bet · H901SoU14 · 2022-04-11 00:00:00 — I yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att enhetliga riktlinjer för partners medverkan vid förlossningen ska framgå när man tar fram nationella riktlinjer för förlossningsvården. I motion 2021/22:3815 av och (båda M) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att riktlinjer och regler kring partnerns medverkan under graviditeten, vid förlossningen och efter förlossningen ska vara enhetliga. I kommittémotion 2021/22:3700 av m.fl. (M) yrkande 8 föreslås ett tillkännagivande om nationella riktlinjer för att vidga och klargöra mödravårdens ansvar för eftervården. I yrkande 10 föreslås ett tillkännagivande om regeringens kommande hantering av nationella riktlinjer för förlossningsvården. I yrkande 26 föreslås ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för klimakterievård. I kommittémotion 2021/22:3809 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 110 föreslås ett tillkännagivande om att ta fram nationella riktlinjer för att göra den könsbekräftande vården mer jämlik. I kommittémotion 2021/22:3510 av m.fl. (C) yrkande 14 föreslås ett tillkännagivande om att arbetet med genomförande av riktlinjer för prevention och behandling vid ohälsosamma levnadsvanor behöver ses över och intensifieras i syfte att stärka insatserna för cancerprevention. I kommittémotion 2021/22:4210 av m.fl. (KD) yrkande 18 föreslås ett tillkännagivande om att bör tillförsäkra en kontinuerlig revidering av de nationella riktlinjerna för depression och psykiatriska sjukdomstillstånd för att säkerställa att alla evidensbaserade farmakologiska och icke-farmakologiska behandlingsmetoder är inkluderade och tillgängliga. I motion 2021/22:1318 av (S) föreslås ett tillkännagivande om nationella riktlinjer för vården av patienter med Parkinsons sjukdom. I motion 2021/22:3482 av Kopparklint (M) föreslås ett tillkännagivande om att det ska arbetas fram nationella riktlinjer för vård av sexualbrottsutsatta. I motion 2021/22:3813 av och (båda M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att överväga nationella riktlinjer för behandling av fibromyalgi. I partimotion 2021/22:4168 av m.fl. (KD) yrkande 39 föreslås ett tillkännagivande om informationsinsatser för att främja screening. I kommittémotion 2021/22:4210 av m.fl. (KD) yrkande 11 föreslås ett tillkännagivande om en informationssatsning i hela landet om vikten av mammografi. I kommittémotion 2021/22:3802 av m.fl. (SD) yrkande 28 föreslås ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning för att undersöka hur sjukvården kan bli bättre på att individanpassa mammografiprogrammet. I kommittémotion 2021/22:4210 av m.fl. (KD) yrkande 9 föreslås ett tillkännagivande om ett pilotprojekt med ambulerande mammografibussar med flerspråkig personal för att nå framför allt kvinnor i utsatta områden. I motion 2021/22:3414 av m.fl. (MP) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att sprida kunskap om självundersökning till unga kvinnor via ungdomsmottagningar. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att alla kvinnor som önskar det ska få information om sin brösttäthet och sin risk för bröstcancer bedömd efter genomförd mammografi. I yrkande 3 föreslås ett tillkännagivande om att kvinnor med täta bröst erbjuds en individanpassad bröstcancerscreening. ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som föreslogs i propositionen Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Genom riksdagsbeslutet infördes en ny bestämmelse om de etiska principerna i den dåvarande hälso- och sjukvårdslagen. återfinns dessa i 3 kap. 1 § hälso- och sjukvårdslagen (2017:30). Riktlinjerna är baserade på följande tre grundläggande principer: – behovs- och solidaritetsprincipen Dessa principer har kommit att kallas den etiska plattformen. Riktlinjerna exemplifieras med fyra breda prioriteringsgrupper: – vård av livshotande akuta sjukdomar – vård av sjukdomar som utan behandling leder till varaktigt invalidiserande tillstånd eller för tidig död – vård av svåra kroniska sjukdomar – palliativ vård och vård i livets slutskede – vård av människor med nedsatt autonomi – habilitering och rehabilitering – vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar – vård av andra skäl än sjukdom eller skada. Riksdagsbeslutet innebar vidare ett uppdrag till att utveckla riktlinjer. I riksdagsbeslutet ingick även att en särskild delegation skulle inrättas med uppgift att bl.a. följa tillämpningen av riktlinjerna samt sprida information och kunskap om riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjukvården och stimulera till diskussion om etik och prioriteringar. Delegationen tog namnet Prioriteringsdelegationen och lämnade sitt slutbetänkande Prioriteringar i vården (SOU 2001:8) 2001. I betänkandet anförs det att det yttersta ansvaret för att riktlinjerna följs ligger på och regeringen (s. 127). Vidare anförs det att sjukvårdshuvudmännen har huvudansvaret för att föra prioriteringsprocessen vidare och att i sin tillsynsfunktion ska bevaka att riksdagsbeslutet följs och att prioriteringsprocessen intensifieras. Prioriteringscentrum är ett nationellt för prioriteringar inom vård och omsorg som arbetar med forskning och utbildning om prioriteringar inom vård och omsorg (). Centrumet fungerar också som ett kunskapsstöd för regioner, kommuner, myndigheter och kliniska verksamheter i fråga om prioriteringar. Centrumet verkar i gränslandet mellan utbildning, forskning och policyutveckling och arbetar med kunskapsspridning och erfarenhetsutbyte i form av t.ex. publikationer, nyhetsbrev och handledning. Centrumets vision är att beslut och ställningstaganden som påverkar tillgången till vård och omsorg ska ske utifrån gemensamma prioriteringsprinciper. Besluten bör dessutom baseras på vetenskapliga underlag och diskuteras i en öppen process där motiveringar för olika överväganden framgår. nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på (). För att följa upp utvecklingen och kvaliteten i vården och omsorgen tar fram målnivåer och utvärderingar med utgångspunkt från de nationella riktlinjerna. Det finns nationella riktlinjer för bl.a. vård vid depression och ångestsyndrom. har i uppdrag att ta fram rekommendationer om nationella screeningprogram (). Det är dock upp till varje region att bestämma om och när ett screeningprogram ska startas. Syftet med rekommendationerna är att nå nationell samordning av screening och skapa förutsättningar för en jämlik vård. Det finns slutliga rekommendationer om bl.a. bröstcancer. Det nationella screeningrådet är ett rådgivande organ till . Rådet har en central roll i arbetet med att utarbeta nya rekommendationer och revidera befintliga rekommendationer om nationella screeningprogram. Motionsyrkanden om prioriteringar behandlades i betänkande /21:SoU17. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2020/21:349). Utskottet konstaterar inledningsvis att har ställt sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som föreslogs i propositionen om prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Riktlinjerna är baserade på tre grundläggande principer: människovärdesprincipen, behovs- och solidaritetsprincipen samt kostnadseffektivitetsprincipen. Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motioner om vård och behandling av olika sjukdomar. Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning, nämligen att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller att vården av patienter med dessa sjukdomar bör organiseras på ett särskilt sätt. Att bedöma sådana frågor är enligt utskottet i första hand sjukvårdshuvudmännens ansvar. bör enligt utskottet inte ta något initiativ i frågan och därmed bör motionerna 2021/22:3422 (M) yrkande 5, 2021/22:3699 (M) yrkandena 7 och 14, 2021/22:3700 (M) yrkandena 1, 14, 24 och 25, 2021/22:3802 (SD) yrkandena 9 och 30, 2021/22:3809 (SD) yrkande 112, 2021/22:3813 (M) yrkande 1, 2021/22:3979 (L) yrkande 20, 2021/22:4042 (M) yrkandena 26 och 27 samt 2021/22:4168 (KD) yrkande 47 avslås. Mot ovanstående bakgrund finns det enligt utskottet inte heller någon anledning att föreslå någon åtgärd från när det gäller motionsyrkanden om en strategi för sällsynta sjukdomar och hälsotillstånd, endometrios samt ME/CFS. Motionerna 2021/22:2241 (M) yrkande 1, 2021/22:3244 (C) yrkande 73, 2021/22:3666 (C) yrkande 116, 2021/22:3700 (M) yrkandena 3 och 15, 2021/22:3802 (SD) yrkande 11, 2021/22:3979 (L) yrkande 17 och 2021/22:4168 (KD) yrkandena 45 och 46 bör därmed avslås. Utskottet anser att regeringen bör se över vissa övergripande frågor om mödrahälso- och förlossningsvård. Utskottet anser inledningsvis att regeringen bör se över hur tillgängligheten i förlossnings- och eftervården kan förbättras inklusive vård och behandling av förlossningsskador. Vidare bör regeringen stärka möjligheterna till kontinuitet, jämlik vård och uppföljning av förlossningsvården samt se över frågan om att tidig och kontinuerlig uppföljning av komplikationer efter födsel ska standardiseras inom svensk förlossningsvård. Regeringen bör också se över frågan om att utöka mödrahälsovårdens ansvar för eftervården samt frågan om att införa tydliga riktlinjer för eftervårdsbesöket. Avslutningsvis bör regeringen ge lämplig myndighet i uppdrag att utreda ett krav på fysioterapeutisk kompetens om kvinnors hälsa vid eftervård efter förlossningen. Utskottet föreslår att ställer sig bakom det som utskottet anför och tillkännager detta för regeringen. Motionerna 2021/22:445 (V) yrkande 20, 2021/22:956 (S), 2021/22:3244 (C) yrkandena 71 och 72, 2021/22:3666 (C) yrkandena 114 och 115, 2021/22:3700 (M) yrkande 6, 2021/22:3802 (SD) yrkande 19, 2021/22:3815 (M) yrkande 5, 2021/22:4032 (M) yrkande 18 och 2021/22:4210 (KD) yrkande 4 bör därmed bifallas delvis. När det gäller övriga frågor om mödrahälso- och förlossningsvård anser utskottet att det inte finns skäl för att ta något initiativ. Motionerna 2021/22:604 (M), 2021/22:925 (S), 2021/22:2198 (M), 2021/22:3700 (M) yrkandena 9 och 11, 2021/22:3802 (SD) yrkandena 20–23 och 2021/22:3815 (M) yrkandena 2, 4, 7 och 8 bör avslås. bör enligt utskottet inte heller ta något initiativ i frågan om cancervård. Motionerna 2021/22:3363 (M) yrkandena 1, 2, 9, 12, 24, 27, 30, 31, 37 och 39–41, 2021/22:3700 (M) yrkande 18, 2021/22:3802 (SD) yrkande 25, 2021/22:4042 (M) yrkandena 21, 22 och 25 samt 2021/22:4168 (KD) yrkande 25 bör avslås. Några motionsyrkanden tar upp frågan om nationella riktlinjer. Utskottet konstaterar att nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Någon anledning för att ta något initiativ finns inte. Motionerna 2021/22:1318 (S), 2021/22:3244 (C) yrkande 74, 2021/22:3482 (M), 2021/22:3510 (C) yrkande 14, 2021/22:3666 (C) yrkande 117, 2021/22:3695 (M) yrkande 6, 2021/22:3696 (M) yrkande 23, 2021/22:3697 (M) yrkandena 1–3, 2021/22:3700 (M) yrkandena 2, 7, 8, 10 och 26, 2021/22:3809 (SD) yrkande 110, 2021/22:3813 (M) yrkande 2, 2021/22:3815 (M) yrkande 1 och 2021/22:4210 (KD) yrkande 18 bör avslås. Avslutningsvis tar några motionsyrkanden upp frågan om nationella screeningprogram. Utskottet konstaterar att har i uppdrag att ta fram rekommendationer om nationella screeningprogram. Det är dock upp till varje region att bestämma om och när ett screeningprogram ska startas. Syftet med rekommendationerna är att nå nationell samordning av screening och skapa förutsättningar för en jämlik vård. Någon anledning för att ta något initiativ finns inte. Motionerna 2021/22:3414 (MP) yrkandena 1–3, 2021/22:3802 (SD) yrkande 28, 2021/22:4168 (KD) yrkande 39 och 2021/22:4210 (KD) yrkandena 9 och 11 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om organdonation och blodgivning. Jämför reservation 40 (SD), 41 (C) och 42 (L). I kommittémotion 2021/22:2581 av m.fl. (SD) yrkande 12 föreslås ett tillkännagivande om att verka för att och andra länder ansluter sig till Santiagokonventionen. Ett likalydande yrkande finns i motion 2021/22:627 av (SD) yrkande 3. I kommittémotion 2021/22:3244 av m.fl. (C) yrkande 16 föreslås ett tillkännagivande om att se över hur lagstiftning och föreskrifter om bloddonation på ett effektivare sätt uppdateras löpande utifrån rådande kunskapsläge och den enskildes riskbeteende samt syftar till bästa möjliga tillgång på blod med patientsäkerhet som överordnad princip. I yrkande 17 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör se över hur förutsättningarna för att donera blod kan bli jämlika i hela landet. I yrkande 18 föreslås ett tillkännagivande om att se över hur nationella insatser kan stärkas i syfte att öka antalet levande organdonatorer samt utvidga det nordiska njurutbytesprogrammet. I yrkande 21 föreslås ett tillkännagivande om att se över hur anhöriga kan få systematisk uppföljning i alla regioner. I motion 2021/22:3111 av m.fl. (M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att varje intensivvårdsenhet bör ha tillgång till donationskunnig personal. I motion 2021/22:627 av (SD) yrkande 1 föreslås ett tillkännagivande om att kriminalisera s.k. organresor. I yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att kriminalisera aktiviteter som kan anses bistå organstöld. Av 7 a § förordningen (2015:284) med instruktion för framgår att ska ansvara för nationell samordning och spridning av kunskap om frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. ansvara för kunskapsstödjande insatser inom donations- och transplantationsområdet till hälso- och sjukvården ansvara för att allmänheten får kontinuerlig information i donationsfrågor verka för ändamålsenliga möjligheter för enskilda att göra sin inställning till donation känd. Lagen (2006:496) om blodsäkerhet innehåller bestämmelser som syftar till att skydda människors hälsa när blod och blodkomponenter från människor hanteras för att användas vid transfusion eller tillverkning av läkemedel eller produkter som omfattas av och rådets förordning (EU) 2017/745 av om medicintekniska produkter, om ändring av direktiv /83/EG, förordning (EG) nr 178/2002 och förordning (EG) nr 1223/2009 och om upphävande av rådets direktiv /385/EEG och 93/42/EEG (1 §). föreskrifter (SOSFS 2009:28) om blodverksamhet innehåller enligt 1 kap. 1 § kompletterande föreskrifter till lagen (1995:831) om transplantation m.m. och lagen om blodsäkerhet. Författningen syftar till att med respekt för den enskilda människans integritet säkerställa att blod och blodkomponenter håller hög kvalitet och säkerhet för att förhindra att smitta eller sjukdom överförs vid användning på människor (transfusion). Nya regler för organdonation överlämnade regeringen propositionen Organdonation (prop. 2020/21:48). beslutade regeringen att återkalla propositionen (skr. 2020/21:179). Regeringen överlämnade propositionen Nya regler för organdonation (prop. 2021/22:128) . I propositionen behandlas frågor som gäller donation av organ och annat biologiskt material från avlidna människor för transplantation m.m. Förslagen gäller främst medicinska insatser före döden och efter döden i syfte att möjliggöra donation och innebär ändringar i lagen om transplantation m.m., lagen (1987:269) om kriterier för bestämmande av människans död samt offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Enligt förslaget ska medicinska insatser före döden, s.k. organbevarande behandling, få ges till en möjlig donator. Behandlingen ska dock endast få ges om den inte kan vänta till efter döden, inte medför mer än ringa smärta eller ringa skada och inte hindrar insatser för den möjliga donatorns egen skull. Behandlingen ska heller inte få pågå i om det inte finns särskilda skäl. Syftet med förslaget är att skapa ett rättssäkert och tydligt lagstöd för organbevarande behandling som i de flesta fall är nödvändig för att donation efter döden ska kunna äga rum, vilket i sin tur syftar till att hjälpa svårt sjuka människor som annars skulle dö eller få en betydligt sämre livskvalitet. Vidare föreslås att den rätt som närstående har att förbjuda donation i de fall den möjliga donatorns inställning till donation är okänd, det s.k. närståendevetot, ska tas bort. Närståendes roll kommer därmed att renodlas till förmedlare av information om den möjliga donatorns inställning till donation. Det föreslås även att ett transplantationsingrepp inte får göras om den avlidne vid sin död var vuxen och hade en funktionsnedsättning av sådan art och grad att det är uppenbart att han eller hon aldrig som vuxen haft förmågan att förstå innebörden av och ta ställning till donation. Syftet är att skydda sådana personer från ingrepp som de själva inte har kunnat ta ställning till. För att ge utrymme för olika former av donation föreslås även att medicinska insatser ska få påbörjas efter dödens inträde om det behövs för att bevara organ eller annat biologiskt material i avvaktan på ett transplantationsingrepp. Det föreslås slutligen att sekretessbelagda uppgifter om den möjliga donatorn får lämnas mellan vårdgivare. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen planeras att behandlas i . Delbetänkande om Santiagokonventionen mot organhandel donationsutredning överlämnade 2019 delbetänkandet Santiagokonventionen mot organhandel (SOU 2019:1, S2019/00161). Utredningen föreslår att ska tillträda konvention mot handel med mänskliga organ (Santiagokonventionen). Betänkandet har remitterats och bereds i . Av webbplats framgår att Nationellt Donationscentrum främjar organ- och vävnadsdonation. Nationellt Donationscentrum ansvarar för nationell samordning, ger stöd till hälso- och sjukvården, sprider kunskap om donations- och transplantationsområdet till profession och allmänhet samt underlättar för fler att göra sin vilja till donation känd. Nationellt Donationscentrum arbetar mot fyra övergripande mål: • Regelverket stödjer och underlättar donationsprocessen. • Hälso- och sjukvårdspersonal har adekvat kunskap om och samsyn kring donationsprocessen. • En nationell uppföljning av donationsprocessen för en god och jämlik vård. • En fortsatt hög donationsvilja i befolkningen. Nationellt Donationscentrum har flera pågående utvecklingsprojekt, bl.a. främjande av levande njurdonation. Nationellt Donationscentrum har kontinuerlig kontakt med donations- och transplantationsverksamheterna för att fånga upp behov av kunskapsstöd eller ge förtydliganden av vissa frågor. För att underlätta samordningen har Nationellt Donationscentrum inrättat ett nationellt donationsforum där representanter från donations- och transplantationsverksamheter, patient- och intresseorganisationer samt yrkesföreningar ingår. Nationellt Donationscentrum har i uppdrag att ge allmänheten kontinuerlig information i donationsfrågor och underlätta för medborgarna att göra sin inställning till donation känd. Nationellt Donationscentrum arbetar för att upprätthålla en fortsatt hög donationsvilja i befolkningen och att få fler att aktivt ta ställning genom att registrera sig i donationsregistret och prata med sina närstående. Motionsyrkanden om organdonation behandlades i betänkande /21:SoU17. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2020/21:349). Motionsyrkanden om blodgivning behandlades i betänkande /20:SoU12. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (prot. 2019/20:136). Utskottet konstaterar inledningsvis att ansvarar för nationell samordning och spridning av kunskap om frågor om donation och transplantation av organ och vävnader. Utskottet konstaterar vidare att Nationellt Donationscentrum ansvarar för nationell samordning, ger stöd till hälso- och sjukvården, sprider kunskap om donations- och transplantationsområdet till profession och allmänhet samt underlättar för fler att göra sin vilja till donation känd. Avslutningsvis konstaterar utskottet att regeringen har överlämnat propositionen Nya regler för organdonation (prop. 2021/22:128) samt att delbetänkandet Santiagokonventionen mot organhandel (SOU 2019:1) bereds i . Mot denna bakgrund anser utskottet att det saknas skäl att föreslå någon åtgärd från . Motionsyrkandena bör därmed avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om medicinsk abort i hemmet och medicinsk abort utförd av specialiserad barnmorska. Jämför reservation 43 (M, C, L) och 44 (M). Medicinsk abort i hemmet I partimotion 2021/22:4032 av m.fl. (M) yrkande 19 föreslås ett tillkännagivande om en moderniserad abortlagstiftning. Motionärerna anför bl.a. att bör ändra abortlagen (1974:595) så att kvinnor som vill, efter konsultation, ska kunna hämta ut medicinen på apotek. Hela den medicinska aborten kan därmed genomföras i hemmet. I partimotion 2021/22:4042 av samma motionärer yrkande 29 föreslås ett tillkännagivande om att modernisera abortlagstiftningen i syfte att stärka kvinnors självbestämmande. Motionärerna föreslår att abortlagen ändras så att kvinnor som vill efter konsultation ska kunna hämta ut medicinen på apotek. I kommittémotion 2021/22:3700 av m.fl. (M) yrkande 20 föreslås ett tillkännagivande om att stärka kvinnors aborträtt. Motionärerna föreslår att abortlagen ändras så att kvinnor efter konsultation ska kunna hämta ut sin abortmedicin på apotek. Medicinsk abort utförd av specialiserad barnmorska I kommittémotion 2021/22:3700 av m.fl. (M) yrkande 21 föreslås ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna att tillåta specialiserade barnmorskor att utföra medicinska aborter. Av abortlagen framgår att om en kvinna begär att hennes havandeskap ska avbrytas får en abort utföras om åtgärden vidtas före utgången av den 18:e havandeskapsveckan och den inte på grund av sjukdom hos kvinnan kan antas medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa (1 §). Efter utgången av den 18:e havandeskapsveckan får en abort utföras endast om ger kvinnan tillstånd till åtgärden. Ett sådant tillstånd får lämnas endast om synnerliga skäl finns för aborten (3 § första stycket). Tillstånd enligt första stycket får inte lämnas om det finns anledning att anta att fostret är livsdugligt (3 § andra stycket). Vägras abort i fall som avses i 1 § ska frågan underställas prövning (4 §). Endast den som är behörig att utöva läkaryrket får utföra abort eller avbryta havandeskap enligt 6 § (5 § första stycket). Abort eller avbrytande av havandeskap enligt 6 § ska ske på allmänt sjukhus eller på annan sjukvårdsinrättning som Inspektionen för vård och omsorg har godkänt (5 § andra stycket). Om det kan antas att havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa får ge tillstånd till avbrytande av havandeskap efter utgången av den 18:e havandeskapsveckan och oavsett hur långt havandeskapet framskridit (6 § första stycket). Motionsyrkanden om abort behandlades i betänkande /21:SoU17. biföll utskottets förslag till riksdagsbeslut (rskr. 2020/21:349). Några motionsyrkanden tar upp frågan om medicinsk abort i hemmet. Utskottet anser att det som anförs i motionsyrkandena inte utgör skäl att föreslå någon åtgärd från , och motionerna 2021/22:3700 (M) yrkande 20, 2021/22:4032 (M) yrkande 19 och 2021/22:4042 (M) yrkande 29 bör därmed avslås. Inte heller när det gäller frågan om medicinsk abort utförd av specialiserad barnmorska finns det enligt utskottet någon anledning att föreslå någon åtgärd från . Motion 2021/22:3700 (M) yrkande 21 bör avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om könsstympning och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om statistik om könsstympning och omskärelse. Jämför reservation 45 (S) och 46 (SD). I kommittémotion 2021/22:3985 av m.fl. (L) yrkande 31 föreslås ett tillkännagivande om könsstympning. För att alla flickor och kvinnor som har besvär kopplade till könsstympning ska få tillgång till den vård de har rätt till och behov av krävs det enligt motionärerna en kunskapshöjning.