bet · H901MJU18 · 2022-03-22 00:00:00 — Dessa bestämmelser inskränker inte en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten (se även bet. 2015/16:KU15). Statsminister anförde i regeringsförklaringen att äganderätten i skogen ska stärkas. Det är grunden för att i ökad utsträckning kunna ta till vara skogens potential för ekonomi, klimat och miljö. Miljö- och jordbruksutskottet har behandlat frågor om äganderätten tidigare, senast i betänkande 2020/21:MJU15 Skogspolitik. Utskottet anförde då följande: Utskottet har tidigare uttalat att äganderätten är en grundläggande rättighet i samhället som innebär att den enskildes egendom ska vara tryggad. Det är dock inte en absolut rättighet, och inskränkningar får göras om det krävs för att tillgodose allmänna intressen. Vid samtliga slag av äganderättsintrång gäller en proportionalitetsprincip som innebär att nödvändigheten av ett intrång i det allmännas intresse måste balanseras mot den skada den enskilde drabbas av till följd av intrånget. Utskottet noterar att har lämnat ett antal förslag på förändringar som i sin helhet syftar till en stärkt äganderätt. Utskottet ser fram emot utfallet av den pågående beredningen av dessa förslag och vill i sammanhanget framhålla att regeringen genom januariavtalet åtagit sig att värna den privata äganderätten till skogen, stärka rättssäkerheten vid inskränkningar i ägande- och brukanderätten samt ge ekonomisk kompensation i den utsträckning markägare har rätt till. Regeringen anför i proposition 2021/22:58 att de förslag och bedömningar som görs i propositionen syftar till att stärka äganderätten och att ytterligare förbättra förutsättningarna för att och dess landsbygd ska ha en växande skogsnäring och ökad hållbar skoglig tillväxt med god och säkerställd tillgång till biomassa från den svenska skogen. Regeringen anser att en stark ägande- och brukanderätt kan bidra till att i ökad utsträckning kunna ta till vara skogens potential för ekonomi, klimat och miljö. Myndigheternas arbete ska bedrivas i god samarbetsanda med markägare och med respekt för äganderätten. Därför är det viktigt att myndigheternas kvalitetsarbete stärks, att äganderättsperspektivet tydliggörs i myndigheternas arbete och att markägare ges bättre förutsättningar att förstå lagkrav och får möjlighet att bli mer delaktiga i naturvårdsarbetet. Myndigheter ska söka lösningar som främjar både hållbart brukande och skydd. Det stärker äganderätten och bidrar till uppfyllelse av miljömålen. I genomförandet av formellt skydd finns en stor potential att öka acceptansen hos markägare t.ex. genom att möjligheten att kombinera skydd med ett visst anpassat brukande kan främjas när det är förenligt med skyddets syften. Äganderätten bör vidare värnas genom att det är enkelt för markägare att ha kvar ägandet av sin skog eller att markägaren exempelvis har kvar möjligheter till jakt, fiske och vedhuggning för husbehov och att bygga en mindre stuga, när det är förenligt med skyddets syften. Det bör fortsatt vara enkelt att välja mellan olika brukningsmetoder med hänsyn till skogens förutsättningar, ekonomiska och sociala värden samt biologisk mångfald. I slutändan är det markägarens beslut vilken brukningsmetod som är bäst lämpad för dennes fastighet inom ramen för lagens krav och sektorsansvaret. Redovisning och rapportering av skyddad natur Regeringen gav i uppdrag att genomföra en jämförande studie av sättet att redovisa skyddad natur (land och sötvatten) i internationella sammanhang till EEA. I uppdraget ingick även att, om möjligt, ta fram förslag på hur kan redovisa skyddsformerna enligt Internationella naturvårdsunionens (IUCN) kriterier på ett sätt som blir mer jämförbart med andra länders redovisningar. skulle redovisa vilka skyddsformer som rapporteras till EEA och vilka bedömningar som ligger till grund för rapporteringen. skulle även redovisa vilka skyddsformer som inte rapporteras och bedömningarna bakom detta samt om, och i så fall hur, dessa skulle kunna rapporteras. skulle även göra en jämförelse mellan , , , och och, vid behov, andra relevanta länder vad gäller ländernas förutsättningar och rapportering till EEA. Konsekvenserna det får för ländernas arbete med biologisk mångfald och deras förutsättningar att nå internationella mål och åtaganden för skydd av natur skulle analyseras. Skälen till eventuella skillnader mellan ländernas rapportering skulle klargöras. skulle mot bakgrund av jämförelsen med andra länder om möjligt ta fram förslag på hur kan redovisa skyddsformer enligt internationella kriterier på ett sätt som gör att redovisning blir mer jämförbar med andra länders redovisningar till EEA. Uppdraget var en del av punkt 26 i det s.k. januariavtalet där det angavs att ansvariga myndigheter ska få i uppdrag att föreslå ett nytt och enhetligt sätt att räkna skyddad mark. redovisade uppdraget i skrivelsen Uppdrag att jämföra, redovisa och föreslå förändringar i den internationella rapporteringen av skyddad natur (NV-01318-21). I skrivelsen konstateras att det finns många instrument som skyddar natur utan att vara skyddade områden enligt IUCN men som likväl har stor betydelse för biologisk mångfald. I den svenska modellen för naturvård i skogen ingår t.ex. både formellt skydd, frivilliga avsättningar och generell hänsyn som en helhet. Hela denna areal ingår inte i rapporteringen om skyddade områden. Generella förbud eller hänsynsregler skiljer sig från skyddade områden genom att de inte avser specifika ytor, tydligt definierar vilka naturvärden som är viktiga inom området eller ger ett tillräckligt skydd för naturvärdena i ett område. Vidare konstateras i rapporten det finns likheter i hur länderna skyddar områden. De rapporterade områdena har t.ex. alla en grund i nationell lagstiftning som skyddar särskilt utpekade områden med specifika bevarandevärden. Men det finns även skillnader i hur väl IUCN:s definition av skyddad natur följs i de respektive länderna. Mot denna bakgrund bedömer att det inte är möjligt att lämna förslag som innebär att rapportering blir helt jämförbar med de andra ländernas. konstaterar dock att de revideringar som planeras kommer att öka andelen internationellt rapporterad skyddad natur. I förlängningen kommer därmed nationella statistik om skyddade områden att mer fullständigt avspeglas i den internationella rapporteringen. I kommande rapportering till EEA enligt IUCN avser att i samverkan med berörda myndigheter genomföra följande åtgärder: – rapportera samtliga naturvårdsavtal – rapportera och kategorisera samtliga biotopskyddsområden – rapportera samtliga Natura 2000-områden som nationellt skyddade, utöver den befintliga rapporteringen inom ramen för art- och habitatdirektivet – utreda hur kulturreservat kan rapporteras – utreda om och hur vattenområden utpekade som riksintresse enligt 4 kap. 6 § kan rapporteras. föreslår att en tydlig avgränsning av riksintresset obrutna fjäll utreds för att kunna rapportera dessa arealer enligt IUCN:s kriterier för skyddade områden. När det gäller OECM avser att i samverkan med rapportera sådana frivilliga avsättningar som markägare har valt att redovisa på ett transparent sätt och i enlighet med kriterier för OECM. bedömer att frivilliga avsättningar är en viktig beståndsdel i arbete med att bevara biologisk mångfald men att de inte uppfyller IUCN:s kriterier för skyddade områden. Ett viktigt skäl för detta är att det är fråga om ensidigt utpekade områden inom ramen för pågående markanvändning, vilket gör att de inte kan anses erkända eller prioritera biologisk mångfald i den bemärkelse som vägledningen avser. Även övningsområden som skyddats genom en överenskommelse med kommer att rapporteras på detta sätt. När det gäller strandskyddsområden redovisar att det råder ett generellt utpekande av området närmast stränderna i hela utifrån att de har betydelse för djur- och växtliv och tillgängligheten för friluftsliv. Dessa dubbla syften innebär inte att skyddet för livsvillkoren för djur- och växtliv prioriteras framför tillgängligheten för det rörliga friluftslivet. Med hänsyn till de undantag som finns för pågående markanvändning, såsom jord- och skogsbruk eller fiske, innebär det inte heller ett skydd mot verksamheter och åtgärder som kan skada de naturvärden som området syftar till att bevara. Vidare saknas en ändamålsenlig förvaltning av områdena. Strandskyddsområdena uppfyller därmed enligt inte IUCN:s definition av ett skyddat område. bedömer att strandskyddsområdena inte heller uppfyller de kriterier som gäller för att områden ska kunna rapporteras som OECM. När det gäller riksintressen redovisas att ett riksintresseutpekande enligt 3 kap. 6 § visserligen innebär ett visst skydd för områdets värden. Värdena är dock inte närmare beskrivna utan bara generellt definierade, och en skadebedömning görs endast i samband med annan tillstånds- eller dispensprövning. Vidare innebär regleringen inte att naturvärdena ska prioriteras framför andra skyddssyften. anser därmed att områden som är utpekade som riksintresse för naturvården inte uppfyller IUCN:s definition av ett skyddat område. När det gäller skogliga impediment ställer skogsvårdslagen upp definitioner och begränsningar för brukandet av skogliga impediment, men eftersom syftet med bestämmelserna inte uttryckligen är att bevara naturvärden uppfyller instrumentet inte IUCN:s definition av ett skyddat område. Skogliga impediment uppfyller inte heller automatiskt kriterierna för OECM enligt gällande vägledning. Impedimenten definieras i generell lagstiftning, vilket inte innebär ett specifikt utpekande av områden av betydelse för bevarande av biologisk mångfald. Det kan finnas impediment som har en stor de facto-betydelse för bevarandet av biologisk mångfald och som vid en närmare avgränsning av enskilda områden skulle kunna rapporteras som OECM. Som ett första steg avser att tillsammans med närmare undersöka hur de tekniska, juridiska och biologiska förutsättningarna ser ut för att rapportera relevanta skogliga impediment som OECM. bedömer att frågan om tillämpning och rapportering av OECM är av stor betydelse för det fortsatta arbetet med att rapportera bevarandeinsatser och ser ytterligare möjligheter att utveckla den svenska rapporteringen i detta avseende. Sammantaget gör de bedömningen att arbetet med OECM bör utvecklas. avser därför att, i samverkan med och Havs- och vattenmyndigheten, initiera en analys av ytterligare bevarandeinstrument som bör rapportera som OECM. Nästa rapportering till EEA kommer att ske . Enligt information från avser myndigheten att rapportera det formella skyddet i enlighet med vad som framkommer i rapporten att jämföra, redovisa och föreslå förändringar i den internationella rapporteringen av skyddad natur. Detta inkluderar bl.a. nationalstadsparker, Natura 2000-områden och naturvårdsavtal. har även slutit en överenskommelse med om att rapportera övningsområden som OECM. När det gäller att rapportera frivilliga avsättningar som OECM pågår en dialog med och berörda aktörer. Som redovisas ovan bedömer att frivilliga avsättningar som uppfyller vägledningen för bör kunna rapporteras som OECM. Rapportering bygger på frivillighet från markägare. Frivilliga avsättningar behöver göras tillgängliga på ett sätt som möjliggör rapportering och ger insyn i vilka ytor som avses. bedömer att redovisningen av regeringsuppdraget om frivilliga avsättningar 2020 utgör en viktig grund för att omhänderta underlag till rapporteringen. Om skogsbruket väljer att rapportera frivilliga avsättningar till EEA blir de underlag som uppgiftslämnare väljer att lämna för rapportering till EEA öppet tillgängliga. Varaktighet och förändringar av enskilda avsättningar kan då följas upp. Arealer kommer då enligt att kunna ingå i rapportering till EEA som OECM. framhåller att rapporteringen av OECM är i uppstartsfasen i och detsamma gäller de flesta andra länder. Det är ett relativt nytt begrepp eftersom definitionen beslutades i samband med partsmötet för konventionen om biologisk mångfald 2018. Enligt uppgift från är det inte troligt att frivilliga avsättningar kommer att kunna ingå i rapporteringen . Det pågår en process och en bra dialog med skogsbrukssektorn, men det tar tid. Enligt kommer dialogen att fortsätta för att ytterligare utveckla rapporteringen till 2023. Vid miljö- och jordbruksutskottets granskning av (utl. 2021/22:MJU8) framhöll utskottet att ska redovisa skydd av natur i enlighet med IUCN:s rapporteringssystem, detta för att kunna jämföra internationella åtaganden mer rättvist gentemot andra EU-länder. Frivillighet vid skydd av skog Inledningsvis vill utskottet framhålla att det har behandlat motioner där frivillighet som grund vid formellt skydd av skog har betonats. Utskottet har avstyrkt dessa bl.a. med hänvisning till en kommande proposition. Det är därför glädjande att regeringen nu bedömer att frivilligt formellt skydd bör vara en grundläggande utgångspunkt och ett huvudsakligt arbetssätt för myndigheterna vid formellt skydd av skog. Enligt utskottets mening kommer detta att främja markägarnas vilja att bevara och utveckla naturvärden på sin fastighet, vilket i sin tur kommer att förbättra skyddet av skogar med höga naturvärden. Utskottet är medvetet om att myndigheterna har målsättningen att träffa överenskommelser med markägare på frivillig väg och att markägare själva kan anmäla intresse för att formellt skydda skogar. I likhet med regeringen anser utskottet att detta arbete kan utvecklas ännu mer så att beslut fattas i god dialog med skogsägarna. Utskottet anser att den norska modellen med frivilligt skydd av skog kan användas som en förebild i arbetet. I har konflikterna mellan markägare och myndigheter minskat och arbetssättet har bidragit till mer effektivt använda medel. Vidare noterar utskottet regeringens bedömning att myndigheterna bör vara mer restriktiva än med att göra avsteg från frivilligheten. Utskottet har förståelse för att det kan finnas tillfällen när avsteg från frivilligheten är befogat, t.ex. om det specifika området bör bevaras till följd av internationella åtaganden eller andra särskilt angelägna allmänna intressen. Utskottet vill dock betona vikten av en restriktiv användning av undantaget från frivillighet. Utskottet noterar regeringens bedömning att inga ändringar behövs i med anledning av att frivillighet ska vara utgångspunkten vid formellt skydd av skog. Regeringen anför att grunderna för bedömningar om avsteg från frivilligheten finns i och bl.a. kompletteras av regeringsformens krav på proportionalitet mellan den enskildes rättigheter och det angelägna allmänna intresse som ska skyddas. Utskottet välkomnar översynen av den nationella strategin för formellt skydd av skog eftersom den är utgångspunkten för arbetet med att skydda skog. Utskottet anser att det är viktigt att det nya arbetssättet med frivillighet som grund för formellt områdesskydd följs upp och utvärderas för att se om det bidragit till att stärka äganderätten, om det minskat konflikterna mellan markägare och myndigheter samt hur det bidragit till att nå de skogs- och miljöpolitiska målen. Det är därför positivt att regeringen har aviserat sin avsikt att göra detta. När det gäller restriktivitet vid avsteg från frivillighet vid skydd av skog anser utskottet mot bakgrund av det som anförts ovan att motionerna 2021/22:3432 (M) yrkande 11, 2021/22:4334 (SD) yrkande 5 i denna del, 2021/22:4335 (KD) yrkande 1 och 2021/22:4336 (M) yrkande 1 kan lämnas utan åtgärd. Även motionerna 2021/22:207 (C), 2021/22:2456 (SD) yrkande 44, 2021/22:2940 (M) yrkandena 1, 4 och 5, 2021/22:3201 (C), 2021/22:3682 (C) yrkandena 2, 3 och 8, 2021/22:3880 (KD) yrkande 81 och 2021/22:4336 (M) yrkande 3 kan lämnas utan åtgärd mot bakgrund av det anförda. Mot bakgrund av att regeringen avser att revidera den nationella strategin för formellt skydd av skog och utvärdera det nya arbetssättet med frivillighet som utgångspunkt kan motionerna 2021/22:4337 (L) yrkande 1 och 2021/22:4338 (MP) yrkande 6 avstyrkas. Samråd med markägare och rätt till överläggning, prövning och överklagande Enligt utskottet är samverkan och samråd med markägare avgörande när beslut om formellt skydd av skog ska fattas. Det är viktigt att myndigheterna skapar ett förtroende och att beslutet fattas i dialog med markägaren för att arbetssättet med frivillighet vid skydd av skog ska vara framgångsrikt. Utskottet tycker därför att det är positivt att regeringen anser att det är angeläget att myndigheterna anstränger sig för att ha en god dialog med markägarna. I likhet med regeringen anser utskottet att arbetsformer bör utvecklas där det är markägaren som i första hand föreslår områden för formellt skydd, och att myndigheterna ska vara lyhörda gentemot markägaren om vilken skyddsform som ska väljas. Utskottet noterar även att regeringen anser att processen med att bilda områdesskydd bör bli snabbare och effektivare med stark rättssäkerhet. Utskottet delar regeringens målsättning att beslut om skydd och ersättning ska fattas och att ersättning ska betalas ut i den utsträckning markägaren har rätt till. Mot bakgrund av regeringens bedömningar ovan anser utskottet att motionerna 2021/22:2462 (SD) yrkande 27, 2021/22:2776 (M) och 2021/22:4334 (SD) yrkande 2 kan lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller en markägares rätt till överläggning, prövning och överklagande noterar utskottet att antalet markägare som är helt eller delvis positiva till att ha fått naturreservat inrättat på sin mark har ökat. Majoriteten av markägarna som fått mark formellt skyddad är nöjda med myndigheternas information, agerande och ekonomiska ersättning vid inrättande av formellt skydd. Vidare konstaterar utskottet att beslut om att inrätta formellt skydd av skog är förvaltningsbeslut som kan överklagas. Vidare noterar utskottet att det i betänkande, som är under beredning inom , finns förslag om att ytterligare förstärka markägarens rätt till rättslig prövning. Utskottet vill också framhålla vikten av att markägare ges bättre förutsättningar att förstå lagkrav och får möjlighet att bli mer delaktiga i naturvårdsarbetet. Det är därför positivt att myndigheternas roll att främja både produktions-, miljö- och klimatmål ska tydliggöras. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2021/22:2456 (SD) yrkande 39 kan lämnas utan åtgärd. Principer i skogspolitiken samt efterlevnad av och relationen mellan skogsvårdslagen och Inledningsvis vill utskottet framhålla att den svenska skogspolitiken bygger på de jämställda målen om produktion och miljö. Utskottet anser att principen om frihet under ansvar och skogsbrukets sektorsansvar är grundläggande för den svenska skogspolitiken, och utskottet delar regeringens syn att det varit en framgångsrik politik. Utskottet vill särskilt framhålla vikten av den enskildes äganderätt till sin skog som denne har ett betydelsefullt ansvar för att förvalta skogsresursen på ett långsiktigt hållbart sätt i enlighet med ekosystemansatsen. Skogsägarnas frihet att välja brukningsmetoder är också en viktig del i detta. Utskottet välkomnar regeringens ställningstagande att skogspolitikens princip om frihet under ansvar ligger fast och att ytterligare kunskap om hur naturvården kan bli ännu bättre i brukade skogar framhålls. Det är viktigt att arbetet med att förbättra den biologiska mångfalden och ekosystemtjänsterna fortsätter samt att den miljöhänsyn som tas i samband med skogsbruk förbättrar hänsynen till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen. Skogen ska brukas så att djur och växter som finns i skogslandskapet kan leva kvar där i livskraftiga bestånd. Mot bakgrund av regeringens ställningstagande att skogspolitikens princip om frihet under ansvar ligger fast anser utskottet att motionerna 2021/22:2262 (L), 2021/22:2456 (SD) yrkande 1 och 2021/22:4334 (SD) yrkande 1 kan lämnas utan åtgärd. När det gäller efterlevnaden av skogsvårdslagen och noterar utskottet att den miljöhänsyn som tas i samband med skogsbruk visar en långsiktigt positiv utveckling men att behov kvarstår av förbättrad hänsyn till naturvårdens och kulturmiljövårdens intressen vid skötsel och brukande av skog. Målbilderna för god miljöhänsyn är ett verktyg för att i samverkan och dialog med sektorn förbättra miljöhänsynen ytterligare. Utskottet noterar att nuvarande rådgivningssatsning Smart skogsbruk bl.a. handlar om miljöhänsyn i den brukade skogen och att den aviserade rådgivningskampanjen även ska syfta till effektivare miljöhänsyn. Utskottet anser att tillsynsarbete är ett viktigt verktyg för att se till att skogsvårdslagen och de delar av som rör skogsbruksåtgärder följs. Utskottet noterar arbete med en tillsynsplan som grundas på en behovsutredning, prioritering av några områden och precisering av miniminivåer för ett antal aktiviteter. Utskottet anser därmed att motion 2021/22:4338 (MP) yrkande 3 kan lämnas utan vidare åtgärd. Vidare vill utskottet framhålla att skogsvårdslagstiftningen gäller parallellt med och de förordningar som är meddelade med stöd av . bestämmelser gäller således även skogsbruksåtgärder. Utskottet ser ingen anledning att för tillfället ändra denna ordning och avstyrker därför motion 2021/22:2456 (SD) yrkande 2 i denna del. Detta gäller även motion 2021/22:3279 (V) yrkande 25. Utskottet ser heller inget behov av att ta initiativ till att tillsätta en utredning för att se över skogsvårdslagen och avstyrker därför motion 2021/22:4338 (MP) yrkande 2. Utskottet har uttalat att äganderätten är en grundläggande rättighet i samhället som innebär att den enskildes egendom ska vara tryggad. Det är dock inte en absolut rättighet, och inskränkningar får göras om det krävs för att tillgodose allmänna intressen. Vid samtliga slag av äganderättsintrång gäller en proportionalitetsprincip som innebär att nödvändigheten av ett intrång i det allmännas intresse måste balanseras mot den skada den enskilde drabbas av till följd av intrånget. Enligt utskottet är det viktigt att värna den enskildes äganderätt till sin skog som skogsägaren har en betydelsefull del i det gemensamma ansvaret för att förvalta skogsresursens alla värden. Utskottets erfarenhet är att skogsägare tar ett stort ansvar för att förvalta sin skog. Utskottet anser i likhet med regeringen att en stark ägande- och brukanderätt kan bidra till att i ökad utsträckning kunna ta till vara skogens potential för ekonomi, klimat och miljö. Utskottet noterar att regeringen uttalat att den privata äganderätten till skogen ska stärkas, senast i regeringsförklaringen. tillsattes bl.a. i syfte att värna och stärka den privata äganderätten till skogen genom att stärka rättssäkerheten för markägare och företag och säkerställa att markägare får ekonomisk kompensation för inskränkningar i ägande- och brukanderätten i den utsträckning de har rätt till. Utskottet välkomnar de förslag och bedömningar i propositionen som syftar till att stärka äganderätten. Enligt utskottets mening spelar myndigheterna en stor roll i arbetet med hållbart brukande och skydd av naturvärden, och det är viktigt att de beaktar äganderättsperspektivet i detta arbete. Utskottet anser att en utgångspunkt för stärkt äganderätt är en bra dialog och ett gott samarbete mellan markägare och myndigheter. Mot bakgrund av att regeringen har presenterat en proposition som betonar betydelsen av att stärka äganderätten för markägare anser utskottet att motionerna 2021/22:1825 (M), 2021/22:2451 (SD) yrkande 24, 2021/22:2872 (M), 2021/22:2940 (M) yrkandena 6–8, 2021/22:2977 (KD), 2021/22:3118 (M) yrkandena 2 och 3 och 2021/22:4030 (M) yrkande 47 kan lämnas utan vidare åtgärd. Redovisning och rapportering av skyddad natur Utskottet tillmäter frågan om redovisning och rapportering av skyddad natur stor betydelse och har behandlat detta ämne, senast vid utskottets granskning av .