bet · H901MJU17 · 2022-03-08 00:00:00 — Ett antal yrkesfiskare har beviljats dispens från förbudet, liksom ett fåtal som fiskar med stöd av enskild rätt. Särskilda tillstånd har beviljats den som bedrivit riktat ålfiske . Tillstånden ges i sänder. Tillståndsgivningen är restriktiv i det att man endast kan få tillstånd att fiska ål om man tidigare haft tillstånd att fiska ål, och det är inte möjligt att söka tillstånd för nyetablering av ålfiske. Enligt uppgift från universitets Östersjöcentrum fördelas 178 ålfiskelicenser på 155 svenska fiskare. Varje licens tillåter en fångst på ål . rapporterade fisket fångst på ål (i havet och i inlandsvatten). Den restriktiva tillståndsdelningen för ålfiske kombineras med nationella bestämmelser om höjt minimimått på ål som får fiskas () och redskapsbestämmelser för fasta redskap och ryssjor. Därtill har fiskesäsongens längd reducerats såväl i insjöar som vid kusten, se redogörelsen ovan om säsongsstängningen för ålfisket. I fråga om turbindödlighet är målet i den nationella förvaltningsplanen att reducera turbinrelaterad dödlighet i vattendrag där ålen måste passera minst ett vattenkraftverk så att av all blankål kan utvandra till kusten. (SLU Aqua) har i uppdrag av Havs- och vattenmyndigheten att sammanställa data och utvärdera genomförandet av den svenska ålplanen. publicerade SLU Aqua sin senaste utvärdering av den svenska ålstatusen (rapport 2021:12). I rapporten påvisar forskarna att den nedåtgående trenden för beståndet har upphört , även fast det råder osäkerhet om orsakerna bakom denna utveckling. Forskarna rekommenderar att man reviderar och uppdaterar den nuvarande förvaltningen där skyddet av ålen bedöms som adekvat längs . Skyddet bedöms dock som fortsatt otillräckligt i inlandsvatten respektive osäkert längs . har lämnat in fyra rapporteringar, varav den senaste lämnades in . Av Havs- och vattenmyndighetens sammanfattning av den senaste rapporteringen (PM daterat ) framgår följande i fråga om turbinrelaterad dödlighet: Genomförda åtgärder för att minska påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk ligger långt ifrån det uppsatta målet i EMP [eel management plan, dvs. Vattenkraften påverkar i hög grad dödlighet för utvandrande blankål och förhindrar naturlig uppvandring av ålyngel i inlandsvatten. Vattenkraften påverkar även förväntat utfall av olika förvaltningsåtgärder i vattenområden uppströms belägna kraftverk och reducerar t.ex. effekten av fiskereglerande åtgärder. Även om dödligheten vid varje vattenkraftverk kan variera så är den sammanlagda dödligheten efter flera kraftverkspassager generellt hög. Det är därför viktigt att det långsiktiga åtgärdsarbetet med delar i nuvarande förvaltningsplan som behandlar påverkan från vattenkraft effektiviseras, inte minst i pågående arbete med nationell plan för omprövning och framtagande av moderna miljövillkor för vattenkraften. Det pågår ett brett arbete vid Havs- och vattenmyndigheten inom programmet Vattenkraft och vattenmiljö där genomförande av ålförordningen är ett av flera delprogram. Som redovisas ovan föreslår regeringen i budgetpropositionen att tillskjuter medel till Havs- och vattenmyndigheten för att öka överlevnaden av ål genom att ersätta yrkesfiskare för att flytta och återutsätta fångster av ål som annars inte överlevt sin vandring pga. kraftverksturbiner m.m. samt för att genomföra en oberoende, internationell utvärdering av den svenska ålförvaltningen. beslutade i enlighet med regeringens förslag i denna del (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20, bet. 2021/22:MJU1, rskr. 2021/22:110). Som också redovisas ovan ska Havs- och vattenmyndigheten redovisa hur myndigheten i det svenska genomförandet av nationell och EU-reglerad förvaltning av ål säkerställt att alla åtgärder genomförts så att skyddet av beståndet prioriteras utöver det frivilliga programmet för uppköp av ålfiskefångster. Utskottet har behandlat olika åtgärder för att rädda ålbeståndet vid upprepade tillfällen , bl.a. när det gäller passager förbi vattenkraftverkens turbiner (se bet. 2018/19:MJU3 Fiskeripolitik). I betänkande 2021/22:MJU6 Åtgärder för att rädda fiskbestånden i behandlade utskottet frågan om vattenkraftverkens ekologiska betydelse. Utskottet anförde följande i frågan (s. 54 f.): En ytterligare negativ påverkan [på fiskbestånden] härstammar från vattenkraftverken och de vandringshinder som dessa utgör. Fiskens vandringsvägar har i många vattendrag påverkats negativt genom dämning eftersom detta försämrar fiskens rekryteringshabitat. Detta har i sin tur minskat, och i vissa fall slagit ut, lokala bestånd. Eftersom ytan av lämpliga reproduktionsområden längs kusten är mycket liten relativt tillgången på vuxna fiskars habitat, är mängden lek- och uppväxtområden en grundläggande faktor som påverkar mängden vuxen fisk. Utskottet bedömer att kunskapsläget om vattenkraftverkens påverkan på hotade bestånd bör utvecklas för att tydliggöra vattenkraftens ekologiska betydelse och vad som krävs för att göra den miljömässigt mer hållbar . som kunskapsläget kontinuerligt förbättras bedömer utskottet att det finns flera kunskapsluckor som man bör ta itu med, t.ex. i fråga om passagelösningar. Regeringen bör därför ta initiativ för bättre kunskapsunderlag samt ökade åtgärder i fråga om vattenkraftverkens påverkan på hotade arter, inte minst den akut hotade ålen. Detta bör tillkännage för regeringen. Kammaren biföll utskottets förslag (bet. 2021/22:MJU6, rskr. 2021/22:60–61). I förslag till havs-, fiskeri- och vattenbruksprogram för perioden –2027 framhåller regeringen att till följd av Brexit går det inte att importera ålyngel från . Importen sker i stället från andra länder inom EU. Detta kan försvåra möjligheter att vidareuppföda ål för konsumtion och genomföra ålyngelutsättningar eftersom kvalitén på dessa ålyngel är sämre och det finns dessutom problem med djurhälsoaspekter. Övriga artspecifika bevarandeåtgärder och regleringar I fråga om siklöjan finns arten i djupa insjöar i hela landet samt allmänt i . är siklöjan spridd över större områden i främst men vandrar den in till för att leka. Liksom för många andra pelagiska fiskarter påverkas rekryteringen starkt av födotillgång och klimatfaktorer varför reproduktionsframgången varierar mycket . Siklöjan är inte kvoterad av EU utan förvaltas nationellt och trålfisket regleras med ett särskilt trålfisketillstånd. Inför varje års fiske beställer Havs- och vattenmyndigheten en biologisk rådgivning från (SLU Aqua) som ligger till grund för myndighetens beslut om tillstånd och fiskets omfattning. Fisket efter siklöja regleras dessutom med områdes-, redskaps- och tidsbegränsningar. Dessa regleringar, utöver de som framgår av föreskrifterna, läggs som villkor i tillstånden efter samråd med fiskets organisationer inom ramen för en samförvaltning. sker en dialog mellan fiskets organisationer, SLU Aqua och Havs- och vattenmyndigheten efter att den biologiska rådgivningen har levererats. Mot bakgrund av rådgivningen diskuteras vilka anpassningar som behöver vidtas utifrån siklöjans beståndsutveckling. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten följer trålfiskets utveckling i stort sett beståndets utveckling. Efter en nedgång ökade fångsterna av siklöja och minskade därefter för att sedan öka igen. fångades siklöja, vilket är de största noterade landningarna sedan trålfisket inleddes och drygt sex gånger så mycket siklöja som . Bestämmelser om fritidsfisket finns i fiskelagen (1993:787) och förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen samt Havs- och vattenmyndighetens författningssamling. De senare omfattar i huvudsak havet och de fem samt i dessa vattenområden mynnande vattendrag upp till första vandringshindret, och de innehåller också föreskrifter som tillkommit av fiskevårdsskäl. Dessa föreskrifter rör bl.a. fredningsområden, fredningstider, minimimått och redskapsbegränsningar och ändras vid förändringar i beståndssituationen. I inlandsvatten bestäms merparten av de restriktioner som behövs för fiskevården av fiskerättsägarna själva. Ofta sker förvaltningen genom en fiskevårdsområdesförening enligt lagen (1981:533) om fiskevårdsområden. Av bestämmelserna följer att fritidsfiskare som regel inte behöver registrera sig för att få fiska och inte heller behöver rapportera in hur mycket fisk de fångar. Fritidsfiskets fiskemöjligheter begränsas dock av bestämmelser om t.ex. fredningstider och fredningsområden samt i vissa fall även av redskaps- och fångstbegränsningar. redovisade Havs- och vattenmyndigheten ett regeringsuppdrag om utformning av bestämmelser om rapporteringsskyldighet för andra fiskare I uppdraget ingick även att tillsammans med utreda förutsättningarna för och föreslå hur det kan införas en möjlighet att fördela den nationellt tillgängliga fiskeresursen mellan olika kategorier av fiske utifrån andra skäl än fiskevård. Myndigheten skulle särskilt beakta möjligheten att främja fritidsfisket och fisketurismen, som förutsättningarna för ett livskraftigt yrkesfiske och det traditionella fisket bibehålls. I redovisningen för myndigheten fram ett antal förslag som omfattar fritidsfiskets redskapsanvändning och fördelning av fiskeresurser samt bemyndigande för Havs- och vattenmyndigheten att utfärda föreskrifter om anmälnings- och rapporteringsskyldighet för fritidsfisket och fisketurismföretag om det finns särskilda skäl. Myndighetens förslag bereds inom . I fråga om fiske efter hummer får fritidsfiskare använda högst sex hummertinor , medan den som fiskar med fiskelicens får ha högst 40 tinor. Redskap ska utmärkas med kula eller cylinder. Av märkningen ska det framgå vem som använder redskapet samt om den som fiskar är fritidsfiskare. I fråga om blåfenad tonfisk är arten rödlistad av (). Det är förbjudet att fritidsfiska efter arten i både nationellt och internationellt vatten. Det är också förbjudet att fritidsfiska på andra länders vatten i , och om inte annat anges i det aktuella landets nationella fiskeregler. Blåfenad tonfisk är en av arterna som regleras av det under havsrättskonventionen särskilda avtal om bevarande och förvaltning av gränsöverskridande och långvandrande bestånd. Målsättningen med avtalet är att säkerställa ett långsiktigt bevarande och hållbart nyttjande av bestånd av fiskarter som rör sig mellan olika länders ekonomiska zoner, mellan zonerna och öppna havet, bl.a. just blåfenad tonfisk. International Commission for the Conservation of Tunas (ICCAT) är det organ som enligt avtalet ansvarar för förvaltningen av blåfenad tonfisk. Konventionen om bevarande av atlantisk tonfisk började gälla 1969 som ett svar på det kritiska läget för bestånden. Enligt uppgift från Havs- och vattenmyndigheten har tonfisken blivit vanligare i svenska vatten . Mycket tyder på att det är en kombination av minskat fisketryck i och bytesfiskvandringar av främst sill och makrill som gjort att tonfisken besöker våra kuster igen. Övergripande mål och principer för fiskeriförvaltningen Utskottet bedömer att det inom den gemensamma fiskeripolitiken har tagits viktiga steg mot en mer miljömässigt och konkurrensmässigt hållbar fiskeriförvaltning. Inte desto mindre återstår flera utmaningar, t.ex. i fråga om förvaltningen av flera av känsliga fiskbestånd och att säkerställa vetenskapliga underlag om beståndens utveckling. Utskottet ser därför mycket positivt på att alltsedan EU-inträdet har varit pådrivande för ett starkare samarbete som anpassar bl.a. kvoter och fångstmetoder för att uppnå en hållbar utveckling. Utskottet förutsätter att regeringen även i fortsättningen driver på för att den gemensamma fiskeripolitiken ska fortsätta att utvecklas i en sådan riktning och att åtgärder ska vara vetenskapligt förankrade. När det gäller ekosystemansatsens roll i förvaltningen vill utskottet påminna om att regeringen gjort det mycket tydligt att en ekosystembaserad fiskeriförvaltning ska vara en integrerad del i att uppfylla målen i havs- och vattenförvaltningen samt miljömålen. Utskottet bedömer att regeringens uppdrag till ansvariga myndigheter signalerar att denna fråga är prioriterad. När det gäller bemyndigandet i 20 § fiskelagen påminner utskottet om att syftet med bestämmelsen är att skapa möjligheter att skydda känslig natur och att harmoniera bestämmelsen på detta område med övrig lagstiftning för areella näringar. Mot bakgrund av det ovan anförda bedömer utskottet att förslagen som förs fram i motion 2021/22:4218 (MP) yrkandena 1–3 ska avstyrkas. Fredningstider och fiskefria områden Utskottet är väl medvetet om att det krävs en mångfald av åtgärder för att flera fiskbestånd i kustområden, både i och i , ska kunna återhämta sig. Utskottet konstaterar att det finns ett betydande antal fredningsområden inrättade både i havet och i inlandsvatten och att det pågår ett löpande arbete vid ansvariga myndigheter för att identifiera ytterligare viktiga områden för lek och lekvandring och för att stänga dessa under lämpliga perioder. Utskottet noterar även att Miljömålsberedningens förslag om helt fiskefria områden bereds inom . Utskottet vill i sammanhanget även uppmärksamma att regeringen och ansvarig myndighet bedriver ett kontinuerligt arbete för att dels förstärka insatserna för den biologiska mångfalden i känsliga områden i och EU, dels införa nödvändiga regleringar för att nå bevarandemålen i skyddade områden. Utskottet påminner om att har anvisat ytterligare resurser för detta ändamål . Motionerna 2021/22:3279 (V) yrkande 36, 2021/22:3982 (L) yrkande 12 och 2021/22:4041 (KD) yrkande 1 kan mot denna bakgrund lämnas utan vidare åtgärd. Samlad utvärdering av medlemsstaternas ålförvaltningsplaner Såväl nuvarande som tidigare utskott har vid upprepade tillfällen berett förslag om åtgärder för att värna den utrotningshotade ålen. Utskottet har varit mycket tydlig med att det krävs kraftfulla åtgärder för att beståndet ska ges möjlighet att återhämta sig. Utskottet konstaterar att trots det stora antalet åtgärder som vidtagits är beståndssituationen fortsatt mycket kritisk vilket skickar en tydlig signal om att åtgärdsarbetet måste ses över. Utskottet noterar i sammanhanget att medlemsstaterna regelbundet rapporterar till kommissionen om hur åtgärdsarbetet inom ramen för de nationella ålförvaltningsplanerna fortgår. Enligt kommissionens senaste utvärdering av ålförvaltningen har det gjorts framsteg men det finns stora olikheter i medlemsstaternas rapportering. I utvärderingen konstateras det även att den samlade fiskerirelaterade dödligheten har minskat i EU:s vatten som fisket efter ål har ökat i vissa medlemsstater. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringen ska verka för en samlad utvärdering av de nationella ålförvaltningsplanerna samt för en gemensam åtgärdsplan som kraftigt minskar ålfisket i EU. Åtgärderna krävs inte bara för att rädda den europeiska ålen utan även för att säkerställa att svenska fiskare har lika konkurrensvillkor som sina europeiska motsvarigheter. Det råder ett generellt ålfiskeförbud i , och ålfisket i har endast marginell påverkan på beståndet. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motion 2021/22:3434 (M) yrkande 8. Övriga åtgärder för att bevara ålen När det gäller möjligheten för ål att passera vattenkraftverk ser utskottet, i likhet med motionärerna, allvarligt på att tillräckliga åtgärder uteblivit. Påverkan från turbinrelaterad dödlighet i vattenkraftverk ligger långt ifrån det uppsatta målet i den svenska ålplanen. Utskottet påminner om att tidigare under uppmanat regeringen att ta initiativ för att öka kunskapen om vattenkraftverkens ekologiska betydelse. Utskottet påminner även om att anvisat särskilda medel för att öka överlevnaden av ål genom att ersätta yrkesfiskare för att flytta och återutsätta fångster av ål som annars inte hade överlevt sin vandring. När det gäller ålfiskeförbud i vatten påminner utskottet om att frågan hanteras inom ramen för rådets beslut om årliga fiskemöjligheter. Utskottet noterar att ICES års fiskemöjligheter skärpte sina biologiska råd. Utskottet har överlagt med regeringen om fisket efter ål i och och rådet har fattat beslut om hur ålfisket ska regleras 2022/23. Med hänvisning till redan vidtagna åtgärder avstyrker utskottet motionerna 2021/22:3014 (SD) yrkandena 2 och 3, 2021/22:3279 (V) yrkandena 38 och 39 och 2021/22:4041 (KD) yrkande 15. Övriga artspecifika bevarandeåtgärder och regleringar Som utskottet anför ovan krävs det ett kontinuerligt åtgärdsarbete för att flera fiskbestånd i såväl som ska ges möjlighet att återhämta sig. Utskottet bedömer att ansvariga myndigheter redan bedriver ett aktivt arbete för att säkerställa att fiskevårdande åtgärder vidtas där de har som störst nytta. Utskottet ser ingen anledning att förorda de åtgärder som föreslås i motionerna 2021/22:1332 (S), 2021/22:1424 (S), 2021/22:2659 (M) och 2021/22:2944 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om systemen för fördelning av fiskemöjligheter, överlåtbara fiskerättigheter och stöd till modernisering av motorer i fiskefartyg. Jämför reservation 8 (C), 9 (V), 10 (L), 11 (MP), 12 (M), 13 (V) och 14 (L). Systemen för fördelning av fiskemöjligheter I kommittémotion 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 61 föreslås det att möjligheten till regional förvaltning av fiskekvoter som involverar lokala och regionala aktörer i större utsträckning bör utredas. Vidare enligt samma motion yrkande 62 bör hänsyn tas till kustsamhällenas utveckling samt samhällsnyttan vid fördelningen av kvoter i såväl det pelagiska som det demersala fisket, dvs. fiske efter arter i den fria vattenmassan (t.ex. sill/strömming och makrill) respektive bottenlevande arter (t.ex. torsk och räka). Motionärerna anser att det lokala fiskets konkurrenskraft skulle stärkas om myndigheterna tilldelade fiskare kvoter för både pelagiska och demersala arter. Enligt kommittémotion 2021/22:3279 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkande 30 bör regeringen ge Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se över resursfördelningssystemet så att det främsta målet blir en ökad flexibilitet i fisket samt att yrkesfisket bedrivs ekosystemanpassat. Motionärerna framhåller att det inte är hållbart att fiska på bara en art, särskilt i med ett känsligt och ostabilt ekosystem. Mer ekologiskt och socialt hållbart vore om varje båt tilläts att variera sitt fiske efter rådande situation. Likaså i kommittémotion 2021/22:3982 av m.fl. (L) yrkande 23 i denna del framhålls vikten av att fördelningen av fiskemöjligheter stöder ett miljömässigt hållbart fiske. Motionärerna framhåller även vikten av levande kustsamhällen i detta sammanhang. Enligt motion 2021/22:4083 av och (båda MP) yrkandena 1–5 bör ge regeringen i uppdrag att förutsättningslöst arbeta fram ett förslag på hur ett system för fördelning av kvoter skulle se ut där följande parametrar ingår: – främja fiske för den lokala ekonomin i kustsamhällen där det behövs mer sysselsättning – främja fiske för humankonsumtion i stället för andra ändamål, i linje med ambitionerna i livsmedelsstrategin – underlätta nytt tillträde för fiskarkåren och generationsbyten utan att detta ökar den samlade fiskeansträngningen – främja användning av skonsammare fiskemetoder – främja fiske som är förenligt med och bidrar till att uppnå målet om god miljöstatus för våra havsområden enligt havsmiljödirektivet. Motionärerna gör gällande att dagens system premierar det storskaliga industrifisket och om inte systemet förändras i grunden kommer det inte att finnas något kustnära fiske kvar och heller ingen förädlingsindustri utefter våra kuster. Vidare enligt motion 2021/22:36 av (SD) yrkande 6 bör regeringen utreda förutsättningarna för regionalt förvaltningsansvar i vissa avseenden. Motionären anför bl.a. att det finns skäl att i svagare områden se över kvoterna, t.ex. av sill/strömming, i nära samråd med småskaliga kustfiskare. Enligt kommittémotion 2021/22:3434 av m.fl. (M) yrkande 16 bör regeringen göra regelverken för överlåtelse av fiskerättigheter mer tillåtande. Motionärerna framhåller bl.a. att behovet av åtgärder som ska leda till en enklare, tydligare och begripligare reglering är viktigt inte minst utifrån ett lönsamhetsperspektiv. I kommittémotion 2021/22:3279 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkande 31 föreslås det att regeringen verkar för att omarbeta dagens ITQ-system (individual transferrable quotas), dvs. systemet med överlåtbara fiskerättigheter, med stärkta regionala kvoter inom ramen för ett ekosystembaserat fiske. Motionärerna anser att dagens system inte är långsiktigt hållbart och att systemet innebär att kvoterna koncentreras till några få båtar. Likaså enligt kommittémotion 2021/22:3982 av m.fl. (L) yrkande 23 i denna del ska nyttjandet av fiskekvoter stödja ett miljömässigt hållbart fiske. Motionärerna påpekar att systemet med överlåtbara fiskerättigheter inom det pelagiska fisket har gjort det enklare för fiskarna att planera. Även regelverket för det demersala yrkesfisket, dvs. fiske efter bottenlevande arter såsom torsk, sej, rödspätta, havskräfta och räka, måste leda till att förutsättningarna för att långsiktigt hållbart fiske underlättas. Enligt samma motion yrkande 25 bör regeringen utvärdera effekterna för det småskaliga fisket av överlåtbara fiskerättigheter. Även i detta sammanhang framhåller motionärerna vikten av ett regelverk som bidrar till att stärka de långsiktiga villkoren för det småskaliga kustnära fisket. Enligt motion 2021/22:2675 av (M) behöver regeringen förtydliga regelverket för det bottenära fisket, dvs. fisket på demersala arter. I likhet med våra grannländer borde regelverket tillåta att fiskare överför tillstånd permanent. Även enligt motion 2021/22:2140 av (KD) bör regeringen utreda ett system som möjliggör permanenta överföringar av fiskerättigheter i det demersala fisket. Stöd till modernisering av motorer i fiskefartyg Enligt motion 2021/22:2134 av (KD) bör aktivt säkerställa att den svenska fiskeflottan får del av EU-fonden för stöd till vad motionären kallar för miljömotorer i fiskebåtar. Motionären anser att ett sådant stöd vore en effektiv och bra miljöförbättrande åtgärd som skulle innebära en minskning av fiskets miljö- och klimatavtryck som det svenska fiskets konkurrenssituation gynnas. behandling och kompletterande uppgifter Systemen för fördelning av fiskemöjligheter Av artikel 17 i grundförordningen framgår att medlemsstaterna vid fördelning av fiskemöjligheter ska tillämpa transparenta och objektiva kriterier, inbegripet miljömässiga, sociala och ekonomiska kriterier. De kriterier som används får bl.a. inbegripa fiskets påverkan på miljön, tidigare efterlevnad av bestämmelser, bidraget till den lokala ekonomin och historiska fångstnivåer. Inom ramen för de fiskemöjligheter som medlemsstaterna tilldelats ska de sträva efter att ge incitament till fiskefartyg som använder selektiva fiskeredskap eller miljövänligare fiskemetoder såsom minskad energikonsumtion eller minskade skador på livsmiljöer. Vidare ska medlemsstaterna enligt artikel 22 vidta åtgärder för att anpassa sina flottors fiskekapacitet till sina fiskemöjligheter efter hand, med hänsyn till trender och baserat på bästa möjliga vetenskapliga rådgivning, för att dessa ska stå i en stabil och varaktig balans till varandra. Havs- och vattenmyndigheten har regeringens uppdrag att meddela föreskrifter för fiskets bedrivande som avser fördelning av fiskemöjligheter enligt grundförordningen (2 kap. 7 § förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen). Myndigheten får också meddela föreskrifter om hur sådana fiskemöjligheter får överlåtas . I fördelas fiskemöjligheter med olika typer av tillstånd. Den som inte har något särskilt tillstånd får fiska inom en s.k. kustkvot som endast kräver fiskelicens. Utgångspunkten för kustkvoterna är att de ska vara tillräckligt stora för att kollektiva fiskestopp ska undvikas och fördelningen till kustkvoterna prioriteras alltid vid fördelningen av kvoterna.