bet · H901SoU33 · 2022-05-19 00:00:00 — Den är på plats nu , och den innebär precis detta. Men andra lagar behöver också förtydligas för att barnets bästa ska sättas före föräldrarnas rättigheter. Vi kristdemokrater har krävt förändringar i den här riktningen . Den utredning som tillsattes 2012 av dåvarande barn- och äldreminister och presenterades 2015 fullföljdes dessvärre inte av de socialdemokratiska ministrar som följde efter henne. Inte ens när det fasansfulla hände "Lilla hjärtat" agerade regeringen tillräckligt kraftigt. Den socialdemokratiskt ledda regeringens passivitet gick så långt att en majoritet i socialutskottet utifrån ett förtjänstfullt utskottsinitiativ från kände sig tvingade att ta över regeringens lagstiftningsprocess. En parlamentarisk arbetsgrupp tillsattes under socialutskottet . Syftet var att föreslå lagändringar som skulle sätta barnets bästa främst i de här aktuella frågorna. Jag har varit representant i arbetsgruppen, och jag vill tacka mina kollegor från andra partier för att vi tillsammans har verkat konstruktivt och för att vi lade vikt vid att samordna ikraftträdandet av lagförslag med de få förslag som kom från regeringen inom det här området. Ganska precis tillsatte socialutskottet en egen utredning, med hovrättspresident som utredare, med syftet att barnets bästa ska vara ett självständigt rekvisit vid upphörande av vård i familjehem enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU. Detta gjordes eftersom regeringen tidigare hade aviserat att ett sådant rekvisit inte var möjligt att införa. presenterade Hagsgård utredningen bästa vid fortsatt vård enligt LVU, och utredningen är i skrivande stund ute på remiss. Från sida är vi positivt inställda till helheten i utredningen och kan konstatera att har gjort en annan bedömning än regeringen angående möjligheten att införa barnets bästa som ett självständigt rekvisit vid prövning av upphörande av vård enligt LVU. Vi anser därför att processen kring remissförfarandet av Hagsgårds utredning ska hanteras skyndsamt för att säkerställa att barnrättsperspektivet ska vara ledande när det gäller agerande kring barn och unga som behöver samhällets vård. Här kommer vi kristdemokrater att vara drivande - det är ett arbete som vi kommer att ta vid nu i . noterar och beklagar att den aktuella proposition från regeringen som vi debatterar här till del presenterar förslag som går i en annan riktning än förslagen i utredning. Det gäller inte minst hållningen kring flyttningsförbud där regeringen vill utveckla den möjligheten, medan Hagsgårds utredning menar att det är ett verktyg som inte är ändamålsenligt. Det är därför beklagligt att regeringen inte inväntade utfallet av remissförfarandet av utredning. står inför en situation där den ska ta ställning till en proposition som saknar ett helhetsperspektiv utifrån barnets bästa. Det är också svårt att avslå regeringens förslag angående exempelvis flyttningsförbud, då en annan bättre lagstiftning måste vara på plats innan den ventil som flyttningsförbudet trots allt utgör i vissa få situationer kan tas bort. Vi kan dessvärre också konstatera att sitter i detaljerna i flera av regeringens aktuella förslag. Det finns en majoritet i socialutskottet bakom att det krävs för att säkerställa att situationen och hemmiljön runt barnet som har varit placerat är varaktigt trygga. Faktum är att har tillkännagett till regeringen att socialnämnden ska följa upp situationen för barn och unga efter att vård enligt LVU har upphört. Trots detta föreslår regeringen nu att en uppföljning ska avslutas senast från det att uppföljningen inleddes. Det är anmärkningsvärt att regeringen väljer att presentera ett förslag som i praktiken innebär att uppföljningen kan avslutas efter en väldigt , till och med kortare än . Det duger faktiskt inte. anser också att det i socialtjänstlagen bör införas, utöver den längre uppföljningsperioden, bestämmelser som gör det tydligt vilket stöd ett barn eller en ungdom bör ha efter att vården har upphört. Jag vill därför yrka bifall till vår reservation 9 under punkt 15. När det gäller drogtester, fru talman, föreslår regeringen att det ska införas en möjlighet för socialnämnden att besluta att en vårdnadshavare eller förälder till ett barn som vårdas enligt LVU ska uppmanas att lämna drogtest inför umgänge eller inför prövningen om att vården ska upphöra. anser att detta förslag är för tandlöst. Vi vill se en skarpare reglering och kräver därför tillsammans med en majoritet i socialutskottet att socialnämnden ska ha rätt att kräva obligatoriska drogtester om det finns skadligt bruk av alkohol och droger och det var en bidragande orsak till att tvångsvården inleddes. Jag har faktiskt svårt att förstå att regeringen valde att hålla de vuxnas integritet högre - utifrån det intrång på integriteten som ett drogtest faktiskt innebär - än barnets rätt att vistas i en drogfri miljö genom att nöja sig med att ge socialnämnden möjlighet att uppmana vårdnadshavare att lämna drogtest i de angivna situationerna. Återigen är detta särskilt anmärkningsvärt eftersom det är fastslaget här i att det finns en majoritet för att det ska vara obligatoriska drogtester när den här problematiken finns i familjerna. Jag förväntar mig därför att regeringen kommer att återkomma med att man ska införa denna reglering. Avslutningsvis, fru talman! Att regeringen har valt att presentera förslag med ikraftträdande när de är väl medvetna om att det finns motstridiga förslag ute på remiss är beklagligt. Självklart är vi kristdemokrater angelägna om att barnrättsperspektivet ska stärkas för de barn och unga som behöver samhällets vård. Men det är lika angeläget att det är de absolut bästa, mest genomarbetade och heltäckande förslagen som resulterar i ny lagstiftning. Regeringens förfarande med att föreslå bristfälliga lagförslag, som saknar det nödvändiga helhetsperspektiv som krävs för att personal ska kunna sätta barnets bästa i främsta rummet, riskerar nu att skapa en ryckighet i verksamheten runt om i landet. Det är olyckligt. Det hade i stället varit önskvärt om regeringen hade väntat in parallella lagstiftningsprocess och presenterat en proposition utifrån en helhetsbedömning av de aktuella förslagen. När det gäller barnets bästa är det av största vikt att regeringen går i takt med vilja. vilja är folkets vilja. Ytterst är det nu barn och unga som lever i en så utsatt situation att de behöver samhällets vård som får betala priset när regeringen på flera punkter går emot vilja. Jag önskar att regeringen tänker om i denna fråga, för det är otroligt viktigt att dessa barn får det stöd som de behöver för att få en trygg barndom och uppväxt. Jag vill ställa en fråga till ledamoten och göra ett klarläggande. När det gäller drogtester har jag en tolkning av skrivningen - jag har pratat med företrädare för regeringen också. Det står att möjligheten att göra drogtester självklart ska hänga ihop med ett ansvarstagande från . Har man misstanke om att familjen, eller mamma och pappa, går på droger ska man givetvis göra drogtester. Därför ställer vi oss bakom tillkännagivandet i socialutskottet, fru talman. Det är ingen svår nöt för oss, den biten, och att ta ett steg i taget. Men vår tolkning av skrivningen är så här. Sedan gäller det uppföljningen - från , som det är i lag , . Vi känner att det är ett steg på vägen. Men precis som ledamoten säger behöver det göras mer på det området, fru talman. Därför ställer vi oss bakom tillkännagivandet om att det ska vara upp . Vi behöver se över den biten, anser jag, som ansvarig för de frågorna i vårt utskott. kan det nämligen behövas en längre uppföljning, fru talman. kan den pågå . behöver den vara längre. Vi är öppna för den biten och för diskussionen. Jag vill bara förtydliga det, så att ledamoten förstår vår intention. Det är därför vi också ställer oss bakom tillkännagivandet, fru talman. Vi ser ändå att vi har gått en majoritet i socialutskottet till mötes, och vi tänker att vi ska gå vidare i arbetet. Vilken fråga och vilket tillkännagivande känner ledamoten är absolut viktigast framåt för att vi ska komma vidare i detta arbete? Tack, , för frågan! Jag vill uttala, fru talman, att jag uppskattar den samverkan som vi har haft i arbetsgruppen. Det är otroligt viktigt att vi har en bred samsyn i dessa frågor. Jag vet att den intentionen är stark hos ledamoten - jag uppskattar det. Det som jag beklagar lite grann är att socialdemokraterna i utskottet har gått lite i otakt med regeringen - eller tvärtom. Regeringen har gått i otakt med socialdemokraterna i . Men jag uppskattar verkligen att ni står bakom dessa tillkännagivanden. Det är ändå en viss skillnad om det tydligt står att ett drogtest ska vara obligatoriskt när det finns en problematik kring alkohol och droger. Det är en tydlighet som jag tror skulle uppskattas ute bland dem som arbetar, så att de inte ställs inför tveksamheter. Då vet de vad man ska göra och vad som ska ske. Jag hoppas att regeringen följer upp detta på bästa sätt. Likadant är det med uppföljningsperioden. Det står: senast . Jag instämmer med ledamoten. Det är därför vi också lyfter i vår motion att det är otroligt viktigt - det är så sårbart för dessa barn och familjer - att se till att man kan följa upp. I vissa fall kan det krävas än . Då ska det inte i lagen stå att det ska upphöra senast . Det är en tydlighet. Jag uppskattar att ni står bakom detta i utskottet. Vi tycker att man måste se till helheten. Men jag ser fram emot att vi kan ha en fortsatt god dialog kring , för det är den remisshantering som jag tror är den absolut viktigaste nu för att få till barnets bästa som ett eget rekvisit. Vi har varit tydliga i socialutskottet, ledamoten , med att vi också vill titta ordentligt på Hagsgårds utredning. Vi har inte sagt nej till den, som sagt var. Det har vi varit tydliga med. Vi kommer att följa processen och remissvaren. Vi hoppas att det blir positiva remissvar, så att vi kan använda oss av utredningen i framtida lagstiftning. Där ser vi att vi står på samma plats i arbetet, så att säga. Jag vill fråga ledamoten om ledamoten ser att vi har uttalat oss på det viset att vi är beredda att titta på Hagsgårds utredning. Kan vi ytterligare trygga situationen och barnets bästa är vi beredda att ta de stegen också. Ja, jag vet, som sagt, ledamoten intentioner, och jag uppskattar dem. Men det krävs att regeringen är på samma bana. Det var det som jag var lite inne på i mitt anförande. Jag beklagar att regeringen gick vidare med den aktuella propositionen trots att de visste att det fanns andra lagförslag. Jag hade önskat, fru talman, att de hade varit lika lyhörda som vi i arbetsgruppen var. Där försökte vi verkligen synka förslag så att de skulle kunna träda ikraft som regeringens förslag. Jag hade önskat att de hade haft samma lyhördhet i regeringen i denna fråga, för man får inte ha prestige eller någonting när det gäller barnets bästa. En barndom går inte i repris - det är många som har sagt det - och vi vet att det är mycket som står på spel om barnen inte får det stöd som de behöver under uppväxten. Jag uppskattar ledamotens del i detta, men med tanke på den historik som har varit med regeringen, som Socialdemokraterna har lett, är jag orolig för hur regeringen kommer att hantera detta . Jag är hoppfull om att vi ska få en ny regering, en borgerlig regering, som på allvar kan prioritera dessa frågor. Men vi ska ha ett fortsatt gott samarbete i socialutskottet, för det är viktigt att regering och riksdag går i takt när det gäller detta. Utifrån hur regeringen har agerat behövs det en borgerlig regering för att vi ska ha en ordentlig taktpinne i denna fråga. debatterar vi barnets bästa när vård enligt LVU upphör. Men jag tänkte säga någonting inledningsvis, fru talman, om varför barn tvingas omhändertas. Om vi ska se det vi debatterar med barnets ögon måste vi förstå att vi har fall som liknar det tragiska med "Lilla hjärtat", , som inte finns med oss längre. Men det finns andra barn som redan i samband med födseln omhändertas för att man har kännedom om att föräldrarna inte har en omsorgsförmåga. Barn kan inte bo hos dem. Eftersom de biologiska vårdnadshavarna har valt bort att vara de trygga och tillitsfulla föräldrar som barn har rätt till och behov av tvingas barnet att knyta an till någon annan vuxen. Det finns alltså många liknande fall runt omkring i vårt land just . Det finns också barn som växer upp med en förälder eller föräldrar som har en psykisk ohälsa. Som vårdnadshavare är de verkligen i behov av insatser , och då placeras barnet för att få tillgång till den uppväxt det har rätt till i den situationen. Vi har också alla de barn som utsätts för våld och som har levt ett otroligt svårt liv i hemmet. Alla som tittar vet ju att en majoritet av alla föräldrar lever med en rädsla för att någon annan ska göra ens barn illa när de cyklar hem från skolan, är på väg till träningen eller på bio eller när barnet är ute på nätet och spelar något spel där det finns chattfunktioner. Vi vet ju att det finns både vuxna och andra jämnåriga som är beredda att begå övergrepp. debatterar vi dock de fall där barn utsätts av föräldrarna, alltså de som borde stå för omsorg, kärlek och trygghet, vilket har lett till att barnet är omhändertaget enligt lagen om vård av unga. Många av de här barnen kan också vittna om att även om samhället, socialnämnden och ibland även förvaltningsrätten - så var det i fallet med - bedömer att vårdnadshavarna har förändrat sitt beteende så är det inte samma sak som att barnet känner den känslan. Våld har förbrukat tilliten, och när det gäller barn som omhändertas tidigt har de ingen kontakt eller relation med sina biologiska vårdnadshavare. När man lyssnar till dessa barn står det klart att det är väldigt många barn som känner att ni upplevde att mina vårdnadshavare eller mina föräldrar hade förändrats, men jag hade inte alls den känslan. Det här var någonting som tittade på redan i den utredning som han lämnade över till regeringen . Då fanns det här förslaget om att verkligen stärka lagstiftningen med. Självklart ska man titta på föräldrarnas förändringsbenägenhet, och jag tycker att det är väldig bra som det står i det här betänkandet. Dock delar jag uppfattningen att det måste förtydligas att vårdnadshavarna verkligen har en varaktig och genomgripande förändring. Man måste också komma ihåg att det ändå på något vis är en gissningslek. Det är svårt att avgöra om en vårdnadshavare som har utsatt barnet och kanske också syskonen för våld har ändrat sitt beteende. Definitivt måste man garantera att ett barn som ska återföras till sin familj inte känner en klump i magen. Något jag tänker på när jag lyssnar till ledamoten är just att regeringen har upplevt att det är rättsosäkert att ha barnets bästa som ett eget rekvisit. Jag tycker att hela utformningen av den lagstiftning som föreslås här och där det tillägget inte finns med är otroligt rättsosäker, för den handlar ju enkom hur vi tror att vårdnadshavarna har eller kan tänkas ha ändrat sitt beteende. Drogtest är en sådan sak som har debatterats här. Jag tycker att det är märkligt att det inte redan finns tydligt i lagstiftningen, fru talman. Om skälet till att barnet är omhändertaget är att det har funnits ett så pass allvarligt missbruk att man inte har haft en förmåga att ge sitt barn den trygghet, närhet och tillit som krävs är drogtest en självklarhet. Ledamoten sa att regeringen hade uppfattat att möjligheten till att ha drogtester är samma som att det ska göras. Då tror jag faktiskt att det är viktigt att ledamoten berättar för statsrådet att "möjligt" och "ska" är två helt olika begrepp som också kommer att tolkas på två helt olika sätt. Jag tror att detta i grund och botten handlar om att det är just ett perspektivskifte. Det är liksom genomgående i det föreliggande förslaget att man inte vill ha barnets bästa som ett eget rekvisit, och det är för att man måste utmana den starka föräldrarätt som finns. Ska vi se till att det blir en annan balans måste statsrådet , som jag önskar hade funnits på plats och engagerat sig i denna fråga, kunna svara på hur hon ser att dagens ordning är rättssäker utifrån de utsattas sida, nämligen de barn som har blivit omhändertagna på grund av att deras föräldrar har utsatt dem. Barnet befinner sig i en extremt utsatt belägenhet bara genom att vara barn, och här är det föräldrarna som utsatt dem i denna utsatta belägenhet. Jag måste förklara det här med flyttningsförbud för er som tittar på det här. Regeringens förslag handlar om att om man bedömer att det har funnits en varaktig och genomgripande förändring och därför beslutar att barnet kan flytta hem men kommer på att det nog inte är varaktigt och genomgripande så kan man i stället ta till flyttningsförbud och säga att det nog inte går att genomföra. Det blir väldigt förvirrande för den vårdnadshavare som först får ett beslut om att man bedömts ha återfått den föräldraförmåga som krävs för att kunna ge barnet det som behövs om vi kan bestämma att vi inte tror att det är så just . Hur kan det bli tryggt för den vårdnadshavare som har blivit bedömd och framför allt för barnet? Det blir korta processer med lugn för . Jag är väldigt intresserad av att höra hur regeringen tänker kopplat till detta. När det kommer till tillkännagivandet om att LVU, lagen om vård av unga, saknar mål och riktlinjer kan man på ett övergripande plan säga att även detta fanns med i Ceders utredning, vilket är ganska intressant. Det är ungefär som om vi skulle ha en skollag eller en hälso- och sjukvårdslag utan mål och riktlinjer. Om det inte finns en tydlighet vad man faktiskt ska uppnå med insatserna blir det ganska svårt också för de fantastiska socialarbetare som står i första linjen. Jag är glad över att ledamoten ställer sig bakom tillkännagivandet att ge möjlighet att göra en uppföljning . Som flera har varit inne på kan det ju behövas under en väldigt . Jag brukar tänka att om jag skulle drabbas av cancer så vet jag att det är en intensiv uppföljning direkt efter att behandlingen är slutförd. Sedan kan det vara uppföljningar för att garantera att cancern inte kommer tillbaka. Jag tror att man måste tänka på samma sätt för dessa barn. I slutändan tror jag, återigen, att det största problemet för vår regering är att man är livrädd för att utmana föräldrarätten. Det finns inte ett tydligt ställningstagande, vilket jag tycker syns när socialsekreterare hotas i den hatkampanj som pågår mot . Vi måste kunna se att det kan påverka socialsekreterarna som ska fatta beslut om att barn ska omhändertas. Jag önskar att ledamoten kunde svara på frågan hur man tänker när man jobbar med det här. Det känns orättvist mot ledamoten som alltid är här och sliter, medan den som borde vara här aldrig är här. Men det är trots allt så att är den som finns här. Jag ställer mig bakom alla våra reservationer men yrkar bifall endast till reservation 3. Jag vill säga jättetack till oss alla i utskottet för att vi har haft barnen för våra ögon. Vi har gjort vad vi kan. Vi kan tycka olika i andra frågor, men vi släpper allt annat. Här har vi verkligen haft de utsatta och maktlösa barnen för våra ögon. Jag tänker att alla utsatta barn behöver ansvarsfulla politiker, och jag tycker att vi tillsammans har visat på detta. Det har varit jätteviktigt och intressant, och jag är bara sorgsen över att vi har en regering som inte vill dela den enigheten. Jag tar replik för att mitt namn nämndes; jag tänker på föräldrarätten, som är oerhört viktig när man tittar över vad som är barns bästa. Utifrån den lagstiftning som vi tittar över nu har jag i mina kontakter med fått signaler som går lite tvärsom. Jag säger inte att det är fel att vi tittar över den här lagstiftningen, för den behöver skärpas för barns bästa. Men det har blivit lite det omvända ute på en del socialkontor. Man vågar inte låta barnen ha umgänge med föräldrarna, eftersom man är rädd att göra fel utifrån kommande lagstiftning, fru talman. Gör vi rätt saker, alltså stärker barns rätt, baserat på de signaler som finns ute i kommunerna? Jag tror inte att det finns någon rädsla från regeringens sida om att stärka barns rätt gentemot föräldrar. Vi har också pratat om att se över , men den hör inte till vårt utskott. Givetvis är det också en fråga för regeringen att se över lagen eftersom föräldrarätten är stark. Utifrån den lagstiftning som rör "Lilla hjärtat", som vi har tittat på och som jag redogjort för i mitt anförande, kan man säga att om följt gällande lagstiftning hade man inte hamnat i den situationen. Placerande kommun har ett ansvar att följa upp och kontrollera enligt socialtjänstlagen och även att följa upp orosanmälningar. Hur ser ledamoten på att inte följde gällande lagstiftning när det gällde uppföljning av lex Lilla hjärtat, ? (TREDJE VICE TALMANNEN: Vi kommer ihåg vad som gäller för debatter i kammaren.) Det är oftast jag som får veta att jag har gjort något fel, men än så länge har jag inte hunnit göra något misstag. Det du säger om är viktigt. Det ledamoten säger om är viktigt. Kommunen fick kännedom om att det fanns en oro för vad vårdnadshavarna utsatte barnet för. Det fanns fler signalsystem, och fler borde ha gjort orosanmälningar. Att då kommunen inte gjorde en ny insats är fruktansvärt. Men det intressanta är att du använder det som ett argument mot en ny lagstiftning. Om den lagstiftning som vi föreslår hade funnits, som Hagsgård har tagit fram, skulle "Lilla hjärtat" aldrig ha återförts till sin familj. Du tycker att vi gamblar lite, att vi gissar på att föräldrar har förändrat sin förmåga. Vi tar hem barnet till föräldrarna, om vi inte som regeringen föreslår inrättar ett flyttförbud och skjuter upp flytten några månader. Därefter håller vi tummarna och undrar vad som händer , men det kan göras en uppföljning. Från min sida är det självklart att om man får kännedom om något, oavsett om det är efter det att beslutet har upphävts, ska man kunna fatta ett nytt beslut. Det råder inget tvivel om den saken. Men att använda detta som ett skäl i argumentationen mot ett eget rekvisit om att stärka barnets bästa, att aldrig tvinga ett barn som att behöva återföras till vårdnadshavare utifrån att det inte är det mest lämpliga för flickan, blir otroligt märkligt i min värld. Jag skulle gärna vilja följa med dig och träffa de oroliga socialsekreterarna. Den största oron för mig är alla de barn som är i behov av att inte behöva träffa en vårdnadshavare som utsätter dem på olika sätt. Det här är ett försvarstal som inte stämmer. Men skicka dem gärna till mig så kan jag prata om att lagstiftningen inte har några problem med att göra så. Ledamoten spetsar till det lite grann. Min utgångspunkt är inte att spetsa till utan att ge en bild av att verkligheten kan se annorlunda ut. Jag vet att är engagerad och är ute i verkligheten. Jag betonar att det inte är en ursäkt att vi inte ska se över lagstiftningen. Jag sa i mitt tidigare replikskifte att vi från S har ställt oss bakom Hagsgårds utredning. Den har skickats ut på remiss, och vi är intresserade av remissvaren. Om remissvaren är positiva är vi givetvis beredda att gå vidare med utredningen. Både regeringen och S i utskottet har varit tydliga med detta. Missförstå mig inte, ledamot , men jag konstaterar att vi vill åt samma håll, lagstiftningen behöver ses över och vi behöver se över att personalen har kompetens att följa rådande lagstiftning. Det hade kunnat gå mycket bättre i om kommunen hade följt gällande lagstiftning. Men givetvis behöver lagstiftningen skärpas. Jag kan berätta om fler fall som inte har lyckats med, och jag kan berätta om fall runt omkring i hela vårt land där man inte har lyckats med insatser. Det är inte vad jag försvarar, utan det jag försvarar är hur vi kan se till att lagstiftningen blir tydlig så att den underlättar för . I det fall som rörde hade förvaltningsrätten bedömt att kunde återföras till sin familj.