bet · H901KU33 · 2022-01-21 00:00:00 — Det anfördes att den närmare utformningen av reglerna bör utredas vidare (SOU 2019:39 s. 383 f.). Vidare anförde utredningen bl.a. att det finns fördelar med en ökad öppenhet om medietjänstleverantörers ägarstrukturer eftersom det kan underlätta för konsumenterna att skaffa sig en uppfattning om innehållet i en medietjänst. Enligt utredningen borde frågan om huruvida det kan införas ett krav om ökad transparens när det gäller ägarförhållanden på mediemarknaden utredas närmare, särskilt i förhållande till YGL (SOU 2019:39 s. 384 f.). Regeringen delade utredningens bedömningar i dessa delar och anförde bl.a. att en av frågorna som borde utredas vidare var om en bestämmelse som möjliggör återkallelse bör gälla generellt för all radio- och tv-verksamhet där det krävs tillstånd att sända eller endast för sändningsverksamhet där det ställs villkor i sändningstillstånden på att innehållet i sändningarna inte får vålla fara för säkerhet (prop. 2019/20:168 s. 166). Frågan om återkallelse av sändningstillstånd bereds inom (Ds 2021:12 s.12). Lagrådsremissen Ökad insyn i ägandet av radio- och tv-företag och bättre villkor för kommersiell radio Regeringen beslutade lagrådsremissen Ökad insyn i ägandet av radio- och tv-företag och bättre villkor för kommersiell radio. I lagrådsremissen föreslår regeringen bl.a. att det ska införas nya regler i radio- och tv-lagen som syftar till att öka tillgången till information om ägarförhållandena hos leverantörer av medietjänster. I lagrådsremissen anför regeringen att information om vem som äger en leverantör på ett enkelt sätt kan ge en användare av en tjänst möjlighet att värdera innehållet och trovärdigheten i tjänsten. I förlängningen kan användarens kunskap om vem som är leverantörens ägare innebära att förutsättningarna för yttrandefriheten och den fria åsiktsbildningen stärks eftersom användaren ges förutsättningar att bilda sig en uppfattning av innehållet utifrån dess avsändare. Mot den bakgrunden föreslår regeringen att den som sänder tv eller sökbar text-tv, kommersiell ljudradio, ljudradio där inget tillstånd krävs, ljudradio där regeringen meddelar tillstånd eller tillhandhåller beställ-tv eller beställradio som finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:1893) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst ska tillhandahålla uppgift om vem som är leverantörens ägare, leverantörens ägarstruktur och, i förekommande fall, ägarens organisationsnummer. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Betänkandet Granskning av utländska direktinvesteringar beslutade regeringen att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå ett system för granskning av utländska direktinvesteringar inom skyddsvärda områden (dir. 2019:50). Utredningen, som antog namnet , lämnade delbetänkandet Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om utländska direktinvesteringar (SOU 2020:11). lämnade utredningen sitt slutbetänkande Granskning av utländska direktinvesteringar (SOU 2021:87). I betänkandet lämnas förslag på hur ett svenskt system för granskning av utländska direktinvesteringar inom skyddsvärda områden kan utformas. Syftet med ett sådant system är att kontrollera uppköp och strategiska förvärv av bolag med säte i vars verksamhet eller teknologi har betydelse för säkerhet eller allmän ordning. Enligt utredningen finns det endast begränsade möjligheter att påverka eller hindra utländska direktinvesteringar som kan medföra risker för svenska säkerhetsintressen. Relevanta risker med utländska direktinvesteringar kan därmed inte med befintliga regelverk hanteras i tillräcklig utsträckning på ett tillfredsställande sätt. Utredningen föreslår att ett svenskt system för granskning av utländska direktinvesteringar ska omfatta både sådana investeringar som kan vara en risk för säkerhet och sådana som kan vara en risk för allmän ordning eller allmän säkerhet i . Enligt utredningens förslag ska både investeringar som görs av investerare från tredjeländer och sådana som görs från EU-medlemsstater kunna granskas. Investeringar som görs av en svensk investerare ska kunna granskas endast om investeraren är bulvan för en utländsk investerare. Vidare föreslås att () ska ansvara för granskningen av utländska direktinvesteringar i ett svenskt granskningssystem. Utredningen föreslår inte att medieföretag ska omfattas av granskningssystemet. Visserligen gör utredningen bedömningen att säkerhetspolitiska skäl kan anföras för att låta granskningssystemet omfatta vissa medieföretag och att det är lagtekniskt möjligt att utforma ett sådant system utan att det står i strid med grundlag. Med hänsyn just till skälen för det starka grundlagsskyddet på området och till aktuella förhållanden i vissa andra länder, även medlemmar i , valde utredningen ändå att inte föreslå att granskningssystemet ska omfatta medieområdet. I syfte att skapa förutsättningar för ett ställningstagande efter vederbörlig remissbehandling presenterar emellertid utredningen ett beredningsunderlag för hur granskningssystemets tillämpningsområde skulle kunna avgränsas när det gäller medieföretag. Betänkandet bereds inom . I samband med att utskottet behandlade en proposition om vissa frågor om kommersiell radio (prop. 2016/17:136, bet. 2016/17:KU28, rskr. 2016/17:297) behandlade utskottet en följdmotion om att utreda hur regleringen av kommersiell radio kan kompletteras med regler om prövning av frågor som rör rikets säkerhet. Utskottet uttalade då bl.a. följande: De risker och hot som exempelvis påverkanskampanjer och propaganda eller informationskrigsföring är förknippat med innebär också utmaningar på andra områden. I detta sammanhang bör också de förändringar som sker på mediemarknaden liksom i allmänhetens mediekonsumtion beaktas. Det finns därför skäl att anlägga en helhetssyn på frågorna, i samverkan med olika aktörer och politikområden. I propositionen anger regeringen att det kan finnas anledning att i ett annat sammanhang återkomma till säkerhetsfrågor på radioområdet. Utskottet vill lyfta fram vikten av att dessa frågor tas på största allvar och prioriteras i regeringens fortsatta säkerhetsarbete, utan att vår grundlagsstadgade yttrande- och informationsfrihet inskränks. Det är utskottets uppfattning att en nationell säkerhetsstrategi måste omfatta hela medieområdet och att regeringen bör återkomma till i frågan för en god politisk förankring. Utskottet hade inhämtat från att de frågor om rikets säkerhet som aktualiseras i motionen samt frågor med koppling till rikets säkerhet som rör annan tillståndspliktig radio- och tv-verksamhet skulle komma att beredas inom inom ramen för genomförandet av regeringens nationella säkerhetsstrategi. Utskottet, som förutsatte att skulle komma att informeras om beredningsarbetet, ansåg mot bakgrund av detta att motionens syften var tillgodosedda och att motionen därför kunde avslås. Utskottet vill inledningsvis framhålla vikten av att ta allvarligt på de utmaningar som en förändrad mediemarknad innefattar och de risker och hot som påverkanskampanjer och propaganda innebär, som den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten värnas. Utskottet noterar att möjligheten att återkalla tillstånd att sända radio och tv med hänsyn till säkerhet bereds inom och att regeringen har beslutat om en lagrådsremiss där frågan om ökad tillgång till information om ägarförhållanden hos leverantörer av medietjänster behandlas. Även frågan om huruvida medieföretag bör omfattas av ett svenskt system för granskning av utländska direktinvesteringar är föremål för beredning inom . Mot bakgrund av det arbete som bedrivs inom och den av regeringen beslutade lagrådsremissen är utskottet inte berett att vidta någon åtgärd med anledning av motionerna. Motionerna avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utreda villkoren och förutsättningarna för att sända kommersiell radio. Jämför reservation 10 (M). I kommittémotion 2021/22:3368 av m.fl. (M) begärs tillkännagivanden om att det bör utredas hur staten kan ta över kostnaden för infrastruktur för marksänd radio över hela landet (yrkande 6) och om att kraven för att sända kommersiell radio bör ses över inför nästa tillståndsperiod och att tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio bör synkroniseras (yrkande 7). Motionärerna anför att existensen av radio, förutom (), i hela landet är hotad eftersom stationerna inte klarar att i längden finansiera sin sändningsinfrastruktur utanför de stora befolkningsområdena. Enligt motionärerna bör en rikstäckande infrastruktur för radio vara ett nationellt och statligt ansvar, oavsett om den nyttjas av SR eller av kommersiella aktörer. Vidare anför motionärerna att tillståndsperioderna för analog och digital kommersiell radio bör synkroniseras för att radioföretagen ska få bättre förutsättningar att utveckla sin verksamhet. I motion 2021/22:3591 av (M) begärs ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt, i nära dialog med radiobranschen, bör ta fram direktiv för en kommande utredning om den svenska radions framtid. Enligt motionären har den privata radiobranschen varnat för att utbudet och tillgängligheten kan minska i etermedierna om inte regeringen tar initiativ till åtgärder för att stärka branschen. Myndigheten för press, radio och tv ger tillstånd att sända kommersiell radio i enlighet med bestämmelserna i 13 kap. radio- och tv-lagen. Kommersiell radio sänds antingen med analog teknik (FM-radio), som är den centrala distributionsformen, eller digitalt (dab plus). Reglerna för tillståndsgivningen skiljer sig mellan analoga och digitala sändningar. Detta gäller särskilt i fråga om fördelningen av tillstånd där ett tillstånd att sända analog kommersiell radio ska ges till den av de sökande som är villig att betala högst sändningsavgift. Vid fördelningen av digitala tillstånd beaktas i stället att sändningsutrymmet ska kunna tas i anspråk av olika programtjänster så att sändningarna kan tillgodose olika intressen och smakinriktningar samt av flera av varandra oberoende programföretag. Ett tillstånd att sända kommersiell radio gäller . Nuvarande tillstånd att bedriva analoga nationella sändningar gäller –. De digitala tillstånden gäller –. överlappar således tillståndsperioderna för analog och digital radio varandra så att utlysningar sker . För rätten att sända i det analoga marknätet har tillståndshavarna betalat avgifter om sammanlagt . De digitala tillstånden innehåller villkor om etappvis utbyggnad av sändningarnas geografiska täckning. Tillståndshavarna har emellertid begärt och beviljats anstånd med utbyggnaden. Ordinarie digitala sändningar inleddes och sker i storstadsregionerna. Uppdrag till Myndigheten för press, radio och tv beslutade regeringen om ett uppdrag till Myndigheten för press, radio och tv om villkoren för kommersiell radio på (Ku2021/01993). Myndigheten ska i dialog med bl.a. de kommersiella radioföretagen analysera behovet av eventuella förändringar av regelverket för tillståndsgivning för analog och kommersiell radio. Syftet är att skapa goda förutsättningar för en långsiktigt hållbar kommersiell radioverksamhet, med ett stort utbud för olika intressen och smakinriktningar. Uppdraget ska redovisas . Lagrådsremissen Ökad insyn i ägandet av radio- och tv-företag och bättre villkor för kommersiell radio Regeringen beslutade om lagrådsremissen Ökad insyn i ägandet av radio- och tv-företag och bättre villkor för kommersiell radio. I lagrådsremissen föreslår regeringen bl.a. att det införs en ny tillfällig lag om synkroniserade tillståndsperioder för analog och digital kommersiell radio. Den tillfälliga lagen ger tillståndshavarna möjlighet att förlänga tillstånd för digital kommersiell radio så att de löper ut med nuvarande tillstånd för analog kommersiell radio. Den nya tillfälliga lagen föreslås träda i kraft . Utskottet konstaterar att regeringen har beslutat om en lagrådsremiss som bl.a. behandlar frågan om synkroniserade tillståndsperioder för analog och digital radio. Vidare har regeringen gett Myndigheten för press, radio och tv i uppdrag att analysera behovet av ytterligare förändringar av regelverket för tillståndsgivning för analog och digital kommersiell radio i syfte att skapa goda förutsättningar för en långsiktigt hållbar kommersiell radioverksamhet, med ett stort utbud för olika intressen och smakinriktningar. Mot bakgrund av det arbete som bedrivs och den av regeringen beslutade lagrådsremissen finns det enligt utskottet inte anledning att vidta någon åtgärd med anledning av motionerna. De avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att upprätta en evenemangslista. Jämför reservation 11 (SD). I kommittémotion 2020/21:1603 yrkande 2 och 2021/22:2477 yrkande 5, båda av m.fl. (SD), begärs tillkännagivanden om att upprätta en evenemangslista innehållande stora sportevenemang och klassiska svenska paradgrenar som bör vara allmänt tillgängliga och tillhandahållas utan kostnad. I 5 kap. 9 § radio- och tv-lagen (2010:696) finns en bestämmelse om hur exklusiva rättigheter till tv-sändningar från evenemang som är av särskild vikt för det svenska samhället får utnyttjas. Bland annat får enligt bestämmelsen den som sänder tv och som har den exklusiva rätten till en tv-sändning från ett sådant evenemang, om programföretaget sänder evenemanget, inte utnyttja rättigheten på ett sådant sätt att en väsentlig del av allmänheten i stängs ute från möjligheten att se evenemanget i fri tv. Bestämmelsen ger vidare regeringen möjlighet att genom föreskrifter ange vilka evenemang som är av särskild vikt för det svenska samhället (evenemangslista). Några sådana föreskrifter har inte utfärdats. Genom denna bestämmelse har artikel 14 i och rådets direktiv /13/EU av om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (AV-direktivet) genomförts. Efter ett tillkännagivande från 2012 (bet. 2011/12:KU16, rskr. 2011/12:224) gav regeringen Myndigheten för press, radio och tv i uppdrag att analysera och lämna förslag till hur en evenemangslista skulle kunna utformas (Ku2013/201/MFI). I uppdraget ingick också att hämta in synpunkter från aktörerna. Uppdraget redovisades (Ku2013/02249) och har remissbehandlats. Under regeringens beredning av ärendet gjordes ett andra tillkännagivande av i vilket regeringen uppmanades att beakta vissa synpunkter på listans utformning (bet. 2013/14:KU28, rskr. 2013/14:230). Med anledning av det andra tillkännagivandet gav regeringen ett nytt uppdrag till Myndigheten för press, radio och tv (Ku2015/02645). Uppdraget redovisades (Ku2016/00533). Myndighetens rapport har remitterats. I budgetpropositionen (prop. 2020/21:1 utg.omr. 17 avsnitt 14.3 s. 136) redogjorde regeringen för att remissutfallet är delat i fråga om huruvida en evenemangslista bör införas eller inte. Det kunde vidare konstateras att en evenemangslista inte innebär någon garanti för att evenemang som listats faktiskt sänds till en väsentlig del av allmänheten i fri tv, eftersom sändningsrätten ska förvärvas enligt marknadspris. Det är således osäkert om en evenemangslista uppfyller sitt syfte. Mot denna bakgrund bedömde regeringen att det saknas tillräckliga skäl för att införa en evenemangslista. Regeringen beslutade att inte gå vidare i ärendet och bedömde att båda tillkännagivanden om en evenemangslista var slutbehandlade. ställde sig bakom den bedömningen. Som framgått har utskottet behandlat motionsyrkanden om en s.k. evenemangslista (se bl.a. bet. 2011/12:KU16, bet. 2013/14:KU28, bet. 2015/16:KU19 och bet. 2017/18:KU31). Även vid /19 behandlade utskottet motionsyrkanden om en evenemangslista (bet. 2018/19:KU29). Utskottet anförde att Myndigheten för press, radio och tv hade redovisat sin slutrapport med förslag till en evenemangslista. Utskottet ansåg att resultatet av beredningen borde avvaktas och avstyrkte motionen. En reservation lämnades (SD). Under /20 behandlade utskottet en liknande motion i förenklad ordning (bet. 2019/20:KU14). Utskottet vidhöll sin tidigare bedömning och fann inte skäl att ta upp motionen till närmare behandling. Som framgått har frågan om en evenemangslista utretts . Regeringen har gjort bedömningen att det saknas tillräckliga skäl för att införa en evenemangslista, bl.a. med hänvisning till att en sådan lista inte innebär någon garanti för att evenemang som listats faktiskt sänds till en väsentlig del av allmänheten i fri tv, eftersom sändningsrätten ska förvärvas enligt marknadspris. Det är således osäkert om en evenemangslista uppfyller sitt syfte. Utskottet gör ingen annan bedömning i frågan. Motionerna avstyrks därmed. En offentlig fond för kvalitetsjournalistik Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att inrätta en offentlig fond för kvalitetsjournalistik. I motionerna 2020/21:493 och 2021/22:2114, båda av (KD), anförs att regeringen i samråd med mediebranschens företrädare och organisationer bör ta initiativ till ett public service-lyft genom inrättandet av en offentlig fond för kvalitetsjournalistik, i syfte att stimulera konkurrens, öka kvaliteten och erbjuda ett mer varierat utbud. Motionären anför bl.a. att kvalitetsjournalistik i grunden är ett samhällsintresse men att det är uppenbart att viktig och sund konkurrens inte i tillräcklig utsträckning präglar svensk samhällsjournalistik. Inom den nationella televisionen är enligt motionären i viss bemärkelse den enda producenten av kontinuerlig och kvalitativ nyhetsrapportering. I syfte att få till stånd ett större och mer kvalitativt utbud bör enligt motionären själva begreppet public service breddas till att avse en kvalitativ publicistisk inriktning, som mycket väl kan ledas och utvecklas av företag med privata ägare. Det bör därför inrättas en offentlig fond för kvalitetsjournalistik som fullt ut finansieras via den allmänna medieavgiften, anslaget till de offentliga public service-bolagen minskas med det belopp som förs över till den nya fonden. Ur fonden ska privata medieföretag, produktionsbolag och enskilda frilansar kunna söka ekonomiskt stöd för såväl långsiktiga programsatsningar som enstaka projekt för exempelvis dokumentärer och undersökande journalistik. De mål för mediepolitiken som har beslutat om är att stödja yttrandefrihet, mångfald, massmediernas oberoende och tillgänglighet samt att motverka skadlig mediepåverkan (prop. 2014/15:1 utg.omr. 17, bet. 2014/15:KrU6, rskr. 2014/15:96). Radio och tv i allmänhetens tjänst (public service) bedrivs av (), () och (). Public service-företagens uppdrag i allmänhetens tjänst formuleras i huvudsak genom villkor i de sändningstillstånd som krävs för sändningar i marknätet. gällande sändningstillstånd avser perioden t.o.m. och innehåller bl.a. villkor om att • ett mångsidigt programutbud ska erbjudas som speglar befolkningen i hela landet • programutbudet som helhet ska präglas av folkbildningsambitioner • nyhetsverksamheten ska bedrivas så att en mångfald i nyhetsurval, analyser och kommentarer kommer till uttryck • ett varierat utbud av program för och med barn och unga ska erbjudas • behoven hos personer med funktionsnedsättning ska beaktas • programutbudet på de nationella minoritetsspråken ska öka • sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt • förbud gäller mot att sända reklam. Public service-företagen är aktiebolag som ägs av för , och . Ledamöterna i stiftelsen utses av regeringen efter förslag av de politiska partierna. finansieras public service-verksamheten genom en individuell public service-avgift som betalas av den som är obegränsat skattskyldig, har fyllt och har en beskattningsbar förvärvsinkomst, se 3 och 4 §§ lagen (2018:1893) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Inför varje ny tillståndsperiod beslutar genom ett s.k. riktlinjebeslut om tilldelning av avgiftsmedel som ska gälla för hela perioden. I enlighet med riktlinjebeslutet beslutar sedan om avgiftsmedel till public service-företagen. Att de avgiftsmedel som samlas in endast används till public service-verksamheten, och att de därför hanteras åtskilda från övriga medel från statens budget, har betraktats som en central del i att värna oberoendet och självständigheten hos public service (SOU 2017:79 s. 118 f. samt prop. 2017/18:261 s. 40 f.). Det finns två former av ekonomiskt stöd som nyhetsmedier kan söka – presstöd och mediestöd. Dessa ekonomiska stöd från staten finns för att främja en mångfald av nyhetsmedier både på en nationell och på en lokal nivå samt stärka närvaron av medier även i svagt bevakade områden i landet. Det befintliga press- och mediestödet regleras genom presstödsförordningen (1990:524) och mediestödsförordningen (2018:2053). Stöden är godkända av t.o.m. . Utskottet anser att det saknas skäl för att ta initiativ till att inrätta en offentlig fond för kvalitetsjournalistik. Utskottet avstyrker därför motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sammansättning och verksamhet. Jämför reservation 12 (M), 13 (SD) och 14 (L). I kommittémotionerna 2020/21:3336 av m.fl. (M) yrkande 14, 2021/22:3368 av m.fl. (M) yrkandena 17–19, 2020/21:803 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2021/22:2472 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2020/21:3244 av m.fl. (L) yrkande 6 och 2021/22:4008 av m.fl. (L) yrkande 6 efterfrågas en översyn av och tv:s sammansättning och verksamhet. Flera av motionärerna anför att uppdrag behöver utvecklas för att säkerställa att public service-bolagen lever upp till kraven på saklighet och opartiskhet. Vidare bör sanktionsmöjligheter utökas enligt flera motionärer. Liknande förslag finns i motionerna 2020/21:986 av m.fl. (M), 2020/21:1166 av och (båda M), 2020/21:1190 av (M), 2020/21:2272 av (M) yrkande 1, 2021/22:1081 av (M), 2021/22:2629 av (M) yrkande 1, 2021/22:2745 av m.fl. (M), 2021/22:3628 av och (båda M), 2020/21:10 av och (båda SD), 2020/21:3396 av och (båda SD) yrkande 1, 2021/22:341 av och (båda SD) yrkande 1 och 2020/21:15 av (KD). (SD) begär i motion 2021/22:693 ett tillkännagivande om att begränsa olämpligt språkbruk i radio och tv. Motionären anför att tillstånd för att få sända svensktalande kommersiell radio eller tv, samt public services sändningar, bör villkoras på sådant vis att svordomar och kraftiga könsord inte ska få användas under sändning. Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) reglerar skyddet för yttrandefrihet i ljudradio, tv och vissa liknande överföringar och offentliga uppspelningar ur en databas m.m. Rätten att sända program på annat sätt än genom tråd, dvs. i etern, får enligt 3 kap. 3 § YGL regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Sådana bestämmelser finns i radio- och tv-lagen (2010:696). Enligt 3 kap. 6 § YGL avgör den som sänder program självständigt vad som ska förekomma i programmen. Bestämmelsen innebär att krav på innehållet i vad som sänds endast kan ställas genom lag eller genom sådana tillståndsvillkor som får förekomma. Frågor om rätten att sända program ska kunna prövas av en domstol eller av en nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare (3 kap. 7 § YGL). Enligt 7 kap. 5 § YGL får det i lag meddelas föreskrifter om att en nämnd vars sammansättning är bestämd i lag och vars ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare ska granska om program som någon har sänt på annat sätt än genom tråd står i överensstämmelse med de föreskrifter eller andra villkor som gäller för sändningarna. En sådan nämnd får endast uttala sin mening och förelägga den sändande att följa föreskrifterna eller villkoren. I lagen får det föreskrivas att föreläggande av nämnden får förenas med vite. Frågor om ansvar för yttrandefrihetsbrott och utdömande av vite prövas alltid av domstol enligt 3 kap. 7 § YGL. Enligt 4 kap. 3 § radio- och tv-lagen är det regeringen som ger tillstånd att sända tv om sändningsverksamheten finansieras med public service-avgift enligt lagen (2018:1893) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst.