bet · H901SfU29 · 2022-06-13 00:00:00 — Vi har under den här mandatperioden ökat tempot och reformtakten i vår sjukförsäkring, men vi måste göra mer. Övriga förslag som nämnts i debatten och som finns i den utredning som ligger till grund för den här reformen måste vi genomföra. Det handlar om att fler ska ges rätt till sjukersättning. Bedömningen är så otroligt snäv att nästan ingen släpps in, vilket tvingar många till orimliga livsvillkor. Det handlar också om att vi ska stärka rehabiliteringen och förändra regelverket så att personer med sjukersättning kan delta i ideellt arbete och i det demokratiska arbetet. Detta är förslag som bereds i och som jag vill ska förverkligas. Men vi behöver också göra mer, och utreds andra viktiga förbättringar, som en bättre arbetsskadeförsäkring eller hur vi kan förändra karensavdraget så att det blir mer rättvist. Förslag kommer att landa på nästkommande regerings bord inom en ganska snar framtid, och därför krävs att vi återigen får en socialdemokratisk regering. Jag inledde med berättelser från , och och deras egna ord från boken arbetar med våra kroppar. Trygghetspensionen kommer att ge många en trygghet i slutet av yrkeslivet. Den kommer innebära att pensionen räcker. Precis som Handels rapport om handelspensionärerna visar är trygghetspensionen ett verktyg för att garantera att den som arbetat ett långt yrkesliv får en bättre chans och mer trygghet som pensionär. Det är det pensionen är till för; den ska ge trygghet när vi är pensionärer. Vi vill dock mer, och på bord ligger nu ett förslag om att höja garantipensionen med . Jag välkomnar alla att trycka på den gröna knappen . Vi vet att medellivslängden ökar i vårt land, men vi vet också att samhällets orättvisor drabbar otroligt många. Därför krävs en välfärdspolitik. Därför krävs en politik för jämlikhet och jämställdhet. Det handlar om respekt för landets äldre - för alla dem som sliter hårt för att bygga vårt land. Med det yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och önskar alla i kammaren en trevlig sommar. Det gäller även utskottet, talmännen och utskottskansliet. Den svenska sjukförsäkringen har haft problem , skulle jag vilja säga. Det har varit stor variation, inte beroende på pandemier, cancerförekomst eller annat utan beroende på att den varit utsatt för politisk debatt gång på gång. Vi såg hur man använde sjukförsäkringen till att få ned arbetslöshetssiffrorna. Det ledde till väldigt många sjukskrivna. För att lösa det införde man en i princip automatisk förtidspensionering av eller sjukersättning till alla som varit sjukskrivna . Detta ledde till att det under vissa år var 150-200 personer per dag som fick sjukersättning, det vill säga lämnade arbetsmarknaden. När man lyssnar på debatten här, herr talman, kan man nästan få intrycket att det är en trygghet och en belöning att få sjukersättning och därmed lämna arbetsmarknaden. Ingenting kunde vara mer fel. Vi vet nämligen från forskningen att den som har sjukersättning, oavsett bakomliggande sjukdom, har betydligt större risk att drabbas av annan sjukdom och dessutom död. För oss i är det självklart att vi inte ska överge någon människa utan att alla ska få allt möjligt stöd för att kunna återgå till arbetsmarknaden. Det var också detta som gjorde att det fanns en ambition både från Alliansens partier och från den socialdemokratiska regeringen att hitta stabilitet runt sjukförsäkringen på samma sätt som vi då hade fått en stabilitet kring pensionsförsäkringen. Det handlade om att reglerna inte ständigt skulle ändras beroende på politiska vindar i samhället. Tyvärr nådde vi inte dit, och det är kanske därför vi står här och återigen har den här diskussionen. Det har gjorts ett antal försök att komma till rätta med den här situationen. Rehabiliteringskedjan var en viktig del. Man införde fasta tidsgränser. Kraven på ökade också vad gäller samordning och att se till att de människor som har varit sjukskrivna får alla tänkbara resurser för att kunna återvända till arbetsmarknaden. Det beslut som fattades här i kammaren för , om förändringar i LAS och kraftigt utökade möjligheter till omställning och utbildning, tror jag kommer att vara en väldigt viktig del i att se till att vi kan hålla nere sjuktalen. I stället för att man stannar kvar på en arbetsplats och ett arbete där man mår dåligt och slutligen går mot sjukskrivning och kanske sjukersättning, herr talman, får man även sent i livet möjlighet att byta karriär och hitta någonting nytt. Från sida vägrar vi att ge upp. Vi vägrar att inte se att det finns en möjlighet för alla människor att återvända till arbetsmarknaden. Att införa en åldersgräns, vilket det här förslaget innebär, där åldern i sig på något vis skulle innebära att sjukdomen blir svårare och arbetsförmågan därmed mer bestående nedsatt är ingenting annat än ren ålderism, herr talman. Jag är själv . Jag har ambitionen att jobba till 70, och gärna längre. Men vilket intresse kommer min arbetsgivare, med det här förslaget, att ha av att se till att jag får rehabilitering om jag har oturen att drabbas av sjukdom eller en svår skada? Kommer att vara beredd att lägga all energi på att ge mig hjälp i ett läge där man kan säga att det faktiskt finns en lag som säger att jag kan få sjukersättning och att man inte behöver satsa så mycket på mig? Från sida står vi definitivt inte bakom de här förändringarna. Det här fanns inte med i vår budgetmotion. Men i den kommande voteringen kommer vi att avstå. Vi ser detta som en del i det budgetbeslut som fattade. Vår sjukersättning ska fungera som en trygghet för den som under överskådlig framtid saknar arbetsförmåga. Då måste man ju konstatera - eller i alla fall gör vi kristdemokrater det - att sjukersättningen inte alltid finns där för dem som verkligen behöver den. Det gäller inte minst de personer som börjar närma sig sin pension. Vi yrkar därför bifall till utskottets förslag till beslut, där vi också har ett särskilt yttrande med ett påpekande om att vi kommer att bevaka att denna ersättning verkligen kommer de mest utsatta till del utan att arbetslinjen äventyras. Av den här debatten kan man lätt få intrycket att det är någon annan som styr, men vi har haft en socialdemokratiskt ledd regering under de senaste - snart - åtta åren. Utvecklingen när det gäller avslagsfrekvensen för sjukersättning är dramatisk. När man tog över makten var det ; 2019 hade den siffran ökat till . Det är kanske därför vi har en minister som så gärna går i opposition med sig själv. Vi har alla läst om människor som fått avslag i och med att man har bedömt att de klarar av ett arbete på trots sina förslitningsskador. Problemet har varit att det inte fanns något jobb på . Vi har därför i vårt budgetalternativ anvisat medel. I den budget som antog - den budget som , stod bakom - fanns också medel anvisade just för det som debatteras här . Vi kristdemokrater har dock inte valt att kalla detta för en trygghetspension när vi har tagit till orda, för det är ingen pension. Vi har döpt om det till trygghetsersättning, vilket ger en mer korrekt bild av vad som faktiskt diskuteras här . är väldigt väl medvetna om att behöver se att fler personer som kan och vill jobbar längre. Det handlar delvis om den ökade medellivslängden i . Den ska vi vara glada över, men i och med att pensionen ska räcka till ett större antal år kommer kompensationsgraden att sänkas om vi inte inför det som vi nu har gjort i , nämligen en riktålder. Det gör att vi kan hålla det hela stången i den delen. Det andra skälet till att vi måste jobba längre - och tycker att alla borde vara eniga om att jobba för det - är den så kallade försörjningskvoten. Försörjningskvoten är den arbetsföra delen av befolkningen, som ska försörja även dem som inte är arbetsföra. hade en försörjningskvot på knappt 75, vilket innebar att 100 personer i arbetsför ålder, alltså , ska försörja 75 personer som inte är i arbetsför ålder. SCB har räknat ut att denna kvot kommer att uppgå till hela 92. Den demografiska utmaning som vi har haft förvärras av att vi har haft väldigt många som har kommit till via migration och som inte är självförsörjande. Det gör att problemen med försörjningskvoten kan accelerera än mer. Inte minst gäller detta bland dem som är utrikes födda. Vi måste bli bättre på att få in utomeuropeiskt födda personer i arbetslivet så att de blir självförsörjande. Ett längre arbetsliv är bra för den enskilde, men det är också bra för samhället i stort. ställer sig bakom en höjd riktålder. Vi måste jobba med att förmå fler att arbeta längre upp i åldrarna. Det kräver bättre omställningsmöjligheter, och det kräver också en förbättrad arbetsmiljö. Men, herr talman, när riktåldern nu höjs kommer vissa, särskilt de som länge slitit i ett fysiskt krävande arbete, inte att orka fram till sin ålderspension. Även om vi ser - och forskningen visar - att många äldre så att säga är yngre jämfört med tidigare finns det faktiskt grupper som inte har den möjligheten. Dagens strikta regler tar inte någon som helst hänsyn till att personer som nekas sjukersättning trots att de varken har förmåga att arbeta eller tid att ställa om, och som inte kan försörja sig genom arbete, tvingas ta ut sin pension . kommer vi till det som för mig var väldigt avgörande. har visat att nästan en tredjedel av dem som gör förtida uttag, som det heter, av inkomstgrundad ålderspension är tvingade till detta av hälsoskäl. Jag vet inte om någon i denna kammare tycker att det är rimligt att vi har det på det viset. Det leder ju till att dessa personer tvingas att leva med en inkomstpension som blir livsvarigt lägre. Det är konsekvensen. En rapport från Delegationen för senior arbetskraft hette Tidiga ålderspensionärer - vilka är de? Där visade man att människor som gör ett förtida uttag av sin allmänna pension har varierande skäl, men just hälsoskäl anförs som en betydande anledning till att de går ned i arbetstid. Kroppen orkar inte längre. Att det förhåller sig på det viset var för oss kristdemokrater avgörande. Vi kände att det är klart att regelverket ska ses över om det råder en sådan här situation. Men det är alltså inte en trygghetspension, för detta kommer från socialförsäkringen. När propositionen väl landade på bord hette den faktiskt Sjukersättning till äldre i förvärvsarbetande ålder - ingenting annat. Jag tycker att det känns rimligt att en person som har som mest kvar till den tidpunkt då sjukersättning kan lämnas ut, eftersom personen går i pension, ska prövas mot arbeten som är normalt förekommande och som hon eller han har erfarenhet av eller, som mycket riktigt nämnde, mot annat lämpligt arbete som är tillgängligt. Jag tycker att det är en ganska rimlig modell för att se till att denna möjlighet finns. Man begränsar den här delen. Det kan inte vara så att vi ska ha regler som ser lika ut för den som är 30 och den som är 63. Tiden som finns till hands för rehabilitering eller omställning är ju monumentalt olika. Vi delar också regeringens åsikt att är rimligt att ha som tidsperiod före det att den här personen blir prövad. Har han eller hon prövats mot ett arbete ska det vara någonting som den personen utfört . Detta fick regeringen lite kritik för; man tycker att det är för långt. Men vi tycker att det är en ganska god balans, för man måste också se att det handlar om att ta hand om den här människans erfarenheter och arbetsförmåga. Den ekonomiska tryggheten för dem som under ett långt och troget arbetsliv har slitit ut sin kropp och sin hälsa måste stärkas. ska vi värna arbetslinjen. Därför måste vi utvärdera detta, så att dessa förändringar endast kommer de mest utsatta till del. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)