bet · H901MJU22 · 2022-04-25 00:00:00 — Juridiska personer kan dock åläggas straffrättsliga sanktioner, t.ex. en företagsbot. Bestämmelser om företagsbot finns i 36 kap. 7–10 a §§ . Av bestämmelserna framgår bl.a. att ett företag kan åläggas en företagsbot för bl.a. brott som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet om det för brottet är föreskrivet strängare straff än penningböter. En första förutsättning för att en företagsbot ska kunna dömas ut är att det har begåtts ett brott. Det innebär att någon fysisk person måste uppfylla samtliga objektiva och subjektiva rekvisit som krävs för straffansvar. Vem som är att anse som gärningsperson för brott som begåtts inom ramen för ett företags verksamhet får avgöras enligt allmänna straffrättsliga principer. Näringsidkare kan därmed dömas att betala en företagsbot om samtliga objektiva och subjektiva rekvisit för den brottsliga gärningen är uppfyllda. Det finns inte något krav på att gärningspersonen åtalas för brottet eller ens identifieras, men brottet måste vara begånget i verksamheten. För att företaget ska åläggas en företagsbot krävs också att företaget inte har gjort vad som skäligen kunnat krävas för att förebygga brottet eller att brottet har begåtts av en person i ledande ställning i företaget grundad på befogenhet att företräda företaget eller att fatta beslut på dess vägnar eller en person som annars haft ett särskilt ansvar för tillsyn eller kontroll i verksamheten. avses enskilda näringsidkare och juridiska personer (t.ex. aktiebolag och handelsbolag). Företagsboten ska som utgångspunkt fastställas till lägst och högst . Beloppet ska bestämmas med utgångspunkt i straffvärdet för den samlade brottsligheten, och särskild hänsyn ska tas till den skada eller fara som brottsligheten inneburit samt till brottslighetens förhållande till verksamheten. En grundläggande princip i svensk rätt är att var och en har rätt att bedriva näringsverksamhet. Näringsfriheten är grundlagsskyddad. Begränsningar i rätten att driva näring eller utöva ett yrke får införas endast för att skydda angelägna allmänna intressen (2 kap. 17 § regeringsformen). Näringsförbud är den mest ingripande inskränkningen eftersom förbudet i princip innebär att näringsidkaren måste upphöra att bedriva eller ta del i näringsverksamhet . Lagen (2014:836) om näringsförbud reglerar bl.a. vem som kan få näringsförbud och förutsättningarna för näringsförbud. Näringsförbudet har huvudsakligen två syften. Det ena är att hindra personer från att bedriva näringsverksamhet sedan de har visat sig olämpliga för detta. Det andra är att utgöra en adekvat reaktion mot ett klandervärt beteende (prop. 1985/86:126 s. 34 och 62 och prop. 2013/14:215 s. 49). Näringsförbud meddelas av en allmän domstol. De personer som driver enskild näringsverksamhet och de personer som utåt har framträtt som ansvariga för en enskild näringsverksamhet får meddelas näringsförbud (2 §). Näringsförbud kan även meddelas de personer som utövar den faktiska ledningen av en näringsverksamhet, oavsett i vilken juridisk form näringsverksamheten har bedrivits (3 § första stycket). Personer med vissa befattningar hos olika slag av juridiska personer kan meddelas näringsförbud, oavsett om de faktiskt har utövat ledningen för den juridiska personen (3 § andra stycket). Näringsförbud kan meddelas vid en rad olika former av otillbörliga förfaranden i en näringsverksamhet, bl.a. att näringsidkaren har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa och att näringsförbud är påkallat från allmän synpunkt (4 §). Vid bedömningen av om näringsförbud är påkallat från allmän synpunkt ska rätten särskilt ta hänsyn till bl.a. om näringsidkaren har dömts för brott i näringsverksamhet. Näringsförbud ska meddelas för , nämligen lägst tre och högst (10 §). Lagen om näringsförbud innehåller en uppräkning av vad den som har näringsförbud inte får göra, bl.a. driva eller faktiskt utöva ledningen av näringsverksamhet (11 §). Lagen (2006:807) om kontroll av husdjur m.m. syftar enligt 1 § till att främja animalieproduktionen och djurs lämplighet för avel i näringsverksamhet, förebygga sjukdomar hos djur samt främja en långsiktig förvaltning av husdjursgenetiska resurser. Enligt 4 § första stycket förordningen (2006:816) om kontroll av husdjur m.m. krävs det tillstånd från för att få bedriva seminverksamhet. får enligt 4 § andra stycket, för det syfte som anges i 1 § lagen om kontroll av husdjur m.m., meddela föreskrifter om villkor för sådan verksamhet. har meddelat sådana föreskrifter om seminverksamhet med hästdjur (SJVFS 2015:1). För att få tillstånd för seminverksamhet krävs det att minst en veterinär skriftligen har förbundit sig att vara ansvarig veterinär för verksamheten (1 kap. 4 §). För att få utöva yrke som veterinär krävs att man har en veterinärexamen (3 kap. 1 och 3 §§ lagen [2009:302] om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård). Den som är ansvarig veterinär ska ha genomgått en utbildning för veterinärer inom seminverksamhet med hästdjur som är godkänd av . Om veterinären har inhämtat relevant kompetens på annat sätt och bedömer den som likvärdig med kraven i första stycket kan detta godkännas efter ansökan hos (1 kap. 9 § SJVFS 2015:1). Om någon annan än den ansvariga veterinären utför semineringar ska han eller hon ha genomgått en kurs för seminassistenter inom seminverksamhet med hästdjur, som har anordnats i enlighet med en av godkänd kursplan, alternativt ha utbildning enligt 9 §. Om personen har inhämtat relevant kompetens på annat sätt och bedömer den som likvärdig med de krav som nämnts kan detta godkännas efter ansökan hos (1 kap. 10 § och 5 kap. 2 §). Om någon annan än den ansvariga veterinären utför semineringen ska varje seminering ske i samråd med den ansvariga veterinären (5 kap. 4 §). Den som ansvarar för utbildning alternativt kursplan enligt 1 kap. 9 och 10 §§ ska ansöka hos om att få utbildningen eller kursplanen godkänd av (1 kap. 11 §). Om det finns särskilda skäl kan medge undantag från bestämmelserna i föreskrifterna (6 kap. 2 §). överlämnade betänkandet Behörighet och ansvar i djurens hälso- och sjukvård (SOU 2005:98) till regeringen. Utredningen föreslog bl.a. att ren även ska få kastreras utan att veterinär anlitas, men utredningen föreslog att det skulle införas ett krav på att ingreppet ska göras under lokalbedövning. Vidare föreslogs att den som inte är veterinär ska genomgå utbildning innan en veterinär kan tillhandahålla läkemedel till denne. Av sammanfattningen till det kapitel i utredningen som handlar om kastrering av ren framgår bl.a. följande: När det gäller ren är det inte möjligt att bedriva renskötsel utan att kastreringar får förekomma. Inget har framkommit som tyder på att kastrering av ren sker i större utsträckning än vad som är nödvändigt. Emellertid vill vi framhålla att skyldigheten att inte utsätta djur för onödigt lidande innebär en förpliktelse att hålla nere antalet kastreringar. Det bör också självklart vara så att kastreringar i så stor utsträckning som möjligt utförs och på sådana platser att det är möjligt att anlita veterinär för ingreppet. Emellertid anser vi det även fortsättningsvis är nödvändigt av praktiska och ekonomiska skäl att tillåta att lekmän (t.ex. renägaren) kastrerar ren. Även om det inte är helt klart att det totala lidandet för renen blir mindre med bedövning än utan, anser vi att det mesta talar för att det är så, varför vi anser att det av djurskyddsskäl bör införas ett krav på att kastrering av ren bara får ske under bedövning. Av denna anledning anser vi att det finns skäl att också ställa krav på att den som utför kastreringen skall ha genomgått en särskild utbildning. Utbildningen bör vara av ungefär samma omfattning som C15-utbildningen och bör utöver läkemedelshantering även innehålla utbildning i hur ingreppet skall utföras. Denna utbildning bör vara ett krav för att veterinär skall få tillhandahålla läkemedel för lokalbedövning i samband med kastrering av ren. bör få i uppdrag att utfärda föreskrifter om utbildningen och hanteringen samt att fastställa utbildningsplan. gav regeringen i uppdrag att utarbeta och föreslå de författningsändringar som behövs för att förbjuda att hanren kastreras utan bedövning. skulle verket utreda förutsättningarna för att lekmän ska kunna kastrera ren och för att detta ska kunna göras med lämplig smärtlindring. Verket skulle fastställa vilka krav som ska ställas på lekmän när det gäller bl.a. utbildning för att dessa ska kunna få hantera läkemedel och/eller metoder för smärtlindring i samband med kastrering av ren. Slutligen skulle verket, efter en lämplig tid, göra en utvärdering av lekmäns kastrering av ren under bedövning och vid behov föreslå förändringar i regelverket. Uppdraget skulle genomföras efter samråd med berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget redovisades och i sammanfattningen anförde följande (dnr 31-6276/08): För att förbjuda att hanren kastreras utan bedövning, kan krav på bedövning införas i 25 § i [dåvarande] djurskyddsförordningen: ”Handjur av ren får kastreras utan att veterinär anlitas. Kastrering av ren skall ske under bedövning.” anser dock, med hänvisning till den stress som djuren upplever vid fasthållning som behövs för att lokalbedövningsmedel ska verka, att även andra metoder ska övervägas. För att få ytterligare underlag till en sådan bedömning, bör en jämförande studie initieras där olika smärtstillande metoder jämförs med kastrering utan smärtstillande behandling. Efter detta kan sedan en utvärdering ske och eventuella ändringar i regelverket göras. Resultaten av det försök där lekmäns lokalbedövning av gris skall studeras och som förväntas startas , bör också inväntas innan några ytterligare regelverksändringar görs. Den utbildning som planeras för grishållare bör, något modifierad, även kunna användas inom rennäringen. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en bred översyn över den samlade djurskyddslagstiftningens utformning och innehåll, att lämna förslag till en ny djurskyddslag och förordning samt att ge exempel på hur andra föreskrifter på området kan utformas (dir. 2009:57). Utredaren redovisade sitt betänkande Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). Vissa av utredningens förslag behandlades därefter i propositionerna Ändringar i djurskyddslagen (prop. 2013/14:41) och En livsmedelsstrategi för – fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet (prop. 2016/17:104). Utredningens förslag i övriga delar behandlades i propositionen Ny djurskyddslag (prop. 2017/18:147). antog propositionens förslag till bl.a. ny djurskyddslag (bet. 2017/18:MJU24, rskr. 2017/18:401). Enligt 4 kap. 2 § första stycket djurskyddslagen är det förbjudet att göra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Av tredje stycket i samma paragraf framgår att operativa ingrepp ska utföras under bedövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får dock göra undantag från dessa bestämmelser (4 kap. 2 § fjärde stycket 2). I den proposition som låg till grund för djurskyddslagen anförde regeringen följande (s. 151): Regeringen delar utredningens bedömning att det bör införas ett krav på att operativa ingrepp som huvudregel ska göras under bedövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör i enlighet med utredningens förslag få rätt att meddela föreskrifter om undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. Regeringens avsikt är det som huvudregel även ska vara möjligt att utföra sådana operativa ingrepp som är tillåtna att utföra utan bedövning. Ett exempel på när det kan vara lämpligt att göra undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp är chipmärkning av djur, där lidandet vid märkningen är i princip lika stort som lidandet vid injektionen av bedövningsmedlet. Det kan även finnas andra skäl att meddela föreskrifter om undantag där lidandet för djuret bedöms vara begränsat och där det finns klara fördelar, av djurskyddsskäl eller av andra tungt vägande skäl, med att utföra ett operativt ingrepp utan bedövning. Av 4 kap. 1 § djurskyddsförordningen följer att det är tillåtet att kastrera djur och att avhorna nötkreatur och getter även om det inte finns veterinärmedicinska skäl. Handjur av ren får kastreras utan att bedövning används och utan att en veterinär eller annan djurhälsopersonal anlitas. () har uppgett det inte har hänt något nytt i frågan sedan den nu gällande djurskyddslagen och djurskyddsförordningen trädde i kraft. Den nu gällande djurskyddslagen trädde i kraft . Ett identiskt yrkande om att myndigheten med ansvar för djurskydd ska revidera samtliga djurskyddsföreskrifter så att de är i enlighet med ambitionerna i den nya djurskyddslagen behandlades av utskottet under förra i betänkande 2020/21:MJU10 Djurskydd. Utskottet avstyrkte då motionen och anförde följande i sitt ställningstagande: När det gäller frågan om revidering av föreskrifter noterar utskottet att har bemyndigande att utfärda föreskrifter om djurskydd och att myndigheten i det konkreta föreskriftsarbetet är självständigt i förhållande till och regeringen. Utskottet ser inget behov av att vidta några åtgärder för att förändra denna ordning. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Som framgår av ovanstående redovisning innehåller den gällande djurskyddsförordningen inte någon bestämmelse som gör det möjligt att verkställa ett beslut om omhändertagande av djur utan hinder av att beslutet inte har vunnit laga kraft. Ett beslut om omhändertagande av djur kan dock verkställas med stöd av 35 § förvaltningslagen. Mot denna bakgrund samt med beaktande av uppgiften om att regeringen noga följer hur praxis utvecklar sig i frågan finner utskottet inte skäl att ta initiativ till någon förändring. Därmed föreslår utskottet att motion 2021/22:2316 (L) lämnas utan åtgärd. Frågan om hur djur som har omhändertagits ska hanteras regleras i djurskyddslagen där det framgår att efter omhändertagandet ska besluta om djuret ska säljas, överlåtas på något annat sätt eller avlivas. Utskottet har förtroende för att länsstyrelserna fattar kloka och väl avvägda beslut baserade på omständigheterna i det enskilda fallet. Därmed avstyrker utskottet motion 2021/22:667 (SD). Offentlighets- och sekretesslagen respektive offentlighets- och sekretessförordningen reglerar frågan om sekretess i ärenden om tillsyn enligt djurskyddslagstiftningen. Utskottet ser inget behov av de förändringar som motionären förefaller efterfråga och föreslår därför att motion 2021/22:205 (C) avslås. En fysisk person som bryter mot djurskyddslagstiftningen kan dömas för brott. Flera personer kan visserligen dömas för att gemensamt ha begått en brottslig gärning, men var och ens individuella straffansvar bedöms utifrån omfattningen av den egna delaktigheten i gärningen. Om ett brott är begånget inom ramen för ett företags verksamhet kan företaget åläggas företagsbot. Utskottet ser mot den bakgrunden inte behov av en sådan utredning som i denna del efterfrågas i motionen. När det gäller frågan om att kunna förbjuda personer som har tillåtit eller själva gjort sig skyldiga till djurplågeri att bedriva slakteriverksamhet konstaterar utskottet att lagen om näringsförbud under vissa förutsättningar redan gör detta möjligt, och utskottet är inte berett att ta initiativ till ytterligare reglering i detta avseende. Sammanfattningsvis föreslår utskottet därför att motion 2021/22:632 (SD) yrkandena 2 och 3 avslås. Som redovisas ovan behöver den som ska genomföra seminering av hästar antingen ha genomgått en utbildning inom seminverksamhet med hästdjur som är godkänd av eller på annat sätt ha inhämtat kunskaper som bedömts likvärdiga av . Mot denna bakgrund är det enligt utskottets bedömning redan en vid krets av personer som har möjlighet att skaffa sig den kompetens som krävs för att få utföra själva semineringen. Utskottet ser därför inte behov av några åtgärder med anledning av vad som efterfrågas i motionen i denna del. När det gäller ultraljudsundersökningar kräver detta specialkunskaper även hos veterinärer, och utskottet avser inte att ta initiativ för att via andra utbildningsvägar utöka den krets av personer som ska få genomföra sådana undersökningar. Därmed föreslår utskottet att motion 2021/22:2658 (M) avslås. Som framgår av redovisningen ovan har frågan om det ska vara tillåtet att kastrera hanren utan bedövning övervägts i flera sammanhang och senast i samband med att den nu gällande djurskyddslagen beslutades. Utskottet avser inte att ta initiativ till någon förändring av den aktuella lagstiftningen. Utskottet vill i sammanhanget dock framhålla vikten av att renarna, trots att det är tillåtet att kastrera utan bedövning, inte utsätts för onödigt lidande och att kastrering endast utförs utan bedövning i de fall då det är helt nödvändigt med hänsyn till renhållningens särskilda förutsättningar. Med det anförda föreslår utskottet att motion 2021/22:4061 (MP) yrkande 57 lämnas utan åtgärd. Ett identiskt motionsyrkande om att ska revidera sina föreskrifter på visst sätt har prövats och avstyrkts av utskottet under förra . Utskottet noterade då att i det konkreta föreskriftsarbetet är självständigt i förhållande till och regeringen, och utskottet såg inte något behov av att förändra den ordningen. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande från och avstyrker mot den bakgrunden motion 2021/22:4061 (MP) yrkande 22. Övriga frågor om djurskydd och djurhälsa Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen det som utskottet anför om dels ett globalt avtal om antibiotikaanvändning, dels efterlevnad av förbud mot svanskupering. avslår motionsyrkanden om tvångsmatning av djur, minkfarmning och pälsfarmning i övrigt, djurskyddsmyndighet, djurhälsoaspekter vid förprövning av djurstallar, tillåtna sällskapsdjur, kostnader för djursjukvård, åtgärder för att förhindra spridning av afrikansk svinpest, arbetet inom för djurtransporter, användningen av koccidiostatika, digivning av kalvar och avvänjning av smågrisar. Jämför reservation 37 (S), 38 (SD), 39 (MP), 40 (V, L, MP), 41 (MP), 42 (V, MP), 43 (MP), 44 (SD, V, MP), 45 (SD), 46 (L), 47 (V, MP), 48 (MP), 49 (MP) och 50 (MP) samt särskilt yttrande 4 (S). Globalt avtal om antibiotikaanvändning I kommittémotion 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 26 föreslås att ska verka för ett globalt avtal för att hantera antibiotikaresistensen. Även i kommittémotion 2021/22:4061 m.fl. (MP) yrkande 3 framhåller motionärerna behovet av att arbeta för ett globalt regelverk mot rutinmässig användning av antibiotika i djurhållning. Efterlevnad av förbud mot svanskupering Enligt kommittémotion 2021/22:3430 av m.fl. (M) yrkandena 6 och 19 måste regeringen verka för att förbudet för svanskupering av grisar i EU efterlevs. Även i kommittémotion 2021/22:3880 av m.fl. (KD) yrkande 58 i denna del framhåller motionärerna vikten av att EU-reglerna mot svanskupering upprätthålls i praktiken. Ett snarlikt förslag finns i kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 12 i denna del. Motionärerna anför att inom EU ska arbeta för att stoppa djurplågeri som t.ex. stympning i form av svanskupering, något som förekommer trots att det är förbjudet. I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 12 i denna del föreslår motionärerna att ska arbeta inom EU för att stoppa djurplågeri i form av t.ex. tvångsmatning av gäss för gåsleverproduktion. På liknande sätt anför motionärerna i motion 2021/22:265 av m.fl. (SD) yrkande 1 att det behövs ett internationellt arbete för att förbjuda mat som framställts genom tvångsmatning av djur. I kommittémotion 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 13 föreslås ett förbud mot import av animalier som under uppfödningen har utsatts för hälsoskadlig tvångsmatning som orsakat lidande för djuret. Ett liknande förslag finns i motion 2021/22:265 av m.fl. (SD) yrkande 3 där motionärerna anför att import av mat som framställts genom tvångsmatning av djur ska förbjudas. Minkfarmning och pälsfarmning i övrigt I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 15 föreslår motionärerna att all pälsfarmning inom EU ska avvecklas och enligt yrkande 55 i samma motion bör minkfarmningen i avvecklas. Kommittémotion 2021/22:3391 av m.fl. (L) handlar också om en avveckling av minkfarmningen. Motionärerna anför att dessa verksamheter måste avvecklas för att djuren ska slippa stressas och för att de ska få utöva det naturliga beteende som är viktigt för deras välbefinnande. Enligt motion 2021/22:911 av (SD) behöver ge regeringen i uppdrag att ta fram en tidsplan med målet att avveckla svensk minknäring i likhet med vad man har fattat beslut om i . I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 21 lämnas förslag om att placera djurskyddsfrågorna, för viltlevande djur såväl som för djur som hålls av människan, under en ny djurskyddsmyndighet med ett tydligt uppdrag att verka för en förbättrad djurvälfärd, bl.a. genom regelutveckling och genom att öka kunskapen om djurskydd och djurhållning. Myndigheten skulle också ha en viktig tillsynsvägledande uppgift för att främja en enhetlig och rättssäker tillsyn. Motsvarande förslag om att upprätta en djurskyddsmyndighet finns i motion 2021/22:273 av och (båda SD) yrkande 2. Djurhälsoaspekter vid förprövning av djurstallar I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 62 föreslår motionärerna att veterinär och etologisk[15] kompetens alltid ska finnas med vid förprövningen av djurstallar och att djurhälsoaspekter ska få en större tyngd än vid förprövningen. I kommittémotion 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 9 efterfrågas en positiv lista för sällskapsdjur. Motionärerna anför att den nuvarande ordningen, dvs. att den ansvariga myndigheten kan förbjuda djurhållning av t.ex. vissa exotiska arter, är ineffektiv. En bättre ordning vore att införa en positiv lista som beskriver vilka djur som är tillåtna att ha som sällskapsdjur, och den frågan behöver utredas. Även i kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 34 föreslås att det införs en sådan lista över djurarter som är tillåtna att hålla som sällskapsdjur. Kommittémotion 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 34 handlar om jämförelsepriser för veterinärkostnader. För att underlätta för den som söker vård för sitt djur föreslår motionärerna att regeringen ska ge lämplig myndighet i uppdrag att ta fram och tillhandahålla information om referenspriser för veterinärvård. Åtgärder för att förhindra spridning av afrikansk svinpest Kommittémotion 2021/22:3981 av m.fl. (L) yrkande 1 i denna del framhåller behovet av att tillhandahålla riktade informationsinsatser om smitta från matavfall och inrapportering av självdöda djur. Motionärerna anför att det finns en del som tyder på att den afrikanska svinpesten, som sprids i vissa europeiska länder, delvis kan vara orsakad av matrester som vildsvinen har hittat i naturen. Allmänheten behöver därför informeras om vikten av att ta med sig matrester hem, och allmänheten behöver också känna till hur man rapporterar in fynd av självdöda djur. Arbetet inom för djurtransporter Kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 11 handlar om behovet av att arbeta för att för slakt ska underlätta för gårdsslakt. Motionärerna anför att det är viktigt att för djurtransporter även arbetar med förslag som innebär att djurtransporter helt kan undvikas, t.ex. genom att underlätta för gårdsslakt. I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 52 föreslås att användningen av koccidiostatika ska fasas ut ur all kycklinguppfödning. I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 39 framhåller motionärerna behovet av att främja att även kalvar av mjölkras ska få dia kon efter födseln. Motionärerna anför att digivning och kontakter mellan ko och kalv är naturliga beteenden som både ko och kalv borde ha rätt till. De flesta nyfödda kalvar av mjölkras får dock sin mjölk i flaska eller hink och kalven tas bort från kon direkt efter födseln.