bet · H901KU31 · 2022-02-25 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår samtliga yrkanden som behandlas i betänkandet. Motionsyrkandena rör frågor om ställning, samverkan mellan staten och , friare församlingstillhörighet, statlig hjälp med kyrkoavgiften, begravningsavgiften samt gravsättning och spridning av avlidens aska. I betänkandet finns fyra reservationer (M, V, KD, L). Tio motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Relationen mellan staten och Statlig hjälp med kyrkoavgiften Gravsättning och spridning av avlidens aska 1.Svenska kyrkans ställning, punkt 1 (M) 2.Svenska kyrkans ställning, punkt 1 (V, L) 3.Friare församlingstillhörighet, punkt 3 (M, V, KD) 4.Gravsättning och spridning av avlidens aska, punkt 6 (V) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /22 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3 samt 2021/22:3388 av m.fl. (L) yrkande 17. Reservation 1 (M) Reservation 2 (V, L) Samverkan mellan staten och 2021/22:51 av (SD). 2021/22:1903 av m.fl. (M) och 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 3 (M, V, KD) Statlig hjälp med kyrkoavgiften 2021/22:2801 av Noria Manouchi (M) yrkande 2. 2021/22:1478 av (KD) och 2021/22:4053 av (L). Gravsättning och spridning av avlidens aska 2021/22:457 av m.fl. (V). Reservation 4 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (SD), (S), Per Schöldberg (C), (M), (SD), (S), Skånberg (KD), (SD), (MP), (M), (S), (V) och (L). I betänkandet behandlar utskottet tio motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22. Motionsyrkandena rör frågor om ställning, samverkan mellan staten och , friare församlingstillhörighet, statlig hjälp med kyrkoavgiften, begravningsavgiften samt gravsättning och spridning av avlidens aska. En förteckning över de behandlade förslagen finns i bilagan till betänkandet. Relationen mellan staten och Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ställning. avslår vidare en motion om ökad samverkan mellan staten och . Jämför reservation 1 (M), 2 (V, L). m.fl. (M) begär i kommittémotion 2021/22:3372 ett tillkännagivande om att utreda lagen (1998:1591) om i syfte att stärka kyrkans politiska oberoende (yrkande 2). Motionärerna anför bl.a. att det inte är självklart att staten i lagen om bör reglera hur exempelvis interndemokratin i kyrkan och dess organisation ska se ut. Motionärerna yrkar även att ansvaret för begravningsväsendet samt Kammarkollegiets roll bör utredas (yrkande 3). De menar att det kan diskuteras om är den aktör som allra bäst sköter uppgiften och även den principiella frågan om kyrkan är rätt huvudman 2000; om fler steg dessutom tas i separationen mellan stat och kyrka, som en knapp majoritet är medlemmar, kan man ställa sig frågan om det är rimligt. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2021/22:3388 ett tillkännagivande om ställning (yrkande 17). Motionärerna anför bl.a. att kyrka–stat-reformen 1999/2000 inte innebar att statens särskilda styrning av upphörde helt. Medan andra samfund fritt väljer sin egen organisationsform finns det en särskild lag, lagen om , som detaljerat reglerar samfundets uppbyggnad, församlingens uppgifter, biskoparnas roll, kyrkomötets beslutsbefogenheter osv. Mest slående är enligt motionärerna att i lagens portalparagraf föreskrivs religiösa bekännelse. Lagen om får, anför m.fl. (L), ses som en del av den bredare kompromiss som möjliggjorde de förändrade relationerna mellan staten och , men i ett mer långsiktigt perspektiv kan den bara ses som en etapp på vägen mot att uppnår fullt oberoende, på samma villkor som övriga trossamfund i . För att ska stå helt fri från statlig styrning anser därför motionärerna att lagen om bör avskaffas. bör liksom alla andra samfund ha full frihet att avgöra sin egen verksamhet; det är medlemmar – inte – som ska avgöra samfundets vägval i religiösa frågor, anser motionärerna. Samverkan mellan staten och (SD) menar i motion 2021/22:51 att samverkan mellan staten och bör förstärkas. Motionären framhåller att våra grundläggande värderingar och gemenskap ger oss en trygghet och säkerhet som är viktig för att ett samhälle ska utvecklas i sin egen takt, på ett framåtsträvande sätt och med ansvar. Det är ofta vi besöker under de största livshändelserna såsom dop och bröllop eller för att ta farväl av en närstående. För att bryta en negativ trend i vårt land och öka gemenskapen anser motionären att samverkan mellan den svenska staten och bör stärkas. Bakgrund och gällande ordning Relationerna mellan staten och föregicks av ett principbeslut som fattade 1995 (prop. 1995/96:80, bet. 1995/96:KU12). Principbeslutet följdes upp genom en serie beslut. Av störst betydelse här får anses vara de ändringar i regeringsformen och tryckfrihetsförordningen samt de lagar om trossamfund, om och om införande av lagen om som beslutades (prop. 1997/98:49, prop. 1997/98:116, bet. 1997/98:KU20, bet. 1998/99:KU5). Betydelsefulla ändringar i gällande lagstiftning, om begravningsverksamheten, kulturminnena, personal och avgiftsbetalning, beslutades också 1999 (prop. 1998/99:38, bet. 1998/99:KU18). fattades beslut om statens stöd till trossamfund (prop. 1998/99:124, bet. 1999/2000:KU5). I lagen (1998:1591) om finns föreskrifter om bl.a. som trossamfund, om dess organisatoriska uppbyggnad, om kyrkoavgiften, om kyrklig egendom, om rätten att ta del av kyrkans handlingar och om kyrkans arkiv. I lagen (1998:1593) om trossamfund finns bestämmelser om bl.a. registrering av trossamfund och om statlig hjälp med avgifter till registrerade trossamfund. Bestämmelser om statligt stöd finns också i lagen (1999:932) om stöd till trossamfund. Enligt 3 § lagen om trossamfund gäller att ingen är skyldig att tillhöra något trossamfund. Ett avtal eller löfte som strider mot denna bestämmelse är ogiltigt. De ändringar som gjordes 1999 i begravningslagen (1990:1144) innebar inte någon ändring av huvudmannaskap för den helt övervägande delen av begravningsverksamheten. Huvudman för begravningsverksamheten är den församling eller kyrkliga samfällighet inom eller – efter särskilt beslut av regeringen – den kommun som är skyldig att anordna och hålla allmänna begravningsplatser för dem som är folkbokförda inom ett visst geografiskt avgränsat förvaltningsområde. Ansvaret för begravningsverksamheten – huvudmannaskapet – ligger på och på och kommuner. Huvudmannen ansvarar även för att tillhandahålla särskilda gravplatser för dem som inte tillhör något kristet trossamfund. Utskottet har tidigare avstyrkt motioner med en begäran om att regeringen ska lägga fram förslag om att ändra lagstiftningen i syfte att förändra relationen mellan och staten (bet. 2000/01:KU11, bet. 2002/03:KU20, bet. 2008/09:KU7, bet. 2011/12:KU12, bet. 2015/16:KU12, bet. 2017/18:KU29, bet. 2018/19:KU19 och 2020/21:KU18). Vid /01 konstaterade utskottet att ändringarna i relationerna mellan staten och , som beslutades efter ett omfattande utrednings- och förhandlingsarbete, hade varit i kraft under . Mot den bakgrunden fann utskottet inte att det fanns skäl att förorda en ändring eller omprövning av relationerna. Vid riksmötena /03, 2008/09, 2011/12 och 2015/16 vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande. När frågan behandlades vid /19 ansåg utskottet inte att det fanns skäl att ta initiativ till en ändring eller omprövning av relationen mellan staten och kyrkan. Liberalerna reserverade sig mot utskottets beslut. Vid /21 ansåg utskottet, liksom vid tidigare ställningstaganden, att det inte finns skäl att ta initiativ till en ändring eller omprövning av relationen mellan staten och . Några motioner avstyrktes efter förenklad beredning. Utskottet anser inte att det finns skäl att ta initiativ till en ändring eller omprövning av relationen mellan staten och . Utskottet föreslår därför att avslår motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en friare församlingstillhörighet. Jämför reservation 3 (M, V, KD). Frågan om friare församlingstillhörighet tas upp av m.fl. (M) i kommittémotion 2021/22:1903 och av m.fl. (M) i kommittémotion 2021/22:3372 yrkande 1. Motionärerna vill få till stånd ett tillkännagivande om fri församlingstillhörighet i . m.fl. anför i huvudsak att en friare församlingstillhörighet skulle ge den enskilde möjlighet att vara med i en församling som man känner en starkare känslomässig koppling till än till kyrkan på den ort där man bor. Lagstiftningen borde ändras så att själv kan avgöra huruvida dagens ordning med en strikt geografisk koppling i fråga om församlingstillhörighet ska bibehållas eller om en friare ordning ska införas. m.fl. anför bl.a. att det 2021 i borde finnas en friare församlingstillhörighet samt framhåller att en medlem kan ha såväl engagemang i som känslomässiga band till en annan församling än den man tillhör geografiskt. Bakgrund och gällande ordning I 4 § första stycket lagen (1998:1591) om finns bestämmelser om församlingens organisatoriska uppbyggnad. Församlingen är den lokala enheten inom och omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område. Att församlingen omfattar de personer som tillhör och är bosatta inom församlingens område innebär att den s.k. territorialprincipen tillämpas. I motiven till bestämmelsen anfördes följande (prop. 1997/98:116 s. 51 f.): Den territorialprincip som ryms i den nuvarande ordningen är av stor betydelse för kyrkans organisatoriska identitet. Den är dessutom avgörande för att principen om rikstäckning skall kunna uppfyllas. Vid kyrkomöte uttalades det att territorialprincipen skall framgå av lagen om (a. bet. s. 32). Enligt principbeslut bör det i lagen om slås fast att församlingarna, med vissa undantag, är territoriella och omfattar dem som tillhör och är folkbokförda inom församlingen. En utgångspunkt för reformen är att församlingarnas kommunstatus skall upphöra. Av detta skäl har utredningen ansett att det saknas anledning att knyta tillhörigheten till den statliga folkbokföringen. Utredningen har i stället föreslagit att uttrycket ”bosatt” skall användas. Förslaget har fått ett mycket positivt mottagande. Också regeringen ställer sig bakom förslaget. Som utredningen uttalat är begreppet bosatt något vidare än begreppet folkbokförd. Den närmare innebörden bör regleras inomkyrkligt. En förutsättning för att den statliga hjälpen med att beräkna, debitera, redovisa och ta in avgifter från dem som tillhör , dvs. administrationen av kyrkoavgift, skall fungera torde dock vara att tillhörighetsreglerna ansluter sig till folkbokföringens regler, åtminstone när det gäller skyldigheten att betala kyrkoavgift. Det har – med stöd av särskild lagstiftning – funnits icke-territoriella församlingar inom . Av 4 § tredje stycket lagen om följer att det numera är själv som avgör om det ska finnas icke-territoriella församlingar vid sidan av de territoriella församlingarna. Bestämmelsens utformning hindrar enligt förarbetena inte att icke-territoriella församlingar kan betecknas annorlunda i det inomkyrkliga regelverket (se prop. 1997/98:116 s. 53). Av 2 § lagen om framgår att är en öppen folkkyrka som bedriver en rikstäckande verksamhet. Enligt tidigare regler gällde att en person skulle folkbokföras i en församling inom . gäller att folkbokföring ska ske inom en kommun (prop. 2012/13:120, bet. 2012/13:SkU25, rskr. 2012/13:254). Frågan om en fri eller friare församlingstillhörighet har behandlats av kyrkomötet vid ett flertal tillfällen. beslutade kyrkomötet att kyrkostyrelsen skulle tillsätta en utredning med uppgiften att förutsättningslöst analysera och klargöra problemen och redovisa konsekvenserna av ett system med friare församlingstillhörighet. Uppdraget resulterade i utredningsbetänkandet Rörlig församlingstillhörighet (SKU 2004:1). I denna utredning resonerades kring ett antal möjliga modeller, från en fullständigt fri till en friare församlingstillhörighet. Det konstaterades att vissa av modellerna med säkerhet inte är förenliga med lagen om och att de i vissa andra fall kunde bedömas som mer eller mindre svårförenliga med lagens bestämmelser. Vid behandlingen av frågor om församlingstillhörighet 2009 yttrade sig och upprepade vad man tidigare uttalat vid ett flertal tillfällen om territorialprincipen, nämligen att den är en grundläggande del av kyrkans tradition och självförståelse. menade att vad som konstituerar den territoriella anknytningen kan variera och att samhällsutvecklingen kan tvinga fram en omprövning eller komplettering av tidigare synsätt och regelverk. Även års kyrkomöten behandlades frågor om friare församlingstillhörighet. Motionerna avslogs, i huvudsak med hänvisning till att frågan låg inom ramen för vad den s.k. skulle behandla. Kyrkomötets organisationsutskott uttalade också att det är viktigt att kyrkan står fast vid den uppgörelse som träffades med staten vid relationsförändringen i fråga om och staten och att bestämmelserna i lagen om var en del av denna uppgörelse. I betänkande Närhet och samverkan (SKU 2011:2) konstaterades att frågan om att kunna ha uppdrag som förtroendevald i en annan församling än den i vilken man är bosatt är en av de centrala frågorna i diskussionerna om friare församlingstillhörighet. Denna uppfattning underströks av organisationsutskottet under kyrkomötet i betänkandet Friare församlingstillhörighet (O 2011:8). hänvisade till förslag om valbarhet till uppdrag som förtroendevald i och uttalade att förslagen innebar att många av de problem som förknippats med den dåvarande ordningen skulle få sin lösning. framhöll också att det inte finns några restriktioner mot att fira gudstjänst och vara engagerad i församlingsverksamhet i vilken församling som helst. Vidare anfördes att utredningen inte såg några skäl till att ta initiativ till ändringar i lagen om . Även vid kyrkomöte väcktes frågan om friare församlingstillhörighet. Kyrkomötet avslog en motion om att undersöka möjligheten till en friare församlingstillhörighet. Vid kyrkomöte avslogs ett förslag om att skapa ökade möjligheter för kyrkotillhöriga att välja att tillhöra en annan församling eller ett annat pastorat än den församling eller det pastorat som de är bosatta inom. I ett betänkande av organisationsutskottet (O 2014:9) anfördes att de argument som tidigare förts fram som skäl för avslag på motioner i denna fråga alltjämt gällde. Det handlade inte minst om identitet som öppen folkkyrka med rikstäckande verksamhet. Denna identitetsbild, som fastslagits i lagen om , var en del av uppgörelsen med staten vid relationsförändringen och något som organisationsutskottet även i fortsättningen ville slå vakt om. Enligt organisationsutskottets mening skulle ett tillmötesgående av motionärernas önskemål innebära att steg tas i en riktning mot en uppluckring av territorialprincipen och därmed en försämring av förutsättningarna för att bedriva en rikstäckande verksamhet. Med en valfrihet kring församlingstillhörighet såg organisationsutskottet också en risk för att en konkurrenssituation skulle kunna uppstå bland församlingar, något som inte var önskvärt eller i överensstämmelse med kyrkans identitet. var även av uppfattningen att frågan om församlingstillhörigheten var av mindre betydelse för många av kyrkans medlemmar. För dessa var medlemskap i som trossamfund viktigt, inte själva församlingstillhörigheten. En valfrihet i frågan om församlingstillhörighet skulle riskera att bli förvirrande för dessa medlemmar. I en motion till kyrkomötet föreslogs, med hänvisning till de ändrade bestämmelserna om folkbokföring i en kommun i stället för i en församling, att man skulle utreda möjligheten för en medlem att kvarstå som medlem i sin hemförsamling vid flytt till ett särskilt boende, serviceboende eller liknande. I kyrkomötets tillsyns- och uppdragsutskotts betänkande Följder av beslut om upphörande av folkbokföring på församling (TU 2015:1) konstaterades att den valfrihet som motionären efterfrågar inte är förenlig med bestämmelsen i 4 § lagen om som anger att församlingen omfattar de personer som är bosatta inom församlingens område. Även om lagstiftningen som gäller folkbokföring ändrades gäller den angivna bestämmelsen i lagen om om församlingstillhörighet grundad på bosättning. Att införa bestämmelser i kyrkoordningen som inte överensstämmer med bosättningsbegreppet som det är definierat i folkbokföringslagen (1991:841) ansåg utskottet inte ändamålsenligt. En motion om en fri eller friare församlingstillhörighet behandlades även vid kyrkomöte. konstaterade i betänkandet Valfri församlingstillhörighet (O 2018:5) att frågan är komplex och att den har behandlats av kyrkomötet ett flertal gånger. Utskottet poängterade särskilt vikten av att upprätthålla territorialprincipen och de ekonomiska konsekvenser som en fri eller friare församlingstillhörighet kan komma att ha. noterade även att de förändringar som genomfördes till följd av den s.k. hade lett till en ökad valfrihet när det gäller församlingsengagemang och framhöll att en person som är kyrkobokförd i en församling i ett pastorat nu är valbar som förtroendevald inte bara till den egna församlingen utan även till någon annan församling i pastoratet. Kyrkomötet avslog motionen. Frågan om församlingstillhörighet behandlades även vid kyrkomötet . Enligt organisationsutskottet har de argument och slutsatser som framhållits i utskottets tidigare betänkanden fortsatt relevans. Utskottet poängterade ändå särskilt vikten av att inte skapa en konkurrens om medlemmar mellan församlingarna. Med anledning av detta och de skäl som utskottet anfört i tidigare betänkanden kring församlingstillhörighet menade utskottet att motionerna skulle avslås (O 2021:2). avstyrkte liknande motioner (bet. 2005/06:KU18 s. 9). Utskottet fann inte skäl att förorda en förändring eller omprövning av tidigare beslut om relationerna mellan staten och . Därefter har utskottet vidhållit sitt tidigare ställningstagande (bet. 2006/07:KU13, bet. 2008/09:KU7, bet. 2009/10:KU7, bet. 2011/12:KU12, bet. 2013/14:KU27, bet. 2015/16:KU12 och bet. 2017/18:KU29). fann utskottet, i likhet med tidigare ställningstaganden, inte skäl att förorda en förändring av lagregleringen av församlingstillhörighet (bet. 2018/19:KU29). , reserverade sig. Utskottet finner, i likhet med tidigare ställningstaganden, inte skäl att förorda en förändring av lagregleringen av församlingstillhörighet. Utskottet föreslår därför att avslår motionsyrkandena. Statlig hjälp med kyrkoavgiften Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att inte längre ska få statlig hjälp med att inhämta medlemsavgifter. Noria Manouchi (M) begär i motion 2021/22:2801 ett tillkännagivande om att avsluta rätt att inhämta medlemsavgifter via (yrkande 2). Hon anför bl.a. att det förhållandet att får ta ut sina medlemsavgifter, s.k. kyrkoavgift, via vittnar om en osund relation mellan stat och religion. Bakgrund och gällande rätt Enligt 16 § lagen (1998:1593) om trossamfund har rätt till hjälp av staten med bestämmande, debitering och redovisning av avgifter från dem som tillhör samt med att ta in avgifterna. Även andra registrerade trossamfund kan beviljas sådan hjälp. Regeringen får besluta att ett trossamfund som har beviljats hjälp inte längre ska få det. Hjälpen får lämnas endast till ett trossamfund som bidrar till att upprätthålla och stärka de grundläggande värderingar som samhället vilar på är stabilt och har egen livskraft. I 6 § lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund anges att andra registrerade trossamfund än ska skaffa skriftligt samtycke från de personer vilkas avgifter ska tas in med statlig hjälp. Om trossamfundets stadgar innehåller regler om att medlemmarna är skyldiga att betala avgift till trossamfundet på det sätt som gäller för skatter och avgifter enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), anses medlemmarna ha lämnat ett sådant samtycke. En särskild utredare fick i uppdrag att göra en översyn av statens stöd till trossamfund. Syftet var att säkerställa att stödet på bästa sätt är anpassat till nutida och framtida behov. Utredaren överlämnade sitt betänkande Statens stöd till trossamfund i ett mångreligiöst (SOU 2018:18). I betänkandet föreslås bl.a. ett förändrat demokratikriterium, dvs. det villkor för statligt stöd som hänför sig till hur trossamfundet förhåller sig till samhällets grundläggande värderingar. En proposition Statens stöd till trossamfunden och demokrativillkor har aviserats till . Utskottet har tagit ställning för att staten ska biträda och andra trossamfund, under vissa närmare angivna förutsättningar, med att ta in avgifter. Redan principbeslut om ändrade relationer mellan staten och (bet. 1995/96:KU12) innebar ett ställningstagande för en sådan ordning. Därefter har utskottet bl.a. i betänkandena /01:KU11, 2003/04:KU6 och 2005/06:KU18 vidhållit sin bedömning, och förklarat sig inte vara berett att frångå principbeslutet. Utskottet avstyrkte liknande motionsyrkanden och vidhöll sitt tidigare ställningstagande (bet. 2009/10:KU7). Utskottet som noterar att en proposition om statens stöd till trossamfund har aviserats är inte berett att förorda någon förändring av den statliga uppbördshjälpen till trossamfunden. Utskottet avstyrker motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att reformera begravningsavgiften och om möjlighet för dödsbon att tillgodogöra sig begravningsavgiften i vissa fall. I motion 2021/22:4053 begär (L) att begravningsavgiften ska reformeras på ett sådant sätt att den görs till en del av det offentligt beslutade skatteuttaget. Motionären framför att det finns en rad problem med begravningsavgiften i dess nuvarande form, bl.a. att den bör ses som en skatt snarare än en avgift. Vidare anför motionären att det nuvarande systemet riskerar att bli kostnadsdrivande och icke-transparent, och att det saknas fullvärdiga kontrollverktyg för att säkerställa att begravningsavgiften går till rätt saker. Därför bör enligt motionären systemet med enhetlig begravningsavgift utredas på nytt, där också andra alternativ än det nuvarande utreds. (KD) begär i motion 2021/22:1478 en utredning om förutsättningarna för att ett dödsbo ska få tillgodogöra sig den begravningsavgift som en person som varit folkbokförd i , men inte är det när den avlider, har betalat in under livet. Motionären menar att detta kan anses rimligt, på motsvarande sätt som den som flyttar utomlands har rätt att behålla sin inkomstgrundande pension. Bakgrund och gällande rätt Begravningsavgift ska enligt 9 kap. 1 § begravningslagen (1990:1144) betalas av alla som är folkbokförda i . Enligt 9 kap. 2 § samma lag anges att begravningsavgiften ska betalas till huvudmännen inom eller, om den avgiftsskyldige är folkbokförd i en kommun som är begravningshuvudman, till den kommunen. territoriella församlingar har statens uppdrag att bedriva begravningsverksamheten i samtliga kommuner, utom och där kommunen i stället svarar för begravningsverksamheten. Enligt 9 kap. 3 § gäller vidare att den som är folkbokförd under rubriken utan känd hemvist ska betala begravningsavgiften enligt första stycket med utgångspunkt i var han eller hon senast var folkbokförd. /16 hade varje huvudman sin egen begravningsavgiftssats, vilket innebar att varje enskild person måste hänföras till en särskild församling inom för att rätt begravningsavgiftssats skulle kunna tas ut. försvann kopplingen mellan församling och person när folkbokföringen flyttades från församlingarna till kommunerna (se prop. 2012/13:120, bet. 2012/13:SkU25, rskr. 2012/13:254). I stället infördes en enhetlig begravningsavgiftssats för all begravningsverksamhet som bedrivs inom , som är huvudman (med undantag för och kommuner). Genom en lagändring 2016 avskaffades systemet med reglering av kostnader mellan huvudmän för begravningsverksamheten, s.k. begravningsclearing (se prop. 2015/16:95, bet. 2015/16:KU24, rskr. 2015/16:238).