bet · H901AU13 · 2022-05-03 00:00:00 — Detta ställde naturligtvis vårt gemensamma samhällskontrakt på ända. Vårt samhälle har byggts genom att man först gör sin plikt och sedan kräver sin rätt. blev det i stället precis tvärtom. Detta har fått stora konsekvenser i form av exempelvis växande vårdköer, en äldreomsorg som brister, en skola där elever inte når målen och, inte att förglömma, en undanträngningseffekt på bostadsmarknaden. En del av de nytillkomna kan uppehålla sig i vårt land innanför eller utanför lagars ramar. Utan egen försörjning har vissa nytillkomna försvunnit från etableringsprogrammet in i kriminalitet. Hur många det rör sig om vet ingen. Hundratusentals människor, vet vi i alla fall, saknar arbete. Många kommuner saknade som sagt både bostäder och arbeten till de nytillkomna, vilket initialt betydde att mottagandet ibland inte ens bedömdes vara möjligt. En socialdemokratisk kommunstyrelseordförande satt exempelvis i radio och grät ut för att situationen ansågs ohållbar, och finansieringen av mottagandet var övermäktig att hantera. Det är ett kvitto på hur liten beredskap kommunerna egentligen hade för detta ohållbara mångkulturprojekt. Staten var dock inte sämre än att den beslutade att kommunerna genom en tvingande lag skulle bli anvisade ett antal nya invånare vare sig de hade möjlighet till detta eller ej. Den frivilliga delen var därmed ett minne blott. Och detta, fru talman, är bosättningslagen, en allvarlig inskränkning i det kommunala självstyret. har granskat om bosättningslagen gjort den nytta som det var tänkt. Svaret på det kan väl egentligen sammanfattas med ett enkelt ja. Staten har genom sin tvingande lag placerat ut invandrare i kommunerna vare sig kommunerna har varit förberedda för detta eller inte. I enlighet med sann socialdemokratisk politik har alltså fler kommuner fått det sämre. Min hemkommun har, som man kallar det, tagit ett mycket stort ansvar under flyktingkrisen . Ett mycket stort ansvar betyder i klartext att vi har tagit emot en massa nya människor utan att egentligen ha kapacitet för att göra detta på bästa sätt, liksom de flesta övriga kommuner i . I stället för att vara väl förberedd har man varit tvungen att lappa och laga vartefter, vilket inneburit att regeringen har legat steget efter. Facit för den oansvariga migrationspolitik som regeringen driver har vi redan. Vi ser utanförskapsområden som växer sig allt starkare. Integrationen fungerar inte alls, och tryggheten för laglydiga medborgare minskar stadigt. Det är ett stort misslyckande. Med politik skulle vi ha en ansvarsfull migration och en fungerande integration, och bosättningslagen skulle upphävas. Därmed yrkar jag bifall till reservation nummer 2. Att beskriva vårt mottagande av människor som flyr från bomber, tortyr, fattigdom och övergrepp som ett problem visar att man inte har något perspektiv över huvud taget. Hur ska man beskriva bosättningslagen på ett snällt sätt? Jag tror att en schweizerost är mer robust än vad bosättningslagen är. Det finns vissa positiva effekter, till exempel att det har blivit lite jämnare fördelning runt om i landet tack vare bosättningslagen. Men fortfarande finns ett fåtal kommuner som axlar det största ansvaret för mottagandet av nyanlända. Lagen är en allvarlig inskränkning i det kommunala självstyret, sa den sverigedemokratiska representanten. Vad gör vi här om vi inte stiftar lagar som styr samhällsutvecklingen, lagar som kommuner, regioner, privata företag och alla andra förhåller sig till? Det är klart att vår uppgift här är att stifta lagar som styr samhällsutvecklingen. Visst har bosättningslagen sina brister, men någonstans måste vi våga axla det ansvar som följer med uppdraget. påpekar i sin rapport om reformen att vissa kommuner har fått betydligt högre kostnader för försörjningsstöd. Det beror på att arbetsmarknadspolitiken inte fungerar särskilt väl. Det är därför som vi inom ramen för januariavtalet har satt igång en historisk transformation av svensk arbetsmarknad för att adressera just den här frågan och mycket annat som inte fungerar på svensk arbetsmarknad. representant sa något om etableringsboenden. Det lät faktiskt intressant, och jag fördjupar mig gärna mer i förslaget. Men spontant frågar jag mig om har sina kommunalråd med sig i frågan - från och min hemkommun - som inte vill ta emot en enda person inom ramen för bosättningslagen. Man upphandlar boenden hos andra kommuner eller ringer till andra kommuner runt om i och ägnar sig åt social dumpning. Har sina kommunala företrädare med sig? Det vet inte jag. säger sig vara positiva till en översyn. Det är jättebra. Men varför sa ni nej till förslag till utskottsinitiativ tillsammans med Socialdemokraterna om just en sådan översyn av bosättningslagen? Där är ni svaret skyldiga. Det finns en ytterligare del i betänkandet från , nämligen en reservation. Vi vill gärna att ställer sig bakom vad som anförs i vår motion om att regeringen bör återkomma till med ett klargörande av hur bosättningslagen ska tolkas mot bakgrund av de problem som uppmärksammas i granskningen. Vi vill att utskottet ska tillkännage detta för regeringen. Vi vill också stärka barnens rättigheter på ett bättre sätt och minimera det glapp som uppstått mellan de olika ersättningssystemen som belastar den kommunala budgeten. När det gäller de schablonersättningar som betalas ut i storstäderna, där hyresnivån är betydligt högre, behöver kommunerna i många fall gå in med ett kompletterande försörjningsstöd och även hantera det glapp som har uppstått på grund av att våra myndigheter inte klarar av att prata med varandra - , , och alla andra myndigheter som är involverade i den initiala fasen när det handlar om att registrera en person så att personen i fråga snabbt kan komma in och få ta del av den etableringsplan som upprättas. Det är en fråga som behöver adresseras på många sätt. Vi kan nog vara rätt ense om bosättningslagens brister. Problemet är att det saknas handlingskraft i kammaren. När det finns konkreta förslag på bordet på hur vi adresserar problemen kommer partipolitiken och prestige först, i stället för att man kavlar upp ärmarna och ser till att göra skillnad för människor på riktigt. Jag yrkar bifall till reservation 3. Syftet med bosättningslagen var alltså att få till en jämnare ansvarsfördelning mellan kommuner och att nyanlända skulle få bättre förutsättningar att etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället. Det är därför både relevant och välkommet att har granskat hur väl lagen har uppfyllt detta syfte. Den samlade bedömningen i rapporten är att bosättningslagen har bidragit till ett bättre mottagande, om än att pekar på en del brister. En brist som lyfts fram, som vi anser är högst befogat, är det faktum att inte systematiskt samlar in uppgifter om nyanländas yrkes- och utbildningsbakgrund. Människor som har kommit till vårt land besitter naturligtvis olika kompetenser som bättre borde användas när man fattar beslut om anvisningskommun. De som har kommit hit till med förhoppning om ett bättre liv ska inte fastna i arbetslöshet, passivitet och utanförskap. Kommuner ska inte bli sittande med höga kostnader för försörjningsstöd. Genom att noggrant samla in och använda dessa uppgifter hade man möjligen kunnat skapa en bättre matchning till de behov som finns på lokala arbetsmarknader runt om i vårt land. Att lyckas med som ibland kallas för ekonomisk integration är så otroligt viktigt. har , trots stora ekonomiska resurser och insatser, EU:s näst största skillnad i sysselsättningsgrad mellan inrikes och utrikes födda. Enligt siffror från SCB var arbetslösheten bland utrikes födda jämfört för inrikes födda. Detta duger naturligtvis inte. Det behövs många olika insatser för att detta ska förändras, och vi kristdemokrater har flera skarpa förslag för att uppnå en bättre integration. Men det är delvis en annan diskussion och en annan debatt, men därmed ska inte betydelsen av att ha en fungerande bosättningslag förringas. riktar också kritik mot regeringen när det gäller att se över möjligheten för att ta bättre hänsyn till barnets bästa i beslut om anvisning. Det har uppstått en del situationer där ensamkommande barn, kvotflyktingar, inte blivit anvisade till den kommun där barnet redan har en anknytning. Detta kan alltså ha varit barn som har anvisat till just för att det finns anknytningspersoner. Anledningen till att i dessa fall inte kan anvisa utifrån en bedömning av barnets bästa beror antingen på att kommunen i fråga har noll i kommuntal eller att den redan har uppfyllt sitt kommuntal. Om vi ska tala om en förbättrad integration, fru talman, kan systemet naturligtvis inte vara så stelbent. Från sida instämmer vi i mycket av det som lyfts fram i rapporten, men vi har därutöver också föreslagit att bosättningslagen ska ses över - framför handlar det om de faktorer som styr fördelningen av nyanlända och viktningen av dessa faktorer. säger bosättningslagen att man ska ta hänsyn till fyra faktorer vid anvisningen, nämligen arbetsmarknad, befolkningsstorlek, sammantaget mottagande av nyanlända och omfattningen av asylsökande som redan vistas i kommunen. Vi kristdemokrater vill se att även den kommunala situationen rörande bostäder och skolor ska vara faktorer som man bör ta hänsyn till vid fördelning av anvisningar. Frågor om mottagande och integration berör samtliga politiska nivåer, men ansvarsfördelningen är fortfarande skev. Staten reglerar dels själva migrationen, dels hur kommunerna och regionerna ska hantera den. Det har sedan flyktingkrisen lett till en frustration och en viss osämja mellan de olika politiska nivåerna, där kommunerna upplever sig ha blivit sittande med räkningen för statens politik. Att se över och utveckla bosättningspolitiken är därför ett viktigt steg. Naturligtvis behöver vi göra så mycket mer för att få till en fungerande integration. Jag yrkar bifall till reservation nummer 4. har tagit ett stort ansvar så att människor på flykt ska kunna få skydd här i vårt land. Då krävs det att vi har stöd och system som gör att alla som kommer till som flyktingar så snabbt som möjligt ska kunna försörja sig själva. Det är viktigt för den enskilde men också för samhället. Jobb och egen inkomst skapar oberoende och en möjlighet att själv forma sitt liv. Skatteintäkterna ökar och utgifterna för stat och kommun minskar när människor arbetar. Vi behöver skapa goda förutsättningar för nyanlända att så snabbt som möjligt komma i jobb och in i samhället. Då spelar bosättningslagen en viktig roll. Bosättningslagen röstades igenom här i riksdag med stor och klar majoritet och infördes . När lagen infördes hade vi en situation som inte var hållbar. Flyktingar som fått beviljat uppehållstillstånd blev kvar i månader på utan möjlighet att påbörja sin etablering. Människor anvisades i alldeles för stor utsträckning till kommuner som hade många lediga bostäder men hög arbetslöshet och i alltför liten utsträckning till kommuner där det var lättare att få jobb. Ett flertal kommuner tog inte sin del av ansvaret medan många andra, mindre kommuner fick ta ett oproportionerligt stort ansvar. För att minska segregationen och se till att människor som flytt hit har möjlighet att starta om och komma i jobb behövdes förändringar, och en del i de förändringarna var bosättningslagen. Vi kan inte ha en situation där människor i alldeles för stor utsträckning placeras i kommuner med hög arbetslöshet, där det är svårt även för inrikes födda att få ett jobb. Vi kan inte heller fylla på skolklasser som redan har en hög andel elever med annat modersmål med nya elever med flyktingbakgrund som då får ännu svårare att lära sig svenska och klara av skolan. Alla kommuner måste dela på ansvaret för dem som flytt till , precis som vi drivit på för att alla länder ska ta sin del av ansvaret för de flyktingar som kommer till . Lagen infördes för att vi skulle få ett snabbare mottagande, ett jämnare fördelat ansvar mellan kommuner och en snabbare etablering på arbetsmarknaden. I praktiken innebär den att alla kommuner är skyldiga att ta emot flyktingar som anvisas dit. Kriterierna som länsstyrelserna och ska ta hänsyn till när de fördelar de nyanlända till kommunerna för anvisning är kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantagna mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som redan finns i kommunen. har granskat om bosättningslagen har uppfyllt de syften som och regeringen hade med att införa lagen, och visar att syftena har uppfyllts. Vi har en snabbare etablering på arbetsmarknaden för nyanlända än före införandet av lagen. Det går snabbare att få ett jobb. Ansvaret är jämnare fördelat mellan kommunerna utifrån arbetslöshet, befolkningsstorlek och asylmottagande. Tiden mellan beslut om uppehållstillstånd och mottagande i en kommun har minskat trots att mottagandet i varit stort. menar också att och länsstyrelserna, som har ansvaret för att ta fram hur många flyktingar respektive län och kommun ska ta emot, jobbar på ett bra sätt. Arbetssättet ger också kommunerna en bra möjlighet att planera sitt mottagande. Det finns ingenting som talar för att en återgång till det som var skulle vara bra, varken för kommunerna eller för de nyanlända. Kort och gott kan man med grund i säga att bosättningslagen varit en lyckad reform. Men även om det är en lyckad reform finns det givetvis saker som kan bli bättre. menar i sin rapport att det i vissa fall finns hinder för att ta hänsyn till barnets bästa, som andra talare tagit upp här. Det måste givetvis kunna förändras. Regeringen instämmer i sin skrivelse till i att det finns behov av att se över hur man bättre ska kunna ta hänsyn till barnets bästa vid anvisning. har självt begärt att regeringen ska ändra i förordningen så att man i undantagsfall kan anvisa utöver kommuntalen för barnets bästa. lämnar också en rekommendation direkt till , som man menar borde samla in uppgifter om flyktingars utbildnings- och yrkesbakgrund systematiskt. Jag förutsätter att myndigheten tar det till sig och överväger hur inom ramen för sitt uppdrag kan förbättra sitt arbetssätt. När nu kriget i återigen gör att många kommer som flyktingar till är de flesta överens om att det är avgörande att fördelningen mellan kommuner blir jämn för att mottagandet ska fungera så bra som möjligt. Även om vi har en mer restriktiv migrationslagstiftning kommer att fortsätta ta sin del av ansvaret för att människor på flykt ska kunna få skydd. Då är det viktigt att vi har system som gör att mottagandet fungerar bra, att människor snabbt får besked om de får stanna eller inte och att vi skapar goda förutsättningar för alla som får stanna att snabbt starta om och etablera sig i samhälle och yrkesliv. Där har bosättningslagen en viktig funktion att fylla. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. Jag är väldigt oortodox och extremt otålig som person. Därför tar jag chansen att inkomma med en vädjan till mina kollegor i den här församlingen och i synnerhet till . Vi diskuterade ju de här frågorna i utskottet. nämnde också vikten av att man tillvaratar barnets rättigheter och kommer till rätta med bristerna där och sa att det är regeringens ståndpunkt. Hör och häpna! Det är exakt det som står i reservation. Så jag vädjar till er, både till Socialdemokraterna och till övriga kollegor: , kan vi inte få till översynen av den här lagstiftningen, som vi allihop anser har sina brister? De formuleringar som vi har skrivit i vårt ställningstagande är väldigt allmänt hållna för att säkerställa att den översyn som sker inte får alltför så att säga inramade boxar så att man också vågar adressera de problem som finns i lagstiftningen. Återigen: Snälla ! Kan ni tänka er att ändra er och rösta på förslag i det här betänkandet? Som jag sa i mitt anförande yrkar vi avslag på alla reservationer. Jag har inte ändrat mig från att jag lämnade den talarstolen till att jag ställde mig i den här talarstolen. Det är klart att det finns utmaningar i lagstiftningen men kanske inte bara i lagstiftningen utan i hanterandet av människor på flykt som kommer till vårt land och anvisas till kommunerna. Jag håller med om att det är problematiskt att man flyttar på människor och att man inte erbjuder permanenta bostäder, som Alireza Akhondi tog upp i sitt anförande. Men jag är inte övertygad om att det är i bosättningslagen vi kommer åt problemen med social dumpning och liknande. De kräver andra åtgärder som vi inte kommer åt genom att se över just den här lagstiftningen. När det gäller barnets rätt svarar ju regeringen i sin skrivelse att man instämmer i att det finns behov av att se över möjligheter för att ta hänsyn till barnets bästa i beslut om anvisning. Därför tar jag för givet att regeringen tar de initiativ som behövs för att man ska kunna tillgodose barnets bästa. Men att man inte låser fast sig i exakt hur lösningen ska se ut tycker jag för att man verkligen vill analysera problemet för att sedan återkomma med en hållbar lösning. Vi kommer inte att ändra oss när det gäller en större översyn. De partier som vill ha en större översyn är ju inte överens om vad den ska utmynna i. Därför är det märkligt att man vädjar om att hela utskottet ska ställa sig bakom en sådan översyn. Man vill ju inte sluta i samma slutsats, där det är flera som vill införa nya kriterier som helt skulle slå sönder lagstiftningen. Tack, , för svaret! Det är precis det här som jag inte gillar med politiken. säger i princip ordagrant det som jag har här i mitt dokument. Ordagrant säger det som har skrivit. Väldigt många av dagens anföranden säger i princip samma sak. Varför kan vi inte visa handlingskraft och få till förändringar av någonting som vi gemensamt anser har sina brister? Jag förstår ärligt talat inte varför det ska vara prestige och varför det ska vara så här konstigt och komplicerat att få till en översyn. Vi vet ju hur lagstiftningsprocessen ser ut. Det krävs långa utredningar. Det krävs väldigt mycket input för att lagstiftningen ska hamna på bord. Om ni säger nej till förslag innebär det att den här frågan avförs från den politiska agendan för ett tag framöver, och då tappar vi värdefull tid. Varför inte ta vara på den chans som finns och se till att få till riktiga förändringar för människor som drabbas av de brister som finns i lagstiftningen? Barn rycks från sina kompisar och får flytta till andra kommuner - någon annanstans i vårt avlånga land. Vissa kommuner tar ett jättestort ansvar, medan andra slingrar sig undan med hänvisning till saker som lagstiftningen egentligen inte medger, enligt en dom i kammarrätten . Återigen, : Snälla, våga ha modet att ändra er! Tack, Alireza, för frågan, vädjandet eller vad man nu ska kalla det! För mig är inte handlingskraft detsamma som att rikta ett tillkännagivande till regeringen. Jag är övertygad om - och jag vet - att regeringen inte blundar för den problematik som finns med koppling till anvisningar till kommuner eller lagstiftningen. När det till exempel gäller glappet i ersättningssystem är det givetvis så att individen inte ska hamna i kläm för att samhällets institutioner inte kan samordna sig. Kostnaderna ska inte vältras över på kommunerna. Precis som regeringen svarade i sin skrivelse till tar man till sig de rekommendationer som kommer från . Återigen: Jag tror inte att vi löser alla problem genom att göra en översyn av den här lagstiftningen, utan jag tror att vi behöver ta ett större grepp för att komma åt problematiken med social dumpning. Men jag hör vad du säger, Alireza Akhondi, och jag är övertygad om att regeringen tar hänsyn till de frågor som är problematiska kopplat till lagstiftningen och mottagandet av nyanlända i kommunerna när vi lyfter de här frågorna med regeringen. Jag blev lite förvirrad och trodde kanske att det här var en integrationsdebatt, men den hade vi ju . Vi ska ju prata om om bosättningslagen. Vi har redan blivit upplysta om att den lagen trädde i kraft . Den innebär att nyanlända anvisas till kommuner enligt en tvingande fördelning, vilket syftar till att motverka en ojämn fördelning av nyanlända mellan kommunerna. Vi i stod bakom lagen när den infördes men lyfte även fram en del kritik mot brister i lagens utformning, eftersom det inte finns någon sanktion för de kommuner som inte följer lagen. Tyvärr har det visat sig att vi hade fog för denna kritik, eftersom flera kommuner har vägrat att ta emot nyanlända. Från talarstolen har jag hört saker om inskränkande av det kommunala självstyret och att det är ett tvång. Man skulle också kunna se det som att vi tar ett gemensamt ansvar. Man skulle kunna tänka sig att vi gemensamt är solidariska, tar hand om människor som kommer hit på flykt och fördelar dem mellan olika kommuner. Ett annat problem med den här lagen är otydligheten kring hur långt kommunernas ansvar sträcker sig . Det har lett till att vissa kommuner, framför allt de välmående och borgerligt styrda, endast har ordnat boende , utifrån etableringstiden, med hemlöshet som följd. Vid en förlängning av etableringstiden bör det tydliggöras att kommunerna får ett förlängt ansvar för nyanländas boendesituation. Asylsökandes och nyanländas boendesituation bör utformas så att den möjliggör ett långsiktigt boende i samma ort eller område, även under övergången från asylsökande till nyanländ. Förutsättningarna för detta varierar givetvis mellan olika delar av landet, och helt jämlika förhållanden kommer såklart inte att gå att åstadkomma. Tillgången till rimliga bostäder med rimliga hyror och kötider till bostäder varierar kraftigt i landet, och detta handlar såklart i grunden om bristande bostadspolitik. Det är dock definitivt en annan debatt. En annan brist med bosättningslagen som har påtalats i vissa kommuner är att de som har bott i eget boende som asylsökande inte omfattas av lagen. Det leder till att de inte inkluderas när antalet som ska anvisas till varje kommun bestäms, med följden att antalet nyanlända fördelas ojämnt. Dessutom går de nyanlända som har bott i eget boende miste om möjligheten att anvisas till en kommun och om möjligheten till ett mer fördelaktigt boende. som vissa kommuner bryter mot lagen och inte tar emot nyanlända som anvisas dem och gör allt för att minimera sitt ansvar finns det kommuner som har önskat att få fler nyanlända anvisade till sig. TV4 gjorde en undersökning för inte så länge sedan som visade att ungefär var sjätte kommun skulle ta emot fler nyanlända än vad de hade tilldelats. anser att lagen bör göras lite mer flexibel, så att de kommuner som önskar kan ta emot ett större antal nyanlända och så att de kommuner som redan har tagit ett stort ansvar kan avlastas. Om staten bara ger tillräckliga resurser och goda förutsättningar för kommunerna genom att ändra ersättningarna ökar också sannolikheten, tror vi, att fler kommuner kommer att vilja ta ett större ansvar. Jag vill inte förlänga debatten, för jag vill inte ha en integrationsdebatt - jag tycker att den är ganska smutsig och tråkig. Men jag kan i alla fall konstatera, efter att ha läst , att bedömer att intentionerna med reformen faktiskt har uppnåtts och att samarbetet mellan och länsstyrelserna i huvudsak fungerar väl. Jag har inga yrkanden i samband med detta betänkande, eftersom det ju handlar om en rapport. Jag tycker att vi helt enkelt ska lämna den till handlingarna. Liberalerna ställer sig självklart bakom arbetsmarknadsutskottets förslag till beslut om att godkänna granskning av en översyn av bosättningslagen. Anledningen till att vi liberaler inte har någon reservation är att vi det vi hade tänkt att följdmotionera om - det så kallade glappet mellan kommunerna gällande ersättningarna och ansvarsfrågan - inte riktigt täcks in av granskning. I två etapper har vi lagt fram förslag till utskottsinitiativ. Det första var ett gemensamt förslag som vi lade fram tillsammans med . Tyvärr avstyrktes det av en majoritet i utskottet, vilket jag beklagar.