bet · H901JuU25 · 2022-04-06 00:00:00 — Granskningsrapporten visar att det finns relativt stora skillnader i anstalternas resurseffektivitet, men att de beräknade effektivitetstalen är relativt stabila . menar att strukturella faktorer som anstalterna inte kan påverka själva kan förklara en stor del av förbättringspotentialen. Det kan exempelvis vara att lokalerna inte är tillräckligt anpassade för anstaltsverksamhet, vilket medför en risk för högre personalkostnader. En annan möjlig förklaring är bristande fastighetsunderhåll med stängda platser som följd. Ytterligare en förklaring kan enligt vara att de anstalter som har fått en begränsad resurstilldelning har vant sig vid detta och tvingats bli mer effektiva (s. 6). bedömer att anstalterna skulle bli mer effektiva om de var större. Större anstalter kan slå ut sina kostnader för personal i gemensamma funktioner på fler intagna, vilket sänker den genomsnittliga kostnaden. Större anstalter kan också bedriva en mer individanpassad verksamhet än vad mindre anstalter klarar av och på så sätt öka kvaliteten i det återfallsförebyggande arbetet. har analyserat anstalternas styckkostnader och kommit fram till att en anstalt med ca 300 platser har den lägsta kostnaden per plats. En omorganisation av landets anstalter skulle enligt beräkningen kunna ge en besparing om ca . Det innebär att de flesta anstalter troligen skulle vara mer kostnadseffektiva om de var större. betonar dock att analysen är osäker (s. 7). bedömer att Kriminalvården inte har tillräckligt strukturerade former för att centralt fånga upp medarbetarnas erfarenheter och utveckla verksamheten utifrån dessa. Erfarenhetsutbytet mellan anstalterna sker främst på lokal och möjligen regional nivå i organisationen. Det kan enligt leda till att viktiga erfarenheter inte tas till vara och att anstalterna inte arbetar så effektivt som de skulle kunna (s. 7). Med utgångspunkt i granskningen lämnar följande rekommendationer till Kriminalvården (s. 7): • Intensifiera arbetet med att göra anstalterna både färre och större, och ta i detta arbete hänsyn till de resultat om anstalternas förbättringspotential som framkommit i granskningen. • Utveckla rutiner för systematisk datainsamling som gör det möjligt att följa upp effektiviteten för anstalterna på ett systematiskt sätt (s. 7). Regeringens skrivelse 2020/21:62 om effektiviteten vid anstalter I regeringens skrivelse 2020/21:62 uppges (s. 1) att regeringen välkomnar granskning och konstaterar att de iakttagelser som gjorts kommer att kunna utgöra underlag i Kriminalvårdens fortsatta arbete med effektiviseringar. Regeringen anser dock att i sin analys i högre utsträckning borde ha vägt in den utveckling som skett efter gransknings-perioden. Regeringen delar inte bedömning av vilka kostnads-besparingar en fullskalig stordrift av Kriminalvårdens anstalter skulle kunna ge. Regeringen bedömer (s. 6) att bidrar med ytterligare kunskap om vad som kan påverka anstalternas effektivitet. Denna kunskap kommer att vara till nytta i Kriminalvårdens fortsatta arbete för att effektivisera och förbättra verksamheten. Granskningsrapporten bekräftar enligt regeringen i delar också sådant som är väl känt, t.ex. att anstaltslokalerna i många fall inte är ändamålsenligt utformade eller i tillräckligt gott skick för att det ska gå att bedriva en i alla delar ändamålsenlig verksamhet. När det gäller slutsatser om effektivitetsskillnaderna mellan anstalterna menar regeringen dock att dessa bör tolkas försiktigt. Regeringen betonar också att beräkningar baseras på hur verksamheten bedrevs –2018 och att förutsättningarna för Kriminalvårdens verksamhet har förändrats påtagligt . Regeringen och Kriminalvården har med anledning av den ökade beläggningen vidtagit flera åtgärder som granskning har pågått. Myndigheten redovisar därför numera kontinuerligt vilka åtgärder den har vidtagit och planerar att vidta för att verksamheten ska kunna bedrivas inom ramen för tilldelade medel . Myndigheten ska också redovisa åtgärdernas konsekvenser för verksamheten och ekonomin. Kriminalvården har redovisat att de vidtagna besparings- och effektiviseringsåtgärderna sänkte myndighetens kostnader med ca 2019 i förhållande till 2018. Regeringen uppger också att Kriminalvården skulle göra besparingar på ytterligare och därefter fortsätta sitt effektiviseringsarbete. Regeringen framhåller (s. 7) att Kriminalvården i regleringsbrevet fick i uppdrag att redovisa sin plan för den framtida platskapaciteten samt myndighetens åtgärder för att uppnå ett effektivt utnyttjande av den befintliga platskapaciteten. Vidare konstaterar regeringen att Kriminalvårdens plan för att öka plats-kapaciteten (Ju2020/00799) innebär att bygga om eller bygga till tio befintliga anstalter samt att bygga två nya. Kriminalvården uppskattar att antalet ordinarie anstaltsplatser (2020–2029) kan öka med ca 1 400 platser. Myndigheten planerar därutöver för att successivt öppna ett stort antal tidsbegränsade platser och ytterligare beredskapsplatser för att lösa den akuta platsbristen och för att kunna underhålla och renovera lokalerna. Kriminalvården arbetar därutöver med att standardisera miljöer för att lokaler och arbetssätt ska bli mer likformiga. Regeringen bedömer att anstaltsverksamhetens resursbrist bör åtgärdas genom både resurstillskott och att Kriminalvården använder sina tilldelade medel mer effektivt. Kriminalvården har i budgetpropositionerna fått resurstillskott för . betonar regeringen att myndigheten måste fortsätta att effektivisera såväl anstaltsverksamheten som övrig verksamhet för att kunna fullgöra sitt uppdrag. Regeringen ifrågasätter vidare (s. 7–8) rimligheten i beräkning av vilka besparingar staten kan göra om Kriminalvården skulle gå mot en fullständig stordrift av anstalterna. Regeringen instämmer (s. 8–9) i bedömning att Kriminal-vården behöver system för datainsamling och analys som ger myndigheten bättre möjligheter att följa upp anstaltsverksamhetens resultat och effektivitet. Ett sådant utvecklingsarbete planeras av myndigheten. Vidare delar regeringen uppfattningen att Kriminalvården är i behov av att förbättra systemstödet och utveckla digitaliseringen för att på så sätt förbättra bl.a. insamling och analys av verksamhetsdata och därigenom möjliggöra en mer ändamålsenlig verksamhetsutveckling. Kriminalvårdens ambition är att ta fram en beslutsstödslösning för myndigheten. Ett arbete har också påbörjats för att ta fram tydligare begrepp och definitioner för statistiska uppgifter. iakttagelser kommer enligt regeringens bedömning att vara ett stöd i myndighetens fortsatta utvecklingsarbete. Regeringen uppger avslutningsvis att den kommer fortsätta att följa Kriminalvårdens arbete i dessa avseenden och vid behov vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga. Utskottet, som instämde i regeringens bedömning och anförde att det även såg positivt på det arbete som Kriminalvården redan bedriver för att effektivisera och förbättra verksamheten, föreslog att skulle lägga regeringens skrivelse till handlingarna. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:243). Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår (s. 20) att Kriminalvården hade svårt att fortlöpande anpassa antalet platser inom häktes- och anstaltsorganisationen till behovet på grund av ökad beläggning och utmaningar i lokalförsörjningen. som tillsattes 2020 för att hantera det kritiska platsläget övergick till en ordinarie struktur som fortsatte arbetet med nya arbetssätt för att hantera den svåra situationen. Större delen av 2021 har enligt årsredovisningen präglats av betydande platsbrist. Genom att styra flöden till ett optimerat platsutnyttjande och öka platskapaciteten kunde man hålla beläggningsgraden på i genomsnitt . Belastningen på medarbetare, arbetsmiljö och verksamhetsinnehåll var dock omfattande. Platskapaciteten ökades genom att ytterligare beredskapsplatser skapades och genom ett tillskott av platser enligt myndighetens kapacitetsutökningsplan. När det gäller medelbeläggningen i häkte fortsatte den enligt Kriminalvården (s. 21 f.) att öka . Medelbeläggningen i häkte har ökat . Med hjälp av att Kriminalvården konverterade 239 anstaltsplatser till häktesplatser och att dubbelbeläggning användes kunde beläggningsgraden hållas . Möjligheten till ytterligare förtätning eller konvertering bedöms som begränsad. Beläggningen i anstalt fortsatte enligt Kriminalvården (s. 35) att öka . har medelbeläggningen i anstalt ökat . Användningen av beredskapsplatser och tillfälliga platser ökade . När inte dessa räknas med uppgick den genomsnittliga beläggningsgraden till . Kriminalvården uppger att beläggningen ökade inom alla säkerhetsklasser. Särskilt kritisk var situationen i säkerhetsklass 1 och 2. Sammantaget bedömer Kriminalvården att beläggningssituationen i anstalt var mer allvarlig vid utgången av 2021 än vid ingången. Precis som i häkte finns inga marginaler kvar för att hantera oförutsedda händelser, förutom de nödvändigaste renoveringarna. Vidare uppges följande när det gäller kapacitetsbristen (s. 15 f.). Kriminalvården bildade en infrastrukturgrupp som arbetar med kapacitetsökningen på lång sikt och en operativ samordningsgrupp som arbetar med att utöka antalet platser på kort sikt. Myndigheten byggde också upp en nationell rekryteringsorganisation för att öka effektiviteten och kvaliteten i rekryteringarna. För att stärka HR-stödet påbörjades en organisationsförändring på huvudkontoret och utbildningsorganisationen förstärktes. Kriminalvården tillsatte vidare resurser för planering och verksamhetsutveckling av häkte, anstalt och frivård. Vidare genomfördes personalförstärkningar inom fastighets- och säkerhetsområdet. Fler resurser tillfördes också it-området. Utöver omfattande resursförstärkningar för att möjliggöra planerad kapacitetsutökning fortsatte även ett utvecklingsarbete för att stärka Kriminalvårdens lokalförsörjningsprocesser. Samtliga lokalförsörjningsprojekt följer nu den process som togs fram . Under utvecklingsarbetet identifierades behovet av en förstärkt central samordningsfunktion för myndighetens lokalförsörjning. Denna funktion kommer att införas och ska stödja hela myndighetens arbete med lokalförsörjningsfrågor. Funktionen ska samordna arbetet med myndighetens långsiktiga lokalförsörjning, både vad avser planering och uppföljning, samt kunna stödja enskilda projekt. Den kommer också att spela en viktig roll i tidiga skeden när helt nya anstalter och häkten ska etableras. I budgetunderlaget uppger Kriminalvården (s. 9) att myndigheten planerar för en utökning med ca 3 400 fasta platser , varav 900 i häkte och 2 500 i anstalt. Platsbehoven kommer dock inte fullt ut att tillgodoses ens med den planerade expansionen, och det kommer därför att behövas ett stort antal tidsbegränsade platser och beredskapsplatser. Kriminalvården har drygt 600 beredskapsplatser i bruk i anstalterna, främst i form av dubbelbeläggning i rum som normalt är avsedda för en person. Eftersom med dubbelbeläggning innebär omfattande verksamhets- och säkerhetsmässiga utmaningar uppger Kriminalvården att myndigheten planerar för att kunna halvera antalet beredskapsplatser i takt med att fasta platser tillkommer. I häkte finns begränsade rättsliga möjligheter till dubbelbeläggning, men även där har ett antal beredskapsplatser börjat tas fram. I övrigt dubbelbeläggs bostadsrum i häkte temporärt om det blir nödvändigt och i den mån det är lämpligt. Beläggningen i både häkte och anstalt är . I en kostnadsprognos på sidan 12 framgår att Kriminalvården har träffat en överenskommelse med Specialfastigheter som innebär att den nya hyran vid om- och tillbyggnation kommer att beräknas på betydligt än de 25 år som avtalet kan skrivas på. Det innebär lägre initiala hyreskostnader än vad som tidigare befarats. Överenskommelsen innebär även möjlighet till differentierade hyreslängder, vilket ökar möjligheterna att snabbt skapa ökad kapacitet, genom att uppföra nya byggnader inom en befintlig anstalt. Vidare framgår att Kriminalvården fortsätter att förbereda en större omläggning till färre men större anstalter efterhand som hyresavtal med Specialfastigheter löper ut. Kommande häktesetableringar kommer att utgå från att Kriminalvården bör finnas i rättscentrum i större och medelstora städer. Sådana lösningar skapar enligt Kriminalvården en effektivitet inom rättskedjan som helhet även om det innebär ökade kostnader för Kriminalvården jämfört med att t.ex. endast etablera häktesplatser i anslutning till befintliga anstalter. Kriminalvården konstaterar att den sammantagna ekonomiska effekten av dessa åtgärder är betydande. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att myndigheten ska redovisa vidtagna och planerade åtgärder för att utöka platskapaciteten på kort sikt. Kriminalvården ska också redovisa avvikelser och tillkommande planer i förhållande till myndighetens långsiktiga utbyggnadsplan. Av Kriminalvårdens rapport kapacitet 2021–2030 (KV 2021-1325) framgår att platsbristen i häkte kommer att vara kritisk (s. 22 f.). Myndigheten planerar därför för att konvertera anstaltsplatser till häktesplatser och för nyetableringar genom nybyggnad eller utbyggnad av häkten på flera ställen i landet. När det gäller behovet av fler anstaltsplatser planerar Kriminalvården att dels utveckla befintliga anstalter dels nyetablera anstalter (s. 25 f.). Utöver nya anstalter i och bedöms det finnas behov av ytterligare en nyetablering i form av en anstalt med ca 400 platser. Lokalisering av den nya anstalten ska utredas . I ett svar på skriftlig fråga 2020/21:1088 ställd av (KD) anförde justitie- och migrationsminister bl.a. följande om möjligheten att placera ett nytt fängelse i : Det är Kriminalvården som ansvarar för sin lokalförsörjning inom de rättsliga och ekonomiska ramar riksdag och regering bestämmer och jag vill av den anledningen inte föregripa myndighetens ställningstaganden i de geografiska placeringarna av nya häkten och anstalter. I en interpellationsdebatt anförde justitie- och migrations-minister bl.a. följande i svaret på en fråga om huruvida ministern och regeringen är villiga att överväga möjligheten att hyra anstalts-platser utomlands (ip. 2018/19:267): En effektiv och säker kriminalvård, anpassad till individuella förutsättningar och behov, har tagit att bygga upp, och den har bidragit till att återfallen i kriminalitet har minskat . Denna utveckling ska fortsätta, och den ska fortsätta på svensk mark. Att hyra anstaltsplatser utomlands kan inte ersätta behovet av fler platser i , och det är inte resurseffektivt. Det är inte heller en lösning som Kriminalvården själv efterfrågar. Kriminalvårdens internationella engagemang drivs och administreras av Internationella enheten. Enligt information på Kriminalvårdens webbplats består verksamheten av två huvudområden – fredsfrämjande verksamhet och internationellt utvecklingssamarbete. Det bilaterala utvecklingssamarbetet drivs för att stärka andra länders kriminalvårdsinstitutioner och bedrivs till största delen genom direkta samarbeten med kriminalvårdsmyndigheter i andra länder, och ibland även i samverkan med andra svenska rättsvårdande myndigheter. Enligt information på Kriminalvårdens webbplats finns det s.k. brottsofferslussar på anstalter med särskilt uppdrag att omhänderta personer dömda för relationsvåld och sexualbrott. Uppdraget för verksamheten brottsoffersluss är att säkerställa att hänsynen till brottsoffer beaktas vid utredning inför beslut om besöks- och telefontillstånd, vid planering och genomförande av besök samt vid uppföljning av beviljade tillstånd. Brottsoffren till dessa intagna är nära anhöriga och kan därför vara särskilt utsatta och i behov av särskilt stöd. Vid anstalter som har brottsoffersluss finns extra kompetens hos personalen och möjlighet för brottsoffer och anhöriga att under kontrollerade former träffa eller ha kontakt med gärningspersonen. Ett möte kan endast ske om Kriminalvården bedömer det som lämpligt, om det inte kan vara till skada för brottsoffret och om brottsoffret själv vill. riktade 2015 allvarlig kritik mot Kriminalvården för brister i myndighetens brottofferslussar (JO dnr 1420-2014). I beslutet anfördes bl.a. följande: Enligt chefsJO måste det kunna ställas höga krav på brottsofferslussarnas verksamhet och på att den är rättssäker, detta eftersom verksamheten berör personer som befinner sig utanför kriminalvårdsanstalter och dessutom i vissa fall tangerar gränsen för Kriminalvårdens uppdrag. En sammanställning som JO har gjort visar att det råder stora skillnader i hur landets brottsofferslussar utför sina uppdrag. Ett av skälen till detta är att det inte finns någon central styrning av brottsofferslussarna. De stora skillnader som finns mellan landets brottsofferslussar och de erfarenheter som JO har gjort vid tidigare granskningar av dessa verksamheter visar enligt chefsJO att likartade fall inte hanteras på ett likartat sätt inom myndigheten. Avsaknaden av en gemensam struktur har gett upphov till svårigheter för ansvariga tjänstemän att avgöra var gränserna går för myndighetens uppdrag. Bristen på struktur gör det även svårt för intagna att förstå verksamheten. Genom att låta varje anstalt var för sig ansvara för utvecklingen av respektive brottsoffersluss kan det enligt chefsJO ifrågasättas om Kriminalvården har agerat på ett sätt som är förenligt med de ambitioner som låg bakom sammanslagningen av de lokala kriminalvårdsmyndigheterna till en myndighet. Den nuvarande ordningen är enligt chefsJO otillfredsställande, och det är nödvändigt att myndigheten formulerar – vilket uppdrag brottsofferslussarna ska ha – hur brottsofferslussarna ska arbeta med detta uppdrag. Enligt årsredovisning (s. 31 f.) är biträdande övervakare personer ute i samhället som har engagerat sig frivilligt för att vara en förebild och ett stöd för frisläppta personer som står under övervakning. De är ett komplement till frivårdens medarbetare. Den biträdande övervakaren ska arbeta med att stärka sociala färdigheter som Kriminalvårdens medarbetare arbetar med riskfaktorer för kriminalitet. Det innebär att den biträdande övervakaren ska vara en förebild och förstärka den frisläppta personens sociala kompetens. Övervakaren ska också underlätta och stödja återinträde i samhället samt minska negativa effekter av eventuella återfall i missbruk eller kriminalitet. Slutligen ska övervakaren följa upp och förstärka andra insatser inom frivården. hade i genomsnitt av dem som blivit frigivna och stod under övervakning en biträdande övervakare. Som var det dock stora geografiska skillnader i hur ofta biträdande övervakare användes. Spannet mellan landets frivårdskontor sträckte sig från . Vidare uppger Kriminalvården att samarbetet med frivilliga samhällsarbetare () fortsatte och att de påbörjade ett arbete med att informera om sin verksamhet. På tolv kontor har detta lett till att en kontakt upprättats med en lokal . Tanken är att samarbetet ska hjälpa frivårdskontoren i rekryteringen av nya biträdande övervakare. Slutligen anges att Kriminalvården arbetade med en kvalitetshöjning av arbetet med biträdande övervakare och har sett över sina rutiner för rekrytering. Bland annat är myndigheten nu mer restriktiv med att rekrytera utifrån klientens eget förslag. Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /21 föreslog utskottet ett tillkännagivande om fler anstaltsplatser (bet. 2020/21:JuU26 s. 62 f.). Utskottet anförde följande: Som framgår ovan är överbelagda anstalter redan ett stort problem. De straffskärpningar som har föreslagits, t.ex. skärpta straff för vålds- och vapenbrott, kommer att leda till att fler personer tillbringar på anstalter än . Bristen på fängelseplatser leder till stora påfrestningar för både de intagna och personalen och påverkar det återfallsförebyggande arbetet negativt. Utskottet anser att arbetet med utbyggnaden av anstalter och att motverka överbeläggning är viktigt. Platsbrist får aldrig vara en anledning att ge avkall på allmän säkerhet och Kriminalvården måste därför få de resurser som krävs för att kapaciteten ska vara tillräcklig. Regeringen bör därför upprätta en handlingsplan för hur kapaciteten kraftigt ska utökas . biföll utskottets förslag (rskr. 2020/21:304). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 112). Vid beredning av rättsväsendets budget föreslog utskottet ett ökat anslag till Kriminalvården (bet. 2021/22:JuU1 s. 35). Utskottet uttalade att den överbeläggning som råder inom i princip hela Kriminalvårdens verksamhet beror på bl.a. att regeringen inte förmått bygga ut tillräckligt med platser för att hantera brottsutvecklingen. Enligt utskottet borde Kriminalvården därför ges i uppdrag att ytterligare förstärka den planerade kapacitetsutökningen för häkte, anstalt och frivård. biföll utskottets förslag (rskr. 2021/22:89). Vid beredningen av motioner från den allmänna motionstiden /18 föreslog utskottet ett tillkännagivande med anledning av ett motionsyrkande som avsåg tillsättning av en ny utredning med motsvarande uppdrag som den nedlagda utredningen flexibel och effektiv kriminalvård (bet. 2017/18:JuU16 s. 28 f.). Utskottet anförde bl.a. att det mot bakgrund av de stora tillskott som regeringen hade tillfört Kriminalvårdens anslag samt de delvis ändrade förutsättningar som hängde samman med förändringar i klientsammansättningen, fanns skäl att göra en samlad analys av kostnadsutvecklingen inom olika verksamheter. följde utskottets förslag (rskr. 2017/18:184). Liknande yrkanden har behandlats och avstyrkts av utskottet i betänkandena /20:JuU28 och 2020/21:JuU20. Utskottet uttalade i det senare (s. 15) att det mot bakgrund av det tidigare tillkännagivandet saknades behov av att göra något ytterligare tillkännagivande i frågan, att regeringen vidtagit vissa åtgärder och att tillkännagivandet inte var slutbehandlat. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:243). Regeringen uppgav i årets budgetproposition (prop. 2021/22:1 Utgiftsområde 4 s. 42 f.) att det mot bakgrund av en rad vidtagna åtgärder på området inte är nödvändigt att tillsätta en sådan utredning som följer av tillkännagivandet och att det således är slutbehandlat. Utskottet hade ingen invändning mot denna redovisning (bet. 2021/22:JuU1 s. 40 f.). Utskottet har avstyrkt motionsyrkanden om att hyra fängelseplatser utomlands, senast i betänkande 2020/21:JuU26 då utskottet inte såg skäl att göra någon annan bedömning i frågan än den gjort tidigare (s. 56 f.) Som framgår ovan tillkännagav att regeringen bör upprätta en handlingsplan för hur kapaciteten inom ska utökas . Överbelagda anstalter är dock fortfarande ett stort problem. Brist på fängelseplatser leder till stora påfrestningar både för de intagna och för personalen och påverkar det återfallsförebyggande arbetet negativt. Utbyggnaden av anstalter borde ha påbörjats och drivits långt kraftfullare än vad som skett . Regeringen måste ta sitt ansvar för att snabbt komma till rätta med situationen. Vad utskottet nu anfört bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:1013 (S), 2021/22:2529 (SD) yrkande 1 och 2021/22:3579 (C) yrkande 34. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom yrkanden om på vilka platser i landet som Kriminalvården bör etablera nya häkten och anstalter. Motionerna 2021/22:777 (M), 2021/22:943 (S), 2021/22:1331 (S) och 2021/22:1523 (KD) avstyrks därför. När det gäller tillsättning av en utredning med motsvarande uppdrag som den tidigare utredningen flexibel och effektiv kriminalvård hade har , som framgått ovan, tidigare tillkännagett för regeringen att en sådan utredning bör tillsättas. Regeringen har därefter vidtagit många åtgärder på området och tillkännagivandet har också mot den bakgrunden redovisats som slutbehandlat, något som utskottet inte haft någon invändning emot. Mot denna bakgrund ser utskottet inte något behov av att på nytt gör ett tillkännagivande i frågan. Motion 2021/22:4194 (KD) yrkandena 19 och 20 avstyrks. Utskottet har tidigare avstyrkt yrkanden om att hyra fängelseplatser utomlands.