bet · H901CU13 · 2022-04-22 00:00:00 — Hushållningen med mark- och vattenområden Utskottet föreslår att ställer sig bakom det som utskottet anför om småskalig vattenkraft och tillkännager detta för regeringen. Utskottet anser att regeringen bör vidta de åtgärder och ta de initiativ som krävs för att säkerställa att regleringen på EU-nivå inte på ett omotiverat sätt försvårar eller omöjliggör driften av småskaliga vattenkraftverk. Utskottet föreslår att avslår övriga motionsyrkanden som behandlas i betänkandet, främst med hänvisning till pågående arbeten och tidigare ställningstaganden. I betänkandet finns sju reservationer (S, SD, C, V, KD, L, MP) och ett särskilt yttrande (M, SD, C, V, KD, L). I en av reservationerna (S, V, L, MP) föreslås att inte ska göra något tillkännagivande till regeringen. Cirka 140 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /22. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ansvaret för vatten, planeringsfrågor m.m. Anslutning av automatiska släcksystem till kommunala va-nät Kostnadsfördelning vid omprövning av markavvattningssamfälligheter Motioner som bereds förenklat 1.Ansvaret för vatten, punkt 1 (MP) 2.Planeringsfrågor m.m., punkt 2 (MP) 3.Vattendeklarationer, punkt 4 (MP) 4.Småskalig vattenkraft, punkt 5 (S, V, L, MP) 5.Miljöanpassning av vattenkraften, punkt 6 (SD, C) 6.Miljöanpassning av vattenkraften, punkt 6 (L) 7.Översyn och utvärdering av regelverk för vattenkraft m.m., punkt 7 (SD, KD) Motioner som bereds förenklat, punkt 10 (M, SD, C, V, KD, L) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /22 Bilaga 2 Motionsyrkanden som avstyrks av utskottet Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ansvaret för vatten, planeringsfrågor m.m. 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkandena 4, 5 och 7 samt 2021/22:4197 av m.fl. (MP) yrkande 17. Reservation 1 (MP) 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkandena 6, 25, 27, 28 och 31. Reservation 2 (MP) Anslutning av automatiska släcksystem till kommunala va-nät Anslutning av automatiska släcksystem till kommunala va-nät 2021/22:1856 av (M). 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkande 23. Reservation 3 (MP) ställer sig bakom det som utskottet anför om småskalig vattenkraft och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3642 av m.fl. (M) yrkande 25, 2021/22:3684 av m.fl. (C) yrkande 96 och 2021/22:3688 av m.fl. (M) yrkande 25 och 2021/22:2750 av (M) yrkande 1. Reservation 4 (S, V, L, MP) 2021/22:2303 av (L) yrkandena 1 och 2, 2021/22:3684 av m.fl. (C) yrkandena 97–99 och 2021/22:4220 av m.fl. (L) yrkande 19. Reservation 5 (SD, C) Reservation 6 (L) Översyn och utvärdering av regelverk för vattenkraft m.m. 2021/22:2303 av (L) yrkande 4, 2021/22:2750 av (M) yrkande 3, 2021/22:3118 av (M) yrkande 4, 2021/22:3347 av (M) och 2021/22:4195 av m.fl. (KD) yrkandena 10 och 11. Reservation 7 (SD, KD) Kostnadsfördelning vid omprövning av markavvattningssamfälligheter Kostnadsfördelning vid omprövning av markavvattningssamfälligheter 2021/22:2626 av (M). 2021/22:4088 av (MP) yrkandena 1–4. Motioner som bereds förenklat Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (S), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), Momodou (V), (M), (SD), (S), (S), (SD), (M) och (L). I betänkandet behandlar utskottet ca 140 motionsyrkanden som väckts under allmänna motionstiden /22 och som, i vid bemärkelse, rör frågor om hushållningen med mark- och vattenområden. Motionsyrkandena gäller frågor om vattenverksamheter, riksintressen, vattenförvaltning, allmänna vattentjänster, stranderosion m.m. Av yrkandena behandlas ca 110 stycken i förenklad ordning eftersom de tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. I bilaga 2 finns en förteckning över de motionsförslag som behandlas i förenklad ordning. Ansvaret för vatten, planeringsfrågor m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ansvarsfördelningen när det gäller vatten, ökat fokus på avrinningsområden vid fysisk planering, dagvattenfrågor vid fysisk planering och kunskapshöjande insatser. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 1 (MP) och 2 (MP). Förslag om ansvaret för vatten I kommittémotion 2021/22:4062 av m.fl. (MP) föreslås flera tillkännagivanden om ansvarsfrågor när det gäller vatten. Till att börja med föreslås att den myndighet som har det övergripande samordningsansvaret för en hållbar vattenförsörjning också får i uppdrag att säkerställa att arbetet med grundvatten- och ytvattenresursen tydligt inkluderas (yrkande 4). Vidare föreslås att en myndighet får ett förtydligat ansvar för frågor relaterade till sötvattenresursen (yrkande 5) samt att en myndighet får ett utökat och tydliggjort ansvar för grundvattenfrågor (yrkande 7). I kommittémotion 2021/22:4197 av m.fl. (MP) yrkande 17 föreslås ett tillkännagivande om att motsvarande myndighetssamarbete som finns kring dricksvatten också bör genomföras när det gäller avlopp och kretslopp. Förslag om planering och kunskapshöjande insatser I kommittémotion 2021/22:4062 av m.fl. (MP) föreslås ett tillkännagivande om att vattenförvaltningen ska planeras utifrån avrinningsområden och att hinder för samverkan mellan kommuner därför bör undanröjas (yrkande 6). Motionärerna föreslår vidare att det införs krav på kommuner och huvudmän för vatten och avlopp att ta fram klimatanpassningsplaner anpassade efter avrinningsområden för att minimera störningar (yrkande 25). Vidare föreslås att fler regler om förebyggande åtgärder för hantering av dagvatten införs i (2010:900), förkortad PBL, samt att kommunernas möjligheter att ställa krav på att fastighetsägare vidtar åtgärder för dagvattenhantering ses över. Enligt motionärerna bör det gå att ställa krav på konstruktioner som bidrar till en bättre dagvattenhantering eller olika typer av grönytor som kan sakta ned flöden och temporärt fånga upp stora vattenvolymer (yrkande 27). Motionärerna föreslår också att fastighetsägare ska få fri information om teknisk utrustning och andra åtgärder som kan förebygga skador vid översvämningar (yrkande 28) samt att myndigheterna utvecklar sitt arbete med kunskapshöjande insatser för att på så sätt främja frivilliga insatser som ökar den regionala vattenhushållningen (yrkande 31). miljömål, nationell strategi för klimatanpassning m.m. Miljöpolitiken i utgår från de miljömål som har beslutat om. Miljömålssystemet består av ett övergripande generationsmål, 16 miljökvalitetsmål samt ett antal etappmål inom vissa områden. Ett av de beslutade miljökvalitetsmålen som berör vatten är Grundvatten av god kvalitet, vilket innebär att grundvattnet ska ge en säker och hållbar dricksvattenförsörjning samt bidra till en god livsmiljö för växter och djur i sjöar och vattendrag. Ett annat miljökvalitetsmål är Levande sjöar och vattendrag, som innebär att sjöar och vattendrag ska vara ekologiskt hållbara och att deras variationsrika livsmiljöer ska bevaras. Målet innebär också att naturlig produktionsförmåga, biologisk mångfald, kulturmiljövärden samt landskapets ekologiska och vattenhushållande funktion ska bevaras, som förutsättningar för friluftsliv värnas. antog en nationell strategi för klimatanpassningsåtgärder (prop. 2017/18:163, bet. 2017/18:MJU22, rskr. 2017/18:440). Enligt strategin är klimatanpassningar särskilt viktiga vid investeringar som har lång livslängd inom sektorer som bedöms som sårbara och samhällsviktiga. Det kan exempelvis röra vattenförsörjning och avloppssystem. Ansvarsfördelning i frågor om vatten är indelat i fem vattendistrikt (utifrån avrinningsområdena till de fem huvudsakliga havsbassängerna), och en länsstyrelse i varje distrikt är utsedd att vara vattenmyndighet. Vattenmyndigheterna har ansvar för förvaltningen av kvaliteten på vattenmiljön i distriktet och tar fram förvaltningsplaner, åtgärdsprogram och miljökvalitetsnormer för sina vattendistrikt. I varje vattendistrikt finns en vattendelegation som fattar vattenmyndigheternas beslut. Vattenmyndigheterna har det övergripande ansvaret för att EU:s ramdirektiv för vatten genomförs i . Huvudansvaret för dricksvattenförsörjningen i ligger på kommunerna. De är ansvariga för tillhandahållande av dricksvatten enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster (vattentjänstlagen) och får meddela föreskrifter om användningen av allmänna va-anläggningar. De utövar dessutom kontroll över dricksvattenanläggningar enligt livsmedelslagstiftningen. På miljöområdet kan kommunen besluta om vattenskyddsområden och andra lokala skyddsföreskrifter. Det är också en angelägenhet att planlägga användningen av mark och vatten. Länsstyrelserna ansvarar för den statliga förvaltningen i länen och ska arbeta sektorsövergripande och inom myndighetens ansvarsområde samordna olika samhällsintressen och insatser. Det gäller bl.a. i frågor som rör samhällsplanering och boende samt miljö- och hälsoskydd. ska verka för att miljökvalitetsmålen uppfylls samt ge stöd till kommunerna i deras miljömålsarbete. Vidare utövar länsstyrelserna tillsyn över att kommunerna tillgodoser behovet av vattentjänster. På central förvaltningsnivå finns ett flertal myndigheter med olika typer av ansvar kopplat till frågor om vatten, bl.a. följande: – Havs- och vattenmyndigheten är förvaltningsmyndighet på miljöområdet för frågor om bevarande, restaurering och hållbar användning av sjöar, vattendrag och hav. Myndigheten ska samordna vattenmyndigheternas arbete och får meddela föreskrifter om förvaltningen av ytvatten. Havs- och vattenmyndigheten har också det centrala ansvaret för vattenskyddsområden och det centrala vägledningsansvaret för områdesskydd som syftar till bevarandet av havs- eller vattenmiljöer eller grundvatten. I fråga om riksintressen ska Havs- och vattenmyndigheten lämna underlag till länsstyrelserna om områden som bedöms vara av sådant intresse för anläggningar för vattenförsörjning. Myndigheten samordnar uppföljning och utvärdering samt rapporterar om flera miljökvalitetsmål som rör vatten. – är central förvaltningsmyndighet för livsmedelsfrågor och leder och samordnar livsmedelskontrollen i landet, vari även kontroll av dricksvatten ingår. leder också den nationella samordningsgruppen för dricksvatten (se nedan under rubriken för dricksvatten). – geologiska undersökning (SGU) är förvaltningsmyndighet för frågor om landets geologiska beskaffenhet och mineralhantering och ska tillhandahålla geologisk information för samhällets behov. SGU får meddela föreskrifter om förvaltningen av grundvatten. Myndigheten samordnar uppföljning, utvärdering och rapportering om miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet. Andra myndigheter som har ansvar för olika frågor som berör vatten är bl.a. , , , (), Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) och . I sammanhanget kan nämnas att MSB, som har ansvar för att stödja samhällets beredskap för olyckor, kriser och civilt försvar, på sin webbplats publicerar råd riktade direkt till privatpersoner inom olika ämnen, däribland naturolyckor. Bland annat har myndigheten publicerat information om hur man kan skydda sin fastighet mot översvämning samt förberedelser som kan vidtas inför en översvämning. Hänsyn till vattenförsörjning m.m. vid planläggning och lokalisering av bebyggelse Enligt både och PBL gäller att mark- och vattenområden ska användas för det eller de ändamål som områdena är mest lämpade för med hänsyn till beskaffenhet, läge och behov. Vidare ska företräde ges åt sådan användning som från allmän synpunkt medför en god hushållning (3 kap. 1 § och 2 kap. 2 § PBL). Vid prövningen av frågor enligt PBL ska hänsyn tas till både allmänna och enskilda intressen. Dessutom ska bestämmelserna om hushållning med mark- och vattenområden i 3 kap. och 4 kap. 1–8 §§ tillämpas vid planläggningen och prövningen (2 kap. 1 och 2 §§ PBL). får endast bebyggas om marken från allmän synpunkt är lämplig för det. Vid t.ex. planläggning ska kommunen, med hänsyn till natur- och kulturvärden, miljö- och klimataspekter samt mellankommunala och regionala förhållanden, bl.a. främja dels en långsiktigt god hushållning med mark, vatten, energi och råvaror samt goda miljöförhållanden i övrigt (2 kap. 3 § PBL). Vid planläggning och vid alla ärenden om lov eller förhandsbesked enligt PBL ska bl.a. möjligheterna att ordna vattenförsörjning och avlopp samt att förebygga vatten- och luftföroreningar beaktas när byggnadsverk ska lokaliseras (2 kap. 5 § PBL). Dessutom ska bebyggelse och byggnadsverk utformas och placeras på den avsedda marken på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till bl.a. behovet av hushållning med vatten och goda klimat- och hygienförhållanden (2 kap. 6 § 4 PBL). Planläggning av mark- och vattenområden samt lokalisering, placering och utformning av bl.a. byggnadsverk får inte ske så att den avsedda användningen eller byggnadsverket kan medföra en sådan påverkan på grundvattnet eller omgivningen i övrigt som innebär fara för människors hälsa och säkerhet eller betydande olägenhet på annat sätt (2 kap. 9 § PBL). I detaljplanen har kommunen möjlighet att ange bestämmelser som reglerar placering, utformning och utförande av byggnadsverk och tomter (4 kap. 16 § PBL). Det kan gälla bestämmelser om bebyggelsens lokalisering på tomten, grundläggningsnivå, taklutningar, höjdsättning eller lutning på marken, förbud mot källare, storlek på grönytor, andel hårdgjord yta osv. Vidare kan kommunen införa marklovsplikt för markåtgärder som kan försämra markens genomsläpplighet (9 kap. 12 § PBL). I detaljplanen kan kommunen även reglera att skyddsåtgärder måste vidtas innan bygglov eller startbesked kan lämnas (4 kap. 14 PBL). Sådana skyddsåtgärder som en fastighetsägare kan behöva vidta på den egna tomten är exempelvis anläggandet av en vall eller ett dike för avvattning. Därtill kan kommunen införa bygglovsplikt i en detaljplan eller i en områdesbestämmelse till skydd för grundvattnet i ett område (9 kap. 8 § PBL). En fastighetsägare är skyldig att vid bygg- och markåtgärder följa bestämmelser i detaljplanen. Enskilda fastighetsägare ansvarar för den egna fastigheten och det dagvatten som uppkommer inom denna. Om fastigheten ligger inom ett verksamhetsområde för dagvatten ansvarar fastighetsägaren för att dagvatten som inte kan infiltrera i marken på den egna fastigheten avvattnas till den anvisade förbindelsepunkten, exempelvis en dagvattenbrunn. Om ett detaljplanelagt område inte ligger inom ett verksamhetsområde för dagvatten reglerar vem som ansvarar för att ta hand om dagvattnet. infördes nya bestämmelser om regional fysisk planering i 7 kap. PBL (prop. 2017/18:266, bet. 2018/19:CU2, rskr. 2018/19:31). Lagändringarna innebär att vissa frågor som berör mer än en kommun ska samordnas regionalt. Regional fysisk planering ska ske i och i län. Regionen är ansvarig för den regionala fysiska planeringen inom sitt län. Detta innebär bl.a. att regionen ska utreda regionala frågor av betydelse för länets fysiska miljö. Det kan t.ex. handla om att utreda övergripande fysiska strukturer för exempelvis bebyggelse, natur- och grönområden, transporter samt energi-, vatten- och avloppsförsörjning. Regionen ska också lämna underlag om regionala frågor av betydelse för länets fysiska miljö till , andra berörda regioner och de kommuner, regionala kollektivtrafikmyndigheter och andra myndigheter som berörs samt yttra sig över förslag till översiktsplaner inom länet i fråga om hur dessa planer förhåller sig till regionplanen. Vidare ska regionen verka för insatser som kan bidra till att det långsiktiga behovet av bostäder samt för insatser som kan bidra till att minska länets klimatpåverkan och dess effekter. Det sistnämnda kan exempelvis bestå i att skapa förutsättningar för en ökad användning av kollektivtrafik och cykel samt av sol-, vind- och vattenenergi. Regionen ansvarar också för att ta fram och upprätta en regionplan. Regionplanen ska ange de grunddrag för användningen av mark- och vattenområden och riktlinjer för lokaliseringen av bebyggelse och byggnadsverk som har betydelse för länet samt ge vägledning för beslut om översiktsplaner, detaljplaner och områdesbestämmelser. Det ska framgå av regionplanen hur hänsyn har tagits till och hur planen har samordnats med andra nationella, regionala och kommunala planer och program. En regionplan är inte bindande. Den bindande regleringen av markens användning och av bebyggelsen inom en kommun görs genom en detaljplan eller områdesbestämmelser. Vattenmyndigheternas åtgärdsprogram, kommunala va-planer m.m. i bedrivs i förvaltningscykler . Som nämnts ovan ansvarar vattenmyndigheterna för att ta fram förvaltningsplaner, åtgärdsprogram och miljökvalitetsnormer för sina vattendistrikt. Enligt vattenmyndigheternas åtgärdsprogram för förvaltningsperioden –2021 ska kommunerna bl.a. upprätta och utveckla vatten- och avloppsplaner samt dagvattenplaner för att miljökvalitetsnormerna för vatten ska följas. Länsstyrelserna ska bl.a., i samverkan med kommunerna, utarbeta regionala vattenförsörjningsplaner. Dessa utgör betydelsefulla underlag för kommunernas arbete med översiktsplanering. Motsvarande åtgärder har föreslagits av vattenmyndigheterna i åtgärdsprogrammen –2027. Regeringen beslutade att ta upp vattenmyndigheternas åtgärdsprogram –2027 till prövning, och ärendet bereds inom . Till dess att åtgärdsprogrammen –2027 är fastställda gäller programmen –2021 i de delar som är aktuella. tog Havs- och vattenmyndigheten fram en nationell vägledning om va-planering (rapport 2014:1) och 2020 tog myndigheten, i samarbete med , , och , fram en vägledning för regional vattenförsörjningsplanering (rapport 2020:1). Nationella samordningsgruppen för dricksvatten fick 2020 i uppdrag av regeringen att ansvara för den nationella samordningen av dricksvattenfrågor. Uppdraget utgår från förslagen i betänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32). Den nationella samordningsgruppen för dricksvatten ska verka för en trygg och säker dricksvattenförsörjning och ge stöd i dricksvattenfrågor. Den ska också ge regeringen en aktuell lägesbild och informera om de behov som finns för att säkra dricksvattenförsörjningen nationellt. I den nationella samordningsgruppen för dricksvatten ingår bl.a. Havs- och vattenmyndigheten, , , , , länsstyrelserna och kommunerna. Företrädare för medlemmarna möts och rapporterar till regeringen. Gruppen har tre ordinarie arbetsgrupper: vattenförsörjningsgruppen, dricksvattenkvalitetsgruppen och gruppen för civilt försvar och krisberedskap. Havs- och vattenmyndigheten fick 2018 och 2019 i uppdrag av regeringen att stärka arbetet med vattenpedagogik. Mot den bakgrunden gav Havs- och vattenmyndigheten och CNV) vid i uppdrag att samla aktörer inom vattenpedagogik till två olika nätverk, ett för aktörer som arbetar med havet och ett för aktörer som arbetar med sötvatten. Nätverken hade var sin nationell uppstartsträff . Syftet med nätverken är att aktörerna enklare ska kunna komma i kontakt med varandra för att utbyta material, idéer och erfarenheter. har lämnat tre betänkanden. Det första delbetänkandet var Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarsfrågor (SOU 2014:53). I detta analyserades hur svenska myndigheters ansvar bör fördelas när det gäller material som kommer i kontakt med dricksvatten. Utredningen fann att de svenska myndigheternas inbördes uppgiftsfördelning inom området med dagens mer begränsade ansvarstagande väsentligen kunde bedömas som ändamålsenlig. Myndigheternas ansvar och inbördes roller var enligt utredningen anpassade till den modell för ett offentligt ansvarstagande i förhållande till marknadens aktörer som gällde i vid tiden för utredningen. Utredningen ansåg dock att det fanns behov av att förtydliga myndigheternas uppdrag och samverkansarbete. Det föreslogs därför bl.a. att skulle få ett utpekat samordningsansvar för material som kommer i kontakt med dricksvatten. Det förslaget gick dock regeringen inte vidare med. Däremot genomfördes ett förslag om att ge , och i uppdrag att gemensamt etablera en informations- och kunskapsplattform för frågor om material som kommer i kontakt med dricksvatten. Denna information finns nu tillgänglig på webbplats. andra delbetänkande Klimatförändringar och dricksvattenförsörjning (SOU 2015:51) lämnades på utredningens eget initiativ och var ett kunskapsunderlag. I slutbetänkande En trygg dricksvattenförsörjning (SOU 2016:32) redovisades en omfattande beskrivning av dricksvattenförsörjning, både hur själva vattenförsörjningen går till och myndigheternas olika roller. Utredningen lämnade också flera förslag. Bland annat framhöll utredningen behovet av en nationell strategi för den allmänna vattenförsörjningen för att identifiera lämpliga geografiska samordningslösningar och även ge ökad tydlighet kring hur infrastrukturen för dricksvattenförsörjningen kan komma att utvecklas . Regeringen har genomfört utredningens förslag i vissa delar som gäller myndighetsuppdrag och förordningsförändringar. Exempelvis fick, som redovisats ovan, 2020 i uppdrag att ansvara för nationell samordning av dricksvattenfrågor. Enligt uppgift från kan slutbetänkandet i återstående delar komma att beredas tillsammans med dricksvattenutrednings betänkande En säker tillgång till dricksvatten av god kvalitet (SOU 2021:81), se nedan. lämnade betänkandet En utvecklad vattenförvaltning (SOU 2019:66). Utredningen hade haft i uppdrag att utreda och utvärdera ansvarsfördelningen, beslutanderätten och organiseringen av myndigheterna inom vattenförvaltningen. Utredningen konstaterade bl.a. att arbetet inom vattenförvaltningen behöver utvecklas och förstärkas på nationell och regional nivå för att bli mer effektivt och få ett större genomslag. Vidare krävs ökad samordning och förstärkt vägledning från nationella myndigheter. I betänkandet anförs bl.a. följande: står inför olika utmaningar som det finns olika orsaker till, bland annat organisation, beslutanderätt, arbetsformer och finansiering. Det är viktigt med en tydlig statlig strategisk styrning där och regeringen får tydligare roller och där styrsignaler, finansiering och uppföljning hänger ihop. Dagens organisation är otydlig och arbetet bör i stället organiseras utifrån ordinarie förvaltningsstruktur. Den nuvarande organisationen kan inte fullt ut säkerställa lokal förankring eller ett arbete på avrinningsområdesnivå. Det är viktigt att vattenförvaltningen har tillräckliga ekonomiska resurser för att kunna fullgöra sina uppgifter. Arbetet inom vattenförvaltningen behöver utvecklas och förstärkas både på nationell nivå och avrinningsområdesnivå för att bli mer effektivt och få större genomslag. Det finns behov av ökad samordning inom den akvatiska övervakningen och arbetet med kunskapsunderlag behöver fortsatt utvecklas. Uppgiften att besluta om miljökvalitetsnormer behöver stärkas och arbetet med planering av åtgärder behöver utvecklas både på nationell strategisk nivå och på konkret avrinningsområdesnivå. Det behövs förstärkt vägledning från nationella myndigheter. Det är också viktigt med utvecklad samverkan och delaktighet, och det finns behov av referensgrupper på både avrinningsområdesnivå och nationell nivå. När det gäller indelningen i avrinningsdistrikt föreslår utredningen att det tydliggörs att vattenförvaltningsarbetet ska utgå från de tio avrinningsdistrikt som ingår i. Vidare föreslås ett ökat fokus på avrinningsområden. Utredningen lämnar också förslag om en förändrad organisation. På avrinningsområdesnivå föreslår utredningen att kommunerna ges en tydligare roll, bl.a. genom att delta i åtgärdsplaneringen. Länsstyrelsernas roll föreslås förtydligas och utökas. Även andra myndigheter föreslås få en tydligare roll i vattenförvaltningen genom att bl.a. delta i åtgärdsplaneringen och följa upp resultaten av genomförda åtgärder.