bet · H901MJU24 · 2022-05-05 00:00:00 — Enligt nämnda artikel ska riskbedömningen utföras i förhållande till det aktuella och det potentiella utbredningsområdet för invasiva främmande arter med beaktande av följande: en beskrivning av arten med dess taxonomiska identitet, historia samt dess naturliga och potentiella utbredningsområde en beskrivning av dess reproduktions- och spridningsmönster samt dynamik, däribland en bedömning av om det föreligger sådana miljöförhållanden som krävs för dess reproduktion och spridning en beskrivning av de möjliga vägarna för introduktion och spridning av arten, både avsiktliga och oavsiktliga, i förekommande fall även de varor som arten vanligtvis är förknippad med en grundlig bedömning av risken för introduktion, etablering och spridning i berörda biogeografiska områden under rådande förhållanden och under förutsebara förhållanden till följd av klimatförändring en beskrivning av nuvarande utbredning samt om arten redan förekommer i unionen eller i grannländer, och en prognos över dess sannolika framtida utbredning en beskrivning av de negativa effekterna på biologisk mångfald och relaterade ekosystemtjänster, inbegripet på inhemska arter, skyddade områden och hotade livsmiljöer samt på människors hälsa, säkerhet och ekonomi, inbegripet en bedömning av potentiella framtida effekter med beaktande av tillgänglig vetenskaplig kunskap en bedömning av de potentiella kostnaderna för skador en beskrivning av kända användningar samt sociala och ekonomiska fördelar med dessa användningar. Det pågår ett arbete med att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter som är av särskild betydelse för . Den nationella förteckningen ska komplettera EU:s unionsförteckning. Arbetet med att ta fram en nationell förteckning görs främst för att kunna förbjuda och vidta åtgärder mot invasiva främmande arter som är ett problem i men som inte omfattas av EU-förteckningen. Arbetet med att bestämma vilka arter som ska vara med på den nationella förteckningen utgår från Artdatabankens riskklassificering av främmande arter, där ca 1 000 främmande arter har bedömts ha mer eller mindre stor invasionspotential och negativ påverkan på naturen i . Av dessa bedöms ca 120 växtarter och 105 djurarter ha hög eller mycket hög risk att bli invasiva i . och Havs- och vattenmyndigheten har i samråd med experter valt ut ett antal av dessa arter som analyseras utifrån vilken samhällsekonomisk betydelse de har. Bland annat utvärderas bidrag till eller hot mot ekosystemtjänsterna, skadekostnader för samhället, effekter på människors hälsa och möjligheten att utöva rekreation i naturen. Det görs även en kostnads-nyttoanalys av vad det skulle innebära att reglera respektive art. och Havs- och vattenmyndigheten väntas lämna över förslaget när det gäller arter på land till regeringen . De arter som analyseras är blomsterlupin, parkslide, vresros, kaukasiskt fetblad, sibiriskt fetblad, kotula, spärroxbär, kanadensiskt och mink. När det gäller arbetet mot främmande invasiva arter och stenmården kan vidare noteras att klimat- och miljöminister svarade följande på en skriftlig fråga (fr. 2021/22:1146): har skyldigheter att genomföra åtgärder mot invasiva främmande arter enligt och rådets förordning (EU) nr 1143/2014 om förebyggande och hantering av introduktion och spridning av invasiva främmande arter. Skyldigheterna gäller arter av så kallad unionsbetydelse och som finns listade på en gemensam unionsförteckning. Stenmård förekommer naturligt i andra medlemsstater och kan därför inte listas som invasiv främmande art på den gemensamma unionsförteckningen. Utöver EU-förordningen regleras det nationella arbetet med att förhindra introduktion och spridning av invasiva främmande arter genom förordningen (2018:1939) om invasiva främmande arter. Förordningen erbjuder möjligheter för de svenska myndigheter som regeringen pekat ut att föreslå arter till en förteckning över invasiva främmande arter av nationell betydelse. Enligt uppgifter från och Havs- och vattenmyndigheten förbereder myndigheterna att lämna förslag till regeringen om vilka invasiva arter som bör föras upp på den nationella förteckningen. Jag bedömer att de arter som bör prioriteras för en sådan lista är de som utgör de största hoten för den biologiska mångfalden, samhällsekonomin och människors hälsa i . I tillägg till detta bereds i förslag om författningsändringar för att effektivisera det fortsatta arbetet med invasiva främmande arter som inkommit med i sin hemställan till regeringen. Det faktum att stenmård och flera andra främmande arter nu finns i den svenska naturen är oroande och att de kommit hit med människors medvetna eller oavsiktliga hjälp. De insatser för att utrota stenmården som genomfört på uppdrag har i flera avseenden varit framgångsrika och är utbredningen begränsad. Även om fynden av stenmård varit få i och myndigheterna bedömer att arten inte utgör ett lika stort hot som andra arter så är det viktigt att övervakning och åtgärder fortsätter så att stenmård inte etablerar sig i . När det gäller arbetet mot invasiva främmande arter redovisar regeringen i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) att dels har finansierat insatser för att bekämpa invasiva arter och utlyst forskningsmedel för att utveckla metoder för utrotning och hindrande av deras införsel och spridning, dels genomfört kommunikationsinsatser som ökat medvetenheten om invasiva arter. Antalet inrapporterade fynd av invasiva främmande arter i Artportalen har fyrdubblats . Regeringen bedömer i propositionen att det behövs ytterligare insatser för att motverka invasiva främmande arter. Anslaget 1:11 Åtgärder för havs- och vattenmiljö beräknas därför ökas med 2023 och 2024. Anslaget förstärktes även genom budgetpropositionen med med anledning av en satsning på bl.a. arbetet med invasiva främmande arter i akvatisk miljö. Anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur förstärktes med för att snabba på bekämpningen av invasiva främmande arter. redovisar i sin årsredovisning att den förstärkning på som myndigheten fick 2021 fördelades till länsstyrelserna för att utföra bekämpningsåtgärder, metodutveckling, inventeringar och kartläggning av invasiva främmande arters påverkan på skyddsvärda arter. finansierar Svenska Jägareförbundets projekt arter, som framgångsrikt bekämpar invasiva ryggradsdjur som mårdhund, bisam, mink, nilgås och vattensköldpadda. Personal från projektet kan vara på plats för att genomföra bekämpning över hela landet, vilket ger god beredskap för att snabbt hindra spridning av nya invasiva fågel-, reptil- och däggdjursarter i . redovisar vidare att myndigheten, Havs- och vattenmyndigheten och 17 andra myndigheter träffas regelbundet i ett nationellt samverkansorgan. Två arbetsgrupper har initierats inom samverkansorganet för att nå samsyn i frågor som rör kemisk bekämpning och för att stödja de myndigheter som arbetar med åtgärder i samband med gränskontroller. genomförde en informationsinsats riktad till allmänheten i syfte att få allmänheten att känna igen olika invasiva främmande arter och förstå problematiken. När det gäller stenmård kan vidare noteras att beslutade om jakt efter stenmård. Tillståndet gäller i hela landet t.o.m. och får utföras av i projektet arter. anför i beslutet att stenmård är en främmande art som kan vara invasiv och att det därför finns skäl att besluta om jakt på arten. Enligt kan förekomst av stenmård medföra betydande skaderisker för inhemsk flora och fauna i . Av beslutet framgår vidare att Artdatabanken på uppdrag av har riskklassificerat bl.a. stenmård och att arten har bedömts som ”ingen känd risk” vilket dock inte ska tolkas som att risken för effekt på inhemsk biologisk mångfald är låg. Utfallet bör tolkas som dåligt känd, vilket innebär att det kan behövas ytterligare utredning baserad på mer och säkrare data. Ett antal observationer av stenmård har gjorts i län och det saknas tillräcklig kunskap för att med säkerhet kunna bedöma invasivitet. Enligt bör man när det gäller främmande arter tillämpa försiktighetsprincipen, och arten bedöms som potentiellt invasiv. gav därför även Svenska Jägareförbundets projekt arter i uppdrag att vidta åtgärder när det gäller stenmård (NV-02834-19). Invasiva främmande arter är ett hot mot den biologiska mångfalden som bör tas på största allvar. Utskottet välkomnar därför de satsningar som regeringen har gjort och det arbete som pågår när det gäller invasiva främmande arter. Utskottet noterar vidare att arbetet med att ta fram en nationell förteckning över invasiva främmande arter av betydelse för fortsätter och att ett förslag förväntas lämnas till regeringen när det gäller arter på land. Syftet med denna förteckning är främst att kunna förbjuda och vidta åtgärder mot invasiva främmande arter som är ett problem i men som inte omfattas av EU-förteckningen över invasiva främmande arter. Mot bakgrund av det arbete som pågår anser utskottet att motion 2021/22:3438 (M) yrkande 6 kan lämnas utan åtgärd. Utskottet noterar vidare att det i förordningen om invasiva främmande arter finns bestämmelser som reglerar processen för att ta fram en nationell förteckning. Bland annat ska en riskbedömning och en konsekvensutredning göras. De arter som bör prioriteras för den nationella listan är de som utgör de största hoten för den biologiska mångfalden, samhällsekonomin och människors hälsa i . Utskottet har fullt förtroende för att de ansvariga myndigheterna har den kompetens som krävs för att bedöma vilka arter som bör tas upp på den nationella förteckningen. Utskottet finner mot denna bakgrund inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motion 2021/22:2459 (SD) yrkande 57. Utskottets förslag i korthet avslår yrkanden om skyddsjakt på gås, trana och svan. Jämför reservation 16 (M), 17 (SD) och 18 (KD). I kommittémotion 2021/22:3429 av m.fl. (M) yrkande 20 anförs att skyddsjakten på icke jaktbara arter som trana och svan bör förenklas. Motionärerna framhåller att betande fåglar är ett stort problem för jordbruket och orsakar skador till stora värden. Problemet ökar fort och de resurspersoner som finns hos länsstyrelserna för att skrämma fåglar räcker inte till. Därför behöver processen med att få till skyddsjakt bli enklare och snabbare. Enligt kommittémotion 2021/22:2459 av m.fl. (SD) yrkande 34 bör skyddsjakt på trana och svan liksom tidigare kunna beviljas av efter ansökan eller utföras på initiativ. Motionärerna framhåller att tranorna lever i livslånga parrelationer och båda föräldrarna tar hand om ungarna tills de kan flyga. Svanen är också trogen sin partner livet ut och återvänder ofta år till sitt gamla revir. Därför är det tveksamt om jakt på enskildas initiativ är försvarbart. I kommittémotion 2021/22:3877 av m.fl. (KD) yrkande 19 i denna del anförs att reglerna för jakt på gås, svan och trana bör ses över i syfte att utöka jakten på dessa arter. Motionärerna framhåller att gässen innebär ett växande problem i takt med klimatförändringen som medför att många kanadagäss stannar i landet . Även tranornas skador på odlingar har ökat. Reglerna för jakt på gås, svan och trana bör därför ses över i syfte att utöka jakten på dessa arter så att stammarna kan hållas på en balanserad nivå. Kompletterande uppgifter och tidigare behandling Fågeldirektivet innehåller regler till skydd för samtliga fågelarter som förekommer naturligt inom EU, liksom för deras ägg, bon och livsplatser. Enligt direktivet är medlemsstaterna skyldiga att införa ett generellt system för skydd av samtliga fåglar som ska förbjuda att man avsiktligt dödar eller fångar dessa fåglar. Enligt direktivet får medlemsstaterna dock medge undantag från förbudet av vissa angivna anledningar, om det inte finns någon annan lämplig lösning. Undantag får bl.a. göras av hänsyn till människors hälsa och säkerhet respektive flygsäkerheten, för att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten eller för att skydda flora och fauna. Sångsvan och trana är inte upptagna i bilaga II till fågeldirektivet, vilket innebär att s.k. allmän jakt inte är tillåten. Knölsvan är upptagen i bilaga II del B till direktivet. De arter som anges i bilaga II del B får endast jagas i de medlemsstater som står listade i bilagan. I detta fall är det och . Fågeldirektivet medger alltså inte s.k. allmän jakt på knölsvan i . Vad gäller gäss är ett antal arter upptagna i bilaga II. Det finns dock arter av gås som förekommer i och som inte är upptagna i bilaga II, t.ex. vitkindad gås. För dessa arter är allmän jakt inte tillåten. För de arter som inte kan omfattas av allmän jakttid kan skyddsjakt ske under vissa förutsättningar. Fågeldirektivet har genomförts i svensk rätt genom bl.a. bestämmelser i jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905). Enligt 2 § jaktförordningen ska minst en gång se över de jakttider som regleras i förordningen och vid behov föreslå ändringar till regeringen. En översyn av jakttiderna har genomförts och målbild för arbetet har varit att säkerställa att jakttiderna – uppfyller nationell lag, art- och habitatdirektivet, fågeldirektivet och de internationella överenskommelser som förbundit sig att följa – i möjligaste mån inte tillåter att vilt jagas under parnings- och uppfödningsperioder – ligger i linje med Strategi för svensk viltförvaltning. Frågan om ändrade jakttider har beretts i flera steg. Utgångspunkterna i arbetet med jakttidsöversynen har varit transparens och delaktighet i processen. Jakttidsöversynen inleddes med att samtliga berörda aktörer gavs möjlighet att förutsättningslöst lämna förslag till ändringar av de jakttider som gällde då. I dialog med en beredningsgrupp som bestod av representanter för flera organisationer och myndigheter tog sedan fram preliminära förslag till ändringar av jakttider. Under den remissperiod som sedan följde kunde berörda aktörer lämna synpunkter på det preliminära förslaget. Synpunkterna bereddes sedan av som därefter lämnade ett förslag på jakttider till regeringen (NV-08122-18). Regeringen remitterade förslaget på jakttider till ca 120 remissinstanser och beslutade därefter om nya tider för jakt genom en ändring i jaktförordningen. Förändringarna omfattar bl.a. möjligheten till skyddsjakt på trana, svan och gås. Förändringarna trädde i kraft . När det gäller trana och sångsvan innebär regeringens beslut att en möjlighet till skyddsjakt på enskildas initiativ införs under vissa delar av året. Det gäller fåglar som uppträder i flock om minst fem individer vid fält med oskördad gröda, om det behövs för att förebygga skada. För trana gäller det –och –. För sångsvan gäller det –. Detta överensstämmer med förslag. I förslag på jakttider anfördes att trana och sångsvan har ökat i och inom EU på såväl kort som lång sikt. Fåglarna orsakar skador för jordbruket. Länsstyrelserna fattar ett begränsat antal beslut om skyddsjakt på trana och sångsvan. Däremot förekommer många ansökningar om bidrag till förebyggande åtgärder och ersättning för skador av dessa fåglar. Flera länsstyrelser har noterat en tilltagande skadebild och ett ökande inflöde av skyddsjaktsansökningar. De ökande populationerna gör att skadebilden förväntas öka. Därför är det angeläget att möjliggöra viss skyddsjakt på enskildas initiativ innan problemen växer sig alltför stora. Därigenom skulle skadedrabbade ha möjlighet att förhindra skada på sin gröda utan att behöva ansöka om skyddsjakt hos . Detta underlättar möjligheten för lantbrukare att påverka sin skadesituation och minskar länsstyrelsernas administration. framhöll vidare att möjligheten till skyddsjakt gäller när fåglarna bedöms kunna orsaka allvarliga skador. Det innebär att tiden för skyddsjakt till viss del kan överlappa arternas flytt- och häckningstider. bedömde att behovet att skydda grödor är större än nackdelen ur djuretiskt perspektiv att bedriva jakt . För att skydda fåglarna föreslår att skyddsjakten på trana och sångsvan enbart ska tillåtas på fåglar som uppträder i flock. När det gäller jakt på gås kan noteras att regeringens beslut innebär att den allmänna jakten på sädgås avskaffas. Av förslag till jakttidsförändringar framgår att arten sädgås delas in i två underarter, tajgasädgås respektive tundrasädgås, som är svåra att särskilja i fält och har delvis överlappande flyttvägar och övervintringslokaler. Majoriteten av sädgässen i utgörs av underarten tajgasädgås som är rödlistad som sårbar. De tajgasädgäss som rastar eller övervintrar i utgör en stor och växande andel av världspopulationen av denna underart och därför är det viktigt att tar nödvändigt ansvar för skydd av sädgässen. Varken tajgasädgås eller tundrasädgås har rapporterats minskande i . På EU-nivå har sädgås rapporterats som ökande. Tajgasädgåsen omfattas dock av en internationell åtgärdsplan, framtagen genom avtalet om bevarande av flyttande sjöfåglar i och Eurasien (Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds, AEWA) med det övergripande målet att tillåta underarten att återhämta sig och öka i antal. I förekommer två delpopulationer (flyway management units, FMU) av tajgasädgås, Western FMU och Central FMU. Det långsiktiga målet för Central FMU är 60 000–80 000 individer och för Western FMU 5 000–10 000 individer. För att nå detta mål har AEWA tagit fram en Plan med en fastställd jaktkvot för Central FMU för de nationer som berörs av den delpopulationen. För Western FMU saknas jaktkvot, dvs. ingen jakt bör bedrivas på den delpopulationen. saknar rapporteringssystem som möjliggör ögonblicklig bevakning av jaktuttag och kan därför inte upprätthålla tillåtna jaktkvoter. föreslår därför av försiktighetsskäl att den allmänna jakten avskaffas och att den tillåtna jaktkvoten prioriteras för skyddsjakt. Inventeringar som utförts av tyder på att populationsmålet för Central FMU nu kan ha uppnåtts. framhöll vidare att förändringarna innebär att sädgås enbart kommer att kunna jagas under skyddsjakt. En betydande del av avskjutningen av sädgäss i och sker dock som skyddsjakt, vilket innebär att förändringen inte kommer att ge några större konsekvenser i praktiken. Regeringens beslut innebär vidare att reglerna för skyddsjakt på sädgås ändrades så att denna nu får utföras på fåglar som uppträder i flock om minst fem individer vid fält med oskördad gröda i och län –. anförde i sitt förslag att gäss genom framför allt bete kan orsaka kostsamma skador på oskördade grödor. beviljade länsstyrelserna i ersättningar för uppkomna skador orsakade av sädgås på jordbruksgrödor. Ersättningarna betalades framför allt ut i och . Sädgässen orsakar skador på framför allt vall, korn, höstvete och morötter. framhöll att saknar tillåten jaktkvot för delpopulationen Western FMU och att skyddsjakt på enskildas initiativ i möjligaste mån därför ska undvikas i områden där den delpopulationen kan förekomma. Förslaget om skyddsjakt på enskildas initiativ föreslogs därmed endast tillåtas i och . Av skälet att jaktkvoten inte bör överstigas bör även tiden för skyddsjakten på enskildas initiativ begränsas och prioriteras. gör bedömningen att en lämplig tid är när arten orsakar skada utan att tider överlappar tid för vårflytt samt häcknings- och uppfödningssäsong. Förändringen innebär att skyddsjakten begränsas till individer som uppträder i flock. Det är framför allt då som stora skador förväntas uppstå. Regeringens beslut innebar vidare att tidpunkten för jaktens start förändrades när det gäller bläsgås, grågås och kanadagås. När det gäller grågås och kanadagås infördes ett flockkrav för skyddsjakt – grågås som uppträder i flock om minst fem individer vid fält med oskördad gröda eller kan medföra besvär för människors hälsa får jagas mellan . När det gäller vitkindad gås infördes genom regeringens beslut en möjlighet till skyddsjakt på enskildas initiativ i hela landet vid fält med oskördad gröda eller om det kan medföra besvär för människors hälsa. Därutöver möjliggjordes även skyddsjakt för fåglar vid flygplatser även på bl.a. bläsgås, grågås, kaja, kanadagås, sädgås och vitkindad gås. Utskottet har tidigare behandlat frågor om skyddsjakt på betande fåglar, bl.a. i betänkande 2019/20:MJU5. Utskottet uttalade då att de möjligheter till skyddsjakt och bidrag till förebyggande åtgärder som finns för svan och andra stora fåglar är betydelsefulla för att kunna bibehålla en livskraftig areell näring som de stora fåglarna förvaltas. Utskottet noterade vidare att i jakttidsöversynen hade föreslagit att skyddsjakt på enskildas initiativ skulle införas på trana och sångsvan i syfte att underlätta för jordbrukare att påverka sin skadesituation. Som utskottet har framhållit är möjligheten till skyddsjakt på betande fåglar som gås, trana och svan betydelsefull för att det ska vara möjligt att bibehålla en livskraftig areell näring som de stora fåglarna förvaltas. Utskottet välkomnar därför de förändringar i regelverket för skyddsjakt som regeringen införde och som syftar till att underlätta för jordbrukare att påverka sin skadesituation. Eftersom förändringarna har genomförts finner utskottet inte skäl att vidta någon åtgärd med anledning av motionerna 2021/22:2459 (SD) yrkande 34, 2021/22:3429 (M) yrkande 20 och 2021/22:3877 (KD) yrkande 19 i denna del. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om referensvärdet för varg och regionala förvaltningsplaner och om en gemensam förvaltning av den skandinaviska vargstammen och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om skyddsjakt, tillsyn och rovdjursangrepp. Jämför reservation 19 (S, V, L, MP), 20 (V, MP) och 21 (MP) samt särskilt yttrande 6 (S), 7 (V), 8 (L), 9 (MP), 10 (S), 11 (V) och 12 (MP). Referensvärdet för varg och regionala förvaltningsplaner Enligt kommittémotion 2021/22:3429 av m.fl. (M) yrkande 14 ska regeringen säkerställa att vargstammen minskas till nedre mål, dvs. att vargens referensvärde för populationens storlek ska vara 170 individer . I kommittémotion 2021/22:3877 av m.fl. (KD) yrkande 14 anförs att den gemensamma skandinaviska vargstammen inte bör överstiga 230 individer, där tar ansvar för 170 djur. Även i motionerna 2021/22:1890 av (M), 2021/22:2656 av (M), 2021/22:2661 av och (båda M) och 2021/22:2939 av (M) yrkande 2 framställs liknande förslag. Motionärerna i kommittémotion 2021/22:3429 av m.fl. (M) yrkande 15 framhåller att vargstammen varierar över landet och att förvaltningen av denna därför behöver vara lokalt anpassad. Förvaltningen av varg bör därför anpassas på lokal nivå genom regionala förvaltningsplaner som bl.a. reglerar antalet vargar på regional nivå. Enligt kommittémotion 2021/22:3438 av m.fl. (M) yrkande 17 ska verka för att det tas fram en gemensam skandinavisk förvaltningsplan för den skandinaviska vargstammen. Den svenska vargen ingår i den s.k. skandinaviska populationen som lever i och . Det vore därför rimligt med en gemensam förvaltning av den skandinaviska populationen. Det bör därför utarbetas en skandinavisk samförvaltningsplan för varg. I kommittémotion 2021/22:3877 av m.fl. (KD) yrkande 20 framhålls att det i och finns en gränsöverskridande vargpopulation varför det vore naturligt med ett samarbete och en gemensam förvaltning av den skandinaviska vargstammen. Enligt motion 2021/22:1012 av och (båda S) yrkande 2 bör möjligheterna till samförvaltning av varg med undersökas. (M) anför i motion 2021/22:1895 att länsstyrelsernas tillsynsarbete för att motverka illegal jakt bör ses över. Motionären anför att länsstyrelserna inte bör kartlägga och föra register över personer som misstänks syssla med illegal jakt på varg. Enligt motion 2021/22:2939 av (M) yrkande 5 bör skyddsjakt efter varg inte vara tidsbestämd. Motionären anför att skyddsjakt bör få fortgå till dess att vargen är skjuten. och (båda MP) framhåller i motion 2021/22:4080 att risken för vargangrepp på betesdjur innebär både merarbete och ekonomiska risker.