bet · H901JuU35 · 2022-05-20 00:00:00 — Vidare föreslås att sekretess ska gälla hos en domstol i ett brottmål, tvistemål eller ärende för uppgift om var en enskild befinner sig som deltar i ett sammanträde inför rätten genom ljudöverföring eller ljud- och bildöverföring, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde lider men. Regeringen föreslår även stärkt sekretess för uppgifter i utredningar där utländska skyddsidentiteter förekommer. En förtydligad roll för domstolen i brottmålsprocessen Rättens ansvar för materiell processledning Vid huvudförhandlingen har rätten ett lagfäst ansvar för materiell processledning (46 kap. 4 § andra stycket och 51 kap. 17 § första stycket ). Rätten ska se till att målet blir utrett efter vad dess beskaffenhet kräver och att inget onödigt dras in i målet. Genom frågor och påpekanden ska rätten försöka avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i de uttalanden som görs. Någon uttrycklig reglering finns dock inte för ansvaret under förberedelsen. Bestämmelsen om materiell processledning vid huvudförhandlingen anses emellertid analogt tillämplig under förberedelsen. En bestämmelse om rättens allmänna ansvar för förberedelsen infördes genom ett tillägg i 45 kap. 10 § tredje stycket . Där anges att rätten allt efter målets beskaffenhet ska verka för att målet förbereds så att huvudförhandlingen kan genomföras på ett ändamålsenligt sätt. Regeringen konstaterar att de senaste årens utveckling med allt fler stora och komplicerade brottmål har medfört ökade krav på rätten att vidta aktiva förberedande åtgärder före huvudförhandlingen. Ett mål som inte är tillräckligt förberett när huvudförhandlingen inleds riskerar att ta än vad som är nödvändigt. I vissa fall kan oklarheter också leda till att huvudförhandlingen måste ställas in. Utdragna och inställda förhandlingar drabbar inblandade parter, vittnen och ombud negativt, ökar statens utgifter för rättsliga biträden och tar stora resurser i anspråk för både åklagarväsendet och domstolarna. Regeringen föreslår därför att det ska införas en uttrycklig reglering om rättens ansvar för materiell processledning under förberedelsen i brottmål. Rätten ska se till att inget onödigt dras in i målet samt genom frågor och påpekanden verka för att yrkanden och inställningar samt grunderna för dessa blir klarlagda och att parterna anger vilken bevisning de vill åberopa. Rättens möjligheter att självmant komplettera förundersökningen och hämta in bevisning I brottmål har rätten möjlighet att begära komplettering av förundersökningen och hämta in bevisning även utan att en part har begärt det. Av 45 kap. 11 § följer att tingsrätten kan förelägga åklagaren att komplettera förundersökningen eller, om förundersökning inte har genomförts, genomföra en sådan om rätten bedömer att det behövs för att målet ska kunna slutföras i ett sammanhang vid huvudförhandlingen. Trots att utgångspunkten är att parterna ansvarar för bevisningen har rätten även möjlighet att på eget initiativ hämta in bevisning i mål om brott som hör under allmänt åtal (35 kap. 6 § ). Enligt den utredning som ligger till grund för propositionen är det ovanligt att rätten på eget initiativ vidtar åtgärder för att komplettera förundersökningen eller hämta in bevisning. I stället hanteras frågan normalt med stöd av materiell processledning. Regeringen föreslår att rättens möjlighet att på eget initiativ förelägga åklagaren att komplettera eller genomföra en förundersökning ska tas bort. Ett sådant föreläggande från rätten ska i stället förutsätta att en part har framställt ett yrkande om det. En part som vill att en förundersökning genomförs eller kompletteras ska begära det hos rätten . Regeringen föreslår även att rättens möjlighet att självmant hämta in bevisning i mål om brott som hör under allmänt åtal ska tas bort. Regeringen framhåller att det finns tydliga fördelar med en ordning där rätten inte på eget initiativ får begära komplettering av förundersökningen eller hämta in bevisning. De nuvarande möjligheterna för rätten att självmant begära komplettering eller hämta in bevisning kan ge upphov till tveksamheter kring rättens opartiskhet, inte minst eftersom det på förhand kan vara svårt att veta om en viss förundersökningsåtgärd eller ett nytt bevis kommer att vara till fördel för den tilltalade. Dessutom finns det ett värde i en tydlig ansvarsfördelning i brottmålsprocessen. Den föreslagna ordningen gäller i praktiken också . Av propositionen framgår vidare att några remissinstanser uttrycker oro för att tilltalade utan försvarare kan komma att drabbas negativt av förslaget och anser att nuvarande reglering behövs eftersom den fungerar som en skyddsmekanism och säkerställer principen om parternas likställdhet. Regeringen konstaterar att även med ett förtydligat ansvar för parterna att svara för utredningen och bevisningen i målet kvarstår rättens ansvar för processledning. I ansvaret för processledningen ligger ett krav på rätten att reda ut målet och på så sätt säkerställa en rättssäker prövning. En begränsning av rättens möjligheter att begära komplettering av utredningen och hämta in bevisning innebär inte någon begränsning av ansvaret för materiell processledning, t.ex. möjligheten att ställa klargörande frågor till parterna, även i sådana avseenden som kan ha betydelse för bedömningen av skuldfrågan. En rätt utövad materiell processledning utesluter behovet av att rätten agerar på eget initiativ. Genom förslaget om ett lagstadgat ansvar för materiell processledning under förberedelsen tydliggörs dessutom rättens processledande ansvar ytterligare. Regeringen utgår från att domstolarna även fortsättningsvis kommer att vara särskilt uppmärksamma t.ex. när en tilltalad inte biträds av en försvarare och det därmed finns ett större behov än annars av aktiv materiell processledning. Om utredningen är ofullständig eller den bevisning som har lagts fram innehåller oklarheter ska åtalet ogillas. Detta är i sig en viktig rättssäkerhetsventil. Med hänsyn till att kraven på en aktiv processledning gäller såväl i de stora som de mindre brottmålen och även i förhållande till målsäganden delar regeringen inte den oro som vissa remissinstanser ger uttryck för om att förslaget riskerar att påverka de mindre brottmålen och målsägande negativt. Regeringen framhåller i det sammanhanget att de nuvarande möjligheterna att begära komplettering av utredningen och hämta in bevisning används ytterst sällan. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Enligt regeringen behövs det inte några övergångsbestämmelser. Regeringens redovisning av tillkännagivanden har riktat två tillkännagivanden till regeringen om skärpt straff för övergrepp i rättssak (bet. 2018/19:JuU11, rskr. 2018/19:181 och bet. 2019/20:JuU26, rskr. 2019/20:258). har även riktat ett tillkännagivande till regeringen om att införa ett system med kronvittnen (bet. 2020/21:JuU25, rskr. 2020/21:289). Genom de förslag som behandlas i propositionen anser regeringen att dessa tillkännagivanden är tillgodosedda och att de därmed är slutbehandlade. Det kan nämnas att riktade ännu ett tillkännagivande till regeringen om att införa ett system med kronvittnen (se vidare nedan under rubriken riksdagsbehandling). Delvis avslag på propositionen I kommittémotion 2021/22:4489 av m.fl. (V) yrkande 1 föreslår motionärerna att ska avslå propositionen i den del som handlar om att den som medverkar i utredningen av någon annans brott ska kunna få ett lindrigare straff (s.k. kronvittnessystem). I samma motion yrkande 2 föreslås att ska avslå propositionen i den del som handlar om att ta bort rättens möjlighet att på eget initiativ förelägga åklagaren att komplettera eller genomföra en förundersökning. Definition av allvarlig brottslighet m.fl. (M) föreslår i kommittémotion 2021/22:4540 yrkande 3 att ska anta regeringens förslag till lag om ändring i 15 kap. 1 § med den ändringen att ett menedsbrott som utgångspunkt bör kunna anses avse allvarlig brottslighet, och därmed ofta kunna anses som grovt, om straffvärdet av den brottslighet den avser når upp till eller överstiger fängelse och . Skärpta straff för mened och skyddande av brottsling m.fl. (KD) anför i kommittémotion 2021/22:4189 yrkande 41 att mened bör bestraffas hårdare än . Enligt motionärerna bör straffskärpningar i första hand göras när det gäller minimistraffet. I kommittémotion 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 44 i denna del begärs skärpta straff för mened och skyddande av brottsling. I kommittémotion 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 1 anförs att straffskalorna för mened bör ses över i skärpande riktning. I kommittémotion 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att maximistraffet för grovt övergrepp i rättssak ska höjas till fängelse. I kommittémotion 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 3 anförs att minimistraffet för övergrepp i rättssak bör höjas till fängelse och maxstraffet till fängelse samt att grovt övergrepp i rättssak bör ha en straffskala på lägst fyra och högst fängelse. m.fl. (C) anser i kommittémotion 2021/22:3579 yrkande 72 att straffen för övergrepp i rättssak ska skärpas. Motionärerna vill dessutom att asperationsprincipen inte ska tillämpas vid övergrepp i rättssak, dvs. att påföljden för brottet inte ska påverkas med hänsyn till andra brott eller annan påföljd. Skärpt straff för övergrepp i rättssak efterfrågas även i kommittémotionerna 2021/22:2527 av m.fl. (SD) yrkande 28 och 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 44 i denna del samt i motionerna 2021/22:157 av (M), 2021/22:573 av (M) och 2021/22:1513 av Boriana (M) yrkande 2. I kommittémotion 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 3 föreslås att övergrepp i rättssak som riktar sig mot ett barn ska få en egen brottsrubricering med strängare straffskala. I kommittémotion 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 5 anförs att det finns skäl att se över definitionen av övergrepp i rättssak så att hot och våld mot närstående till vittnen tydligt omfattas. m.fl. (KD) begär i kommittémotion 2021/22:4618 yrkande 4 att de nya kvalifikationsgrunderna för grovt övergrepp i rättssak ska följas upp och utvärderas . Strafflindring vid medverkan i utredningen av någon annans brott I kommittémotion 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att införa ett system med kronvittnen som innebär att en misstänkt som bistår de brottsbekämpande myndigheterna med värdefull information kan garanteras den straffreduktion som åklagaren erbjuder i utbyte mot samarbetet. En liknande begäran finns i kommittémotion 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 2. I kommittémotion 2021/22:4550 av m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås att (Brå) ska få i uppdrag att följa tillämpningen av den nya strafflindringsgrunden om utredningsmedverkan och rapportera sina slutsatser och eventuella rekommendationer till regeringen. Som redogjorts för ovan riktade och två tillkännagivanden till regeringen om skärpt straff för övergrepp i rättssak. riktade vidare ett tillkännagivande till regeringen om att införa ett system med kronvittnen. föreslog utskottet att på nytt skulle rikta ett tillkännagivande till regeringen om att införa ett system med kronvittnen (bet. 2021/22:JuU24). Utskottet anförde bl.a. följande (s. 70): har efter förslag från utskottet tillkännagett för regeringen att ett system med kronvittnen bör utredas och införas. Som framgår ovan har Utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring lämnat förslag som innebär att det ska införas en möjlighet till strafflindring för den som medverkar till utredning av någon annans brottslighet, och regeringen har beslutat om en lagrådsremiss. Som framgår ovan anser Lagrådet att det är ytterst tveksamt om fördelarna med ett kronvittnessystem överväger nackdelarna. Utskottet delar dock inte denna uppfattning utan anser att fördelarna överväger nackdelarna. Det är därför angeläget att regeringen fullföljer lagstiftningsarbetet och återkommer till med ett lagförslag som innebär att en sådan möjlighet införs. följde utskottets förslag (rskr. 2021/22:216). En motion om skärpt straff för mened behandlades av utskottet i betänkande 2020/21:JuU24. Motionen avstyrktes med hänvisning till att en utredning hade tillsatts i frågan (bet. 2020/21:JuU24 s. 54). följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:344). Ett motionsyrkande om en särskild brottsrubricering för övergrepp i rättssak mot barn behandlades av utskottet i betänkande 2019/20:JuU26. Utskottet fann med hänsyn till de nuvarande bestämmelserna i 29 kap. och den pågående utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring inte skäl att ta något initiativ i frågan (s. 58). Motionsyrkandet avstyrktes och följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:258). Ett motsvarande motionsyrkande behandlades av utskottet i betänkande 2020/21:JuU24. Utskottet vidhöll sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte motionen. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:344). Utskottet har därefter behandlat ett liknande motionsyrkande förenklat (2021/22:JuU23). Som utskottet tidigare uttalat är det mycket angeläget att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. En avgörande del av detta är att kunna genomföra rättegångar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Bekämpningen av den grova organiserade brottsligheten är också beroende av att vittnen vågar medverka i rättsprocesserna och att den tystnadskultur som har skapats gentemot rättsväsendet kan brytas. Med hänsyn till de senaste årens utveckling mot en allt grövre gängbrottslighet och vikten av att upprätthålla förtroendet för rättsväsendet finns det, som regeringen också anför, ett behov av att vidta åtgärder för att stärka rättsprocessen och öka lagföringen. Som framgår ovan har också efterfrågat åtgärder i form av skärpta straff för övergrepp i rättssak och införandet av ett kronvittnessystem. Utskottet ser därför positivt på att regeringen nu har överlämnat ett lagförslag som bl.a. innebär att den som medverkar i utredningen av någon annans brott ska kunna få ett lindrigare straff, som straffet för olika former av falska anklagelser skärps, och att övergrepp i rättssak, grova fall av mened och skyddande av brottsling ska kunna leda till betydligt strängare straff. När det gäller domstolens roll i brottmålsprocessen delar utskottet regeringens uppfattning att det finns tydliga fördelar med en ordning där rätten inte på eget initiativ får begära komplettering av förundersökningen eller hämta in bevisning. Av propositionen framgår dessutom att den föreslagna ordningen i praktiken gäller . Mot den bakgrunden anser utskottet, i likhet med regeringen, att rättens möjligheter att självmant begära komplettering av förundersökningen och hämta in bevisning i mål om brott som hör under allmänt åtal bör tas bort. Sammantaget anser utskottet att regeringens lagförslag har fått en väl avvägd utformning och att de bör antas av . Därmed avstyrker utskottet motion 2021/22:4489 (V) yrkandena 1 och 2. När det gäller innebörden av uttrycket allvarlig brottslighet i bestämmelsen om mened i 15 kap. 1 § andra stycket är utskottet emellertid av en annan uppfattning än regeringen. I propositionen anges att ett menedsbrott som utgångspunkt bör kunna anses avse allvarlig brottslighet, och därmed ofta kunna anses som grovt, om straffvärdet av den brottslighet den avser når upp till eller överstiger fängelse. Som framgår ovan anser att det bör räcka med ett straffvärde och för att ett brott ska bedömas som allvarligt. I synnerhet när det gäller ekobrott, men även vid brott som grov misshandel och andra våldsbrott, är det enligt inte ovanligt att den utdömda påföljden stannar vid fängelse och . Utskottet delar den uppfattningen och anser därför att ska anta regeringens förslag till lag om ändring i 15 kap. 1 § med den ändringen att ett menedsbrott som utgångspunkt bör kunna anses avse allvarlig brottslighet, och därmed ofta kunna anses som grovt, om straffvärdet av den brottslighet den avser når upp till eller överstiger fängelse och . Detta kräver inte någon ändring i den föreslagna lagtexten. Utskottet tillgodoser därmed motion 2021/22:4540 (M) yrkande 3, och avstyrker motionen. Det sagda innebär att utskottet tillstyrker propositionen i de delar som behandlas i betänkandet. Utskottet återkommer nedan till några av de frågor som tas upp i propositionen. Genom de nu föreslagna lagändringarna får motionerna 2021/22:157 (M), 2021/22:573 (M), 2021/22:1513 (M) yrkande 2, 2021/22:2527 (SD) yrkande 28 och 2021/22:4189 (KD) yrkande 41, som rör skärpta straff för mened och övergrepp i rättssak, anses vara i huvudsak tillgodosedda. Även motion 2021/22:3974 (L) yrkande 44 får anses tillgodosett i de delar det gäller skärpta straff för övergrepp i rättssak och skyddande av brottsling. När det gäller straffet för mened konstaterar utskottet att de föreslagna förändringarna i kvalifikationsgrunderna för grov mened kan förväntas leda till att straffskalan för det grova brottet används i större utsträckning än och att en sådan effekt av förslagen innebär en avsevärd höjning av straffet för de allvarligare formerna av mened. Vidare har skärpningar av straffskalorna för de olika graderna av mened övervägts inom ramen för lagstiftningsärendet. Utskottet delar regeringens bedömning att några sådana förändringar inte bör göras och finner därför inte skäl att ta initiativ till en ny översyn av straffskalorna för mened. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2021/22:3974 (L) yrkande 44 i denna del och 2021/22:4484 (L) yrkande 1. Mot bakgrund av att utskottet anser att lagförslaget om övergrepp i rättssak har fått en väl avvägd utformning finner utskottet inte skäl att ställa sig bakom det som anförs i motionerna 2021/22:4540 (M) yrkande 4 och 2021/22:4618 (KD) yrkande 3 om skärpta straffskalor för övergrepp i rättssak. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2021/22:3579 (C) yrkande 72 om att asperationsprincipen inte ska tillämpas vid övergrepp i rättssak. Utskottet, som utgår från att regeringen kommer att följa upp tillämpningen av de föreslagna straffskärpningarna, ser vidare inget behov av ett sådant tillkännagivande om uppföljning och utvärdering av kvalifikationsgrunderna för grovt övergrepp i rättssak som föreslås i motion 2021/22:4618 (KD) yrkande 4. När det gäller motionsyrkandet om en särskild brottsrubricering för övergrepp i rättssak mot barn finner utskottet att nuvarande bestämmelser i 29 kap. 2 § innebär att rätten som en försvårande omständighet särskilt ska beakta om brottet riktas mot ett barn. Utskottet finner mot denna bakgrund inte skäl att ta något initiativ med anledning av motion 2021/22:4484 (L) yrkande 3. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandet. I motion 2021/22:4540 (M) yrkande 5 anförs att det finns skäl att se över definitionen av övergrepp i rättssak så att hot och våld mot närstående till vittnen tydligt omfattas. Regeringen framhåller i propositionen att när det gäller vittnen och andra förhörspersoner är det tillräckligt för straffansvar att det varit fråga om en gärning som medför lidande, skada eller olägenhet eller hot om en sådan gärning. Det kan då handla även om brottslighet som riktar sig mot någon annan än förhörspersonen. Mot denna bakgrund saknas enligt utskottets uppfattning skäl för att göra något sådant tillkännagivande som föreslås i motionen. Utskottet avstyrker motionsyrkandet. Som framgår ovan kan ett system med strafflindring vid medverkan i utredningen av någon annans brott utformas på olika sätt. Även om utskottet ställt sig bakom regeringens förslag anser utskottet att det finns vissa brister som bör åtgärdas. En sådan brist är att det inte finns någon möjlighet för åklagaren att lämna ett för domstolen bindande erbjudande när han eller hon förhandlar med ett potentiellt kronvittne. Åklagaren kan alltså inte lämna några garantier för att hans eller hennes förslag till straffreduktion också kommer att accepteras av rätten. Detta innebär att en misstänkt som bistår brottsbekämpande myndigheter med kritisk information löper en påtaglig risk att göra det utan att i slutändan få den strafflindring som åklagaren har föreslagit. Det kronvittnessystem som regeringen föreslår riskerar därför att bli ett slag i luften i arbetet med att krossa den organiserade brottsligheten. Det kommer helt enkelt inte att finnas tillräckligt starka incitament för misstänkta att lämna kritisk information. Utskottet anser mot den bakgrunden att ett kronvittnessystem ska införas som innebär att en misstänkt som bistår de brottsbekämpande myndigheterna med värdefull information kan garanteras den straffreduktion som åklagaren erbjuder i utbyte mot samarbetet. Detta bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:4540 (M) yrkande 1 och 2021/22:4618 (KD) yrkande 2. Utskottet förutsätter att regeringen noggrant följer tillämpningen av den föreslagna strafflindringsgrunden om utredningsmedverkan och ser därför inte något skäl för ett sådant tillkännagivande som föreslås i motion 2021/22:4550 (SD) yrkande 2 om att ge Brå i uppdrag att följa utvecklingen. Därmed avstyrker utskottet motionsyrkandet. Avslutningsvis har utskottet inte något att invända mot regeringens redovisning av tillkännagivanden. Även senaste tillkännagivande om att införa ett system med kronvittnen (bet. 2021/22:JuU24, rskr. 2021/22:216) får anses tillgodosett genom förslagen i propositionen. Resning till nackdel för den tilltalade Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om resning till nackdel för den tilltalade. Jämför reservation 13 (M, SD, KD). m.fl. (KD) anser i kommittémotion 2021/22:4618 yrkande 5 att det bör införas en bestämmelse om resning till nackdel för den tilltalade om domstolen på felaktiga grunder har satt ned straffet med anledning av hans eller hennes utredningsmedverkan. Regeringen föreslår att det i 29 kap. 5 a § ska införas en bestämmelse om strafflindring vid utredningsmedverkan. Lagrådet har lyft frågan om hur de situationer ska hanteras där det först efter lagföringstidpunkten visar sig att de uppgifter som föranlett strafflindring ska värderas på ett annat sätt. Uppgifterna kan ha visat sig vara viktiga för arbetet med att klara upp den brottslighet som de avsåg, varför en påföljdsreduktion borde ha kommit i fråga. Det kan också vara så att en påföljdsreduktion har getts med stöd av 29 kap. 5 a §, varefter det visar sig att reduktionen var obefogad eller i vart fall för stor. Lagrådet konstaterar att möjligheten till resning inte är tillräcklig för att täcka in alla de situationer som kan bli aktuella och att en möjlighet vore att skapa en regel liknande de som finns i 34 kap. 6 § och 38 kap. 2 a § för dessa fall. Regeringen konstaterar att möjligheterna att ompröva en dom som fått laga kraft är begränsade. I vissa fall kan resning beviljas i ett mål när det i efterhand framkommit nya omständigheter eller ny bevisning (58 kap. ). Det finns också bestämmelser som gör det möjligt att ta upp påföljdsfrågan till förnyad prövning under vissa förutsättningar (se 34 och 38 kap. ). Om någon har dömts till påföljd utan att bestämmelserna om strafflindring i 29 kap. har beaktats och ny bevisning gör det sannolikt att en sådan bestämmelse varit tillämplig kan det bli aktuellt med resning till fördel för den tilltalade (se rättsfallet NJA 2002 s. 619). Det är dock inte möjligt att bevilja resning till nackdel för en tilltalad om domstolen på felaktiga grunder har satt ned straffet med anledning av hans eller hennes utredningsmedverkan. Regeringen bedömer att det inte finns tillräckligt starka skäl för att göra ett avsteg från orubblighetsprincipen och införa en särskild bestämmelse om resning till nackdel för en tilltalad i dessa fall. Alternativet att införa andra regler som gör det möjligt att efter laga kraft ändra en påföljd i aktuella situationer kräver överväganden som enligt regeringen inte kan göras i detta sammanhang. Något sådant förslag lämnas därför inte.