bet · H901KU35 · 2022-05-06 00:00:00 — Dessutom betalas enligt lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) tilläggsarvoden för uppdrag i exempelvis riksdagsstyrelsen och för styrelseuppdrag i andra riksdagsorgan. gäller att en ledamot som inte har deltagit i riksdagsarbetet kan bli skyldig att återbetala ledamotsarvodet (3 kap. 11 § ersättningslagen). Omfattningen av deltagandet ska avgöras av närvaron vid voteringstillfällen i kammaren; en ledamot som har varit frånvarande vid av voteringstillfällena i kammaren under ett kvartal ska betala tillbaka ledamotsarvodet om ledamoten har varit frånvarande vid av voteringstillfällena i kammaren även under ett föregående kvartal . Dessutom förutsätter återbetalningsskyldigheten att talmannen efter den första frånvaroperioden har erinrat ledamoten om ledamotens frånvaro och återbetalningsplikt (framst. 2020/21:RS5, bet. 2021/22:KU3). En ledamot som bor mer än 50 kilometer från har enligt 6 kap. 1 § ersättningslagen (jämfört med 5 kap. 1 och 4 §§) rätt till en övernattningsbostad. Med övernattningsbostad avses en övernattningslägenhet eller ett övernattningsrum inom bostadsbestånd eller ett motsvarande boende. beslutar om vilka övernattningsbostäder ur bostadsbestånd som ska ställas till respektive partigrupps förfogande. En ledamot betalar inte ersättning för en övernattningsbostad. Riksdagsledamöter som har en egen övernattningsbostad i kan i stället få ersättning för denna kostnad med ett visst högsta belopp (6 kap. 7 §). Vid flerdygnsförrättning i lämnas enligt 5 kap. 3 § ersättningslagen traktamente för varje hel och halv dag som har tagits i anspråk för förrättningen (Stockholmstraktamente). Traktamentet motsvarar hälften av maximibeloppet enligt 12 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229) avrundat till närmaste tiotal kronor. Detta maximibelopp motsvarar . Det samlade regelverket för riksdagsledamöternas ekonomiska villkor, bl.a. ersättningslagen och arvodeslagen, var föremål för en översyn som ledde till vissa lagändringar 2017. Översynen omfattade såväl materiella som redaktionella frågor. Översynen, som redovisades i utredningsrapporten frågor om riksdagsledamöternas ersättningar (2013/14:URF1), resulterade bl.a. i den nu gällande ersättningslagen. Reglerna för hur riksdagsledamöternas arvode ska fastställas ändrades inte i samband med översynen (bet. 2016/17:KU3, rskr. 2016/17:35). Ytterligare översyn av vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar genomfördes av Utredningen om riksdagsledamöternas ersättningar, som lämnade slutbetänkandet Ändringar i ersättningslagen (2020/21:URF2). Riksdagsstyrelsen beslutade om en framställning med anledning av utredningens förslag (framst. 2021/22:RS2). I framställningen föreslås bl.a. ändringar i ersättningslagen som innebär att definitionen av ledamöters tjänsteställe förtydligas, en definition som ligger till grund för och därmed påverkar rätten till flera olika former av ersättningar. Det föreslås också dels att det i ersättningslagen ska förtydligas att en ledamot som har sitt tjänsteställe mer än 50 kilometer från har rätt till en övernattningsbostad i bostadsbestånd, dels att rätten till ersättning för eget boende som huvudregel bara ska gälla om inte kan tillhandahålla en bostad i förvaltningens bestånd till en ledamot som har rätt till en övernattningsbostad. Det ska dock vara möjligt att få logiersättning om det till följd av ledamotens personliga förhållanden finns särskilda skäl för det. Riksdagsstyrelsen konstaterar i framställningen vidare att det under remissbehandlingen av utredningsförslaget har föreslagits att det införs en ny ordning för att fastställa Stockholmstraktamentet som innebär att varje eller ska bestämma storleken på Stockholmstraktamentet (framst. s. 67). Riksdagsstyrelsen konstaterar att den nuvarande ordningen för att fastställa Stockholmtraktamentet och dess storlek har tillämpats . Enligt riksdagsstyrelsens uppfattning är tiden mogen att överväga om den nuvarande ordningen bör förändras. Något förslag lämnas inte eftersom det saknas ett beredningsunderlag, men styrelsen anser att det kan finnas skäl att närmare överväga ordningen för att fastställa Stockholmstraktamentet och dess storlek i ett annat sammanhang och att föreslå de ändringar som bedöms vara nödvändiga. Ärendet har behandlats i betänkande 2021/22:KU22 (rskr. 2021/22:232 och 233). Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om arvodenas storlek och hur dessa ska bestämmas. Utskottet har då konstaterat att dessa frågor har varit föremål för ingående bedömningar och att olika system för att bestämma arvoden har prövats. Utskottet har varit av uppfattningen att dagens ordning har fungerat väl. Utskottet har också framhållit att de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget och som ofta medför ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsning och tidsåtgång. Det har därför enligt utskottet varit motiverat med de särskilda arvoden som betalas ut. Motionerna har avstyrkts (se bl.a. bet. 2006/07:KU4, bet. 2010/11:KU19, bet. 2012/13:KU17, bet. 2014/15:KU6, bet. 2016/17:KU3 och bet. 2017/18:KU27). Utskottet vidhöll detta ställningstagande även (bet. 2018/19:KU22) och efter förenklad beredning (bet. 2019/20:KU9). Utskottet har också tidigare behandlat motionsyrkanden om en ändring av gränsen för rätten till övernattningsbostad från , en marknadsanpassning av hyrorna för övernattningsbostäderna och en översyn av det s.k. Stockholmstraktamentet (bet. 2009/10:KU11, bet. 2010/11:KU19 och bet. 2019/20:KU9). Utskottet såg inte någon anledning att göra en översyn av bestämmelserna med anledning av motionerna, som avstyrktes. När det gäller motionsyrkandena om att ledamöter med exceptionellt hög ogiltig frånvaro ska förlora hela eller delar av arvodet konstaterar utskottet att gäller att en ledamot som inte har deltagit i riksdagsarbetet kan bli skyldig att återbetala ledamotsarvodet. En sådan ordning som efterlyses i motionsyrkandena är därmed redan införd, varför yrkandena avstyrks. Utskottet vidhåller sin uppfattning att gällande regelverk för att bestämma storleken på arvodet för uppdraget som riksdagsledamot har fungerat väl. Detsamma gäller de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen; de är som utskottet har framhållit sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget och som ofta medför ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsning och tidsåtgång. Det är därför enligt utskottet motiverat med de särskilda arvoden som betalas ut. Motionsyrkandena om arvodenas storlek och hur de ska bestämmas avstyrks. Utskottet konstaterar härutöver att frågor om riksdagsledamöters rätt till och ersättning för övernattningsbostad i har varit föremål för överväganden och att inga ändringar i det sammanhanget har föreslagits när det gäller tjänsteställets avstånd till eller hur detta avstånd ska beräknas. Inte heller har någon ändring föreslagits när det gäller ersättningen för eget boende i . Motionsyrkandena om rätten till och ersättningen för övernattningsbostäder avstyrks mot denna bakgrund. När det gäller det s.k. Stockholmstraktamentet konstaterar utskottet att riksdagsstyrelsen har aviserat sin avsikt att se över detta traktamentes storlek och ordningen för hur det fastställs, och att därefter föreslå de ändringar som bedöms vara nödvändiga. En sådan översyn bör enligt utskottet inte föregripas, varför motionsyrkandena om detta avstyrks. Utskottens och riksdagsledamöternas resor Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om klimatkompensation för riksdagsledamöters och riksdagstjänstemäns inrikes flygresor, distansmöten för att minska behovet av resor till , utskottens utrikes resor samt ökade förutsättningar för riksdagsledamöters resor med tåg. Jämför reservation 2 (MP). (S) begär i motion 2020/21:1487 ett tillkännagivande om att samtliga inrikes flygresor som görs av riksdagsledamöter och anställda vid ska klimatkompenseras. Motionären anför att klimatkompenseras för de flygresor som ledamöter gör utanför EU, medan de som sker inom EU kompenseras och regleras via EU-samarbetet. Även inrikes resor står enligt motionären emellertid för stora utsläpp. och (båda MP) begär i motion 2020/21:3646 tillkännagivanden dels om en utvärdering av erfarenheter av distansmöten under coronapandemin i syfte att minska resandet i (yrkande 1), dels om utskottens utrikes resor (yrkande 2) och dels om att skapa bättre förutsättningar för riksdagsledamöter att resa med tåg (yrkande 3). Motionärerna anför att coronapandemin har inneburit färre resor och fler digitala möten. Lärdomar kan dras av detta så att resor till exempelvis för deltagande i enstaka seminarier eller konferenser som saknar moment av mer social karaktär även efter pandemin kan göras med deltagande på distans. Det skulle enligt motionärerna spara både tid och pengar och minska miljöpåverkan. När ett utskott planerar en utskottsresa måste valet av resmål enligt motionärerna vidare utgå från frågan om vad man vill studera. Därefter bör utskotten söka efter resmål där det kan studeras på ett bra sätt med hänsyn till både miljö och ekonomi. Slutligen anför motionärerna att utskott och ledamöter bör uppmanas att resa med tåg till exempelvis . Sådana resor bör också underlättas genom t.ex. den tidsmässiga planeringen. Av 4 kap. 5 § andra stycket ersättningslagen följer att eller den som förvaltningen bestämmer beslutar om en ledamots enskilda utrikes tjänsteresor till länder som inte ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), inte har ansökt om medlemskap i och inte är att betrakta som potentiella kandidatländer. Ledamöterna beslutar själv om övriga tjänsteresor (tredje stycket). Av riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2012:1) om utskottens och utrikes resor följer att riksdagsstyrelsen för varje valperiod fastställer de ekonomiska ramarna för utskottens och utrikes resor och att utskotten och inom dessa ramar själva beslutar om sina resor (1 och 2 §§). Utskotten och ska lämna en kortfattad skriftlig redogörelse till efter en utrikes resa. Redogörelsen ska lämnas efter det att resan avslutades och innehålla uppgifter om resmål, syftet med resan, tidpunkten för resan och en kort sammanfattande beskrivning av programmet och erfarenheterna av resan (3 och 4 §§). En gång efter varje valperiod ska genomföra en uppföljning av utskottens och resor utifrån de inlämnade redogörelserna och kostnaderna för resorna (5 §). Inför en resa är det lämpligt att utskotten och fattar beslut om resmål, tidpunkt för resan och syftet med resan (, ). I 4 kap. 8 § ersättningslagen anges att färdmedel vid tjänsteresor ska väljas med hänsyn till kostnads-, tids- och miljöaspekter. Av de allmänna råd som utfärdats i anslutning till riksdagsstyrelsens föreskrift och allmänna råd (RFS 2016:5) om tillämpningen av ersättningslagen följer att en ledamot bör planera resor i tjänsten så att största möjliga hänsyn tas till miljön. Flygresor från eller till en flygplats inom EU och EES omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. Detta gäller även inrikes flygresor. Systemet med utsläppsrätter regleras i EU-förordningar och i lagen (2020:1173) om vissa utsläpp av växthusgaser. I den nämnda framställningen Ändringar i ersättningslagen (framst. 2021/22:RS2) lämnas vissa förslag som gäller ledamöters enskilda utrikes resor, bl.a. att det ska framgå av ersättningslagen dels att en enskild utrikes tjänsteresa ska vara av värde för fullgörandet av uppdraget som riksdagsledamot, dels att en ansökan om en enskild utrikes tjänsteresa ska kunna avslås om resan inte är av värde för fullgörandet av riksdagsuppdraget (s. 61 f.). I framställningen lämnas inga förslag om utskottens utrikes resor eller om klimatkompensation för flygresor. Framställningen bereds av i betänkande 2021/22:KU22. har genomfört en uppföljning av och arbete under coronapandemin (2021/22:URF1, framst. 2021/22:RS6). Kommittén anför när det gäller erfarenheterna av att riksdagsarbetet under pandemin delvis kom att utföras på distans att det kan finnas skäl att närmare analysera alternativa upplägg av arbete som kombinerar arbetsveckor på plats i med utökade möjligheter att utöva fler delar av det ”Stockholmsbaserade” riksdagsuppdraget på distans (s. 344 f.). Kommittén anför i detta sammanhang dock också att den fysiska interaktionen mellan ledamöter inom och mellan olika partier är absolut nödvändig för att åstadkomma den typ av kreativa relationer och miljöer som kan både generera nya politiska lösningar och bidra till att viktiga uppgörelser nås eller till att besvärande politiska låsningar kan luckras upp. Framställningen bereds av i betänkande 2021/22:KU23. Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motioner om utskottens och riksdagsledamöternas resor. konstaterade utskottet att de bestämmelser som bl.a. reglerar utskottens och riksdagsledamöternas resor hade varit föremål för översyn och att den nya ersättningslagen hade trätt i kraft året före. Utskottet avstyrkte mot denna bakgrund motionsyrkanden om bl.a. val av resmål vid utskottens utrikes resor (bet. 2017/18:KU27). Utskottet konstaterade att flygresor inom EU omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter. Det saknades enligt utskottet härutöver skäl för ett tillkännagivande om klimatkompensation för flygresor. Vid behandlingen av motionsyrkanden om bl.a. utskottens resor och riksdagsledamöters resor med tåg vidhöll utskottet på nytt sitt tidigare ställningstagande om att det saknades behov av en översyn av bestämmelserna (bet. 2018/19:KU22). Utskottet vidhöll efter förenklad beredning också dessa ställningstaganden (bet. 2019/20:KU9). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om klimatkompensation för inrikes flygresor, utskottens val av resmål vid utrikes resor och förutsättningarna för riksdagsledamöters resor med tåg. I dessa delar vidhåller utskottet sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motionsyrkandena. Härutöver konstaterar utskottet att bl.a. frågan om erfarenheterna av distansmöten under coronapandemin har varit föremål för utvärdering av och att kommitténs betänkande ska behandlas av utskottet . Mot denna bakgrund avstyrks motionsyrkandet om en ny utvärdering. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om teckenspråkstolkning i . (SD) begär i motionerna 2020/21:118 och 2021/22:141 ett tillkännagivande om att i större omfattning tillhandahålla teckenspråkstolkning i kammaren. Motionären anför att är ett öppet parlament; medborgare kan ta del av debatter, arrangemang och dokument genom besök i , sändningar på tv eller med hjälp av internet. För hörselskadade är det emellertid svårt att tillgodogöra sig och följa den politiska debatten. Endast ett fåtal större debatter teckenspråkstolkas. De hörselskadade bör enligt motionären bjudas in i det politiska rummet genom att teckenspråkstolkning i kammaren blir en normalitet och inte ett undantagsfall. På webbplats finns en särskild sida med information på teckenspråk om bl.a. demokrati och hur arbetar. Vissa av beslut tolkas också till teckenspråk på webbplatsen. Det är talmannen som bestämmer när debatter i kammaren ska teckenspråkstolkas. För att öka tillgängligheten till debatter i kammaren för synskadade och personer med lässvårigheter föreslogs som ett underlag för sådana beslut av kammarkansliet dels att inte bara namnet utan också partitillhörigheten ska anges när en ledamot får ordet för ett anförande, dels att det övervägs att mer systematiskt erbjuda tolkning till teckenspråk vid kammardebatter (dnr 016-2917-2010/11). Tolkning bör enligt förslaget inte endast övervägas vid debatter som bedöms vara av intresse för målgruppen utan särskilt vid debatter av allmänt intresse, såsom öppnande, partiledardebatter, budgetdebatter, debatter med anledning av vårändringsbudgeten och utrikespolitiska debatter. Teckenspråkstolkning kan också aktualiseras under en annan debatt om någon har begärt det. Utskottet konstaterar att det är talmannen som leder arbetet i kammaren och som fattar beslut om vilka debatter som ska teckenspråkstolkas. Det saknas anledning för utskottet att ta något sådant initiativ som efterfrågas i motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att avskaffa den allmänna motionstiden. (S) begär i motionerna 2020/21:2390 och 2021/22:1410 ett tillkännagivande om att den allmänna motionstiden ska avskaffas och ersättas med en friare motionsrätt. Motionären anför att formerna för motionsrätten behöver moderniseras. Möjligheten för en enskild ledamot att påverka en del av agenda är begränsad . Den nuvarande ordningen gagnar enligt motionären varken riksdagsarbetet, samhällsutvecklingen, det demokratiska engagemanget eller dialogen mellan ledamöter och medborgare. En friare form av motionsrätt skulle enligt motionären ha förutsättningar att förbättra riksdagsledamöternas möjlighet att leva upp till regeringsformens bestämmelse om att all offentlig makt utgår från folket. Också (M) begär i motion 2021/22:879 att allmänna motionstiden ersätts av fri motionsrätt året runt. Han anför att begränsningen till allmänna motionstiden medför att riksdagsledamöter inte kan väcka motioner i aktuella frågor. Det leder också till en enorm arbetsbelastning för tjänstemän som ska processa ett stort antal motioner . Av 4 kap. 4 § RF följer att varje ledamot får väcka förslag i fråga om allt som kan komma under prövning i enlighet med vad som närmare regleras i riksdagsordningen. I riksdagsordningen görs skillnad mellan motioner utan samband med ett ärende, följdmotionsrätten och motioner med anledning av en händelse av större vikt. Enligt 9 kap. 11 § RO får motioner utan samband med ett ärende väckas per (allmän motionstid). Den enda begränsningen i motionsrätten under den allmänna motionstiden är att yrkandet ska avse något som kan komma under prövning. Den allmänna motionstiden pågår, om inte på förslag av talmannen bestämmer annat, från öppnande och så länge som motioner får väckas med anledning av budgetpropositionen. Motioner får dessutom enligt 9 kap. 12 § RO väckas med anledning av en proposition, skrivelse, framställning eller redogörelse inom ramen för ärendet (följdmotion) senast den efter den dag då ärendet anmäldes i kammaren. Härutöver får motioner under vissa förhållanden väckas med anledning av en händelse av större vikt (9 kap. 15 § RO). Rätten att väcka motioner utan koppling till propositioner och andra ärenden har på olika sätt varit begränsad i tiden ända sedan 1866 års riksdagsordning. Den huvudsakliga anledningen till att inte tillåta en sådan motionsrätt under hela har varit hänsynen till riksdagsarbetet, då det har konstaterats att motioner utgör en omfattande del av arbetsmaterial (, statsskick, SOU 1963:18 s. 67). De närmare formerna för motionsrätten har varit föremål för utredning , vilket bl.a. har resulterat i förslag om en frivillig restriktivitet med att väcka motioner och i förenklingar i beredningen av motioner. anförde i betänkandet i en ny tid (framst. 2005/06:RS3 s. 10 f.) att bl.a. det stora antalet motioner under allmänna motionstiden riskerar att ta för stor del av utskottens tid i anspråk, på bekostnad av andra arbetsuppgifter. Två alternativa lösningar för den fristående motionsrätten övervägdes – en ständigt pågående motionsrätt respektive två allmänna motionstider under ett – men kommittén stannade vid att den nuvarande ordningen, trots sina brister, är att föredra. Den s.k. föreslog att allmänna motionstiden skulle avskaffas och ersättas av en fri motionsrätt året om, med vissa begränsningar mot slutet av en valperiod (2010/11:URF3). Utredningens förslag har inte lett till någon lagstiftning. Den parlamentariskt sammansatta kommitté som genomförde en samlad översyn av riksdagsordningen hade bl.a. i uppdrag att överväga om det finns skäl att utvidga möjligheten att förlänga motionstiden. Kommittén redovisade i betänkandet Översyn av riksdagsordningen (2013/14:RS3, bet. 2013/14:KU46) argument för och emot en allmän motionstid året om men konstaterade att det inte finns tillräckligt stöd för detta och lämnade därför inte något förslag i denna del. Kommittén föreslog inte heller i övrigt några ändrade regler för motionsrätten. Riksdagsordningen var föremål för översyn också av den parlamentariskt sammansatta kommittén riksdagsöversyn. Kommittén lämnade inga förslag på ändrade regler för motionsrätten. Utskottet har behandlat förslag om att avskaffa allmänna motionstiden och i stället införa en kontinuerlig motionsrätt. Utskottet har då konstaterat att arbetsbelastningen för utskotten redan är stor och att utskotten även har ett ökat behov av utrymme för bl.a. behandlingen av EU-frågor, uppföljning och utvärdering samt fördjupade kontakter med forsknings- och framtidsfrågor. Till detta kommer enligt utskottet att antalet fristående motioner har ökat kraftigt . Det finns enligt utskottet inte tillräckliga skäl som talar för att de diskuterade ordningarna, bl.a. med en kontinuerlig motionstid, skulle bidra till en förbättring i dessa avseenden. Det får enligt utskottet förutsättas att ledamöterna använder motionsinstitutet med eftertanke (bet. 2008/09:KU15 och bet. 2010/11:KU19). Utskottet har senare konstaterat att frågan om att avskaffa allmänna motionstiden har varit föremål för utredning och överväganden av den kommitté som genomförde den samlade översynen av riksdagsordningen och att kommittén då inte funnit tillräckliga skäl för en allmän motionsrätt året om. Utskottet var därför inte berett att göra en annan bedömning (bet. 2014/15:KU6, bet. 2016/17:KU18 och bet. 2017/18:KU27). Utskottet vidhöll detta ställningstagande (bet. 2019/20:KU9). Utskottet gör samma bedömning som tidigare i frågan om att ersätta den allmänna motionstiden med en friare motionsrätt. Motionsyrkandena om att avskaffa den allmänna motionstiden avstyrks därför. Följdmotionsrätten på extra ändringsbudget Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en utvärdering av följdmotionsrätten på extra ändringsbudgetar under coronapandemin. Jämför reservation 3 (V). m.fl. (V) begär i kommittémotion 2020/21:596 ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att utvärdera hur regeringen och har hanterat situationen med extra ändringsbudgetar i samband med coronapandemin, särskilt i förhållande till oppositionens följdmotionsrätt. Motionärerna anför att motionsrätten med anledning av ändringsbudgetar i riksdagsarbetet har tolkats som att en följdmotion inte får föreslå utgiftsändringar eller inkomstförändringar av regeringens förslag som försvagar de offentliga finanserna. Att följdmotionerna måste hålla sig inom ärendets ram har vidare tolkats som att motionerna på ändringsbudgetarna endast får innehålla förslag på ändringar på de anslag eller inkomsttitlar som regeringen föreslår ändringar i. Ett oppositionsparti kan med andra ord inte finansiera en anslagshöjning på ett anslag med en motsvarande anslagsminskning på ett annat anslag om dessa anslag inte föreslås förändras i regeringens ändringsbudget. Sammantaget innebär detta alltså, anför motionärerna, att ett oppositionsparti i sina motioner på regeringens ändringsbudgetar endast får föreslå ändringar i de anslag eller inkomster där regeringen föreslår ändringar, och i dessa får man bara föreslå ändringar som stärker de offentliga finanserna, undantaget rena avslagsyrkanden, vilket är tillåtet även om de försvagar de offentliga finanserna. Med en sådan kringskuren motionsrätt är det ofta av begränsat värde för oppositionspartierna att motionera på ändringsbudgetarna. Regeringen lämnar i budgetpropositionen förslag till statens inkomster och utgifter för det kommande budgetåret (9 kap. 5 § RO). Budgetpropositionen ska innehålla en finansplan och ett förslag till beslut om statens budget. I förslaget till statens budget ska utgifterna hänföras till utgiftsområden som anslagen ska fördelas på.