· H901UbU31 · 2022-06-01 11:00:13 — Här i ska skolan vara jämlik. Det har vi bestämt. Varenda elev ska efter förmåga nå så långt som det bara är möjligt. Därför ska också varenda unge ha det stöd som han eller hon behöver för att klara skolan. Förslagen vi debatterar syftar till att skapa tydligare regleringar och därigenom större likvärdighet för stödet som är riktat till några av de elever som har de allra mest omfattande behoven. Många elever behöver anpassningar eller stöd i sitt lärande eller sin utveckling för att klara skolan. Därför behöver det finnas en bred palett av åtgärder som skolor och huvudmän har möjlighet att använda för att möta sina elevers behov. Det gäller alltifrån de extra anpassningar som lärare med små medel klarar av inom ramen för ordinarie utrustning, lokaler och bemanning till mer ingripande åtgärder som anpassad studiegång, placering i särskild undervisningsgrupp eller i det som kallas resursskolor. handlar debatten om det sistnämnda. Den självklara utgångspunkten, fru talman, är fortfarande att stödinsatser ska ges i den skolenhet där eleven går, faktiskt inom ramen för den ordinarie undervisningsgruppen så långt som det bara är möjligt. För oss socialdemokrater är det viktigt att understryka att resursskolor inte får innebära någon generell segregering av elever i behov av särskilt stöd. Resursskolor har funnits i både fristående och form . Lagförslaget som vi debatterar innebär att vi inför begreppet resursskola i skollagen, definierat som skolenheter som avgränsar sitt elevunderlag till elever i behov av särskilt stöd. Det är möjligt för fristående skolor att avgränsa sin målgrupp på det sättet. Rättspraxis har visat att det också är lagligt för kommunala skolenheter att utformas på det sättet, men med det här lagförslaget regleras tydligare vad som gäller. Resursskolor är ofta små skolenheter med anpassade lokaler och små elevgrupper. De präglas av hög personaltäthet, specifik kompetens hos personalen och en långtgående anpassning av utbildningen efter elevernas behov. En placering vid en resursskola föreslås här regleras som ett särskilt stöd, men det kräver också att vårdnadshavarna ansöker om plats eller att vårdnadshavarna medger att rektor ansöker om plats åt eleven. Beslut om att ta emot en elev i resursskola ska alltid fattas med barnets bästa i åtanke. I processen ska alltså elevens egen uppfattning klarläggas i den mån det är möjligt, och elevens uppfattning ska också beaktas i enlighet med hur gammal och mogen eleven i fråga är. En placering i resursskola ska, som jag sa, alltid vara ett särskilt stöd. Alla elever som tas emot i resursskola ska därför också ha ett åtgärdsprogram. Den tillrättalagda miljön, det mindre sammanhanget och den höga personaltätheten utgör ett särskilt stöd i sig, men elever vid resursskolor kan också ha behov av ytterligare eller andra stödinsatser. Därför är det viktigt att åtgärdsprogrammet, precis som vanligt, och placeringen följs upp regelbundet och utvärderas. För att skapa en rimlig trygghet för elever och vårdnadshavare som har bytt till en resursskola ska en elev ha rätt att gå kvar i sin resursskola så länge stödbehovet kvarstår. Vårdnadshavare får visserligen ansöka om plats i en resursskola, och placeringen är således frivillig, men det är en professionell pedagogisk bedömning som ska ligga till grund för om eleven ska tas emot i resursskolan eller inte. I de fall det finns fler sökande än platser till en resursskola ska den elev som har det största behovet av det stöd som skolan erbjuder ges företräde. En sådan prioritering kan vara svår att göra och innebära svåra avvägningar, och därför ska härmed få uppdraget att ta fram vägledning om hur prioriteringarna ska göras. Eftersom placeringen är frivillig ska den inte kunna överklagas till , men ett beslut om att avsluta en placering ska kunna överklagas. Propositionen vi debatterar behandlar också förslag om resursskolors finansiering. Som finansieringen nu fungerar är de fristående resursskolorna helt beroende av att eleverna som går i dem har beslut om tilläggsbelopp från hemkommunen. Tilläggsbelopp får fristående huvudmän rätt till när de tar emot elever med ett så omfattande behov av stöd att det inte kan tillgodoses med bara det grundbelopp som friskolor får från elevernas hemkommuner. Bestämmelsen om tilläggsbelopp finns för att alla elever, även de som väljer friskolor, ska kunna få också omfattande stödbehov tillgodosedda. har besluten om tilläggsbelopp dock omgärdats av konflikter. Otydliga regler har gjort att tillämpningen skiljer sig åt mellan kommunerna, vilket har lett till rättsosäkerhet och olikvärdighet. Så kan vi inte ha det. Därför har regeringen lämnat två förslag som syftar till att lösa den uppkomna situationen, och debatterar vi det ena förslaget. Det andra kommer att debatteras i kammaren om . Regeringen har med nuvarande bestämmelser mandatet att komma med närmare regler om hur bidraget till fristående huvudmän ska beräknas. Förslaget i propositionen är helt enkelt att regeringen också får delegera till en myndighet att utfärda närmare föreskrifter om hur reglerna om tilläggsbelopp ska tillämpas. kan på ett mycket bättre sätt än förordningstext innehålla klargöranden och exempel som kan göra bedömningarna av elevers stödbehov och rätt till tilläggsbelopp mer rättvisa och mer likvärdiga. Jag nämnde att det var två förslag, och det andra förslaget debatteras , nämligen propositionen Ökad likvärdighet för skolhuvudmän. Den innehåller ett förslag om att kommunerna måste få fördela en del av skolpengen efter elevernas förutsättningar och behov - ett strukturbelopp. Det skulle sannolikt stärka resursskolornas finansiering, och förslaget har tagits emot positivt av flera berörda remissinstanser. Att döma av de följdmotioner som , har väckt på den propositionen ser den dock ut att falla i sin helhet. Det betyder att vi sannolikt inte får en reglering av strukturbelopp, och därmed försvinner en transparent och långsiktig förbättring av resursskolornas finansiering. Resursskolor kan vara en lösning för elever som har så omfattande behov av särskilt stöd att lärmiljön i deras ordinarie skolenhet inte kan tillrättaläggas för att möta deras behov. För oss socialdemokrater är det dock viktigt att understryka att resursskolor inte får innebära någon generell segregering av elever i behov av särskilt stöd. Den självklara utgångspunkten är fortfarande att stödinsatser ska ges i den skolenhet där eleven går inom ramen för den ordinarie undervisningsgruppen. När en av de mest ingripande åtgärderna ska vidtas är det också viktigt att bestämmelserna är tydliga så att de kan tillämpas på ett rättvist sätt. Därför yrkar jag bifall till reservation 1 och i övrigt till förslaget i betänkandet. I teorin är det lätt att tycka att alla barn ska ha samma möjlighet att gå i en skola som ligger nära hemmet och att det är skolans ansvar att anpassa undervisningen så att den fungerar lika bra för alla. Barn är olika och har olika förutsättningar. Så har det alltid varit. Det ska skolan kunna hantera. Men i praktiken har skolan inte alltid den möjligheten. Om en förälder upplever att ens barn far illa eller inte mår bra i skolan behöver den föräldern ta ställning till vad som är bäst för just det barnet. Det finns oftast tre sätt att försöka åtgärda situationen, och samtliga alternativ har såklart både för- och nackdelar. För det första att försöka åtgärda situationen på plats genom att sätta in extra stöd i klassrummet, till exempel en elevassistent. För det andra att byta klass inom samma skola, antingen till en annan ordinarie klass eller till en resursklass. Eller för det tredje att byta skola, antingen till en annan ordinarie grundskola eller till en resursskola där lärarna har erfarenhet av barn med samma typ av svårigheter. Vad är då en resursskola? Jo, det är en term som kommunerna använder för de särskilda skolor som tar emot barn som av olika anledningar inte klarar av att studera i den ordinarie . Resursskolan följer samma läroplan som den ordinarie men tar större hänsyn till att alla barn är olika och har olika intressen och därför lär sig på olika sätt i olika takt. Det som oftast skiljer resursskolan från ordinarie grundskola är till exempel att klasserna är mindre, att pedagogiken är bättre anpassad efter individen och att personalen ofta har erfarenhet av barn med olika typer av funktionsvariationer. Barnen kan till exempel välja att läsa ett ämne i snabbare takt och få extralektioner i ett annat. I en del resursskolor har varje elev en av skolans lärare som handledare. Handledaren har till uppgift att stötta och inspirera barnet för att uppmuntra till maximala förutsättningar i skolarbetet. Det finns också resursskolor med fokus på barn med vissa diagnoser, till exempel barn med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar, NPF, eller barn med autismspektrumtillstånd, AST. Resursskolan har uppstått i samband med insikten om att barn med dessa diagnoser inte har en begåvningsnedsättning och därför inte hör till grundsärskolan. Man ska dock inte blanda ihop resursskolan med de resursklasser som finns på ordinarie grundskolor, som ibland även kallas specialpedagogiska grupper eller särskilda undervisningsgrupper. Bland fördelarna med resursskolor finns att undervisningen kan anpassas tydligare efter barnens individuella behov, att lärarna har utbildning och erfarenhet av barn med särskilda behov och att barn träffar andra barn med liknande egenskaper och svårigheter, vilket främjar den sociala förmågan, skapar trygghet och minskar risken för trakasserier. Dessutom är resurserna oftast betydligt större per barn. Det kan dock även finnas nackdelar med resursskolor. De kan skapa ett utanförskap, till exempel om ett barn även enbart träffar kompisar från resursskolan och därför tappar kontakten med sina andra kompisar. Resursskolan kan ligga långt bort från hemmet, i värsta fall så långt bort att barnen inte ens kan sova hemma i veckorna. Dessutom kan svårighetsområden och destruktiva beteenden i vissa fall förstärkas om barn med samma sorts eller liknande svårigheter går i samma klass. Det vi debatterar här är regeringens förslag till ändringar i skollagen som syftar till att utveckla och tydliggöra förutsättningar för resursskolorna. Sammanfattningsvis innebär förslagen att kommunala resursskolor regleras i skollagen och att en kommun får begränsa utbildningen till elever som är i behov av särskilt stöd. Beslut om placering sker efter ansökan av vårdnadshavare eller rektor, och vid behov av ett urval ska de elever som har störst behov prioriteras. Placeringen ska regelbundet utvärderas, och en elev ska ha rätt att gå kvar så länge stödbehovet kvarstår. Det tydliggörs också i förslaget om ändringar i skollagen att såväl kommunala som fristående resursskolors verksamhet är en form av särskilt stöd och att huvudmannen ska ansvara för att bedöma om en elev är i behov av sådant särskilt stöd som resursskolan erbjuder. välkomnar alla dessa förslag men anser att i stället för att lägga ansvaret på kommunerna för nivån på ersättningen för tilläggsbelopp till resursskolorna bör det vara regering och riksdag som fastställer en riksnorm för ersättning till resursskolorna. Det skapar likvärdighet över hela landet samt mellan kommunala och enskilda skolor. Jag vill därför yrka bifall till den gemensamma reservationen nummer 2 tillsammans med Liberalerna gällande just ersättningen för tilläggsbelopp. I den förra debatten tog jag upp skolans resursbrist och marknadsskolan. Jag tänker inte upprepa det, men jag konstaterar att det vi återigen diskuterar är särlösningar för de elever som inte klarar den ordinarie skolan. Det är ett misslyckande att vi inte lyckas med en skola för alla utan särlösningar för vissa elever. Möjligheten för fristående grundskolor att begränsa sitt mottagande och skapa resursskolor infördes skollag. För kommuner har det inte funnits motsvarande reglering. Det har till och med prövats i domstol om kommuner kan begränsa mottagandet i sina skolor på detta sätt och i praktiken införa resursskolor. Behovet av att tydliggöra vad som närmare bör gälla för kommunala resursskolor har funnits . Därför är det välkommet att resursskolor nu regleras i skollagen och att termen resursskola införs. Men det är viktigt att understryka att resursskolor är till för elever som behöver en särskilt anpassad lärmiljö och att de flesta elever kan och ska få den ledning och stimulans och det stöd de behöver i sitt lärande och sin utveckling inom den vanliga skolan. Det är skolans ansvar att anpassa miljöerna för att kunna möta elevernas olika behov och förutsättningar. Utgångspunkten för elever som är i behov av särskilt stöd är att stödinsatserna ska ges i den skola där eleven går. Resursskolan är en organisatorisk särlösning för ett mindre antal elever med stödbehov som det är svårt att tillgodose på annat sätt. Resursbrist i skolan får aldrig vara ett skäl för att placera ett barn i en resursskola eller för föräldrar att söka sig dit. Det måste vara elevens behov som styr, för självklart ska de elever som behöver en mer anpassad lärmiljö kunna få det. Alla elever har rätt till de verktyg som de behöver för att klara skolan och få de kunskaper som de behöver i livet. Det finns problem med finansieringen av resursskolorna och tilläggsbeloppen för elever med omfattande stödbehov, och kommunerna gör olika. Det är motiverat med åtgärder som kan stärka likvärdigheten och rättssäkerheten i systemet med tilläggsbelopp för att utveckla en hållbar finansiering. I propositionen pekar regeringen på att den avser att ge bemyndigande att ta fram bindande föreskrifter i syfte att skapa en mer likvärdig och rättvis tillämpning. Ett tillkännagivande om ytterligare utredning är därför onödigt. Jag yrkar bifall till reservation 1. Ingenting kan väl vara värre än att se hur det egna barnet far illa och känna total maktlöshet inför att kunna förbättra situationen. Alla barn ska få det stöd de behöver för att klara sin skolgång. Ingen elev ska lämnas efter. Brister i de tidiga kunskapskontrollerna gör dock att stödinsatserna inte alltid sätts in , och det gör att barnen inte får det stöd de behöver. Vi har dessutom en likriktningsskola med en inkluderingstanke som tyvärr spårat ur. Det leder till att många barn som skulle behöva få undervisning på ett annat sätt undervisas på samma sätt och i samma klassrum som de andra eleverna. Vi ser att det drabbar barnen med de största stödbehoven och även går ut över deras familjer. I dagens skola är det alldeles för många barn som inte kommer till sin rätt och som av den anledningen mår dåligt och hamnar efter. I värsta fall slutar dessa barn helt att komma till skolan. De blir så kallade hemmasittare, och det är ett svek mot dem. Alltför många barn sviks i Socialdemokraternas . Faktum är att nära var fjärde elev går ut nionde klass utan fullständiga betyg och att går ut nian utan behörighet till gymnasiet. Så här kan vi naturligtvis inte ha det. Jag har haft förmånen att vara riksdagsledamot . Redan inför att jag skulle bli riksdagsledamot var det många föräldrar som hörde av sig till mig och vittnade om hur de hade blivit svikna av sin "vanliga" skola. De hade inte fått det särskilda stöd de behövde. De beskrev hur flytten till resursskolan, friskolan, hade inneburit inte bara att kunskapsresultaten hade förbättrats för eleverna utan också att familjelivet plötsligt hade gått från kaos till att fungera. Men var de förtvivlade igen när de hörde av sig till mig. De hade sett att skolornas ansökningar om tilläggsbelopp avslås i högre utsträckning till följd av den lagstiftning och praxis som vi har, och det gjorde att deras barn inte fick det stöd de behövde. Det första jag gjorde när jag kom in i var att försöka rädda resursskolorna. Jag ställde en fråga till utbildningsminister om hon var beredd att samarbeta med för att ge resursskolorna en egen definition i skollagen och en finansieringsmodell som är bättre anpassad till resursskolornas särskilda behov och framför allt elevernas förutsättningar och behov. och lade därefter tillsammans fram ett utskottsinitiativ om detta i . Tyvärr röstade de rödgröna partierna och även Liberalerna och nej. De enda som var beredda att ansluta sig till vårt utskottsinitiativ var , och det ska de ha tack för. I övrigt var utskottets ställningstagande en stor besvikelse, helt enkelt. står vi inför ett beslut som innebär att begreppet resursskolor förs in i lagstiftningen - resursskolorna får en egen definition. Vid behov av urval ska de elever som har störst behov av att gå i en resursskola prioriteras. Detta är en stor framgång för oss i men framför allt för alla föräldrar som envetet kämpat för denna sak. Flera förslag saknas dock i propositionen. De fristående resursskolorna hotas av att skollagen och reglerna om tilläggsbelopp inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till deras särskilda förutsättningar. De hotas dessutom av Socialdemokraternas förslag om sänkt skolpeng för alla elever och föräldrar som väljer fristående skolor. Detta är ett förslag som slår blint mot alla ideella skolor ute i landet och mot alla resursskolor som har inneburit en räddning för väldigt många familjer. Elever behöver kunna känna sig trygga med att deras skola kommer att finnas kvar. Men med den politik som föreslås och de förutsättningar som finns kommer väldigt många elever, lärare och föräldrar tyvärr att få se sina skolor stänga. Därför behövs det en ny finansieringsmodell för resursskolorna. Vi behöver en utredning som ser över det särskilda stödet och tilläggsbeloppen för elever i behov av särskilt stöd. I en sådan utredning vill vi undersöka om en förändrad ansökningsprocess när det gäller tilläggsbeloppen skulle kunna skapa större förutsägbarhet rörande resursskolornas finansiering. Vi vill också utreda om den behovsbedömning som görs och beviljandet av rätt till tilläggsbelopp ska gälla än , innan man behöver ansöka om tilläggsbelopp på nytt. Avslutningsvis vill vi också att man ska överväga om en statlig myndighet, till exempel SPSM, Specialpedagogiska skolmyndigheten, ska ta över den bedömning som kommunerna gör av elevernas stödbehov i samband med ansökningar om tilläggsbelopp - helt enkelt för att det inte ska finnas någon risk för att kortsiktiga budgetskäl i kommunerna leder till en olikvärdig och orättvis bedömning som drabbar barnen med de största stödbehoven. Självklart ska vi ha en rättssäker och likvärdig bedömning av elevernas behov i hela landet. Jag hoppas därför att vi nu ska få stöd för att tillsätta en utredning om det särskilda stödet och om hur finansieringen av resursskolorna ska se ut i framöver. Det är bra att flera partier har kunnat tänka sig att ändra sig, men arbetet borde ha påbörjats för länge sedan. Vi har förlorat år i lagstiftningsarbetet. Det har drabbat och kommer att drabba enskilda elever och familjer, och det är regeringen som bär ansvaret för detta. De fristående resursskolorna behöver finnas kvar, och de behöver bättre förutsättningar att verka så att fler barn får möjlighet att lyckas i skolan. Vi stöder utskottets förslag men yrkar därutöver bifall till reservation 4. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 2 i betänkandet. Den finns under punkt 3 i beslutsordningen. Vi har att debattera frågan om så kallade resursskolor. Här finns en stor problematik som slår skoningslöst mot många barn och föräldrar i - föräldrar som ofta har stångats, kämpat och slitit för att deras barn ska få extra stöd eller hjälp i skolan. Det kan handla om barn med neuropsykiatriska funktionsnedsättningar, dyslexi, dyskalkyli eller inlärningssvårigheter av ganska stora mått. Jag vill börja med att säga att jag instämmer i det och även Socialdemokraterna sa om att man måste kunna lösa de flesta utmaningar i den vanliga skolan och den vanliga klassen. Men faktum är att det inte alltid går. Det finns barn och ungdomar som har alltför stora behov av extra stöd eller där det finns en annan problematik med i bilden som gör att man måste hitta andra lösningar. Som någon talare här nämnde - jag tror att det var - försöker man då först sätta in stöd i klassrummet, kanske i form av en elevassistent. Om inte det funkar riktigt kanske det blir i någon särskild undervisningsgrupp eller resursklass på skolan som man på olika sätt försöker hantera situationen. Men det kan också komma till ett läge där inte minst föräldrarna kommer till slutsatsen att vår lilla pojke eller flicka behöver gå i en annan klass, i en annan miljö. Och ger resursskolorna en möjlighet till detta. Men om en elev har väldigt stora hjälp- och stödbehov och kanske behöver en situation med undervisning i en grupp på kanske bara fyra fem personer med kanske en eller två lärare eller pedagoger är detta en kostnadsfråga för kommunerna. Det förstår alla - detta är inte på något sätt gratis. Det är en jätteutmaning. För en mindre kommun med stora utmaningar eller en kommun med svagare finansiering av skolan kan det innebära väldigt stora kostnader. Då kommer frågan: Hur ska det gå till att bedöma de extra pengar som behövs, de så kallade tilläggsbeloppen? Det är här det har blivit en stor konflikt. Många föräldrar upplever att deras barn har jättestora behov. Man har försökt lösa det med skolan och varit på otaliga möten med lärare och rektor; man har försökt på alla vis, men det går inte. Sedan försöker man få in barnet på en annan skola. Den skolan hamnar då i sin tur i en diskussion med den berörda kommunen om finansieringen, och kommunen kanske säger nej. Det är väldigt tydligt att detta nu regleras. Resursskolorna regleras i skollagen och får en egen definition där: skolor som begränsar intaget av elever till bara sådana som har stort behov av särskilt stöd. Det är också viktigt att den långsiktiga finansieringen blir förutsägbar, och det finns också ett tillkännagivande i betänkandet kring detta, vilket är bra. Från Liberalernas sida menar vi att det faktum att det ser så olika ut i kommuner i fråga om skolan gäller väldigt brett. Det är väldigt skiftande skolresultat generellt i skolorna, och det skiljer sig mycket mellan stad och land och ofta mellan olika kommundelar. Vi ser stora skillnader i lärarbehörighet och när det gäller skolpengen. Faktum är att det finns så många olika sätt att räkna ut skolpengen i att det nästan är omöjligt att navigera i djungeln av beräkningsmodeller och schablonbelopp och så vidare för att se hur mycket kommuner faktiskt satsar eller inte satsar på skolan. Detta är en följd av den kommunalisering svensk skola genomgick , som vi från Liberalernas sida vill riva upp. Vi menar att vi ska ha ett statligt huvudmannaskap. Det innebär i praktiken också att vi i förlängningen får en statlig skolpeng. För resursskolorna innebär detta att vi, i alla fall i ett första steg, vill se att man kan införa en riksnorm för tilläggsbeloppen så att det inte ska skilja sig åt från en kommun till en annan. Oavsett om ett barn bor i , , , eller ska det ha samma möjligheter och vid behov kunna få ett tilläggsbelopp på samma nivå som elever i andra kommuner. Det ska inte skilja sig; det är väldigt viktigt för likvärdigheten. Det är också detta vår reservation rör. Jag gissar att detta inte är sista gången den här frågan kommer upp på dagordningen. Det är ju rätt stora problem, och framför allt handlar det om barn som redan har en väldigt svår och utsatt situation. Det handlar om föräldrar som ofta går på knäna fullständigt. De ställer upp och gör precis allt för sina barn, och sedan upplever de att de hamnar i någon sorts Kafkaartad situation där de ska med skolbyråkrati, berörda skolor, kommunen och så vidare. Jag hoppas att de här förslagen i alla fall kan vara ett steg i rätt riktning och att man nu också kan få en ordentlig utredning om den långsiktiga finansieringen. Det finns inget som är dyrare än att spara på skolan. Det finns inget som är viktigare för ett barns framtid än att lyckas i skolan.