bet · H901KU22 · 2022-04-08 00:00:00 — Utskottet föreslår att , med vissa i huvudsak språkliga eller redaktionella ändringar, antar riksdagsstyrelsens förslag till ändringar i lagen om ersättning till ledamöter (ersättningslagen) och lagen om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ samt vissa följdändringar och rättelser i annan lagstiftning. Utskottet förtydligar i betänkandet de närmare motiven till en av bestämmelserna i ersättningslagen. Det handlar om den bedömning av god tro som ska göras i samband med återkrav. Bakgrunden till förtydligandet är ett påpekande från Lagrådet. Genom de föreslagna ändringarna i ersättningslagen förtydligas regleringen av ledamöternas rätt till ersättning. Förslagen innebär att definitionen av ledamöters tjänsteställe tydliggörs, att möjligheten till ersättning för eget boende, s.k. logiersättning, bara ska finnas om inte kan tillhandahålla en bostad i förvaltningens bestånd till en ledamot som har rätt till en övernattningsbostad, att centrala regler om ledamöters enskilda utrikes tjänsteresor samlas i lagen och att en preskriptionsbestämmelse införs som innebär att rätten till ersättning för resekostnader och traktamente upphör efter avslutad resa. Förslagen innebär också att felaktigt utbetalda ersättningar i form av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, logiersättning och pension under vissa omständigheter ska kunna krävas tillbaka. Slutligen innebär förslagen i ersättningslagen att flera bestämmelser, utan att någon ändring i sak är avsedd, formuleras om så att hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare hos tas bort och ytterligare bestämmelser formuleras som rättigheter för ledamöterna. Riksdagsstyrelsens förslag innebär vidare att bestämmelser om arvode till och till delegation till kontrollgruppen i Europol tas in i lagen om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Ändringarna medför också vissa följdändringar i annan lagstiftning. Lagändringarna föreslås träda i kraft med vissa övergångsbestämmelser. Framställning 2021/22:RS2 Ändringar i ersättningslagen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Bilaga 2 Riksdagsstyrelsens lagförslag Bilaga 3 Utskottets lagförslag Bilaga 4 Lagrådsyttrande som utskottet begärt Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ändrade regler om ersättning antar riksdagsstyrelsens förslag till 1. lag om ändring i lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter med den ändringen att a) i ingressen − andra dels-satsen ska lyda ”dels att rubrikerna närmast före 1 kap. 9 § och 10 kap. 8 § ska utgå,”, − tredje dels-satsen ska omfatta 9 kap. 4 § och 15 kap. 2 §, − tredje dels-satsen inte ska omfatta rubrikerna närmast före 1 kap. 3 a och 8 §§, − fjärde dels-satsen ska utgå, − femte dels-satsen ska omfatta rubrikerna närmast före 1 kap. 3 a och 8 §§, b) ordet ”eventuellt” i 3 kap. 7–9 §§ i uttrycket ”eventuellt tilläggsarvode” ska utgå, c) rubriken närmast före 4 kap. ska flyttas närmast före 4 kap. 1 §, d) orden ”för varje sådan dag” ska införas i 5 kap. 1 § andra stycket sista meningen efter ”halvt traktamente”, e) ordet ”inte” i 6 kap. 17 § ska införas mellan ”eller” och ”har transporterat”, f) orden ”och elektronisk” i 7 kap. 14 § ska införas efter ”teknisk”, g) 12 kap. 11 § första stycket 1 ska avslutas med ett kommatecken, h) ordet ”” i 12 kap. 29 § första stycket och 13 kap. 9 § andra stycket ska bytas ut mot ”riksdagsuppdraget”, i) orden ”till ” ska införas i 13 kap. 25 § mellan ”på begäran” och ”överlämna”, j) 15 kap. 1 § första stycket ska avslutas med en punkt, k) 1 kap. 2 §, 4 kap. 4 §, 12 kap. 7 §, 13 kap. 5 § och punkt 3 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna ska ha den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3, 2. lag om ändring i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ med den ändringen att a) i ingressen ska andra och fjärde dels-satserna byta plats, b) i 2 § – ett kommatecken i tredje stycket 7 ska införas före ordet ”och”, – ordet ”en” i femte stycket i uttrycket ”en suppleant” ska utgå, 3. lag om ändring i lagen (1991:359) om arvoden till statsråden m.m., 4. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) med den ändringen att a) ingressen ska lyda ”Härigenom föreskrivs att 12 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska ha följande lydelse.”, b) ordet ”konsekvenser” i 12 kap. 8 § tredje stycket 3 ska bytas ut mot ”konsekvenserna”, 5. lag om ändring i lagen (2012:883) med instruktion för med den ändringen att a) ingressen ska lyda ”Härigenom föreskrivs att 1 och 14 §§ lagen (2012:883) med instruktion för ska ha följande lydelse.”, b) ett kommatecken i 1 § första stycket 5 ska införas före ordet ”och”, 6. lag om ändring i lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i med den ändringen att ingressen ska lyda ”Härigenom föreskrivs att 1 kap. 7 § lagen (2016:1109) om stöd till partigrupperna för riksdagsledamöternas arbete i ska ha följande lydelse.”. Därmed bifaller framställning 2021/22:RS2 punkterna 2–6 och bifaller delvis framställning 2021/22:RS2 punkt 1. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (SD), (S), Per Schöldberg (C), (V), (M), (SD), Skånberg (KD), (S), (MP), (M), (S), (S), (SD) och (L). Riksdagsstyrelsen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att se över vissa frågor som gäller riksdagsledamöternas rätt till ersättning. Utredningen antog namnet Utredningen om riksdagsledamöternas ersättningar. Riksdagsstyrelsen beslutade om tilläggsdirektiv till utredningen. Utredningen lämnade delbetänkandet En anpassning av pensionssystem till en höjd pensionsålder (2019/20:URF1). Delbetänkandet har legat till grund för den ändring i lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter som trädde i kraft varigenom den lägsta åldern för uttag av ålderspension inom pensionssystem höjdes från till (2019/20:RS2, bet. 2020/21:KU7, rskr. 2020/21:37–38). lämnade utredningen sitt slutbetänkande Ändringar i ersättningslagen (2020/21:URF2). Betänkandet har remissbehandlats. Riksdagsstyrelsen beslutade att överlämna framställningen Ändringar i ersättningslagen (2021/22:RS2) till . Framställningen behandlas i detta betänkande. Inga följdmotioner har väckts med anledning av framställningen. En förteckning över behandlade förslag finns i bilaga 1. Riksdagsstyrelsens lagförslag finns i bilaga 2. Utskottets lagförslag finns i bilaga 3. beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslagen. Lagrådet yttrade sig . Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Under beredningen av ärendet har noterat att det i framställningens redovisning av nuvarande lydelse av lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter • finns en punkt efter ”kap” i 1 kap. 1 § nionde strecksatsen i uttrycket ”(10 kap.)” som saknas i gällande lydelse • saknas ett kommatecken i 4 kap. 8 § efter ”tids-” • lagts till ett ”ut” i 12 kap. 11 § första stycket mellan orden ”betalas” och ”vid” • saknas ett kommatecken sist i 12 kap. 11 § första stycket 1 • saknas ett andra stycke i 13 kap. 9 §, vilket föreslås ersättas med ett nytt stycke och därför borde ha redovisats och varit kursiverat • uttrycket ”till ” saknas i 13 kap. 25 § andra meningen. Under beredningen av ärendet har även noterat att det i framställningens redovisning av nuvarande lydelse av 3 a § lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ saknas en punkt sist i bestämmelsen. I framställningens redovisning av nuvarande lydelse av 12 kap. 8 § tredje stycket 4 inkomstskattelagen (1999:1229) noterar utskottet att det rätteligen ska stå ”minska konsekvenserna av”. Slutligen har utskottet noterat att den ändring som föreslås i 1 § första stycket 6 lagen (2012:883) med instruktion för redan har genomförts genom lagen (2021:1122) om ändring i lagen (2012:883) med instruktion för som trädde i kraft . Utskottets förslag i korthet antar, med vissa i huvudsak språkliga och redaktionella ändringar, riksdagsstyrelsens förslag om ändringar i lagen om ersättning till ledamöter (ersättningslagen). Förslaget innebär bl.a. att definitionen av ledamöters tjänsteställe förtydligas, att rätt till ersättning för eget boende, s.k. logiersättning, för en ledamot som har rätt till övernattningsbostad bara ska föreligga om inte kan tillhandahålla en bostad i förvaltningens bestånd eller om det finns särskilda skäl, att centrala regler om ledamöters enskilda utrikes tjänsteresor samlas i ersättningslagen samt att en preskriptionsbestämmelse införs som innebär att rätten till ersättning för resekostnader och traktamente upphör efter avslutad resa. Förslagen innebär också att felaktigt utbetalda ersättningar i form av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, logiersättning och pension under vissa omständigheter ska kunna krävas tillbaka. Slutligen innebär förslagen att flera bestämmelser, utan att någon ändring i sak är avsedd, formuleras om så att hänvisningar till vad som gäller för arbetstagare hos tas bort och ytterligare bestämmelser formuleras som rättigheter för ledamöterna. Utan att någon ändring föreslås av den aktuella bestämmelsen förtydligas också de närmare motiven till en av bestämmelserna. Det handlar om den bedömning av god tro som ska göras i samband med återkrav. Bakgrunden till förtydligandet är ett påpekande från Lagrådet. Enligt 5 kap. 2 § riksdagsordningen har en ledamot av rätt till arvode för sitt uppdrag av allmänna medel. Av paragrafen framgår att det finns närmare bestämmelser om arvode och ekonomiska villkor för ledamöter och ersättare i lag. Sådana bestämmelser återfinns huvudsakligen i lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter som trädde i kraft . Till lagen hör också Riksdagsstyrelsens föreskrift och allmänna råd (RFS 2016:5) om tillämpning av lagen (2016:1108) om ersättning till ledamöter. Till föreskriften finns en s.k. motivpromemoria med en allmän bakgrund och kommentarer till de enskilda bestämmelserna. Därtill finns en av talmannen och gruppledarna antagen uppförandekod som gäller alla ledamöter och ersättare. Riksdagsstyrelsen konstaterar inledningsvis att reglerna om ersättning har samlats i ett sammanhållet regelverk. Erfarenheterna från den tid som regelverket har varit i kraft har dock visat att det i vissa avseenden finns ett behov av att förtydliga regelverket. Inte minst gäller det regelverket om rätten till logiersättning och övernattningsbostad. Riksdagsstyrelsen anser också, utan att någon förändring i sak är avsedd, att bestämmelserna i ersättningslagen genomgående ska formuleras som rättigheter för ledamöterna, att vad som gäller för ledamöter bör anges direkt i lagen eller i föreskrifter beslutade av i stället för att som hänvisa till vad som gäller för arbetstagare i och att det ska förtydligas att lagens bestämmelser om ledamöter är tillämpliga även på talmannen och ersättare som utövar uppdrag som ledamot, om inget annat anges. Förslagen om ändringar i ersättningslagen innebär vidare i huvudsak följande. Definitionen av begreppet tjänsteställe förtydligas i ersättningslagen och motsvarande följdändring görs i inkomstskattelagen (1999:1229). Riksdagsstyrelsen konstaterar att innebörden av begreppet tjänsteställe är av grundläggande betydelse för bedömningen av rätten till ersättning, och att förutsättningarna för ersättning bör anges direkt i lagen. Förslaget innebär också att de centrala bestämmelserna om ledamöternas enskilda utrikes tjänsteresor samlas i ersättningslagen. Det ska framgå direkt av lagen vilka förutsättningar som ska vara uppfyllda för att en ledamot ska ha rätt till traktamente. Vad gäller den ersättning som lämnas till ledamöter som är på tjänsteresa i och som omfattar övernattning, s.k. Stockholmstraktamente, framhåller riksdagsstyrelsen att tiden är mogen att överväga om den nuvarande ordningen för att fastställa traktamentets storlek bör förändras. Styrelsen konstaterar att det saknas beredningsunderlag för att kunna ta ställning till en sådan reform men anser att det kan finnas skäl att närmare överväga ordningen för att fastställa Stockholmstraktamentet och dess storlek i ett annat sammanhang och att föreslå de ändringar som bedöms vara nödvändiga. Det införs en preskriptionstid för begäran om ersättning för resekostnader och traktamenten. Det innebär att om en begäran om ersättning inte har lämnats in skriftligt till senast efter det att en tjänsteresa avslutats upphör rätten till ersättning för resekostnader och traktamente. En tydlig preskriptionstid underlättar enligt riksdagsstyrelsen handläggningen för både ledamöter, som därigenom vet vad som gäller, och . Reglerna om rätten till övernattningsbostad och logiersättning ändras på så sätt att det inte längre ska vara fritt för en ledamot som är berättigad till övernattningsbostad att välja om ledamoten vill ha en övernattningsbostad i bestånd eller ersättning för en egen övernattningslägenhet i form av logiersättning. Logiersättning ska hädanefter bara utgå om ledamotens behov av övernattningsbostad inte kan tillgodoses genom förvaltningens bestånd eller om det annars finns särskilda skäl. Det ska heller inte vara möjligt att utifrån ett avtal med en närstående fysisk eller juridisk person få logiersättning. Det införs också bestämmelser om avstående av övernattningsbostad och om att en övernattningsbostad eller ett arbetsrum inte får upplåtas till någon annan. Likaså införs en skyldighet för en ledamot att ersätta skador utöver normalt slitage som uppsåtligen eller av oaktsamhet orsakats i hans eller hennes övernattningslägenhet eller arbetsrum. Det görs även vissa förtydliganden av reglerna om avgångsförmåner i form av inkomstgaranti och ekonomiskt omställningsstöd. Bland annat förtydligas det i ersättningslagen att både rätten till och pågående utbetalningar av inkomstgaranti respektive ekonomiskt omställningsstöd förskjuts om en tidigare ledamot blir ledamot på nytt, oavsett om någon utbetalning har påbörjats eller inte. Också vad som kan utgöra särskilda skäl för att förlänga tiden med inkomstgaranti under ytterligare högst föreslås framgå direkt av lagen. Vidare föreslås en uttrycklig möjlighet att återkräva felaktiga utbetalningar och att sådana beslut ska kunna överklagas, vilket enligt riksdagsstyrelsen bidrar till större rättssäkerhet för ledamöterna. Återbetalningsskyldigheten ska omfatta felaktiga utbetalningar eller utbetalningar som utgått med ett för högt belopp av arvode, resekostnadsersättning, traktamente, logiersättning eller pension om ledamoten har orsakat utbetalningen genom att lämna oriktiga uppgifter eller genom att inte fullgöra en uppgifts- eller anmälningsskyldighet. Återbetalning ska också ske om ledamoten insett eller skäligen borde ha insett att en utbetalning i annat fall har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp. Återbetalningsskyldigheten ska även gälla tidigare ledamöter samt efterlevande som tagit emot förmåner. På det återkrävda beloppet ska ränta betalas enligt räntelagen. Om det finns särskilda skäl ska återkrav och ränta få efterges helt eller delvis. Slutligen ska beslut om stödåtgärder för omställning framgent kunna överklagas till . Riksdagsstyrelsen föreslår att lagändringen ska träda i kraft . Äldre föreskrifter föreslås fortsätta att gälla för logiersättning som beviljats före ikraftträdandet. Vad gäller reglerna om preskription av ersättningsanspråk föreslår riksdagsstyrelsen att dessa ska tillämpas på tjänsteresor som genomförs efter ikraftträdandet. Lagrådet framför vad gäller ersättningslagen i sitt yttrande synpunkter av redaktionell art och efterfrågar ytterligare övervägandanden i vissa frågor. Yttrandet finns i bilaga 4. Vad gäller regleringen av en ersättares rätt till ersättning för förlorad semester i 3 kap. 12 § anför Lagrådet att det inte framgår av bestämmelsen varför en hel tolvmånadersperiod inte ska berättiga till ersättning. För att regleringen ska bli begriplig anser Lagrådet att skälen för den bör framgå tydligare. Lagrådet anser också att om avsikten är att en ersättare inte ska kunna ta mer medel i anspråk för enskilda utrikes tjänsteresor än vad som gäller för en ledamot, oavsett om ersättaren ersätter fler än en ledamot , bör detta komma till uttryck i 4 kap. 4 §. Lagrådet efterfrågar också en definition i författningstexten av vad som närmare avses med ”enskild utrikes tjänsteresa”. När det gäller bestämmelserna i 4 kap. 9 § och 5 kap. 5 § om den tid inom vilken en begäran om ersättning för resekostnader respektive traktamente ska lämnas in till anför Lagrådet, med anledning av uttalanden i författningskommentaren, att det är svårt att föreställa sig en situation där det blir aktuellt att förlänga sexmånaderstiden genom preskriptionsavbrott. Lagrådet anför också att om avsikten är att en ledamot ska ha rätt till ett eget arbetsrum och således inte behöva dela arbetsrum med någon annan bör detta framgå av bestämmelsen i 7 kap. 1 §. Detta kan enligt Lagrådet förslagsvis ske genom att ordet ”eget” läggs till i paragrafen. Vad gäller en ledamots ersättningsskyldighet enligt 7 kap. 11 § för skador, utöver normalt slitage, som uppkommer i ledamotens arbetsrum anför Lagrådet att bestämmelsen bör omformuleras om avsikten är att även annan utrustning som tillhör och som ledamoten disponerar, t.ex. en bärbar dator eller mobiltelefon, också ska omfattas av ersättningsskyldigheten enligt paragrafen. Alternativt kan det i anslutning till 7 kap. 12 och 13 §§ föreskrivas att ersättningsskyldighet föreligger om ledamoten uppsåtligen eller genom oaktsamhet orsakar att utrustningen skadas eller går förlorad. Lagrådet framhåller att 13 kap. 5 § andra stycket om ekonomiskt omställningsstöd och vad som ska utgöra underlag för sådant stöd utan att det är avsikten kan ge intrycket av att en avgående ledamot kan välja mellan de ersättningsnivåer som anges i bestämmelsen. Enligt författningskommentaren förtydligar paragrafens andra stycke att det är underlaget vid beräkningen av ekonomiskt omställningsstöd för en tidigare talman som utgörs av talmansarvodet. Detta bör enligt Lagrådet framgå av lagtexten. Det bör också framgå om det är talmansarvodet vid avgångstillfället som ska utgöra underlag för en ledamot som har varit talman. I 14 a kap. 1 § regleras en ledamots skyldighet att betala tillbaka arvoden och andra ersättningar som har betalats ut felaktigt. Med anledning av bestämmelsen och vad som sägs i författningskommentaren till denna om god tro och tidpunkten för när den goda tron ska föreligga anser Lagrådet att frågan om när den goda tron ska föreligga bör övervägas ytterligare. Eftersom rättsläget enligt Lagrådet är något ovisst kan det vara klokt att uttryckligen reglera i lagen vad som ska gälla. Lagrådet tillägger också att det inte är oproblematiskt att knyta den goda tron till tidpunkten för utbetalningen. Med moderna betalningsmetoder är det inte säkert att mottagaren får kännedom om utbetalningen när den görs. Vad gäller övergångsbestämmelserna till lagen ifrågasätter Lagrådet det rimliga i att äldre bestämmelser enligt punkt 2 fortfarande ska gälla i fråga om ledamöter som har beviljats logiersättning före ikraftträdandet. När det gäller punkt 3 påpekar att termen preskription inte förekommer i de aktuella paragraferna och föreslår att punkten får en annan utformning. Slutligen menar att för att de äldre reglerna om arvode i 3 kap. som gällde före även i fortsättningen ska vara tillämpliga på arvoden som avser tid före detta datum bör en övergångsbestämmelse om detta införas. I övrigt föreslår Lagrådet vissa redaktionella och språkliga ändringar i 3 kap. 7–9 §§, 5 kap. 1 §, 6 kap. 17 §, 12 kap. 7 och 29 §§ samt 13 kap. 9 §. Utskottet konstaterar inledningsvis i likhet med riksdagsstyrelsen att riksdagsledamöternas situation och villkor i flera avseenden skiljer sig åt från vad som i allmänhet gäller på arbetsmarknaden. Ledamöterna är inte anställda av utan har ett förtroendeuppdrag som kontinuerligt omprövas av väljarna. Ledamöterna är i tjänst , året om. Ledamöterna måste med hänsyn till de särskilda krav som riksdagsuppdraget ställer ges möjlighet att verka under rimliga villkor. Det är viktigt att villkoren inte är omotiverat gynnsamma. Det är också viktigt att villkoren är tydliga och enkla. Utskottet anser därför att det är positivt att de förslag till ändringar som behandlas syftar till att förtydliga regelverket om ledamöters ersättning. Utskottet ställer sig i allt väsentligt bakom riksdagsstyrelsens förslag. Utskottet noterar också vad riksdagsstyrelsen anför om det s.k. Stockholmstraktamentet och om att en förändring av ordningen för att fastställa dess storlek bör övervägas. Mot bakgrund av att Lagrådet efterfrågar tydligare skäl för regleringen av ersättares rätt till ersättning för förlorad semester konstaterar utskottet att utformningen av den nuvarande bestämmelsen har lett till att tillämpningen inte fullt ut kommit att motsvara vad lagstiftaren enligt förarbetena har avsett. Avsikten med bestämmelsen är att kompensera en ersättare för de semesterdagar som går förlorade hos den ordinarie arbetsgivaren till följd av ersättarens tjänstgöring i . Vid beräkning av ersättningen måste det dock beaktas att en riksdagsledamot anses fullgöra sitt uppdrag på heltid och således inte formellt har rätt till någon semester. En ersättare som har tjänstgjort en hel tolvmånadersperiod bör i likhet med vad som gäller för en ledamot inte få ersättning för förlorad semester i och med att han eller hon då har fått ledamotsarvode . Rätten till ersättning för förlorad semester ska därför i enlighet med vad som framgår av författningskommentaren till den ursprungliga regleringen bedömas för varje tolvmånadersperiod för sig (jfr framst. 2005/06:RS4 s. 86 f.). Det innebär att den som tjänstgör ersätts för den förlorade semestern , medan den som tjänstgör endast ersätts som överstiger 12 månader. Utskottet anser också att det med anledning av Lagrådets påpekande finns anledning att förtydliga att en ersättare inte får använda ett högre belopp för enskilda utrikes tjänsteresor än vad som gäller för en ordinarie ledamot, oavsett om ersättaren ersätter fler än en ledamot. Däremot anser utskottet inte att det finns anledning att närmare definiera begreppet ”enskild utrikes tjänsteresa”. Utskottet konstaterar att det under ärendets beredning inte framkommit att begreppet skulle vara förknippat med några tillämpningssvårigheter. Utskottet delar Lagrådets bedömning att det är svårt att föreställa sig en situation där det blir aktuellt att förlänga sexmånadersfristen att begära ersättning för resekostnader eller traktamente genom preskriptionsavbrott. Vad gäller en ledamots rätt till arbetsrum konstaterar utskottet att den föreslagna bestämmelsen motsvarar nu gällande bestämmelse med den skillnaden att bestämmelsen formuleras som en rättighet för ledamoten och inte som en skyldighet för att tillhandahålla ett arbetsrum. Det framgår av framställningen att någon ändring i sak inte är avsedd, och utskottet ser inte skäl att föreslå någon ytterligare ändring av bestämmelsen. Lagrådet har också noterat att en ledamots skadeståndsskyldighet i ersättningslagen i fråga om inventarier och annan utrustning är begränsad till skada eller förlust av sådana inventarier och annan utrustning som är hänförlig till eller finns i arbetsrummet. Utskottet konstaterar att vad gäller annan utrustning som tillhör och som ledamoten disponerar, t.ex. bärbar dator eller mobiltelefon, finns det regler om ledamöternas ansvar för dessa i de föreskrifter som utfärdat till ersättningslagen. Utskottet noterar också att den utredning som ligger till grund för den framställning som behandlas här föreslår att motsvarande bestämmelser också tas in i nya föreskrifter till ersättningslagen. Utskottet anser att det finns anledning att förtydliga bestämmelsen om vilket arvode som ska ligga till grund för en ledamots ekonomiska omställningsstöd. Underlaget ska för den ledamot som är talman då han eller hon avgår utgöras av talmansarvodet och för övriga utgörs underlaget av ledamotsarvodet.