bet · H901UbU27 · 2022-06-15 00:00:00 — Av utredningen (SOU 2021:11) framgår att exempelvis elevers behov av stödinsatser inte upptäcks och att utredningar av elevers behov av särskilt stöd i många fall tar alltför . dröjer det även länge innan stödinsatserna sätts in och många elever får inte stöd i den omfattning som de skulle behöva. De insatser som ges svarar inte heller i tillräcklig utsträckning mot elevernas stödbehov. Utredningen poängterar också att många lärare efterfrågar ökade kunskaper när det gäller att utforma adekvata stödinsatser för eleverna. I detta arbete brister ofta samarbetet med elevhälsan. För att fler elever ska nå målen för sin utbildning behöver regleringen som rör tillgången till den specialpedagogiska kompetensen förtydligas. Det ska finnas tillgång till specialpedagog eller speciallärare för elevhälsans specialpedagogiska insatser. Skälen för regeringens förslag Krav på tillgång till specialpedagog eller speciallärare för elevhälsans specialpedagogiska insatser För att åtgärda bristerna i skolans arbete med att skapa pedagogiska, psykosociala och fysiska lärmiljöer som ger rimliga förutsättningar för alla elever att nå målen för sin utbildning ligger ett stort ansvar på en fungerande elevhälsa. Många lärare saknar tillräcklig kompetens för att kunna anpassa undervisningen efter elevernas behov och efterfrågar stöd från elevhälsan som på många håll brister i att leva upp till sitt uppdrag. Både utformning och uppföljning av stödåtgärder fungerar bättre när lärare samverkar med specialpedagog eller speciallärare. Regeringen anser att den specialpedagogiska kompetensen inom elevhälsan behöver stärkas. Regeringens uppfattning är att arbetet med specialpedagogiska insatser ska ske i nära samarbete med lärare och skolans övriga personal för att främja elevernas hälsa och lärande i utveckling mot utbildningens mål. Gällande bestämmelser innebär att det inte finns något krav på tillgång till specialpedagog eller speciallärare för elevhälsans specialpedagogiska insatser och är i detta avseende enligt regeringen otillräckliga. Regeringen föreslår därför att skollagen förtydligas så att det framgår att det ska finnas tillgång till specialpedagog eller speciallärare för elevhälsans specialpedagogiska insatser. Det kan antas att regeringens förslag inte innebär någon förändring för majoriteten av skolor som låter speciallärare eller specialpedagoger företräda den specialpedagogiska kompetensen inom elevhälsan. Förslaget kan dock för vissa skolor innebära en skärpning, eftersom det finns stora variationer när det gäller såväl arbetsuppgifter som utbildning och yrkesbakgrund hos elevhälsopersonalen. Det är därför en viktig signal om att den specialpedagogiska kompetensen inom elevhälsan behöver uppgraderas och jämställas med vad som gäller för övriga lagstadgade professioner inom elevhälsan. Regeringen anser att den skillnad som finns mellan elevhälsans professioner är omotiverad och att den specialpedagogiska kompetensen behöver likställas med vad som gäller för de andra lagstadgade professionerna inom elevhälsan. Vidare bedömer regeringen att det föreslagna kravet kommer att leda till att vissa huvudmän behöver organisera sig så att redan anställda specialpedagoger eller speciallärare kan ingå i den samlade elevhälsan. Det bedöms få positiva effekter för skolors förutsättningar att leva upp till elevhälsans uppdrag, men också för enskilda elevers måluppfyllelse. Andra huvudmän kommer att behöva rekrytera specialpedagoger eller speciallärare, vilket är rimligt enligt regeringens bedömning. De som tjänstgör som specialpedagoger eller speciallärare inom elevhälsan bör ha adekvat utbildning Regeringen bedömer att det , med tanke på den brist på utbildad personal som råder, saknas rimliga förutsättningar för att ställa ett absolut krav på att den som anställs som speciallärare eller specialpedagog ska ha en sådan examen. Regeringen anser dock att huvudmännen bör sträva efter att de som anställs som specialpedagog eller speciallärare också ska ha en sådan examen. Av lärarprognos 2021 (dnr 5.1.3–2020:1396) framgår att om nuvarande mönster består beräknas den framtida examinationen av speciallärare och specialpedagoger vara tillräckligt stor för att täcka behovet . Mot den bakgrunden anser regeringen att förslaget bör ses som ett första steg mot en skarpare reglering, med ett framtida krav på examinerade specialpedagoger eller speciallärare inom elevhälsan. Regeringen anser att det föreslagna förtydligandet bidrar till att stärka statusen för den specialpedagogiska kompetensen inom elevhälsan, även om det finns en brist på utbildade specialpedagoger och speciallärare. Förslaget kan också bidra till att vissa huvudmän genomför nödvändiga organisatoriska förändringar som i sin tur leder till att fler specialpedagoger eller speciallärare får ett större inflytande i elevhälsoarbetet. En garanti för tidiga stödinsatser i grundsärskolan Nuvarande garanti för tidiga stödinsatser finns bestämmelser i skollagen om en garanti för tidiga stödinsatser i förskoleklassen och i lågstadiet i , specialskolan och sameskolan. Garantin består av flera led för att säkerställa att elever i behov av stödinsatser för att nå kunskapskraven i svenska, svenska som andraspråk och matematik ska få rätt stödinsatser i rätt tid (3 kap. 4–4 b §§). Om det utifrån ett nationellt kartläggningsmaterial, ett nationellt bedömningsstöd eller ett nationellt prov finns en indikation på att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som ska uppnås ska ansvarig lärare göra en särskild bedömning av elevens kunskapsutveckling och avgöra om eleven är i behov av extra anpassningar eller särskilt stöd. Bedömningen ska avgöra om eleven är i behov av extra anpassningar inom ramen för den ordinarie undervisningen eller särskilt stöd för att nå de kunskapskrav som ska uppnås. Om det kan befaras att en elev inte kommer att nå de kunskapskrav som ska uppnås ska åtgärder sättas in skyndsamt. De extra anpassningar som vidtas ska följas upp både i slutet av förskoleklassen och i slutet av lågstadiet, och resultatet ska överföras till ansvarig lärare i nästa årskurs. Den särskilda bedömningen samt planering och uppföljning av extra anpassningar ska som huvudregel genomföras i samråd med personal med specialpedagogisk kompetens. Garantin ska anses vara uppfylld när de åtgärder som garantin omfattar har vidtagits. I detta ingår att de extra anpassningar som har planerats också har genomförts och följts upp för att säkerställa att de gett resultat. Det är huvudmannen som har det övergripande ansvaret eftersom det är huvudmannens ansvar att utbildningen genomförs i enlighet med gällande författningar. Bestämmelserna om extra anpassningar, utredning om behovet av särskilt stöd och åtgärdsprogram gäller i samtliga obligatoriska skolformer. Elever i grundsärskolan och elever i specialskolan som har en intellektuell funktionsnedsättning och som läser enligt grundsärskolans kursplaner omfattas dock inte av bestämmelserna. Från kommer uttrycket kunskapskrav att ersättas med uttrycket kriterier för bedömning av kunskaper (prop. 2021/22:36). I det följande används den nu gällande lydelsen kunskapskrav. Styrdokumenten medger en garanti för tidiga stödinsatser i ämnen För att en garanti för tidiga stödinsatser motsvarande den som finns i bl.a. ska kunna införas i grundsärskolan behöver det finnas kunskapskrav som elevens kunskaper kan bedömas mot för att kunna bedöma om eleven är i behov av stödinsatser. I grundsärskolans läroplan anges att eleverna efter genomgången grundsärskola ska kunna använda det svenska språket i tal och skrift på ett nyanserat sätt och att de ska kunna använda sig av matematiskt tänkande för vidare studier och i vardagslivet. För elever som läser ämnen i grundsärskolan finns det kunskapskrav i samma årskurser som för elever i , skillnaden är dock att det i grundsärskolan saknas kunskapskrav för godtagbara kunskaper i läsförståelse i slutet av årskurs 1. I övrigt finns kunskapskrav för godtagbara kunskaper i slutet av årskurs 3, kunskapskrav i slutet av årskurs 6 och i slutet av årskurs 9 för ämnena svenska och svenska som andraspråk, matematik, samhällsorienterande ämnen och naturorienterande ämnen i såväl som grundsärskolan. För övriga ämnen i både och grundsärskolan finns enbart kunskapskrav i slutet av årskurs 6 och i slutet av årskurs 9. För elever som läser ämnesområden i grundsärskolan finns däremot enbart kunskapskrav för årskurs 9 efter elevens förutsättningar. I 10 kap. 11 § skolförordningen (2011:185) anges att en huvudman är skyldig att använda sig av bedömningsstöd i årskurs 1 i ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik i grundsärskolan. Även i årskurs 1 i är motsvarande bedömningsstöd obligatoriska att använda (9 kap. 22 b § skolförordningen). I grundsärskolan finns även frivilliga bedömningsstöd i ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik som riktar sig till övriga årskurser. För finns också frivilliga bedömningsstöd i de olika ämnena. Sammanfattningsvis finns det enligt regeringen en hög grad av samstämmighet när det gäller i vilka årskurser som det finns kunskapskrav för elever i och elever som läser ämnen i grundsärskolan. Kunskapskraven överensstämmer också såtillvida att de tar sikte på att eleverna ska lära sig läsa, skriva och räkna. Det finns även en skyldighet att använda de nationella bedömningsstöden i svenska, svenska som andraspråk och matematik i årskurs 1 i både och grundsärskolan. Det finns således strukturella förutsättningar som underlättar införandet av en garanti för tidiga stödinsatser för elever som läser svenska, svenska som andraspråk och matematik i grundsärskolan. Den befintliga garantin för tidiga stödinsatser ska utvidgas till att omfatta även elever som läser ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik enligt grundsärskolans kursplaner. Syftet med garantin ska vara att de elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner och har behov av stöd tidigt ska få de stödinsatser som behövs för att de ska nå de kunskapskrav som minst ska uppnås i svenska, svenska som andraspråk och matematik i årskurs 3 i grundsärskolan. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska bemyndigas att meddela föreskrifter om skyldighet för huvudmän att använda nationella bedömningsstöd i årskurs 3 för elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner. bör ges i uppdrag att ta fram nationella bedömningsstöd i ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik för årskurs 3 i grundsärskolan. Skälen för regeringens förslag Att kunna läsa, skriva och räkna är viktiga förmågor för alla elever Förmågan att läsa, skriva och räkna är viktig för alla elever. Kunskaper i läsning, skrivning och matematik har avgörande betydelse för elevernas fortsatta skolgång och för ökade möjligheter till delaktighet i samhället. Det är därför angeläget att minska andelen elever som har svårigheter eller kan komma att få svårigheter inom dessa områden. I grundsärskolans läroplan anges att eleverna efter genomgången grundsärskola ska kunna använda det svenska språket i tal och skrift på ett nyanserat sätt och att de ska kunna använda sig av matematiskt tänkande för vidare studier och i vardagslivet. I de nuvarande bestämmelserna om en garanti för tidiga stödinsatser är grundsärskolan exkluderad, vilket enligt regeringen kan uppfattas som att dessa förmågor inte är lika viktiga för elever som läser ämnen enligt grundsärskolans läroplan som för elever i de övriga skolformerna. Enligt regeringen bör grundsärskolan följa med i skolans generella utveckling. Regeringen anser därför att garantin för tidiga stödinsatser även ska omfatta elever som läser ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik enligt grundsärskolans kursplaner. Genom att utvidga garantin understryks dessutom elevernas kunskapsutveckling som central samt vikten av att eleverna i denna skolform ges stöd att nå så långt som möjligt utifrån sina förutsättningar. På samma sätt som för övriga skolformer bör garantin bestå av flera led som bl.a. innefattar särskilda bedömningar av elevernas kunskapsutveckling och att stödinsatser vidtas vid behov. Vidare bör stödinsatserna följas upp i slutet av elevens tid i lågstadiet och resultat överlämnas till läraren i nästa årskurs. Garantin kommer i stora delar att motsvara den garanti som finns i bl.a. men kommer att särskilja sig när det gäller t.ex. nationella prov. I stället för att som i de övriga skolformerna använda nationella prov föreslås nationella bedömningsstöd användas i årskurs 3 för elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner. Förslaget innebär även att det bemyndigande som finns i skollagen utökas så att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om att nationella bedömningsstöd ska användas även i årskurs 3 i grundsärskolan för elever som läser enligt grundsärskolan kursplaner. Vidare framför regeringen att en garanti för tidiga stödinsatser också är till gagn för de elever i grundsärskolan som läser integrerat i eller de elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner i specialskolan och som inte omfattas av garantin. Regeringen bedömer även att kunskaper i att läsa, skriva och räkna är lika viktigt för eleverna i grundsärskolan som för elever i andra skolformer. Kunskaperna är viktiga både i deras dagliga liv och för deras framtida möjligheter till studier, arbete och delaktighet i samhället. Genom införandet av en garanti för tidiga stödinsatser i grundsärskolan är det regeringens förhoppning att fler elever ges möjlighet att uppnå dessa baskunskaper. Reglering av skyldigheten att använda obligatoriska bedömningsstöd finns det bemyndiganden i skollagen (29 kap. 28 a §) som anger att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om skyldighet för huvudmän att använda nationella kartläggningsmaterial i förskoleklassen och nationella bedömningsstöd i årskurs 1 i , grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. För att det ska vara möjligt att genomföra garantin även i grundsärskolan föreslår regeringen att nämnda bemyndigande i 29 kap. 28 a § skollagen utökas så att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om att nationella bedömningsstöd ska användas även i årskurs 3 för elever som läser enligt grundsärskolan kursplaner. Det bör krävas att en särskild bedömning genomförs Som nämns ovan ska det göras en särskild bedömning av en elevs kunskapsutveckling om det utifrån användning av ett bedömningsstöd finns en indikation på att eleven inte kommer att nå de kunskapskrav som ska uppnås i årskurs 3 för elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner. Om det efter den särskilda bedömningen kan befaras att eleven inte kommer att uppnå kunskapskraven ska eleven skyndsamt ges det stöd han eller hon behöver. I den särskilda bedömningen behöver det vägas in om och hur en intellektuell funktionsnedsättning och eventuella ytterligare funktionsnedsättningar kan påverka elevens lärande. Det är angeläget att bl.a. upptäcka om eleven har svårigheter i sin läs- och skrivutveckling som inte kan kopplas till den intellektuella funktionsnedsättningen i sig. Regeringen framhåller att huvudmännen i och med införandet av en garanti för tidiga stödinsatser i grundsärskolan behöver säkerställa att det inom organisationen finns personal med sådan specialpedagogisk kompetens som krävs för att en särskild bedömning ska kunna göras. Det finns brist på behöriga och legitimerade lärare i bl.a. grundsärskolan. I propositionen Vissa insatser för ökad lärarkompetens (prop. 2020/21:152) bedömde regeringen att det fortsättningsvis finns behov av bestämmelser som skapar förutsättningar för lärare med erfarenhet av undervisning i bl.a. grundsärskola att fortsätta att undervisa och besluta om betyg trots att de saknar behörighet. Att inte låta lärare som saknar legitimation undervisa skulle enligt regeringens mening innebära en förlust av gedigen kompetens och erfarenhet, vilket med hänsyn till den akuta lärarbristen inte bedöms försvarbart. Regeringen har därutöver vidtagit ett flertal åtgärder för att förbättra tillgången till lärare och möjliggöra för lärare att vidareutbilda sig för att avlägga speciallärarexamen eller specialpedagogexamen, bl.a. inom ramen för fortbildningsinsatsen Lärarlyftet. beslutade regeringen om förordningen (2016:400) om statsbidrag för personalförstärkning inom elevhälsan och när det gäller specialpedagogiska insatser och för fortbildning när det gäller sådana insatser, som syftar till att lärare i bl.a. grundsärskolan och specialskolan ska avlägga en speciallärarexamen eller specialpedagogexamen. Medel har även tillförts för en utbyggnad av speciallärar- och specialpedagogutbildningarna som beräknas motsvara 450 helårsstudenter (prop. 2015/16:1 utg.omr. 16 avsnitt 9.2.1). Enligt regeringen är det även av stor vikt att huvudmän skärper sitt arbete med och planering för att underlätta vidareutbildning av obehöriga lärare. I och med införandet av en garanti för tidiga stödinsatser i grundsärskolan behöver huvudmännen säkerställa att det inom organisationen finns personal med sådan specialpedagogisk kompetens som krävs för att en särskild bedömning ska kunna göras. Vissa skillnader jämfört med den garanti som finns i bl.a. För elever i grundsärskolan kan det vara en stor variation på hur snabbt enskilda elever utvecklas språkligt. Det är relativt vanligt med en försenad språkutveckling, vilket innebär att det ofta tar för elever i grundsärskolan att lära sig läsa än för elever i . Regeringen gör bedömningen att det är fullt möjligt att genomföra en särskild bedömning mot kunskapskrav i årskurs 3 i läsning i grundsärskolan. Det saknas därför skäl att införa kunskapskrav i läsförståelse i slutet av årskurs 1 i grundsärskolan. Eftersom betygen inte har samma funktion för grundsärskolans elever är det enligt regeringen inte önskvärt att införa nationella prov i grundsärskolan. Det är dock fortsatt angeläget att följa upp kunskapsutvecklingen för de elever som läser svenska, svenska som andraspråk och matematik enligt grundsärskolans kursplaner i lågstadiet. Som angetts ovan föreslår regeringen att det ska införas ett bemyndigande om att nationella bedömningsstöd ska användas i årskurs 3 för elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner. Genom användningen av dessa får skolan kunskap om vilket stöd och vilka utmaningar eleverna behöver. Regeringen föreslår även att garantin i grundsärskolan, på samma sätt som i , bör innefatta att uppföljningen av vidtagna extra anpassningar ska genomföras i slutet av lågstadiet och att resultatet av uppföljningen överförs till den lärare som ska ansvara för eleven i nästa årskurs. Elever som läser ämnesområden omfattas inte Elever i grundsärskolan kan som nämnts tidigare få sin undervisning i ämnen eller i ämnesområden. De ämnesområden som närmast motsvarar ämnena svenska, svenska som andraspråk och matematik är ämnesområdena kommunikation och verklighetsuppfattning. När det gäller elever som läser ämnesområden tar kunskapskraven för grundläggande kunskaper inte sikte på att de ska lära sig läsa, skriva och räkna, men att de ska utvecklas så långt de kan utifrån sina förutsättningar. Kunskapskrav för dessa elever finns enbart i slutet av årskurs 9 utifrån elevens förutsättningar. Den elevgrupp som läser ämnesområden är dessutom mycket heterogen när det gäller kognitiva förutsättningar. Regeringen bedömer att förhållandet att det finns kunskapskrav i årskurs 3 i svenska, svenska som andraspråk och matematik i grundsärskolan utgör en rimlig förutsättning för en garanti för tidiga stödinsatser i lågstadiet för de elever som läser dessa ämnen. När det gäller elever som läser ämnesområden enligt grundsärskolans kursplaner bedömer regeringen inte att det är aktuellt att fastställa några nya kunskapskrav, vilket gör att det även framgent kommer att saknas kunskapskrav i årskurs 3 för dessa elever. Av den anledningen bör en garanti för tidiga stödinsatser inte omfatta de elever som läser ämnesområdena kommunikation och verklighetsuppfattning. Regeringen betonar att det faktum att elever som läser ämnesområden inte kommer att omfattas av garantin inte ska innebära att eleverna möts av låga förväntningar. För elever som läser ämnesområden finns inte kunskapskrav fastställda i slutet av årskurs 3, utan enbart kunskapskrav för slutet av årskurs 9 utifrån elevens förutsättningar. Det saknas därmed, enligt regeringens uppfattning, mätpunkter i form av kunskapskrav som eleverna ska uppnå. Det är därför inte lämpligt att införa en garanti för tidiga stödinsatser för elever som läser ämnesområden. Uttrycket utvecklingsstörning har funnits i skollagen sedan den infördes och fanns även med i den tidigare skollagen. I skollagen och övriga författningar används uttrycket när det refereras till elever i grundsär- och gymnasiesärskolan samt inom vuxenutbildning som särskild utbildning, och även elever som läser enligt grundsärskolans kursplaner i specialskolan. Uttrycket utvecklingsstörning ska ersättas med intellektuell funktionsnedsättning i skollagens bestämmelser som avser målgruppen för grundsärskolan, gymnasiesärskolan och vuxenutbildning som särskild utbildning på grundläggande nivå respektive gymnasial nivå. Skälen för regeringens förslag Uttrycket utvecklingsstörning upplevs som ålderdomlig och är ett oprecist uttryck som egentligen inte säger något om själva funktionsnedsättningen. Såväl i som internationellt har intellektuell funktionsnedsättning (intellectual disability) blivit allt vanligare att använda i dagligt tal och skrift. Uttrycket beskriver bättre vad funktionsnedsättningen innebär, och det signalerar vad samhället har ansvar för att överbrygga för att individen ska tillförsäkras mesta möjliga delaktighet. har begreppet utvecklingsstörning successivt ersatts av intellektuell funktionsnedsättning, såväl internationellt som i en svensk kontext i både tal som skrift. , Skolinspektionen och Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) använder intellektuell funktionsnedsättning i alla sammanhang förutom när myndigheterna hänvisar direkt till skollagen, då används i stället utvecklingsstörning. Även inom psykiatrin och psykologin har utvecklingsstörning slutat att användas. Regeringen gör därför bedömningen att det inte finns några skäl till att fortsätta använda uttrycket utvecklingsstörning i skollagstiftningen. Regeringen framför bl.a. att uttrycket intellektuell funktionsnedsättning är mer tidsenligt och mindre stigmatiserande och en mer klargörande benämning för vad själva funktionsnedsättningen innebär. Regeringen hänvisar bl.a. även till att uppdraget för utredningen om elevers möjligheter att nå kunskapskraven (SOU 2021:11) var begränsat till att överväga om benämningen utvecklingsstörning borde ersättas i skollagen och anslutande författningar. Eftersom det inte ingick i utredningens uppdrag att föreslå ändringar i annan lagstiftning saknas det enligt regeringen beredningsunderlag för att gå fram med förslag som avser annan relevant lagstiftning. Nya namn på skolformerna för elever med intellektuell funktionsnedsättning Målgruppen för grundsärskolan, gymnasiesärskolan och vuxenutbildning (komvux) som särskild utbildning är enligt skollagens nuvarande formuleringar elever med utvecklingsstörning och elever som har fått en betydande och bestående begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Personer med autism eller autismliknande tillstånd tillhör målgruppen endast om de också har en utvecklingsstörning eller en begåvningsmässig funktionsnedsättning på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom.