bet · H901AU13 · 2022-05-03 00:00:00 — Utskottet föreslår att avslår de motioner som väckts med anledning av regeringens skrivelse och lägger skrivelsen till handlingarna. Utskottet hänvisar främst till det nuvarande regelverkets utformning och pågående arbete. har granskat om reformen av anvisningssystemet för vissa nyanländas bosättning har levt upp till intentioner om ett snabbare och jämnare fördelat mottagande mellan kommuner samt en bättre etablering av nyanlända på arbetsmarknaden. Resultatet av granskningen redovisas i rapporten – har reformen levt upp till intentionerna? I rapporten lämnas en rekommendation till regeringen och en rekommendation till . I betänkandet finns fyra reservationer (M, SD, C, KD). Skrivelse 2021/22:191 om bosättningslagen. 11 yrkanden i följdmotioner. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Riksrevisionens rapport om bosättningslagen (M) 2.Riksrevisionens rapport om bosättningslagen (SD) 3.Riksrevisionens rapport om bosättningslagen (C) 4.Riksrevisionens rapport om bosättningslagen (KD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2021/22:4525 av m.fl. (KD) yrkandena 1–3, 2021/22:4536 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2, 2021/22:4565 av m.fl. (SD) yrkandena 1–3 och 2021/22:4603 av Alireza Akhondi (C) yrkandena 1–3 och lägger skrivelse 2021/22:191 till handlingarna. Reservation 1 (M) Reservation 2 (SD) Reservation 3 (C) Reservation 4 (KD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (L), (M), (M), (SD), Alireza Akhondi (C), Ciczie Weidby (V), (SD), (S), (KD), Serkan Köse (S), (SD), (MP), (L), (S), (M) och (S). I detta betänkande behandlar utskottet regeringens skrivelse 2021/22:191 om bosättningslagen och fyra motioner som har väckts med anledning av skrivelsen. Förslagen i motionerna finns i bilagan. Enligt riksdagsordningen ska lämna sina granskningsrapporter över effektivitetsrevisionen till . ska överlämna rapporterna till regeringen, som sedan ska återkomma i en skrivelse till med en redovisning av vilka åtgärder regeringen vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelserna i rapporterna. överlämnade granskningsrapporten – har reformen levt upp till intentionerna? (RiR 2021:29) till . informerade företrädare för utskottet om granskningsrapporten, och överlämnade regeringen skrivelse 2021/22:191 till . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bosättningslagen och lägger skrivelsen till handlingarna. Utskottet hänvisar främst till det nuvarande regelverkets utformning och pågående arbete. Jämför reservation 1 (M), 2 (SD), 3 (C) och 4 (KD). har granskat om reformen av anvisningssystemet för vissa nyanländas bosättning har levt upp till intentioner om ett snabbare och jämnare fördelat mottagande mellan kommuner samt en bättre etablering av nyanlända på arbetsmarknaden. Resultatet av granskningen redovisas i rapporten – har reformen levt upp till intentionerna? (RiR 2021:29). konstaterar inledningsvis att anvisningssystemet för mottagandet av nyanlända reformerades 2016 genom införandet av lagen (2016:38) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (fortsättningsvis bosättningslagen). Enligt beslut och intentioner med reformen förväntades bosättningslagen • påskynda mottagandet av nyanlända i kommuner och därigenom frigöra platser på anläggningsboenden i mottagningssystemet för asylsökande • åstadkomma en mer proportionerlig fördelning av mottagandet mellan landets kommuner • genom ett snabbare mottagande, som i högre utsträckning sker i kommuner med goda arbetsmarknadsförutsättningar, förbättra nyanländas etablering på arbetsmarknaden och i samhällslivet. konstaterar att det inte har gjorts någon samlad utvärdering av om reformen har levt upp till intentioner om ett snabbare och mer proportionerligt mottagande mellan kommuner. Vidare har det inte utvärderats om nyanländas etablering på arbetsmarknaden och i samhällslivet har förbättrats till följd av bosättningslagens införande. Inte heller har det utvärderats om och länsstyrelsernas arbete främjar intentionerna. Mot denna bakgrund har funnit skäl till att granska om reformen av anvisningssystemet för vissa nyanländas bosättning levt upp till intentioner. För att besvara den övergripande frågan ställer följande delfrågor: Har reformen påskyndat mottagandet i kommunerna? Har reformen lett till ett jämnare mottagande mellan kommunerna? Har reformen förbättrat nyanländas etablering på arbetsmarknaden? Arbetar myndigheterna på ett sätt som främjar intentionerna med reformen? Har det uppstått några konsekvenser för kommunerna utöver intentionerna? När det gäller frågor om mottagandet i kommunerna samt om etableringen på arbetsmarknaden har förbättrats baseras granskningen i första hand på offentlig statistik och registerdata från , , Arbetsförmedlingen samt . När det gäller frågor om myndigheternas arbete samt konsekvenser i övrigt för kommunerna baseras granskningen på dokumentstudier och intervjuer med företrädare för , länsstyrelser, Arbetsförmedlingen, Kommuner och Regioner och ett urval kommuner samt (och ). När det gäller frågan om reformen påskyndat mottagandet i kommunerna gör den övergripande bedömningen att införandet av bosättningslagen har inneburit kortare väntetider från uppehållstillstånd till mottagande . Den genomsnittliga väntetiden från att en nyanländ på anläggningsboende beviljats uppehållstillstånd till dess att han eller hon mottagits i kommunen har minskat sedan bosättningslagens införande, vilket motsvarar . De förkortade väntetiderna har också bidragit till att frigöra platser på anläggningsboenden som tidigare upptagits av nyanlända med uppehållstillstånd. Vidare när det gäller mottagandet gör den övergripande bedömningen att bosättningslagen har lett till att mottagandet av nyanlända har blivit jämnare fördelat mellan kommuner. konstaterar att mottagandet har blivit jämnare utifrån kommunernas olika förutsättningar när det gäller arbetslöshet, befolkningsstorlek och asylmottagande. Detta innebär t.ex. ett minskat mottagande i kommuner med många asylsökande. När det gäller etableringen gör bedömningen att bosättningslagens införande haft en positiv påverkan på arbetsmarknadsetableringen för anvisade nyanlända. Nyanlända tas i högre grad emot i kommuner med lägre arbetslöshet efter införandet av bosättningslagen. har anvisade nyanlända som mottagits i kommuner med lägre arbetslöshet i genomsnitt högre inkomster och sysselsättning efter kommunmottagandet, jämfört med dem som anvisats till kommuner med högre arbetslöshet. När det gäller myndigheternas arbete gör den övergripande bedömningen att och länsstyrelsernas arbete i huvudsak fungerar väl och främjar intentionerna. görs bedömningen att , inom ramen för kommuntalen, bättre kan ta tillvara nyanländas arbetslivskompetenser i sitt anvisningsarbete genom att systematiskt samla in uppgifter om yrkes- och utbildningsbakgrund. Granskningen visar att inte systematiskt samlar in dessa uppgifter, trots att yrkes- och utbildningsbakgrund är ett av myndighetens matchningskriterier för att bedöma och fatta beslut om anvisningskommun. Enligt skulle ett sådant förfarande sannolikt öka chansen till en snabbare och bättre etablering av nyanlända på arbetsmarknaden och därmed främja lagens intention. bedömer även att det finns behov av att möjliggöra för att, utifrån en bedömning av barnets bästa, anvisa kommuner att ta emot nyanlända även om kommunerna redan uppfyllt sina kommuntal. Det kan exempelvis handla om att anvisa barn som är ensamkommande kvotflyktingar till kommuner där de har en anknytningsperson. När det gäller frågan om det uppstått några konsekvenser för kommuner utöver lagens intentioner gör i huvudsak följande iakttagelser: • De kommuner som fått ett ökat mottagande genom anvisning efter lagens införande uppger att de fått ökade kostnader för försörjningsstöd. • De kommuner som fått ett minskat anvisningsmottagande efter lagens införande uppger att de ser en risk för att kommunen inte kan upprätthålla en beredskap och kapacitet att ta emot nyanlända. • Flera länsstyrelser uppger att aktiv medverkan till bosättning i en annan kommun är ett problem i deras län och att det delvis kan bero på kommunernas tolkning av bosättningslagen. Granskningen visar även att kommuner erbjuder olika boendelösningar till anvisade nyanlända – såväl permanenta som tillfälliga bostadskontrakt . konstaterar att bosättningslagen inte innehåller några bestämmelser om hur länge anvisningskommunen ansvarar för nyanländas bosättning. Mot bakgrund av de iakttagelser och de bedömningar som görs inom ramen för granskningen lämnar en rekommendation till och en rekommendation till regeringen. rekommenderar att systematiskt samla in uppgifter om nyanländas yrkes- och utbildningsbakgrund så att uppgifterna, inom ramen för kommuntalen, kan användas vid bedömning och beslut om anvisningskommun. rekommenderar regeringen att möjliggöra för att utifrån en bedömning av barnets bästa anvisa kommuner att ta emot nyanlända som omfattas av anvisning enligt bosättningslagen, utöver kommuntalen. I skrivelse 2021/22:191 om bosättningslagen välkomnar regeringen granskning. Regeringen konstaterar att granskningen visar att bosättningslagen bidragit till kortare väntetider från uppehållstillstånd till mottagande i en kommun och till att mottagandet av nyanlända har blivit jämnare fördelat mellan kommuner. Regeringen konstaterar också att lagen har haft en positiv påverkan på arbetsmarknadsetableringen för anvisade nyanlända. Eftersom det inte har gjorts någon samlad utvärdering av reformen anser regeringen att analyser tillför värdefull kunskap på området. När det gäller rekommendation till regeringen instämmer regeringen i att det finns behov av att se över hur möjligheten för att ta hänsyn till barnets bästa vid beslut om anvisning kan stärkas. Regeringen behöver dock analysera vidare om förändringen lämpligen sker genom att får möjlighet att besluta om anvisning utöver kommuntalen eller genom alternativa lösningar. Regeringen instämmer därför delvis i rekommendationen. I sammanhanget anges att tog emot en hemställan från där det föreslås att det i förordningen (2016:39) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning införs bestämmelser som gör det möjligt att undantagsvis anvisa nyanlända utöver kommuntalen när det är nödvändigt för att tillgodose barnets bästa i en viss situation. Regeringen anger att frågan bereds i . I och med skrivelsen till anser regeringen att är slutbehandlad. I kommittémotion 2021/22:4536 anser m.fl. (M) att bosättningslagen bör ses över dels när det gäller viktningen av de faktorer som styr fördelningen av nyanlända, dels med syftet att bostadssituationen i en kommun bör vara ytterligare en faktor att ta hänsyn till (yrkande 1). På anser motionärerna att lagen bör avskaffas och ersättas med en modell med etableringsboende i max som mer liknar den ordning som fanns tidigare där kommunerna hade ett större inflytande (yrkande 2). Motionärerna anser att det inte är rimligt att den nuvarande regleringen gör det möjligt att den som är ny i får en permanent bostad framför andra. I kommittémotion 2021/22:4565 anser m.fl. (SD) att bosättningslagen bör avskaffas (yrkande 1). Vidare framhåller motionärerna vikten av att säkerställa att de generella statsbidragen tillgodoser kommunernas ökade kostnader till följd av bosättningslagen (yrkande 2). Slutligen anser motionärerna att undanträngningseffekterna på bostadsmarknaden som uppkommit till följd av bosättningslagen bör kartläggas (yrkande 3). I kommittémotion 2021/22:4603 anser Alireza Akhondi (C) att regeringen mot bakgrund av vad som framkommit i granskningen bör lämna förslag om hur barnens rättigheter kan tillvaratas på ett bättre sätt (yrkande 1). Vidare bör regeringen lämna förslag i syfte att minimera det glapp som uppstår mellan ersättningsformer när asylsökande får uppehållstillstånd (yrkande 2). Motionären anser också att regeringen bör återkomma med ett klargörande av hur bosättningslagen ska tolkas mot bakgrund av de problem som uppmärksammas i granskningen, bl.a. en bristande enhetlighet i det lokala mottagandet (yrkande 3). I kommittémotion 2021/22:4525 anser m.fl. (KD) att regeringen bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att samtliga rekommendationer genomförs (yrkande 1). Vidare konstaterar motionärerna att det i granskningen lyfts fram vissa oklarheter när det gäller uppgiftsskyldighet gentemot kommunerna. Motionärerna anser därför att det av 11 a § bosättningsförordningen (2016:39) bör framgå vilka uppgifter som ryms inom uppgiftsskyldighet (yrkande 2). Slutligen framhåller motionärerna att bosättningslagen bör ses över dels när det gäller viktningen av de faktorer som styr fördelningen av nyanlända, dels med syftet att bostadssituationen i en kommun bör vara ytterligare en faktor att ta hänsyn till (yrkande 3). Enligt 5 § i lagen (2016:38) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (bosättningslagen) är en kommun skyldig att efter anvisning ta emot en nyanländ för bosättning i kommunen. Av 7 § framgår att vid fördelningen av anvisningar mellan kommuner ska hänsyn tas till kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantagna mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt till omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen. Av 8 § framgår att regeringen får meddela föreskrifter om bl.a. fastställande av antalet nyanlända som ska anvisas under ett visst år, förfarandet för fördelningen av anvisningar mellan kommuner samt vilka kriterier, utöver de ovannämnda, som får beaktas vid fördelningen av anvisningar. Syftet med lagen är enligt förarbetena att alla kommuner ska vara med och ta ansvar för mottagandet av nyanlända för att förbättra de nyanländas etablering på arbetsmarknaden och i samhällslivet (prop. 2015/16:54 s. 1). När det gäller typen av boende anförde regeringen följande: Intentionen är att kommunerna i så stor utsträckning som möjligt bör erbjuda de nyanlända som omfattas av anvisningar permanenta bostäder. Det kan dock inte uteslutas att kommuner kommer att bli tvungna att erbjuda tillfälliga bostäder för att kunna fullgöra sin skyldighet. För att inte begränsa den flexibilitet som är nödvändig för att kommunerna vid behov ska kunna erbjuda boenden av mer tillfällig karaktär bedömer regeringen att det inte är lämpligt att i lagen reglera vilken typ av boende som avses (prop. 2015/16:54 s. 18). När det gäller bostadssituationen som en faktor vid fördelning av anvisningar anförde regeringen bl.a. följande: När det gäller bostadssituationen i kommunerna bör det betonas att den föreslagna lagen innebär att kommunerna ska tillhandahålla de bostäder som behövs för att landet som helhet ska klara av mottagandet av nyanlända och att mottagandet bör ske på ett sådant sätt att det bidrar till en jämnare fördelning än det som blir följden av det nuvarande systemet. Den otillräckliga kapaciteten för det frivilliga mottagandet och den ojämna fördelningen av det sammantagna mottagandet i det nuvarande systemet beror i stor utsträckning på att kommunerna inte tidigare i sin planering av bostadsförsörjningen i kommunen har varit tvungna att beakta behovet av att ta emot nyanlända. Mot denna bakgrund bör inte bostadssituationen vara ett av de i lagen angivna kriterierna (prop. 2015/16:54 s. 22). När det gäller viktningen mellan olika kriterier vid fördelningen av anvisningar mellan kommuner anförde regeringen bl.a. att detta är en tillämpningsfråga som inte bör regleras, eftersom relevanta förhållanden kan ändras (prop. 2015/16:54 s. 23). Av 2 § förordningen (2016:40) om fördelning av anvisningar till kommuner framgår att regeringen fastställer hur många nyanlända som ska omfattas av anvisning till kommuner och fördelningen av nyanlända på länsnivå. Beslut om länstalen baseras på behovet av kommunplatser samt de kriterier som anges i 7 § bosättningslagen enligt ovan. Arbetet med länstalen görs i samråd mellan , Arbetsförmedlingen, länsstyrelserna och Kommuner och Regioner. I förordningen (2016:39) om mottagande av vissa nyanlända invandrare för bosättning (nedan kallad bosättningsförordningen) finns bestämmelser om bl.a. länstal och kommuntal. Av 4, 5 och 7 §§ framgår att på grundval av länstalen beslutar om fördelningen mellan kommunerna i länet under ett visst kalenderår. Läns- och kommuntal får revideras under innevarande kalenderår. Av 6 § framgår att när kommuntalen beslutas får kommunernas förutsättningar att tillhandahålla bostäder beaktas utöver de kriterier som anges i 7 § bosättningslagen. Vidare framgår av 11 a § att till den ansvariga myndigheten i en anvisad kommun ska lämna de uppgifter om en nyanländ som behövs för kommunens mottagande av den nyanlände. Kommunernas ansvar för boende enligt bosättningslagen Kammarrätten i prövade lagligheten i stads beslut att säga upp bostadskontrakt för nyanlända i samband med etableringstidens utgång. Kammarrätten anser att kommunstyrelsens beslut inte strider mot bosättningslagen (mål nr 4155-18). Av domen framgår bl.a. att kammarrätten anser att vad som avses med att ta emot en nyanländ för bosättning i kommunen inte framgår av bosättningslagen. Det framgår inte heller i vilken utsträckning anvisade kommuner är skyldiga att tillhandahålla de nyanlända bostäder eller hur bosättningen ska ordnas. Med hänsyn till hur lagen är utformad och det som anges i förarbetena anser kammarrätten att bosättningslagen inte ställer upp något hinder mot att en kommun erbjuder boenden som endast är tillfälliga till nyanlända som anvisas. Kammarrättens dom överklagades till som dock inte meddelade prövningstillstånd, vilket innebär att kammarrättens avgörande gäller. Statlig ersättning till kommunerna för mottagandet av nyanlända Förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar innehåller bestämmelser om statlig ersättning till kommuner, regioner och av och insatser för vissa utlänningar. En del av de statliga ersättningarna betalas ut utan ansökan, och en del behöver kommuner ansöka om. Av 10 § framgår att en schablonersättning betalas för t.ex. mottagande och praktisk hjälp i samband med bosättning, vuxenutbildning som särskilt anpassats för utlänningar inom ramen för s.k. etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare och samhällsorientering. Vidare framgår det av 15 § att den kommun som först tar emot nyanlända personer kan få ersättning för initiala kostnader för ekonomiskt bistånd som kan uppstå innan den första etableringsersättningen har beviljats. Ersättning som betalas ut i efterhand och efter ansökan är t.ex. enligt 22–23 §§ ersättning för kostnader för stöd och hjälp i boendet. Systemet för ersättning till kommuner och landsting för mottagandet regleras även i förordningen (2017:193) om statlig ersättning för asylsökande m.fl., förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande och förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. (gäller ersättning för nyanlända som tagits emot i en kommun före ). Statlig ersättning till asylsökande och nyanlända Asylsökande får försörjning genom dagersättning som regleras i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Ersättningen betalas ut i förskott av . Efter beviljat uppehållstillstånd kan en nyanländ invandrare enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare få etableringsersättning och under vissa förutsättningar etableringstillägg och bostadsersättning. Ersättningen betalas ut i efterskott av . Den nyanlände riskerar därmed att hamna i en period, ett s.k. glapp, där hon eller han saknar inkomster för sin försörjning och behöver söka försörjningsstöd hos kommunen. Kommunernas kostnader för det s.k. glappet För att undersöka kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd före, under och efter etableringsuppdraget (senare etableringsprogrammet) har Kommuner och Regioner (SKR) låtit göra en samkörning av register med uppgifter om ekonomiskt bistånd och uppgifter om deltagare i etableringsuppdraget/etableringsprogrammet. I en promemoria där resultatet redovisas talar SKR dels om ett försörjningsglapp till följd av att ersättningen till asylsökande betalas i förskott och etableringsersättningen i efterskott, dels om ett s.k. utökat glapp till följd av ledtider hos olika myndigheter för att etableringsinsatser ska kunna påbörjas och ersättning betalas ut. När det gäller ekonomiskt bistånd utbetalat per person före etableringsprogrammet visar redovisningen att det har ökat från ca 2012 till 2019 (räknat prisnivå). Enligt SKR är det rimligt att dra slutsatsen att utbetalningarna före första utbetalningen av etableringsersättningen (glappet och det utökade glappet) ökar , och har ökat kraftigt (SKR, pm dnr 17/02648). Den s.k. har haft i uppdrag att föreslå åtgärder för att skapa ett sammanhållet system för mottagande och bosättning av asylsökande och nyanlända. När det gäller den statliga ersättningen till kommuner och landsting var uppdraget att lämna förslag som skulle effektivisera och förenkla systemet (dir. 2015:107). Uppdraget redovisades i betänkandet Ett ordnat mottagande – gemensamt ansvar för snabb etablering eller återvändande (SOU 2018:22). En grundläggande princip för ersättnings-systemet bör enligt utredningen vara att kommuner och landsting som tar emot många asylsökande eller nyanlända invandrare inte ska få sämre förutsättningar att klara av välfärdsuppdraget än kommuner och landsting som tar emot få asylsökande eller nyanlända invandrare. Utredningen förespråkar att staten även fortsättningsvis ska ha ansvaret för finansieringen av mottagandet av asylsökande. Ersättningssystemet ska därför genom i första hand schablonersättningar ge kommunsektorn ekonomisk ersättning för de insatser som de är skyldiga att utföra. Varje enskild ersättning kommer inte att kunna ge ersättning för varje enskild kommuns faktiska kostnad för en insats, men systemet som helhet ska i genomsnitt ersätta kommunsektorns faktiska kostnader. granskning av kommunersättningar för migration och integration har granskat om kommuner ges rimliga ekonomiska och planeringsmässiga förutsättningar för mottagandet av asylsökande och nyanlända samt om ersättningssystemet kan förenklas eller effektiviseras (RiR 2017:10). Granskningen visar bl.a. att varken regeringen eller har angett några tydliga mål för vad enskilda ersättningar eller ersättningssystemet sammantaget ska uppnå. Inte heller finns det någon entydig princip för hur kostnaderna för mottagandet ska fördelas mellan staten och kommunerna. I skrivelse 2017/18:33 redovisar regeringen sin bedömning och sina åtgärder med anledning av rekommendationer. Regeringen delar övergripande bedömning att kommunersättningarna för migration och integration är för detaljerade och administrativt betungande och att de i ännu högre utsträckning än borde schabloniseras och förenklas. Regeringen anför att den redan vidtagit åtgärder i den riktning som rekommenderar när det gäller att se över träffsäkerheten och enkelheten i ersättningssystemet, bl.a. genom att tillsätta samt att använda schablonersättningar i så hög utsträckning som möjligt. I budgetpropositionen föreslår regeringen en förlängning av det tillfälliga statsbidraget till kommuner som har tagit emot många nyanlända i relation till antalet invånare (anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande). beslutade i enlighet med regeringens förslag (prop. 2021/22:1 utg.omr. 13, bet. 2021/22:AU1, rskr. 2021/22:106). Motionsyrkanden om bosättningslagen m.m. behandlades av utskottet senast i betänkande 2021/22:AU9 Integration. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till bl.a. det nuvarande regelverkets utformning och pågående arbete. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2021/22:94). Utskottet vill inledningsvis välkomna granskning, inte minst eftersom det tidigare inte har gjorts någon samlad utvärdering av reformen av anvisningssystemet för vissa nyanländas bosättning.