bet · H901CU19 · 2022-05-13 00:00:00 — i de fall förpliktelserna enligt avtalet är uppdelade mellan den som erbjuder en vara, en tjänst eller digitalt innehåll och den som tillhandahåller marknadsplatsen, hur förpliktelserna är uppdelade. Informationen ska ges klart och begripligt och på ett sätt som är anpassat till det medel för distanskommunikation som används. Informationen om de kriterier som främst bestämmer rankningen av erbjudanden ska ges i ett särskilt avsnitt i onlinegränssnittet och vara direkt och lätt tillgänglig från den plats där sökresultaten presenteras. I artikel 16 i konsumenträttighetsdirektivet anges ett antal undantags-situationer där medlemsstaterna inte får tillåta någon ångerrätt. Ändringsdirektivet innebär att det görs vissa ändringar och tillägg i artikeln. I propositionen föreslår regeringen bl.a. följande. Undantag från ångerrätten vid digitala tjänster och avtal om digitalt innehåll Ångerrätt ska inte gälla för avtal som avser en digital tjänst som har fullgjorts och som inte har fullgjorts mot betalning. Ångerrätt ska inte heller gälla för avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll på något annat sätt än på ett fysiskt medium, om tillhandahållandet har påbörjats. Undantag från ångerrätten vid reparationer som har fullgjorts I artikel 16 i konsumenträttighetsdirektivet har införts en möjlighet för medlemsstaterna att göra undantag från ångerrätten för tjänsteavtal när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparationer. Medlemsstaterna får enligt undantaget föreskriva att konsumenten förlorar ångerrätten efter det att tjänsten fullständigt utförts, förutsatt att tjänsten har börjat utföras med konsumentens uttryckliga förhandssamtycke. Undantaget gäller endast avtal som innebär en betalningsskyldighet för konsumenten. I propositionen föreslår regeringen att det i 2 kap. 11 § 14 distansavtalslagen införs ett nytt undantag som innebär att ångerrätt inte ska gälla för en tjänst som har fullgjorts, om konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att denne ska utföra reparationsåtgärder och konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. När det gäller skälen för förslaget anför regeringen bl.a. följande i propositionen (s. 91 f. och 166): Den nya direktivbestämmelsen i artikel 16 medför att en medlemsstat får ha bestämmelser som innebär att ångerrätten avseende reparationer upphör när åtgärderna har fullgjorts, och det utan att det krävs att konsumenten har meddelat att han eller hon har avstått från sin ångerrätt. Eftersom direktivregleringen är frivillig för medlemsstaterna att genomföra uppkommer frågan om det finns ett praktiskt behov av att ta bort kravet på avstående från ångerrätten i den situationen där konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparationer som inte är brådskande (jfr 2 kap. 11 § 1 distansavtalslagen). Det nuvarande kravet på näringsidkare att innan avtalet börjar utföras fråga konsumenten om denne går med på att det inte finns någon ångerrätt när tjänsten har fullgjorts innebär en viss börda för näringsidkaren. Om näringsidkaren förbiser att ta upp frågan blir konsumenten visserligen normalt skyldig att ersätta näringsidkaren för den tjänst som utförts med stöd av bestämmelsen i 2 kap. 15 § 3 distansavtalslagen. Det kan dock vara så att näringsidkaren inte har tänkt på att informera om ångerrätten på det sätt som följer av lagen. Näringsidkaren går i sådant fall miste om ersättningen för det arbete som har utförts. Att en näringsidkare i den beskrivna situationen helt går miste om rätten till ersättning för en tjänst som har fullgjorts endast på grund av att näringsidkaren har brustit i sin informationsskyldighet kan tyckas innebära att konsumenten ges en omotiverat stor fördel i förhållande till näringsidkaren. Behovet av skydd för konsumenten är inte heller, som Föreningen Installatörsföretagen framhåller, lika uttalat i situationer där konsumenten begär ett besök från näringsidkaren som vid traditionell hemförsäljning. När det gäller avtal om hantverkstjänster kan det i praktiken bero på tillfälligheter om avtalet ingås i konsumentens bostad eller t.ex. per telefon eller e-post. Om avtalet ingås per telefon eller e-post har konsumenten i många fall inte någon ångerrätt eftersom hantverkare ofta inte kan sägas ha ett organiserat system för att träffa avtal på distans (jfr definitionen av distansavtal i 1 kap. 2 § distansavtalslagen). Om avtal ingås i konsumentens bostad är huvudregeln däremot att konsumenten har ångerrätt. Gränsdragningarna mellan fall där konsumenten har eller inte har ångerrätt kompliceras ytterligare av det särskilda undantaget för brådskande reparationer i 2 kap. 11 § 13. Sammantaget konstaterar regeringen att den nuvarande regleringen om ångerrätt som berör hantverkstjänster kan vara svår att följa för näringsidkare och i praktiken kan leda till otillfredsställande resultat. I likhet med Föreningen Installatörsföretagen, och till skillnad från , Konsumenter och , anser regeringen därför att det, med viss språklig justering av utredningens förslag, finns anledning att använda möjligheten att införa det nya undantaget från ångerrätten. En sådan bestämmelse innebär att tjänsten är undantagen från ångerrätten även om näringsidkaren inte har krävt att konsumenten avstår från ångerrätten på det sätt som förutsätts i 11 § 1. Det behöver inte heller vara fråga om en brådskande reparationsåtgärd. Konsumenten ska dock ha samtyckt till att tjänsten börjar utföras. Eftersom det rör sig om ett fullharmoniseringsdirektiv finns det inte möjlighet att låta undantaget omfatta underhållsåtgärder eller hantverkstjänster generellt. Det måste alltså begränsas till reparationsåtgärder. Genom att undantaget införs kommer det att, som påpekar, ha betydelse vad som kan anses utgöra en reparationsåtgärd. Det bör överlämnas till rättstillämpningen att, i den mån gränsdragningsproblem uppstår, utveckla praxis kring den frågan. Av direktivtexten framgår vidare att vad som avses är situationer när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren. Bestämmelsen bör utformas i nära anslutning till direktivtexten. Det finns mot den bakgrunden inte förutsättningar att, som Konsumenter och förespråkar, lägga till att konsumenten på eget initiativ ska ha kontaktat näringsidkaren. Regeringen konstaterar emellertid att det för att undantaget ska aktualiseras det alltså krävs en uttrycklig begäran från konsumenten och att konsumenten uttryckligen har samtyckt till att tjänsten börjar utföras. Till det kommer att, utöver att det måste vara fråga om en reparationsåtgärd, undantaget endast är tillämpligt när tjänsten har fullgjorts. Bestämmelsen i punkten 14, som är ny, gäller tjänster som har fullgjorts när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren i syfte att utföra reparationsåtgärder. Det kan t.ex. vara så att konsumenten har kontaktat näringsidkaren per telefon eller har beställt ett besök på näringsidkarens webbplats. Om besöket sker på näringsidkarens initiativ gäller inte undantaget i denna punkt. I stället kan undantaget i punkten 1 vara tillämpligt. Att tjänsten har fullgjorts innebär att näringsidkaren ska ha utfört prestationen i sin helhet. har konsumenten kvar sin ångerrätt. Verkan av att konsumenten ångrar ett avtal om digitalt innehåll eller en digital tjänst I distansavtalslagen införs bestämmelser som reglerar verkan av att konsumenten ångrar ett avtal om digitalt innehåll eller en digital tjänst. Näringsidkaren ska efter att konsumenten har använt sin ångerrätt, med vissa undantag, inte få använda innehåll som konsumenten har tillhandahållit eller skapat vid användningen av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och som inte är personuppgifter. På konsumentens begäran ska näringsidkaren, förutom i särskilt angivna fall, tillgängliggöra sådant innehåll som konsumenten har tillhandahållit eller skapat. Innehållet ska tillgängliggöras utan kostnad, inom skälig tid och i ett allmänt använt, maskinläsbart format. Förutom i dessa fall får näringsidkaren hindra konsumentens framtida användning av det digitala innehållet eller den digitala tjänsten. Konsumenten ska efter att ha använt sin ångerrätt avstå från att använda det digitala innehållet eller den digitala tjänsten och från att göra detta tillgängligt för annan. Överträdelser av bestämmelserna i distansavtalslagen om näringsidkares informationsskyldighet för avtal om varor och icke-finansiella tjänster ska kunna leda till utdömande av marknadsstörningsavgift. Detsamma ska gälla för överträdelser av bestämmelserna om näringsidkares informationsskyldighet vid avtal om finansiella tjänster och finansiella instrument. Avtalsvillkorsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom avtalsvillkorslagen. Lagen gäller avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbjuder varor och tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. Syftet är framför allt att skydda konsumenter mot oskäliga bestämmelser i standardavtal. Lagen innehåller såväl marknadsrättsliga som civilrättsliga bestämmelser. Enligt artikel 8b punkten 4 i avtalsvillkorsdirektivet ska medlemsstaterna säkerställa att sanktionsavgifter kan påföras i vissa fall. I propositionen föreslår regeringen att bl.a. följande bestämmelser om sanktionsavgifter införs i avtalsvillkorslagen. Införande av en möjligt att besluta om sanktionsavgift Patent- och ska på talan av besluta att en näringsidkare ska betala en sanktionsavgift, om näringsidkaren eller någon som handlar på näringsidkarens vägnar uppsåtligen eller av oaktsamhet har använt ett sådant avtalsvillkor som anges i bestämmelsen om betalnummer i avtalsvillkorslagen, eller som näringsidkaren har förbjudits att använda enligt 3 § avtalsvillkorslagen genom ett avgörande som har fått laga kraft. Om för ett visst fall beslutar att inte föra talan om sanktionsavgift, ska en sammanslutning av näringsidkare få väcka en sådan talan. Talan om att påföra en sanktionsavgift för en överträdelse får inte tas upp till prövning om överträdelsen omfattas av ett förbud som har förenats med vite och talan om utdömande av vitet har väckts. Sanktionsavgiften ska fastställas till lägst och högst av näringsidkarens omsättning räkenskapsåret innan överträdelsen upphörde eller när näringsidkaren delgavs stämningsansökan, om den inte har upphört . Om överträdelsen har inträffat under näringsidkarens första verksamhetsår eller om uppgifter om årsomsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får årsomsättningen uppskattas av domstolen. Avgiften får i ett sådant fall fastställas till ett belopp i kronor motsvarande högst . Bedömningen av avgiftens storlek När sanktionsavgiften fastställs ska domstolen ta hänsyn till överträdelsens allvar med beaktande särskilt av dess art, varaktighet och omfattning åtgärder som näringsidkaren har vidtagit för att lindra eller avhjälpa den skada som en konsument har lidit tidigare överträdelser som näringsidkaren har gjort sig skyldig till, i den utsträckning det framgår, den vinst som näringsidkaren har gjort eller förlust som undvikits genom överträdelsen i gränsöverskridande fall, sanktioner som har påförts näringsidkaren för samma överträdelse i andra medlemsstater i EU, ifall information om sådana sanktioner finns tillgänglig via den mekanism som inrättats genom konsumentskyddsförordningen försvårande eller förmildrande omständigheter utöver dem i 1–5. Om överträdelsen med hänsyn till särskilt överträdelsens art, varaktighet och omfattning är mindre allvarlig eller om det finns synnerliga skäl för det, får domstolen bestämma en lägre avgift än vad som föreskrivs i bestämmelsen om beloppsgränsen för avgiften, eller besluta att en avgift inte ska tas ut. I propositionen föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . Regeringen anför att enligt artikel 7.1 i ändringsdirektivet ska medlemsstaterna anta och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna ska tillämpas fr.o.m. . De bestämmelser som genomför ändringsdirektivet bör träda i kraft . Det finns inte förutsättningar att skjuta fram tidpunkten för ikraftträdande på det sätt som Svensk Dagligvaruhandel efterfrågar. Med hänsyn till den tid de återstående leden i lagstiftningsprocessen kan antas ta föreslås att lagändringarna ska träda i kraft . I kommittémotion 2021/22:4514 föreslår m.fl. (V) att avslår förslaget om undantag i distansavtalslagen från ångerrätt för reparationer som har fullgjorts (2 kap. 11 § 14 distansavtalslagen). Motionärerna anser att en lagändring kan riskera att gynna oseriösa företag som lurar på privatpersoner reparationer som de inte behöver. I kommittémotion 2021/22:4530 yrkande 3 föreslår m.fl. (KD, M) ett tillkännagivande om att flytta tidpunkten för lagändringarnas ikraftträdande till . Motionärerna anför bl.a. att den nya bestämmelsen i prisinformationslagen om prissänkningar innebär att prisuppgifter för en stor mängd varor ska dokumenteras, administreras och systemhållas. För att kunna leva upp till det nya informationskravet behöver företagen bygga nya administrativa processer och nya it-system vilket inte låter sig göras med bara några månaders framförhållning. Motion från allmänna motionstiden /22 I motion 2021/22:100 föreslår (KD) ett tillkännagivande om att ångerrätten i distansavtalslagen ska bibehållas för utförda reparationstjänster på fastigheter samt lägenheter när företag aktivt agerat och kontaktat konsumenten inför arbetet. Dagens konsumentmarknader utvecklas i snabb takt där digitaliseringen är drivande för en framväxt av nya produkter, marknadsföringsmetoder och försäljningsmodeller. Utskottet välkomnar därför att det konsumenträttsliga regelverket moderniseras och att det sker en anpassning till den ökande digitaliseringen. När det först gäller motionsyrkandet om att avslå förslaget om att införa ett undantag från ångerrätten för reparationsåtgärder som fullgjorts (2 kap. 11 § 14 distansavtalslagen) delar utskottet regeringens bedömning att den nuvarande regleringen om ångerrätt som berör hantverkstjänster kan vara svår att följa för näringsidkare. I praktiken kan detta leda till otillfredsställande resultat. Utskottet anser därför i likhet med regeringen att bör använda möjligheten att införa det nya undantaget från ångerrätten även om detta medför en viss försvagning av konsumentskyddet. Som regeringen anför kan det anses godtagbart eftersom behovet av konsumentskydd inte är lika uttalat då det är fråga om en tjänst som redan har fullgjorts efter att konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren och samtyckt till att tjänsten börjar utföras. Mot denna bakgrund anser utskottet att bör anta ändringen i distansavtalslagen i denna del och avslå motion 2021/22:4514 (V). När det gäller lagförslagen i övrigt anser utskottet att de bör antas av de skäl som anförs i propositionen. När det gäller tidpunkten för ikraftträdandet anser utskottet att det är angeläget att företagen får tillräckligt med tid för att anpassa marknadsföring och avtalsvillkor till de nya informationskraven samt bygga upp nya administrativa rutiner och it-system. Trots att införlivande av direktivet redan är försenat anser därför utskottet, i likhet med motionärerna i motion 2021/22:4530 yrkande 3, att ikraftträdandet behöver senareläggas. Utskottet bedömer att den tidpunkt för ikraftträdandet som motionärerna föreslår är lämplig. Den nya lagstiftningen bör således träda i kraft i stället för . Utskottets ställningstagande när det gäller ikraftträdandet innebär ett delvis bifall till motion 2021/22:4530 (KD, M) yrkande 3. Vidare föreslår utskottet en smärre korrigering av lagtexten i förslaget till ändring av 3 § marknadsföringslagen. Paragrafens lydelse behöver anpassas till en ändring som trafikutskottet har föreslagit och som enligt det förslaget ska träda i kraft (se prop. 2021/22:136 och bet. 2021/22:TU17). När det avslutningsvis gäller önskemålet i motion 2021/22:100 (KD) om att det inte ska införas något undantag från ångerrätten för utförda reparationer när näringsidkaren agerat aktivt och kontaktat konsumenten avser det undantag som föreslås i propositionen de situationer när konsumenten uttryckligen har begärt ett besök från näringsidkaren. Om besöket sker på näringsidkarens initiativ gäller inte undantaget. Motionen får därmed anses tillgodosedd och bör avslås. Utskottet övergår nu till att under särskilda rubriker behandla motionsyrkanden som innehåller förslag om tillkännagivanden i frågor som anknyter till lagförslagen. Vidareförsäljning av evenemangsbiljetter m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vidareförsäljning av evenemangsbiljetter m.m. Utskottet hänvisar bl.a. till en ny punkt i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder. Jämför reservation 3 (SD). Motioner från allmänna motionstiden /22 m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2021/22:2501 att det är ett problem att personer eller en helautomatiserad process (bottar) genomför köp av t.ex. ett stort antal biljetter till attraktiva konserter i syfte att sälja dem vidare till ett högre belopp och därmed göra en förtjänst på mellanskillnaden. Motionärerna anför vidare att samma problem även uppstod i samband med lanseringen av en populär spelkonsol. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning för att finna lösningar på problemet (yrkande 7). I kommittémotion 2021/22:2534 yrkande 32 föreslår m.fl. (SD) ett tillkännagivande om att införa ett förbud mot att sälja evenemangsbiljetter i andrahand till ett högre pris än originalpriset. Genom ändringsdirektivet (artikel 3 7 b) införs en ny punkt, 23 a, i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder, den s.k. svarta listan. I bilagan finns en förteckning över affärsmetoder som under alla förhållanden ska anses otillbörliga. har genomfört direktivet om otillbörliga affärsmetoder genom marknadsföringslagen, och bilaga I till direktivet gäller enligt 4 § marknadsföringslagen som lag i . Den nya punkten innebär ett förbud mot att till konsumenter vidaresälja biljetter till kultur- och idrottsevenemang om näringsidkaren har förvärvat dem genom användning av automatiserade medel för att kringgå eventuella begränsningar av antalet biljetter som en person kan köpa eller andra regler som är tillämpliga på biljettköp. I ingressen till ändringsdirektivet (skäl 50) anges följande: Det bör vara förbjudet för näringsidkare att till konsumenterna vidaresälja biljetter till kultur- och idrottsevenemang som de har förvärvat genom användning av programvara såsom s.k. bottar, vilken ger näringsidkarna möjlighet att köpa biljetter utöver de tekniska begränsningar som tillämpas av den primära biljettförsäljaren eller att kringgå andra tekniska medel som den primära försäljaren har infört för att säkerställa att biljetter finns tillgängliga för alla. Detta förbud påverkar inte eventuella andra nationella åtgärder som medlemsstaterna kan vidta för att skydda konsumenternas berättigade intressen, säkra sin kulturpolitik och bred tillgång för alla till kultur- och idrottsevenemang, exempelvis att reglera vidareförsäljningspriser på biljetter. I propositionen bedömer regeringen att bl.a. den nya punkten om vidareförsäljning av biljetter i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder, enligt marknadsföringslagen gäller automatiskt som svensk lag och att ytterligare lagstiftningsåtgärder därför inte bör vidtas. Statsrådet anförde bl.a. följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2018/19:585) om andrahandsförsäljning av evenemangsbiljetter: […] har frågat mig hur jag tänker agera för att komma till rätta med problemen med andrahandsbiljetter. Det är många som har uppmärksammat problemen som finns på marknaden för evenemangsbiljetter. Det är viktigt att konsumenterna kan känna sig trygga när de köper biljetter till t.ex. konserter eller sportevenemang. Det finns krav på att det tydligt måste framgå vilka villkor som gäller för biljettköpet, t.ex. om det endast rör sig om en förhandsbeställning eller vilken återbetalning konsumenten har rätt till vid inställda evenemang. utövar tillsyn över marknadsföringen och har på sin webbplats Hallå konsument information om vad man ska tänka på när man köper evenemangsbiljetter. Om biljetten t.ex. inte stämmer överens med beställningen, kan konsumenten få tvisten prövad av . Biljettförsäljningen sker huvudsakligen på internet och är gränsöverskridande. Det har tagits initiativ på EU-nivå för att komma tillrätta med problemen. Regeringen kommer att följa utvecklingen på marknaden för evenemangsbiljetter och noga följa upp vilka effekter den kommande EU-lagstiftningen får för konsumenterna. Motionsyrkanden om vidareförsäljning av evenemangsbiljetter behandlades senast av utskottet i betänkande 2020/21:CU12. Utskottet avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena med hänvisning till bl.a. det nya EU-direktivet. följde utskottets förslag. Genom ändringsdirektivet har en ny punkt införts i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder. Det innebär ett förbud mot att till konsumenter vidaresälja biljetter till kultur- och idrottsevenemang om näringsidkaren har förvärvat dem genom användning av automatiserade medel för att kringgå eventuella begränsningar av antalet biljetter som en person kan köpa eller andra regler som är tillämpliga på biljettköp. Regeringen gör i propositionen bedömningen att den nya punkten enligt marknadsföringslagen gäller automatiskt som svensk lag och att ytterligare lagstiftningsåtgärder därför inte bör vidtas. Utskottet konstaterar att det förbud mot att vidaresälja evenemangsbiljetter som köpts in genom automatiserade metoder som införts genom ändringsdirektivet till viss del ligger i linje med önskemålen i motion 2021/22:2501 (SD) yrkande 7. Utskottet vill även peka på att statsrådet som svar på en skriftlig fråga bl.a. uppgav att regeringen kommer att följa utvecklingen på marknaden för evenemangsbiljetter och noga följa upp vilka effekter EU-lagstiftningen får för konsumenterna. Utskottet är inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena. Motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om att det behöver tydliggöras hur det nya informationskravet i 7 a § prisinformationslagen ska tillämpas och att bestämmelsen behöver följas upp. Vidare avslår ett motionsyrkande som får anses tillgodosett genom propositionen. Jämför reservation 4 (S, V, MP). I kommittémotion 2021/22:4530 anser m.fl. (KD, M) att det finns ett behov av att förtydliga vilka varor som ska omfattas av undantaget från informationskravet enligt den nya bestämmelsen i 7 a § prisinformations-lagen. Motionärerna anser vidare att det behövs ett förtydligande och en konsekvensanalys när det gäller hur informationskravet i paragrafen förhåller sig till de näringsidkare som har fler än ett försäljningsställe. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 1 och 2). Även (C) anser i kommittémotion 2021/22:4576 att det behövs ett förtydligande och en konsekvensanalys i fråga om huruvida informationskravet i 7 a § prisinformationslagen ska gälla för varje närings-idkare eller för varje försäljningsställe. Det är också otydligt hur undantaget från informationskravet ska tolkas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. Motion från allmänna motionstiden /22 I motion 2021/22:263 anser m.fl. (SD) att marknadsföringslagens regler om realisationer ska ändras för att stärka konsumentskyddet. Exempelvis kan det införas regler om hur länge en produkt eller tjänst ska ha haft ett visst pris för att detta ska anses vara ett ordinarie pris. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 6). Prisinformationslagen genomför prisinformationsdirektivet och innehåller bestämmelser om den prisinformation som en näringsidkare ska lämna när denne tillhandahåller bestämda produkter.