligheten att den dömde vid en viss ålder får övergå till att avtjäna påföljden vid en kriminalvårdsanstalt och Kriminalvården ansvara för verkställigheten bör också särskilt belysas. Oavsett förslagens utformning i övrigt måste det enligt regeringen (s. 11) efter frigivningen, som en del av påföljden, finnas åtgärder som syftar till att begränsa risken för återfall och bidrar till återanpassning i samhället. En möjlig förändring när det gäller återfallsförebyggande åtgärder skulle kunna vara en reform i enlighet med bestämmelserna om villkorlig frigivning. Även behovet av att närmare reglera vad som bör ingå i de verkställighetsplaner som tas fram för unga som dömts till en frihetsberövande påföljd, t.ex. i fråga om skolgång eller missbruksbehandling, bör övervägas. Andra frågor som regeringen anser kräver särskild uppmärksamhet är vilka åtgärder som bör kunna vidtas vid misskötsamhet efter frigivningen, bl.a. med hänsyn till den frigivnes ålder vid den aktuella tidpunkten, liksom om det bör ställas krav på att den unge dömde avtjänat en viss del av strafftiden för att det ska ges tillstånd att vistas utanför den plats där frihetsberövandet verkställs.