bet · H901UU11 · 2022-03-15 00:00:00 — Utskottet uttalade att man stöder regeringens beslut att inte underteckna konventionen och utgår från att regeringen på lämpligt sätt informerar utskottet om de fortsatta förhandlingarna (bet. 2019/20:UU9). Fördraget om icke-spridning av kärnvapen NPT-fördraget förhandlades fram för att möta utvecklingen med ökad kapprustning samt hotet om att kärnvapen skulle spridas till fler länder utöver de fem som redan hade skaffat dem. Fördraget antogs i FN 1968 och trädde i kraft . Antalet kärnvapenstater begränsades till de fem stater som hade provsprängt före . Dessa fem stater åtog sig att nedrusta medan övriga statsparter åtog sig att inte skaffa kärnvapen samt att acceptera kärnämneskontroll enligt Internationella atomenergiorganets () standard. Samtliga statsparter skulle ha rätt till kärnteknik för fredlig användning. Detta brukar kallas NPT:s tre pelare – nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. Fördraget kan ses som ett framgångsrikt normativt ramverk som i stort har förhindrat spridning av kärnvapen till nya länder och aktörer. Dock har icke-statsparterna , och skaffat kärnvapen efter fördragets ikraftträdande. var statspart till fördraget , då landet drog sig ur och därefter utvecklade ett kärnvapenprogram. Översynsarbetet inom NPT-fördraget pågår i femårscykler, med minst tre möten i förberedande kommission mellan varje översynskonferens. Nästa översynskonferens var planerad att äga rum i –men har senarelagts på grund av coronapandemin. Statsparterna har lyckats enas om konsensusresultat vid tre av de nio översynskonferenser som har ägt rum (1995, 2000 och 2010). Vid översynskonferensen beslutades också att fördraget, som ursprungligen hade en giltighetstid , skulle förlängas . Nedrustning har varit det mest utmanande området att enas om. förhandlades 13 politiskt bindande nedrustningssteg fram och 2010 antogs ett slutdokument med konsensus som innehöll en handlingsplan för de tre pelarna omfattande 64 punkter. Stockholmsinitiativet för kärnvapennedrustning lanserades av i samband med ett ministermöte i . Initiativet samlar 16 icke-kärnvapenstater med ett konstruktivt nedrustningsengagemang: , , , , , , , , , , , , , , och . Länderna representerar olika geografiska och säkerhetspolitiska kontexter. Inom initiativet finns exempelvis både länder som har skrivit under kärnvapenförbudskonventionen och länder som är medlemmar av Nato. En central bevekelsegrund för lanseringen av initiativet var att bidra till att minska den starka polarisering som har präglat nedrustningsdiplomatin . Huvudsyftet är därför att åstadkomma politiskt engagemang för konkreta nedrustningsbefrämjande steg inför och vid . Inom ramen för initiativet har två arbetsdokument tagits fram till kommande översynskonferens: ett innehållande förslag på 22 konkreta åtgärder – s.k. stepping stones – som kan vidtas nu och främja förutsättningar för ytterligare, mer substantiella steg på nedrustningsområdet. Det handlar bl.a. om att minska kärnvapens roll i doktriner, öka transparensen kring arsenaler och nukleär teknologi, återuppbygga samarbete och kommunikationskanaler och minska risken för användning av kärnvapen. Ett andra arbetsdokument har tagits fram på det senare temat, dvs. möjliga åtgärder för att minska risken för att kärnvapen används (s.k. riskreducering). Utskottet stöder fortfarande regeringens beslut att inte underteckna konventionen om förbud mot kärnvapen (Treaty on the Prohibition of Nuclear Weapons, TPNW) och vill återigen understryka vikten av att regeringen på lämpligt sätt informerar utskottet om de fortsatta förhandlingarna. Utskottet noterade i betänkande 2019/20:UU9 att regeringen, i samband med beslutet att inte ansluta sig till konventionen, angav att man skulle fortsätta att verka för ett förbud mot kärnvapen genom att delta som observatör i de fortsatta förhandlingarna om konventionen och därigenom söka påverka den i önskvärd riktning. Det framgick av kabinettssekreterare föredragning för utskottet att beviljats delta som observatör vid det första partsmötet. Enligt kabinettssekreteraren kommer även och att delta som observatörer vid partsmötet. och har uttryckt en ambition att delta, men inget beslut är ännu fattat. Kabinettssekreteraren påtalade också att som observatör vid mötet inte deltar i förhandlingarna inom konventionen, men ges en möjlighet att genom ett anförande i plenarförsamlingen tydliggöra ståndpunkt, bl.a. vad gäller de brister man ser i konventionen. Kabinettssekreteraren underströk att observatörskap inte ska ses som ett steg mot ratificering av konventionen. Utskottet understryker att ett deltagande vid det första partsmötet inte innebär att ska bli permanent observatör till konventionen. Det utgör heller inget ställningstagande för fortsatt deltagande. Deltagandet måste ha som syfte att klargöra avsikt att inte ratificera konventionen. Utskottet vill återigen påminna om att ratificering av konventionen kräver godkännande av . Utskottet vill, liksom tidigare, betona vikten av att utskottet informeras om de fortsatta förhandlingarna och att regeringen vid behov förankrar sina ställningstaganden parlamentariskt. Utskottet noterar att regeringen och regeringstjänstemän , senast respektive , informerat utskottet om såväl TPNW som fördraget om icke-spridning av kärnvapen (, NPT). Utskottet vill även understryka vikten av att regeringen samråder med övriga nordiska länder, liksom med våra partner inom Natokretsen i frågor som gäller TPNW. Ett deltagande vid den första partskonferensen för TPNW syftar till att tydliggöra att inte har för avsikt att ratificera konventionen. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen med bifall till motion 2021/22:3776 (M) yrkande 40. Utskottet avstyrker motionerna 2021/22:449 (V) yrkande 17 och 2021/22:2583 (SD) yrkande 3. Utskottet anser att har ett fundamentalt intresse av att NPT-fördragets ställning som överordnat ramverk för global nedrustning och icke-spridning består. Fördraget är den centrala arenan för multilateral nedrust-ningsdiplomati, och det är i en ickespridningskontext som kärnvapenstaterna har gjort nedrustningsåtaganden. Vid nästa översynskonferens om fördraget är det därför av största vikt att resultat uppnås som bekräftar avtalets ställning och som banar väg för nya framsteg i avtalets genomförande, även när det gäller nedrustning. Utskottet beklagar mot den bakgrunden att det partsmöte som ursprungligen var planerat återigen skjutits upp på grund av pandemin. Utskottet vill understryka vikten av att nå konkreta framsteg vid översynskonferensen och noterar i det sammanhanget regeringens pågående arbete med det s.k. Stockholmsinitiativet. Initiativet består av en politisk dimension för att stärka nedrustningsprocesser, tillsammans med en konkret ansats om nödvändigheten av att finna vägar för att genomföra redan gjorda åtaganden. Utskottet delar regeringens bedömning att det kan bidra till att reducera dagens förhöjda risker, förbättra samarbetsklimatet och stärka förtroendet stater emellan. Motion 2021/22:3246 (C) yrkande 54 avstyrks i den mån den inte tillgodosetts genom det anförda. Utskottet konstaterar slutligen att upprättandet av zoner fria från kärnvapen och andra massförstörelsevapen på olika håll i världen, som lyfts fram i motioner, endast erbjuder regionala lösningar på ett problem som är globalt till sin natur. Utskottet anser att målet förblir en värld utan alla former av massförstörelsevapen, dvs. även biologiska och kemiska massförstörelse-vapen. Mot bakgrund av vad som här anförts avstyrker utskottet motionerna 2021/22:449 (V) yrkande 18 och 2021/22:2588 (V) yrkande 11. Utredning om insats i Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om en utredning om insats i och tillkännager detta för regeringen. Jämför reservation 12 (S). I kommittémotion 2021/22:2588 av m.fl. (V) yrkande 21 anförs att en oberoende kommission bör tillsättas med uppdraget att ta fram en vitbok om den samlade svenska insatsen i –2021. I kommittémotion 2021/22:3233 av m.fl. (C) yrkande 24 understryks vikten av exitstrategier vid internationella insatser. I kommittémotion 2021/22:3246 av m.fl. (C) yrkande 56 anförs att den militära insatsen och tillbakadragandet från behöver utvärderas brett i syfte att lära för framtiden. I kommittémotionerna 2021/22:3773 av m.fl. (M) yrkande 17 och 2021/22:4157 av m.fl. (M) yrkande 17 anförs att en bred utvärdering av insatser i bör göras. har deltagit i militära insatser i med uppdrag att stötta att åstadkomma säkerhet i landet. När den svenska närvaron var som störst var mer än 800 soldater i landet och totalt har omkring 8 000 män och kvinnor tjänstgjort i . beslutade senast (prop. 2020/21:22, bet. 2020/21:UFöU1, rskr. 2020/21:117) att medge att regeringen skulle ställa en svensk väpnad styrka bestående av högst 50 personer till förfogande för deltagande i Natos utbildnings- och rådgivningsinsats Resolute Support Mission (RSM) i t.o.m. . Om situationen så krävde skulle det finnas möjligheter att utöver själva styrkebidraget tillföra en tillfällig förstärknings- och evakueringsstyrka om högst 150 personer. Efter besked om ett militärt tillbakadragande från beslutade Nato att avsluta RSM . Regeringen beslutade därefter att avsluta det svenska bidraget till insatsen, vilket formellt skedde . Den sista svenska personalen lämnade i slutet på månaden. gjorde talibanerna stora landvinningar i och kom beskedet att talibanerna tagit kontroll över huvudstaden . är det största mottagarlandet för svenskt bistånd. Biståndsstrategin –2024 omfattar . Biståndets fokus är enligt strategin på mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet, utbildning, hälsa, fred och ekonomisk utveckling med fokus på miljömässig hållbarhet. Sedan talibanernas maktövertagande har alla projekt som kanaliserar pengar via den afghanska staten stoppats; det gäller även fond för återuppbyggnad av landet. Enligt svaret på en skriftlig fråga i (fr. 2021/22:679) avser regeringen att tillsätta en utvärdering som omfattar de senaste 20 årens svenska engagemang i . Inriktningen är att genomföra en bred utvärdering som omfattar det samlade engagemanget . Kommittédirektiv bereds inom . samlade insats och närvaro i behöver utvärderas, gärna i form av parlamentarisk utvärdering eller kommitté. Det är viktigt för att summera och säkerställa en bredare samsyn kring olika fakta, mervärden och konsekvenser. Detta bör ge regeringen till känna med bifall till motionerna 2021/22:2588 yrkande 21, 2021/22:3233 yrkande 24, 2021/22:3246 yrkande 56, 2021/22:3773 yrkande 17 och 2021/22:4157 yrkande 17. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsyrkanden i bilaga 2 som har beretts i förenklad ordning. Utöver de yrkanden som behandlas tidigare i detta betänkande finns förslag i ett antal motioner som är föremål för förenklad motionsberedning enligt de riktlinjer som har fastslagit med anledning av betänkande 2005/06:RS3 (bet. 2005/06:KU21, rskr. 2005/06:333–335) och i enlighet med promemorian Förenklad motionsberedning –2022 som utrikesutskottet fastställde . Utskottet har vid en genomgång och beredning noterat att de motioner som finns i bilaga 2 inte kan vara aktuella för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott dessa motioner. Stöd till länder i närområde, punkt 2 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2020/21:671 av m.fl. (SD) yrkande 4. Vi har fått se att angränsande länder, som följd av att de haft betydande ryska minoriteter, ryska gasledningar eller andra beskaffenheter och beroendeställningar i förhållande till , av Kreml ansetts befinna sig inom intressesfär. Denna intressesfär vill såväl bevara och utöka som ha kontroll över, vilket riskerar leda till att lägger sig i såväl civilt som militärt i än högre utsträckning och i fler områden än vad som skett . Placeringen av den ryska gasledningen i är ett tydligt exempel på en utvidgning av ryska intressen i . Regeringen bör stötta de länder som anses tillhöra den ryska intressesfären och understryka vikten av varje stats integritet och suveränitet, men även förhindra att får ytterligare intressen i närhet som kan leda till framtida fara för . Medlemskap i , punkt 3 (M, C, KD, L) av (M), (M), (C), (KD), (L), (C) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3246 av m.fl. (C) yrkande 4, 2021/22:3776 av m.fl. (M) yrkandena 7, 36 och 37, 2021/22:3883 av m.fl. (KD) yrkande 27, 2021/22:3908 av m.fl. (KD) yrkande 6 och 2021/22:3976 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2021/22:2579 av m.fl. (SD) yrkande 3. Det förändrade säkerhetspolitiska läget betyder att mer behöver göras för att utveckla och fördjupa de försvars- och säkerhetspolitiska samarbetena. saknar garantier för att andra länder vill hjälpa oss att försvara vårt land vid en säkerhetspolitisk kris. Vi vill därför att ska gå med i Nato, både för att stärka vårt eget försvar och för att bidra till säkerheten i vårt närområde. Vi bestämmer själva när och hur vi söker medlemskap, men vi eftersträvar nära samarbete med , med målet att båda länderna ska bli medlemmar . Vi eftersträvar även en bred politisk samsyn. Det nära och speciella försvarssamarbetet med ersätter på intet sätt behovet av medlemskap i . Natooption, punkt 4 (S, V, MP) av (S), (S), (V), (S), (MP), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2021/22:3246 av m.fl. (C) yrkande 5. Vi konstaterar att regeringen angett att tidigare tillkännagivande om att regeringen bör uttala en Natooption inte är färdigbehandlat. Mot den bakgrunden anser vi att inte bör rikta ett nytt tillkännagivande till regeringen i frågan. Tydliggörande av svensk säkerhetspolitik, punkt 5 (S, MP) av (S), (S), (S), (MP), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: 2021/22:3246 av m.fl. (C) yrkandena 3 och 6 samt 2021/22:3776 av m.fl. (M) yrkande 39. Vi anser att konstitutionella förändringar av förankringen av svensk utrikes- och säkerhetspolitik noga måste övervägas. Utrikespolitiskt beslutsfattande regleras bl.a. i regeringsformen och riksdagsordningen. lämnar regeringen en utrikesdeklaration som presenteras av utrikesministern inför . I ska regeringen också diskutera och förankra sin utrikespolitik med . Regeringen ska fortlöpande underrätta om de utrikespolitiska förhållanden som kan få betydelse för och överlägga med nämnden när det behövs. I alla större viktiga utrikesärenden ska regeringen före avgörandet överlägga med nämnden, om det kan ske. Det är regeringen som kallar till sammanträden. Regeringen måste sammankalla om minst fyra av nämndens ledamöter begär överläggning i en viss fråga. Som framgått ovan utgör Försvarsberedningen ett forum för konsultationer om säkerhets- och försvarspolitik mellan regeringen och representanter för de politiska partierna i , framför allt inför de försvarspolitiska inriktningsbesluten. Utskottet noterar att regeringen sammankallat Försvarsberedningen med anledning av det säkerhetspolitiska läget. Beslut om säkerhetspolitiska linje och inriktningen av totalförsvaret beslutas av baserat på propositioner som lämnats av regeringen och motioner som lämnats av partier och ledamöter. Inför beslut i för utrikes frågor informerar regeringen utskott och samråder med i . Värdlandsavtal med Nato m.m., punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:497 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) yrkandena 5 och 6. Jag motsätter mig samförståndsavtalet om värdlandsstöd med Nato, det s.k. värdlandsavtalet, då avtalet minskar trovärdigheten i vår militära alliansfrihet utan att ge garantier för en ökad militär säkerhet för . Tvärtom ökar Natostyrkor på svenskt territorium spänningen i vårt närområde. I och med den ökade närheten till Nato riskerar att dras in i förödande krig och konflikter. I och med deltagande i en alltmer upptrappad retorik-, övnings- och rustningsspiral både höjer vi spänningen och riskerar att av rena misstag orsaka förluster i människoliv. deltar regelbundet i samövningar med Natoländer, inte sällan på svenskt territorium. Detta är ytterligare ett steg i fel riktning och bidrar till den spiral som snarare minskar vår nationella och mänskliga säkerhet än motsatsen. I och med värdlandsavtalet finns en överhängande risk att tvingas husera kärnvapen på svensk mark. Kärnvapen är en central del av militäralliansens strategi. har inte begärt något undantag eller klargörande i själva avtalet. Det innebär en risk för att kärnvapen kan placeras till lands, att man kan trafikera svenskt territorialvatten och angöra svenska hamnar med kärnvapenbestyckade ubåtar samt flyga över och basera kärnvapenbärande stridsflyg på svensk mark. om värdlandsstöd med Nato bör rivas upp. Utredning om säkerhetspolitik 1989-2009, punkt 7 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2580 av m.fl. (SD). släppte FOI en rapport om kärnvapen. I den konstateras det – utöver att satsar på att förnya sina kärnvapen – att uppvisar ett nytt förhållningssätt; det nya är att tydligt visar upp och hotar med sina vapen som en del av sitt säkerhets- och försvarspolitiska agerande. För blev detta tydligt redan påsken 2013 när simulerade ett kärnvapenanfall mot vårt territorium. I samband med den ryska invasionen av har också höjt beredskapen för sina militära förband med kärnvapenkapacitet. Den ryske presidenten har tidigare gjort uttalanden som antyder hot om att kärnvapen kan användas, och beredskapshöjningen är en förstärkning av det. förespråkar givetvis avspänning och nedrustning av kärnvapen, men utifrån dagens säkerhetspolitiska läge gäller det att vara pragmatisk och realistisk och därför ser vi det som nödvändigt att åter få med denna aspekt i säkerhetspolitiska planering och arbete. Därför bör inte stödja internationella nedrustningsavtal, inklusive TPNW, som gynnar och missgynnar demokratiska stater. EU:s strategiska kompass, punkt 8 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3776 av m.fl. (M) yrkandena 30 och 34. Omvärldsutvecklingen, liksom covidpandemin, har det tydliggjort behovet av att förbättra motståndskraft och minska sårbarheter. Det är mot den bakgrunden som numera uttryckligen strävar efter att vara en geopolitisk kommission. Mot samma bakgrund står nu arbetet med att stärka ”strategiska autonomi” högt på EU:s dagordning. Begreppet strategisk autonomi har sitt ursprung i fördjupningsprocessen av den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken men har breddats till allt fler politikområden såsom handel, digitalisering, klimat, energi och ekonomi. Med anledning av denna breddning är ”öppen strategisk autonomi” det etablerade begreppet. Hur EU ska utveckla denna öppna strategiska autonomi är emellertid inte tydligt definierat och det är i allra högsta grad en levande diskussion som kommer att staka ut riktningen för många av EU:s mest centrala politikområden. har valt att ställa sig vid sidlinjen och försökt distansera sig från den diskussionen. Om ska ha inflytande och göra något avtryck i den här viktiga diskussionen måste vi inta en mer offensiv och konstruktiv ansats. I grund och botten handlar denna autonomi om förmågan att självständigt kunna fatta beslut och att stå upp för sina intressen och värderingar, tillsammans med andra internationella aktörer och organisationer när det är möjligt, men inte naivt förlita sig på att den vägen alltid är framkomlig. ska vara tydliga med att EU:s autonomi inte stärks av isolering eller protektionism, utan multilaterala principer och frihandel måste även i fortsättningen utgöra EU:s kompass. Om EU vänder sig inåt och försöker göra sig oberoende av sin omvärld betyder det att omvärlden blir mindre beroende av oss, och våra möjligheter att påverka den urholkas. EU bör snarare axla en större roll som försvarare av regelbaserat internationellt samarbete, inte minst då den ordningen utmanas av aktörer som försöker förbigå eller manipulera den i syfte att maximera sin auktoritära politik. Fungerande multilaterala samarbetsstrukturer ligger i EU:s egenintresse då unionens förmåga att påverka på den globala nivån till stor del är avhängig dem. Partnerskapet med är fundamentalt för autonomi. Det måste emellertid värnas och fördjupas genom ett större europeiskt ansvarstagande. FN:s konvention om förbud mot kärnvapen, punkt 9 (S) av (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: 2021/22:449 av m.fl. (V) yrkande 17 och 2021/22:3776 av m.fl. (M) yrkande 40. deltagande och agerande som observatör vid partsmötet till FN:s konvention om förbud mot kärnvapen innebär inte att avser att ratificera konventionen. Vi vill återigen påminna om att ratificering av konventionen kräver godkännande av . Vi förutsätter att utskottet, som tidigare, informeras om de fortsatta förhandlingarna och att regeringen vid behov förankrar sina ställningstaganden parlamentariskt. Vi noterar att regeringen och regeringstjänstemän , senast respektive , informerat utskottet om såväl TPNW som NPT. Vi vill även understryka vikten av att regeringen samråder med övriga nordiska länder liksom med våra partner inom Natokretsen i frågor som gäller TPNW. FN:s konvention om förbud mot kärnvapen, punkt 9 (V, MP) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:449 av m.fl. (V) yrkande 17 och 2021/22:3776 av m.fl. (M) yrkande 40. Atombomberna som fälldes över och 1945 orsakade enorm förödelse och många människors död. har kvinnorörelser haft en central roll i kampen mot kärnvapen som tyvärr är en viktig del i många länders försvarsdoktrin. har ett förflutet av aktivt arbete för nedrustning i allmänhet och kärnvapennedrustning i synnerhet. Användande av kärnvapen får enorma humanitära konsekvenser för flera generationer framåt, vilket hårdast drabbar kvinnor och barn. Den globala upprustningen vad gäller kärnvapen är mycket illavarslande. I sin årsbok konstaterar fredsforskningsinstitutet att även om antalet kärnvapen minskar något i världen fortsätter alla stater som innehar kärnvapen att modernisera sina vapenarsenaler. Att och , som tillsammans innehar av alla kärnvapen, fortsätter att modernisera sina stridsspetsar skapar osäkerhet i omvärlden. Genom historia av militär alliansfrihet finns en unik röst som bör användas än tydligare för en global kärnvapennedrustning. Nedrustning är i högsta grad en fråga som hör hemma i en feministisk utrikes- och säkerhetspolitik. ratificerade som 50:e land FN:s konvention om kärnvapenförbud. Därmed började den gälla , . Detta är en stor framgång. Det är däremot beklagligt att som aktivt arbetat för att konventionen skulle komma till stånd trots det valt att inte ratificera den. Som självständig och militärt alliansfri stat bör självklart tillhöra de länder som tar ställning mot kärnvapen genom konventionen. bör omgående ratificera FN:s avtal om förbud mot kärnvapen. Nedrustningsavtal, punkt 10 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen.