bet · H901KU31 · 2022-02-25 00:00:00 — Begravningsavgiften fastställs på grundval av de faktiska begravningskostnaderna och tas ut på samma sätt som kommunalskatten, alltså i proportion till den kommunalt beskattningsbara inkomsten. I 9 kap. 6 § begravningslagen preciseras vilka tjänster som ingår i begravningsavgiften. Huvudmannen för det förvaltningsområde där den avlidna var folkbokförd ska utan kostnad för dödsboet tillhandahålla – gravplats eller motsvarande på allmän begravningsplats av , gravsättning inklusive gravöppning, återfyllning och iordningställande av öppnad grav – transporter från det att huvudmannen övertagit ansvaret för stoftet till dess att gravsättning har skett, med undantag av transport för gravsättning utanför huvudmannens område, om inte transporten beror på ett avtal om tillhandahållande av särskilda gravplatser – lokal för förvaring och visning av stoftet – lokal för begravningsceremoni utan religiösa symboler. Motioner som berör frågor om begravningsavgiften och andra relaterade frågor har behandlats av utskottet i bl.a. betänkandena /18:KU29 och 2018/19:KU19. Utskottet fann då inte skäl att förorda en förändring av lagregleringen för begravningsavgiften och avstyrkte motionsyrkandena. Inte heller senast frågan behandlades, i utskottets betänkande 2020/21:KU18, fann utskottet skäl att ställa sig bakom det som anfördes i de motioner om en reformering av begravningsavgiften som då var aktuella. Utskottet finner inte skäl att ställa sig bakom det som anförs i motionerna, och föreslår att avslår dessa. Gravsättning och spridning av avlidens aska Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av begravningslagen m.m. för att nå likabehandling oavsett religiös övertygelse. Jämför reservation 4 (V). m.fl. (V) begär i kommittémotion 2021/22:457 ett tillkännagivande om en utredning som ska se över begravningslagen och begravningsförordningen i syfte att alla fall ska behandlas lika oavsett religiös övertygelse. Motionärerna anför i huvudsak att man så långt som möjligt bör tillgodose den dödas och de efterlevandes önskemål om hur avskedet ska se ut, men att begravningslagen och begravningsförordningen delvis är alltför begränsande. Ett exempel som motionärerna uppmärksammar är att det krävs tillstånd från för att få dela aska efter en avliden, och att tillstånd meddelas endast om det finns synnerliga skäl för det, en del av askan ska gravsättas utomlands och det är uppenbart att man kommer att hantera askan på ett pietetsfullt (hänsynsfullt) sätt. Synnerliga skäl kan, anför motionärerna, t.ex. vara en seriöst grundad religiös uppfattning. På likartat sätt är det, anför motionärerna, inte tillåtet för de anhöriga att förvara den avlidnas aska i hemmet, såvida man inte tillhör en religion där detta är en viktig del i avskedet. Motionärerna menar att det förhållandet att lagstiftningen i många fall endast lämnar utrymme för avvikelse från bestämmelserna under förutsättning att man har en tillräckligt stark övertygelse som är av det religiösa slaget gör att människors önskemål om avskedets former behandlas helt olika. De anför att kyrkan i är skild från staten och att lagstiftningen som reglerar begravningar därför bör bygga på jämlika och sekulära principer. Bakgrund och gällande ordning Enligt 6 kap. 1 § första stycket begravningslagen (1990:1144) får stoft eller aska som har gravsatts på en begravningsplats inte flyttas från en gravplats för att gravsättas någon annanstans. Enligt andra stycket får dock tillstånd ges till en sådan flyttning, om det finns särskilda skäl för det och om det är klarlagt var stoftet eller askan ska gravsättas på nytt. Enligt 5 kap. 10 § ska stoftet efter en avliden eller en dödfödd kremeras eller gravsättas möjligt och senast efter dödsfallet. får dock medge anstånd med kremeringen eller gravsättningen, om det finns särskilda skäl för det. I förarbetena (prop. 1990/91:10 s. 35 f.) anges att det är angeläget att respekten för gravfriden upprätthålls. Därför bör man enligt propositionen vara restriktiv med att tillåta flyttning. I fråga om i vilka fall flyttning bör kunna medges anges bl.a. att en önskan att sammanföra makar eller föräldrar och ett minderårigt barn i flera fall har ansetts vara uttryck för en pietet av ett sådant slag att den fått väga tyngre än principen om gravfridens bevarande. Flyttning har i dessa fall som regel bara medgetts om omständigheterna varit sådana att den sist avlidna inte kunnat gravsättas i samma grav som den som tidigare avlidit. Vidare anges att det för en flykting eller invandrare som avser att återvända till sitt hemland kan vara angeläget att få föra med sig stoftet eller askan av en anhörig som avlidit i och som saknar närmare anknytning till vårt land och kanske själv varit inställd på att en gång få återvända hem. I dessa och liknande situationer bör det enligt propositionen vara möjligt att kunna medge en flyttning. Vägledande för bedömningen bör vara vad den avlidna själv kan ha uttryckt för önskemål om sin gravsättning. I propositionen anges vidare att man som regel får utgå från att sådana önskemål, om de funnits, har beaktats vid gravsättningen. Om gravsättningen däremot har genomförts i uttrycklig strid mot önskemålen bör en rättelse kunna medges i efterhand. Vidare anförs i propositionen att en inte ovanlig situation är att en avliden persons aska har gravsatts i en urngrav eller i en kolumbariemur. Det händer då att en efterlevande make eller maka för egen del uttrycker en önskan om att få sin aska strödd i minneslunden – ofta för att det saknas efterlevande på orten som kan vårda en grav. Det uttalas ofta en önskan om att den tidigare avlidnas gravsatta aska ska tas upp och strös ut i minneslunden. Sådana framställningar har avslagits med hänsyn till gravfriden. Det anförs vidare att det som skäl för att behålla denna praxis kan anföras att gravsättning i minneslund är ett anonymt gravskick som tillkommit för att svara mot särskilda önskemål. Att ta upp en gravsatt aska för att sprida den i en minneslund innebär enligt propositionen en direkt förändring av det gravskick som man tillämpade vid den första gravsättningen och som förutsätts ha varit i överensstämmelse med den avlidnas önskan. Det kan enligt propositionen inte heller anses att ett anonymt utströende av aska inom minneslunden är att jämställa med sammanförande av makar i en gemensam grav. I propositionen anförs också att det ofta inte finns några uttryckliga önskemål om gravsättningen av den avlidna. Men om stoftet eller askan har blivit gravsatt i en familjegrav eller på en ort där den avlidna hade en naturlig anknytning, t.ex. genom att han eller hon varit verksam där en stor del av sitt liv, kan detta ändå enligt propositionen tala mot att tillstånd lämnas för en senare flyttning. Om gravsättningen däremot skett på en ort där den avlidnas hemvist var av en mer kortvarig eller tillfällig natur kan det finnas utrymme för en annan bedömning. Vidare anförs i propositionen att en första förutsättning för medgivande till flyttning givetvis är att den inte strider mot den avlidnas i livstiden uttalade önskan om plats för gravsättningen. Vidare bör som regel krävas att den avlidna har haft någon form av anknytning till den plats dit stoftet eller askan ska flyttas. Enligt 31 § begravningsförordningen (1990:1147) får askan efter en avliden delas, om ger tillstånd till det. Ett sådant tillstånd får ges endast om det finns synnerliga skäl för det, en del av askan ska gravsättas utomlands samt det är uppenbart att man kommer att hantera askan på ett pietetsfullt sätt. Enligt 9 kap. 1 § begravningslagen ska den som är folkbokförd i betala en avgift för begravningsverksamheten (begravningsavgift). Enligt 6 § samma kapitel ingår följande tjänster i begravningsavgiften för den som vid dödsfallet var folkbokförd inom en huvudmans förvaltningsområde: – gravplats eller motsvarande på allmän begravningsplats av 25 år – gravsättning inklusive gravöppning, återfyllning och iordningställande av öppnad grav – transporter från det att huvudmannen övertagit ansvaret för stoftet till dess att gravsättning har skett, med undantag av transport för gravsättning utanför huvudmannens område, om inte transporten beror på ett avtal om tillhandahållande av särskilda gravplatser – lokal för förvaring och visning av stoftet – lokal för begravningsceremoni utan religiösa symboler. Utskottet har behandlat frågor om flytt av gravurnor och om spridning av aska i betänkandena /12:KU12, 2013/14:KU27, 2015/16:KU24, 2017/18:KU29 och 2020/21:KU18. I betänkande 2011/12:KU12 framhöll utskottet att det är viktigt att begravningar kan ske under former som uppfattas som värdiga. Med hänsyn till detta och till att svensk lagstiftning möjliggör att begravningar och dithörande ceremonier kan genomföras på ett sätt som uppfyller olika religioners och personers önskemål i dessa hänseenden, avstyrkte utskottet en motion om att tillstånd för delning av aska så att den kan strös på flera platser borde ges oavsett etnisk eller religiös tillhörighet. I betänkande 2017/18:KU29 fann utskottet inte att det fanns skäl att ändra i bestämmelserna i begravningslagen om flyttning av stoft och aska. Utskottet avstyrkte därför ett antal motionsyrkanden om flyttning av stoft och aska, bl.a. om flyttning av en gravsatt urna med utgående gravrätt till en anhörigs bestående grav. I betänkande 2020/21:KU18 avstyrkte utskottet motioner om gravsättning och spridning av aska. Som utskottet tidigare uttalat är det, anförde utskottet, viktigt att begravningar kan ske under former som uppfattas som värdiga. Med hänsyn till att svensk lagstiftning möjliggör flyttning av stoft och aska under vissa förhållanden anser inte utskottet att det finns tillräckliga skäl att ta något initiativ till en ändring av regleringen. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning, och föreslår att avslår motionen. ställning, punkt 1 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3 samt 2021/22:3388 av m.fl. (L) yrkande 17. Drygt två decennier har gått sedan skildes från svenska staten som statskyrka . har en stark ställning i det svenska samhället, och en lång tradition som särskiljer den från många andra alternativa kyrkor i . Trots historia och folkförankring som ger den en särställning kan omfattningen av den statliga regleringen av den ifrågasättas. Det är inte självklart att staten i lagen (1998:1591) om bör reglera exempelvis hur interndemokratin i kyrkan och dess organisation ska se ut. Vi vill därför se en utredning för att ta ytterligare steg i separationen mellan stat och kyrka. församlingar och pastorat (utom i och kommuner) är ansvariga för begravningsverksamheten för alla som är folkbokförda i . Detta gäller oavsett om man är medlem i eller inte. Vi skulle vilja se en annan ordning för detta och utreda hur begravningsverksamheten skulle kunna överföras till kommunerna. Begravningsavgiften som betalas till skulle kunna överföras till kommunerna. Fristående begravningsbyråer och inte kommunala ska sköta det praktiska begravningsarbetet. Det kan diskuteras om är den aktör som allra bäst sköter uppgiften samt den principiella frågan om kyrkan är rätt huvudman 2000. Om fler steg dessutom tas i separationen mellan stat och kyrka som en knapp majoritet är medlemmar kan man ställa sig frågan om detta är rimligt. ställning, punkt 1 (V, L) av (V) och (L). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3388 av m.fl. (L) yrkande 17, 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkande 3. Genom kyrka–stat-reformen 1999/2000 ändrades relationen mellan och staten i grunden. Kyrkolagen med rötter lutherska ortodoxi avskaffades, och statens medverkan i beslut kring inre verksamhet avskaffades. Kyrka–stat-reformen innebar dock inte att statens särskilda styrning av upphörde helt. Medan andra samfund fritt väljer sin egen organisationsform finns det en särskild lag, lagen (1998:1591) om , som detaljerat reglerar samfundets uppbyggnad, församlingens uppgifter, biskoparnas roll, kyrkomötets beslutsbefogenheter osv. Och mest slående av allt: I lagens portalparagraf föreskrivs religiösa bekännelse. För att ska stå helt fri från statlig styrning anser vi därför att den särskilda lagen om bör avskaffas. bör liksom alla andra samfund ha full frihet att avgöra sin egen verksamhet. Det är medlemmar – inte – som ska avgöra samfundets vägval i religiösa frågor. Friare församlingstillhörighet, punkt 3 (M, V, KD) av (M), (M), (M), Skånberg (KD), (M) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:1903 av m.fl. (M) och 2021/22:3372 av m.fl. (M) yrkande 1. Det är inte möjligt att enbart genom ändringar i kyrkoordningen göra det möjligt för en medlem att bli medlem i – och därmed få betala sin avgift till – en annan församling än den man tillhör genom boendeortens geografiska placering. Det krävs ändringar i föreskrifterna i lagen om om tillhörighet till den församling där man är bosatt. Lagstiftningen borde ändras på sådant sätt att själv kan avgöra huruvida dagens ordning om en strikt geografisk koppling ifråga om församlingstillhörighet ska bibehållas eller om en friare ordning ska införas. borde inte ha något inflytande över hur är utformad. Gravsättning och spridning av avlidens aska, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:457 av m.fl. (V). Efter ett dödsfall bör man så långt som möjligt tillgodose den dödas och de efterlevandes önskemål om hur avskedet ska se ut. Begravningslagen innehåller dock begränsningar och regler för detta, som enligt min mening delvis är alltför begränsande. invånare har en varierande bakgrund. Lagstiftningen lämnar i många fall endast utrymme för avvikelse från bestämmelserna under förutsättning att man har en tillräckligt stark övertygelse som är av det religiösa slaget, vilket gör att människors önskemål om avskedets former behandlas helt olika. I är kyrkan skild ifrån staten och därför bör lagstiftningen som reglerar begravningar också bygga på jämlika och sekulära principer. Regeringen bör tillsätta en utredning i syfte att se över begravningslagen och begravningsförordningen i syfte att alla fall ska behandlas lika oavsett religiös övertygelse. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /22 2021/22:51 av (SD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att samverkan mellan staten och bör förstärkas och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:457 av m.fl. (V): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör tillsätta en utredning i syfte att se över begravningslagen och begravningsförordningen i syfte att alla fall ska behandlas lika oavsett religiös övertygelse och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:1478 av (KD): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för att dödsboet får tillgodogöra sig den begravningsavgift som en person som avlider i , och som har varit folkbokförd i landet, har betalat in under livet och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:1903 av m.fl. (M): ställer sig bakom det som anförs i motionen om friare församlingstillhörighet i och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2801 av Noria Manouchi (M): 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att avsluta rätt att inhämta medlemsavgifter via och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3372 av m.fl. (M): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om fri församlingstillhörighet och tillkännager detta för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda lagen om i syfte att stärka kyrkans politiska oberoende och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda ansvaret för begravningsväsendet samt Kammarkollegiets roll och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3388 av m.fl. (L): 17.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om ställning och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4053 av (L): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda att begravningsavgiften ska reformeras på så sätt att den görs till en del av det offentligt beslutade skatteuttaget och tillkännager detta för regeringen.