bet · H901FiU26 · 2022-03-22 00:00:00 — Att en avgift ska motsvaras av en motprestation måste enligt motionärerna anses vara en självklarhet rent allmänt, men också en laglig förutsättning för att avgiften inte ska utgöra en otillåten beskattning. I kommittémotion 2021/22:3690 av m.fl. (M) yrkandena 15–17 anförs att det är rimliga principer att man ska betala för utförda tjänster, men däremot inte för tjänster som inte utförts. När det gäller avgifter för olika former av tillsyn och ansökningar är det enligt motionärerna vanligt att företag får betala för tillsyn som inte genomförts liksom att avgifter förväntas betalas på förhand. Motionärerna vill att efterhandsdebitering av tillsynsavgifter görs till huvudregel hos myndigheter, att kommuners avgiftsuttag begränsas för tillsyn som inte genomförs samt att ökad användning av egenkontroll införs. Enligt motionärerna har Svensk handel bl.a. hävdat att genom att möjliggöra en större egenkontroll av vissa verksamheter inom dagligvaruhandeln och i stället prioritera stickkontroller skulle den administrativa bördan för företagen kunna minska liksom myndigheternas arbete med att kontrollera att lagstiftningen följs. Proposition 2020/21:43 En anpassning av bestämmelser om kontroll i livsmedelskedjan till EU:s nya kontrollförordning lämnade regeringen proposition 2020/21:43 En anpassning av bestämmelser om kontroll i livsmedelskedjan till EU:s nya kontrollförordning till . I propositionen lämnar regeringen förslag om att anpassa svensk lagstiftning till en ny EU-förordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet i livsmedelskedjan. Regeringen bedömer att det inte längre bör tas ut en årlig avgift för den ordinarie livsmedelskontrollen. En avgift bör i stället debiteras den enskilde efter utförd kontroll. Sådan efterhandsdebitering bör vara obligatorisk för alla kontrollmyndigheter och bör enligt regeringen börja tillämpas tidigast . Prövningsavgift, registreringsavgift och andra avgifter för verksamhet som utgör annan offentlig verksamhet bör fastställas utifrån myndigheternas faktiska kostnader. Regeringen föreslår att rätten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldighet att betala en avgift för offentlig kontroll ska kompletteras med en rätt att meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift för annan offentlig verksamhet. Propositionen behandlades av miljö- och jordbruksutskottet i betänkande 2020/21:MJU6, och fattade beslut i ärendet (rskr. 2020/21:198). Utskottet ställde sig bakom regeringens förslag, och beslutade i enlighet med utskottets förslag. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2020/21:FiU26 Kommunala frågor. I betänkandet konstaterade utskottet att beslutat om att införa obligatorisk efterhandsdebitering för avgifter inom livsmedelskontrollen och att livsmedelsföretagen därmed kommer att betala en kontrollavgift efter genomförda kontrollbesök i stället för en årlig avgift i början av varje kalenderår, som varit fallet. I likhet med regeringen ansåg utskottet att det därmed blir tydligare för företagen vad de betalar för och att det kan bidra till att företagen upplever systemet som mer rättvist. Utskottet ansåg därför att det inte fanns skäl att överväga några åtgärder med anledning av motionerna och avstyrkte samtliga då aktuella motionsyrkanden. Utskottet konstaterar liksom tidigare att har beslutat om att införa obligatorisk efterhandsdebitering för avgifter inom livsmedelskontrollen och att livsmedelsföretagen därmed kommer att betala en kontrollavgift efter genomförda kontrollbesök i stället för en årlig avgift i början av varje kalenderår, som varit fallet. Utskottet anser att det inte nu finns skäl att vidta ytterligare åtgärder med anledning av motionerna och avstyrker därför samtliga motionsyrkanden. Finansiering av välfärdens verksamheter Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motionsyrkanden om finansiering av välfärdens verksamheter med hänvisning till pågående arbete. Jämför reservation 6 (C). I ett flertal motioner lämnas förslag om hur välfärdens verksamheter ska finansieras. I motion 2021/22:3007 av (SD) anförs att den kommunala skattesatsen i ganska hög grad varierar runt om i landet. Inte sällan ligger de norrländska kommunernas skattesatser på mycket höga nivåer, som en stor andel basindustri återfinns i de norrländska länen. Det leder enligt motionären till höga intäkter från näringsverksamheten till staten men låga intäkter till kommunerna. Till en viss del kompenserar det kommunalekonomiska utjämningssystemet för detta. Motionären anser att kompensationen skulle kunna öka om man också tog hänsyn till att några av de kommuner med högst kommunalskatt faktiskt tillhör några av rikaste kommuner sett till resurser och näringsverksamheter om tillgångarna fick tillfalla dessa kommuner i större utsträckning. För att det även i fortsättningen ska vara attraktivt att bo och verka i de kommuner där dessa näringar finns anser motionären att det bör införas ett särskilt omfördelningsprogram från staten till de kommuner som har en särskilt stor obalans när det gäller näringslivets omsättning regionalt kontra kommunala skatteintäkter lokalt. I kommittémotion 2021/22:3244 av m.fl. (C) yrkande 80 anförs att det behövs reformer av dagens finansieringssystem för att klara av den framtida finansieringen av välfärden samt för att kunna bygga ut den på ett hållbart sätt och för att säkerställa att ambitionshöjningar kommer alla medborgare till del, oavsett ekonomiska förutsättningar. Motionärerna anser därför att det bör tillsättas en statlig utredning om en reformerad finansiering av välfärden. I kommittémotion 2021/22:3686 av m.fl. (C) yrkande 8 anförs att en översyn bör genomföras av kommuners möjligheter att finansiera en ökad efterfrågan på tjänster, t.ex. äldreomsorg, på andra sätt än genom höjd kommunalskatt. inrättade regeringen en välfärdskommission som samlade företrädare för stat, kommuner, regioner och centrala arbetstagarorganisationer. uppdrag har varit att identifiera och analysera konkreta åtgärder för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster av god kvalitet . har hållit åtta möten. hölls ett avslutande möte. Samtliga åtgärdsförslag finns presenterade i slutrapporten som lämnades till regeringen . I rapporten presenteras 29 åtgärdsförslag för att stärka kommunsektorns förmåga att erbjuda välfärdstjänster av god kvalitet . Enligt regeringen har åtgärderna tagits vidare till respektive organisation för fortsatt hantering, antingen på egen hand eller gemensamt. En första samlad uppföljning ska enligt genomföras . överlämnade den parlamentariskt sammansatta sitt slutbetänkande till regeringen, Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8). Utredningen har haft i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar. Utredningen lämnar ett flertal förslag, bl.a. föreslås att den statliga styrningen av kommunerna förbättras genom färre riktade statsbidrag, en översyn av det kommunala utjämningssystemet, en mer strategisk kommunsamverkan och stimulanser till frivilliga sammanslagningar. Betänkandet har varit på remiss, och svarstiden gick ut . Betänkandet bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2019/20:FiU26 Kommunala frågor. Utskottet konstaterade att regeringen avsåg att föra en politik som stärker välfärden bl.a. genom att fortsätta förstärka de allmänna bidragen till kommuner och regioner i jämn takt över mandatperioden, vilket utskottet välkomnade. Utskottet konstaterade vidare att utmaningarna inte bara är av ekonomisk karaktär utan även handlar om organisatorisk kapacitet, personal- och kompetensförsörjning samt förmåga till utveckling. I likhet med regeringen ansåg utskottet att den stigande efterfrågan på välfärdstjänster bör mötas på ett kostnadseffektivt sätt med bl.a. nya och förbättrade arbetssätt samt att teknik och digitala tjänster nyttjas på ett innovativt sätt. Utskottet noterade också att startat sitt arbete, att lämnat sitt slutbetänkande och att det därmed pågår ett omfattande arbete för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster. Mot den bakgrunden avstyrkte utskottet de då aktuella motionsyrkandena. Utskottet konstaterar att både och förslag bereds inom . Båda utredningarna har lämnat förslag på åtgärder för att stärka kommunsektorns förmåga att tillhandahålla välfärdstjänster av god kvalitet och för att hantera dess utmaningar. Utskottet vill avvakta beredningen av utredningarnas förslag innan eventuella åtgärder vidtas och avstyrker därför de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om utmaningsrätt med hänvisning till den kommunala självstyrelsen. Jämför reservation 7 (C). I motion 2021/22:2964 av (M) anförs att möjligheten för privata utförare att utmana kommunala och landstingsdrivna verksamheter har medfört en större mångfald bland offentligt finansierade verksamheter inom vård, skola och omsorg. I motionen framhålls att syftet med utmaningsrätten är att bästa tänkbara tjänst ska tillhandahållas av bästa leverantör. Kvaliteten ska vara avgörande, inte vem som tillhandahåller tjänsten. Motionären vill därför se en utvidgad obligatorisk utmaningsrätt. I partimotion 2021/22:3511 av m.fl. (C) yrkande 28 anförs att den enskilda människan utgör samhällets minsta och viktigaste byggsten och att det offentliga därför ska utformas för att lyfta fram och hjälpa den enskilde. Motionärerna anser därför att människor ska ha valfrihet och kvalitet i välfärden i alla kommuner, och att det i hela ska vara möjligt för personal eller företag att utmana det offentliga när det gäller drift av olika verksamheter, vilket även bedöms ha den positiva effekten att det ökar möjligheten till karriär och företagande för kvinnor inom offentlig sektor. En kommun eller en region kan bestämma sig för att införa utmaningsrätt. Utmaningen innebär en initiativrätt till en prövning av om en upphandling ska genomföras. Enligt uppgift från Kommuner och Regioner (SKR) har utmaningsrätt införts i ett fyrtiotal kommuner. Om en kommun eller ett landsting har infört utmaningsrätt har den som vill driva en verksamhet åt kommunen på entreprenad rätt att utmana den kommunala verksamheten och rikta ett önskemål till kommunen om att en del av kommunens verksamhet ska drivas av den privata entreprenören. Kommunen eller prövar då först om det är tillåtet att upphandla verksamheten. Myndighetsutövning får inte upphandlas om det inte finns särskilt stöd för detta i någon speciallagstiftning. Strategiska ledningsfunktioner och vad som enligt lag eller förordning måste utföras av kommunen eller regionen kan inte heller utmanas. Om det fattas beslut om att en verksamhet ska utmanas måste detta göras enligt gällande regler. Den som har utmanat verksamheten har inga garantier för att få uppdraget utan kommer att konkurrera med andra leverantörer på lika villkor. Den enskilda kommunen eller regionen utformar uppdraget, kraven och utvärderingskriterierna i förfrågningsunderlaget. Även om verksamheten upphandlas och drivs av ett privat företag är kommunen huvudman för verksamheten och har enligt kommunallagen ett ansvar för att kontrollera och följa upp verksamheten. Dessutom har kommunen eller ansvar för att informera allmänheten så att den kan få insyn i hur verksamheten drivs i det privata företaget. har en lång tradition av självstyrelse. Kommunerna ges genom självstyrelsen stor frihet att själva besluta över sin verksamhetsform och verksamhetens innehåll. Den kommunala självstyrelsen garanteras genom bestämmelser i regeringsformen (RF). I 1 kap. 1 § anges att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Av 14 kap. 2 § framgår principen om självstyrelse: att kommunerna sköter lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. En inskränkning i den kommunala självstyrelsen bör enligt 14 kap. 3 § inte gå längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2017/18:FiU34 Offentlig upphandling. I betänkandet påminner utskottet om den kommunala självstyrelsen och att det står kommunerna fritt att själva besluta om de vill införa utmaningsrätt i sin verksamhet. Eftersom det skulle innebära ett ingrepp i den kommunala självstyrelsen ansåg utskottet att det inte borde införas en obligatorisk utmaningsrätt och avstyrkte därmed de då aktuella motionsyrkandena. I likhet med tidigare vill utskottet påminna om den kommunala självstyrelsen och att det står kommunerna fritt att själva besluta om de vill införa utmaningsrätt i sin verksamhet. Att införa en obligatorisk utmaningsrätt skulle innebära ett ingrepp i den kommunala självstyrelsen. Utskottet anser att det bör vara upp till kommunerna att avgöra om utmaningsrätt ska tillämpas och avstyrker därför de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om lagen om valfrihet med hänvisning till pågående arbete. Jämför reservation 8 (KD). I motion 2021/22:1805 av m.fl. (S) anförs att lagen om valfrihetssystem (LOV) har inneburit en hel del svårigheter, dels med etableringar på landsbygden, dels med dåliga arbetsvillkor och att systemet utnyttjas. Enligt motionärerna möjliggör den fria etableringsrätten organiserad brottslighet. Motionärerna vill därför att reglerna för den fria etableringsrätten ses över och att lagen om valfrihetssystem avskaffas inom de verksamhetsområden där risken för fusk är störst. I kommittémotion 2021/22:4217 av m.fl. (KD) yrkande 24 anförs att en väl fungerande offentlig sektor är en förutsättning för att ett gott samhälle ska kunna skapas för alla oavsett inkomst, ålder, kön eller bosättning. Den offentliga sektorns verksamhet ska där det är praktiskt möjligt bygga på olika driftsformer och på decentralisering. För att öka mångfalden och stimulera initiativtagande och effektivitet måste enligt motionärerna välfärdstjänster i enskild regi via företag, stiftelser, kooperativ och ideella organisationer ges lika förutsättningar som tjänster i offentlig regi. Motionärerna anser därför att lagen om valfrihetssystem (LOV) kan utvecklas och förfinas såväl för vård, omsorg och sociala verksamheter som för skola och utbildning. Lagen (2008:962) om valfrihetssystem Lagen om valfrihetssystem (LOV) trädde i kraft och reglerar vad som ska gälla när upphandlande myndigheter konkurrensutsätter delar av sin verksamhet genom att inrätta ett valfrihetssystem där brukaren får välja bland leverantörerna i systemet. Lagen gäller för kommuner och regioner när de inrättar valfrihetssystem för hälsovårds- och socialtjänster. Det är frivilligt för kommuner att införa valfrihetssystem men obligatoriskt för regionerna inom primärvården. Inom förskola och skola finns också möjlighet att välja utförare. Förutsättningarna för skolval regleras i skollagen och skiljer sig från valfrihetssystemet inom sjukvård och omsorg. Enligt uppgifter från SKR hade 163 kommuner infört LOV 2021. I (Fi2021) som presenterades lämnas förslag om att en genomlysning av valfrihetssystemen bör göras för att öka kunskapen om deras konsekvenser och beskriva vilka kostnader som uppstår i kommuner och regioner. Enligt regeringen har de föreslagna åtgärderna tagits vidare till respektive organisation för fortsatt hantering, antingen på egen hand eller gemensamt. En första samlad uppföljning ska enligt genomföras . Utskottet noterar att välfärdskommissionen lämnar förslag om att en genomlysning av valfrihetssystemen bör göras för att öka kunskapen om deras konsekvenser och beskriva vilka kostnader som uppstår i kommuner och regioner. Utskottet noterar också att de föreslagna åtgärderna har tagits vidare till respektive organisation för fortsatt hantering. Utskottet vill avvakta denna hantering innan eventuella åtgärder vidtas och avstyrker därför de aktuella motionsyrkandena. Offentligt mål för välfärdsverksamheter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om ett offentligt mål för välfärdsverksamheter med hänvisning till den kommunala självstyrelsen. Jämför reservation 9 (C). I kommittémotion 2021/22:3243 av m.fl. (C) yrkande 20 anförs att en höjd och mer likvärdig kvalitet i själva chefs- och ledarskapet är ett viktigt sätt för att få alla välfärdens olika områden att bli mer likvärdiga i kvalitet och patientbemötande. I motionen framhålls att det i hela välfärdssektorn finns ett grundläggande bekymmer med för många medarbetare per chef. Motionärerna vill därför att ett offentligt mål ska formuleras om att det maximalt ska vara 25 medarbetare per chef i välfärdsverksamhet. Ett liknande yrkande finns även i kommittémotion 2021/22:3244 av m.fl. (C) yrkande 41 och i partimotion 2021/22:3909 av m.fl. (C) yrkande 1. har en lång tradition av självstyrelse. Kommunerna ges genom självstyrelsen stor frihet att själva besluta över sin verksamhetsform och över verksamhetens innehåll. Den kommunala självstyrelsen garanteras genom bestämmelser i regeringsformen (RF). I 1 kap. 1 § anges att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Av 14 kap. 2 § framgår principen om självstyrelse: att kommunerna sköter lokala och regionala angelägenheter av allmänt intresse på den kommunala självstyrelsens grund. En inskränkning i den kommunala självstyrelsen bör enligt 14 kap. 3 § inte gå längre än vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Utskottet påminner om den kommunala självstyrelsen och därmed om kommunernas frihet att själva besluta över sin verksamhetsform. Att införa ett offentligt mål om antalet medarbetar per chef inom välfärdsverksamhet riskerar att inskränka den kommunala självstyrelsen. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet därför de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om kommunsektorns uppdrag med hänvisning till den kommunala självstyrelsen och den kommunala finansieringsprincipen. Jämför reservation 10 (SD). I kommittémotion 2021/22:2451 av m.fl. (SD) yrkande 29 anförs att det är en förutsättning för en stabil utveckling av kommunernas ekonomier att den höga invandringsnivå som vi länge har haft, och som vi fortfarande har, kan sänkas. Motionärerna anser att det inte är rimligt på att flera tidigare självförsörjande storstadskommuner i återfinns i toppen på listan över de kommuner som får mest stöd från andra delar av landet, till följd av den politik som flera regeringar har fört. Motionärerna menar att staten bör vara varsam med att lägga över ansvar på kommuner och regioner, i synnerhet utan medföljande direkt finansiering. Motionärerna anser därför att möjligheten att minska kommuners och regioners ansvar bör ses över för att renodla deras fokus på kärnuppdragen, såsom välfärd, skola och infrastruktur. Den kommunala finansieringsprincipen innebär att staten inte ska ålägga kommuner och landsting nya uppgifter utan att ge dem adekvat finansiering. Kommuner och regioner ska inte behöva höja skatten eller prioritera om annan verksamhet för att finansiera nya statliga uppgifter. Syftet med den här typen av ekonomisk reglering är att tydliggöra gränsen mellan det statliga och kommunala ansvaret och att skapa likvärdiga förutsättningar för kommuner. Finansieringsprincipen är ingen lag men är godkänd av och tillämpas . överlämnade den parlamentariskt sammansatta sitt slutbetänkande till regeringen, Starkare kommuner – med kapacitet att klara välfärdsuppdraget (SOU 2020:8). Utredningen har haft i uppdrag att utarbeta en strategi för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar. Utredningen lämnar ett flertal förslag som enligt utredningen förbättrar den kommunala kapaciteten. När det gäller överföring av uppgifter från lokal till regional eller statlig nivå framhåller utredningen att det är svårt att generellt uttala sig om vad en överföring av ansvar och uppgifter innebär ur effektivitetssynpunkt och att frågan måste prövas utifrån vilken verksamhet det handlar om. Enligt utredningen medför en generell överföring av uppgifter inga principiella förändringar ur demokratisynpunkt, men däremot ökar avståndet mellan väljarna och förtroendevalda vid en överföring av uppgifter från den lokala till den regionala eller statliga nivån. Väljarna har dock kvar sitt inflytande över och sina möjligheter till ansvarsutkrävande i allmänna val som . Vidare menar utredningen att en generell överföring av uppgifter från den lokala nivån också skulle kunna få konsekvenser för den kommunala självstyrelsen. Om uppgifter överförs från lokal till statlig eller regional nivå innebär det att välfärdsmodellen blir alltmer centraliserad och att den kommunala självstyrelsen begränsas. Utredningen lämnar inget förslag när det gäller överföring av uppgifter från lokal till regional eller statlig nivå. I utredningens direktiv står det bl.a. att kommittén ska utgå från att även i fortsättningen ska ha en decentraliserad samhällsorganisation, där kommunerna har ett betydande ansvar för välfärd och lokal samhällsutveckling. Slutbetänkandet har remitterats, och tiden för remissvar gick ut . Förslagen bereds inom . I (Fi2021) som presenterades presenteras 29 åtgärdsförslag för att stärka kommunsektorns förmåga att erbjuda välfärdstjänster av god kvalitet , t.ex. diskuteras utvecklad styrning och långsiktiga planeringsförutsättningar för kommunsektorn. Enligt regeringen har åtgärderna tagits vidare till respektive organisation för fortsatt hantering, antingen på egen hand eller gemensamt. En första samlad uppföljning ska enligt genomföras . Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2020/21:FiU26 Kommunala frågor. I betänkandet påminde utskottet om den kommunala självstyrelsen som innebär att en betydande del av den offentliga verksamheten sköts av den lokala nivån. Utskottet konstaterade att ett omfattande arbete pågår för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar. Utskottet påminde också om den kommunala finansieringsprincipen som innebär att inga nya obligatoriska uppgifter från staten får införas utan medföljande finansiering till kommuner och regioner. Finansieringsprincipen är grundläggande för de ekonomiska relationerna mellan staten och kommunsektorn, och den gäller i båda riktningarna. Mot den bakgrunden ansåg utskottet att det inte fanns skäl att överväga några åtgärder och avstyrkte därför de då aktuella motionsyrkandena. Liksom tidigare vill utskottet påminna om den kommunala självstyrelsen som innebär att en betydande del av den offentliga verksamheten sköts av den lokala nivån. Utskottet konstaterar också att ett omfattande arbete pågår för att stärka kommunernas kapacitet att fullgöra sina uppgifter och hantera sina utmaningar. Utskottet vill också påminna om den kommunala finansieringsprincipen som innebär att inga nya obligatoriska uppgifter från staten får införas utan medföljande finansiering till kommuner och regioner. Finansieringsprincipen är grundläggande för de ekonomiska relationerna mellan staten och kommunsektorn, och den gäller i båda riktningarna. Mot den bakgrunden anser utskottet att det inte finns skäl att överväga några åtgärder och avstyrker därför det aktuella motionsyrkandet. Villkor för aktörer inom välfärden Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandena om att säkerställa lika villkor för aktörer inom välfärden med hänvisning till befintlig lagstiftning och pågående arbete. I motion 2021/22:2243 av m.fl. (M) anförs att den fristående eller privata sektorn inom välfärden behöver bra och långsiktiga villkor.