bet · H901SoU37 · 2022-06-13 00:00:00 — Det är helt uppenbart att själva synen på våld som accepterad metod mot barn på Sis är en konkret fara för psykisk och fysisk hälsa och utveckling för de barn som utsätts för det, även när det används korrekt i lagens mening. Men det är lika tydligt att våldet används mot barn på ett sätt som direkt strider mot lagstiftningen. Det finns dessutom allvarliga frågetecken kring varför det främst är yngre barn med neuropsykiatriska diagnoser, och då främst flickor, som utsätts för detta våld i större utsträckning än alla andra. Regeringen anger att avskiljningarna har minskat som resultat av riktade insatser och arbete inom Sis. I årsredovisningen från myndigheten att avskiljningarna har minskat . Jag ska inte gå in i detalj i statistiken, men det finns en del saker att fundera över. Vi kan i alla fall konstatera att har vårddygnen minskat. , som hade högst avskiljningstal, har stängts. Men i stället har avskiljningstalen gått upp mycket kraftigt på två andra Sis-institutioner. har stängt en avdelning med omedelbar verkan samt riktat allvarlig kritik mot en rad andra för användning av oförsvarligt våld. Och JO har riktat mycket allvarlig kritik mot institutioner för användning av tvångsmedel och fasthållning. har , vilket vi hörde i anförandet här innan, tagit emot fler klagomål än någonsin från barn. Oaktat den eventuella nedgången är läget alltså fortfarande mycket, mycket allvarligt. Det är också svårt att utifrån siffrorna med säkerhet säga om avskiljningarna verkligen har gått ned när det gäller just den grupp flickor som man haft mycket fokus på. I debatterna inför skolagans avskaffande fanns det röster mot avskaffande som hävdade att möjligheten att använda våld mot barn som var olydiga eller utagerande var helt nödvändig som ett yttersta verktyg och att man behövde utveckla andra metoder innan man helt förbjöd vuxnas våld mot barn i skolan. Jag är glad och stolt att dåvarande riksdag inte väntade på nya metoder utan att man tvärtom, genom att förbjuda lärares våld mot barn i skolan, tvingade fram andra och bättre metoder. Det steget behöver vi ta tillsammans även . Vi kan inte vänta . Som vi har hört här är det naturligtvis en fråga om att kunskap och kompetens hos personalen på statens institutioner, men i slutändan är det framför allt en fråga om att besluta sig för att utesluta avskiljning som metod och ersätta det med andra, effektivare och modernare, metoder med tydliga barnperspektiv. Jag vill därför yrka bifall till reservation 13 om att de åtgärder som regeringen har vidtagit för att få avskiljningarna att upphöra är otillräckliga och att regeringen därför ska vidta de åtgärder som krävs för att få slut på avskiljningarna. Samma vilja återspeglas i det förslag till tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med en ny skrivelse och en plan som vi också står bakom. Vi står även bakom förslagen till tillkännagivanden om en sammanhållen vårdinsats för placerade barn och om samverkan med kommunerna i samband med avslutad placering. Låsta rum och brist på insyn skapar utrymme för just sådana missförhållanden där våld, sexuellt utnyttjande och brott mot lagstiftning och regelverk har uppmärksammats. Tvångsåtgärder behöver därför alltid följas upp och granskas mycket noga. För att skapa extern kontroll och insyn bör regeringen utreda om det ska införas en bestämmelse om så kallade särskild underrättelse till om ett barn eller en ungdom som är placerad inom Sis har varit föremål för upprepade tvångsåtgärder. Då har vi ett särskilt ljus på det. Till slut, fru talman: vet en hel del om den barndom och de förutsättningar som barn som tvångsvårdas på statens institutioner har. Det är barn vars barndom inte sällan har präglats av försummelse, våld, missbruk, psykisk sjukdom och sexuellt utnyttjande. En kartläggning från visade att av barnen inom Sis hade minst en psykiatrisk diagnos - vanligen adhd, autismspektrumstörning eller PTSD. De flesta av dessa barn vet mycket väl vad våld är. De har upplevt det i olika former i hela sina liv. De har mötts av våld från sin omgivning, och ibland har våld även blivit en del av deras strategi, försvar och mönster. Det är därför helt obegripligt hur man kan tro att dessa barn och unga ska kunna få hjälp att läka från våld, försummelse och trauma samt hitta nya strategier om de möts av våld även från personal i den miljö de ska behandlas i. Barn och unga som utsatts för våld blir helt enkelt inte friskare eller bättre rustade att hantera livet om de utsätts för ännu mer våld. Vi som samhälle behöver göra vårt allra yttersta för att visa dem att det finns andra sätt att möta varandra och vägar till ett annat liv. Det gör vi inte så länge avskiljning och fasthållning får pågå som . Det är uppenbart att det krävs en större reformering av tvångsvården av barn och unga. I går satt jag med som stöd på ett samtal med en tjej som jag haft kontakt med och som varit placerad på Sis-hem. Hon hade varit utsatt av sin familj och sökte då hjälp av . Det resulterade i att hon placerades på ett av statens låsta boenden, för att skyddas från familjen. får hon hjälp av en psykolog för att bearbeta de övergrepp hon utsatts för i statens vård - övergrepp som satt större spår och sår i henne än vad familjens övergrepp gjorde. Det är en bearbetning som hon själv får bekosta. Detta är ännu en tjej och ännu en röst som vittnar om våld, isolering, ensamhet och utsatthet - men framför allt om känslan av maktlöshet. Hon beskriver även att hon får ta CSN-lån för att läsa upp betygen, då undervisningen inom Sis var totalt undermålig. Den utsatthet hon berättar om är en sorglig erfarenhet som inget barn ska vara med om och som inget barn ska utsättas för. Dessa enorma övergrepp och svek skedde i statens namn och i statens vård. Det är inte heller något som bara skedde då utan något som kan ske just , i denna stund. I går fick vi i socialutskottet ta del av hur alltför många barn som placeras inte får tillgång till den hälsoundersökning som det beslutades om . Med den takt som utvecklingen håller kommer alla placerade barn att få en hälsoundersökning . I den utvärdering som en arbetsgrupp i socialutskottet ansvarar för framkommer olika skäl till att hälsoundersökningar inte sker. Bland annat kan vi ta del av att det finns bristande kunskap om lagstiftningen, målgruppen och placerade barns hälsa. Dessutom finns en retorisk fråga, fru talman: bristerna en del av en större problematik? Mitt svar på den frågan är ja. Detta sätter fingret på det centrala i det vi debatterar , nämligen politikers och myndigheters sätt att se på de allra mest utsatta barnen i . Det sätter fingret på hur vi behandlar och bedömer barn efter olika måttstockar. inte förstår att barn som placeras förmodligen som huvudregel har påverkats av den situation som ligger till grund för att tvingas omhänderta barnet förstår jag att det blir fel i hela kedjan. Jag har lyft fram att , Sis, är en myndighet som havererat. Det är socialminister ytterst ansvarig för. Regeringen är ytterst ansvarig för de utsatta barnen i statens vård. Om regeringen och ansvarigt statsråd utgjorde en tydlig ryggrad skulle det skicka signaler till alla i första linjen - till alla dem som ansvarar för att barn får en nödvändig hälsoundersökning när de placeras, för att barnen i placeringen får ett bemötande som möter upp deras behov och läker sår i stället för att skapa nya samt för att barnen får en fungerande skolgång. Att placerade barn klarar skolan är en avgörande kompensatorisk åtgärd. Jag har tagit del av regeringens bedömning och lyssnat på Sis ledning, och jag står fast vid att en extern genomlysning av Sis måste göras. De har beskrivit de åtgärder de har vidtagit, men det räcker inte. Liberalerna saknar ett riktigt tydligt erkännande både av problemen och av att det finns åtgärder som möter upp detta. Det går inte att hitta stöd för att situationen för barn på Sis-hem har förbättrats märkbart, och regeringen och ledningen har inte förstått allvarlighetsgraden i läget för de utsatta barnen. Detta blir tydligt när de i sin rapport laborerar med siffror som rör avskiljning och på flera ställen lyfter fram våld mot personal - något som är oerhört allvarligt - men inte med en rad nämner det våld som personalen utsätter barnen för. Statskontoret skriver i sin rapport att det tar för Sis att åtgärda de brister och missförhållanden som bland annat JO och har uppmärksammat, och något vi liberaler särskilt reagerar på är Sis tillämpning av avskiljningar. har tagit emot det högsta antalet klagomål från barn och unga på Sis någonsin: 253. Många av dessa handlar om att barn har utsatts för våld och övergrepp från personal. Jag vill rikta ett stort tack till Barnrättsbyrån som envist stått upp för de allra mest utsatta barn och unga som är placerade inom . Deras rapport "...och jag kunde inte andas" som är en granskning av våld mot barn på de statliga ungdomshemmen är otroligt sorglig, men en tydlig, klar och osminkad redogörelse. De konstaterar återigen att de mest utsatta grupperna för avskiljning är de yngsta barnen, flickor med funktionsvariationer. I den skrivelse från Barnrättsbyrån vi fick skickade till oss i utskottet framkommer följande. Anmälan från en flicka placerad på , . Flickan har medelsvår intellektuell funktionsnedsättning som enligt läkares bedömning innebär att hennes mentala ålder är sex till : "X uppger att i samband med nedläggning trycks hennes huvud mot väggen så att smärta uppstår hon står upp. Då hon senare hamnar på golvet får hon ta emot ett slag över näsan så att smärta uppstår... Flickans uppfattning är att våldet var avsiktligt, oproportionerligt och att det inte var nödvändig". En annan anmälan från ett barn placerat på Sis-hemmet Vemyra, : "En av de andra ungdomarna var stökig och personal lade ned den ungdomen på golvet. En storväxt personal satt på ungdomen med sitt knä i ungdomens rygg. Ungdomen kunde inte andas och fick en panikångestattack. Det var väldigt obehagligt. I samband med händelsen slog ungdomen sitt huvud i golvet och fick en hjärnskakning..." Dessa fruktansvärda övergrepp är vad Sis ledning borde prata om, sätta ord på och framför allt agera på. har kritiserat isolering av minderåriga. Det har inga terapeutiska effekter. Avskiljning innebär alltid psykisk skada på ofta redan traumatiserade barn. Det innebär alltid risk för fysisk skada. Det är allvarliga övergrepp i statens regi, även i de fall som avskiljningarna genomförs på ett korrekt sätt och med lagstöd. Hur ska det ta för en myndighet att komma till rätta med så pass allvarliga missförhållanden? Hur ska Sis få på sig att använda tvångsmedel på ett sätt som saknar stöd i lag? Hur ska det få ta innan avskiljningar på riktigt tas bort? Jag har en fråga till regeringen. Är det inte läge att ta politiskt ansvar? Liberalerna har varit och är fortfarande tydliga med att det krävs en för att på djupet utreda missförhållanden och brister inom Sis verksamhet. För det går inte att lappa och laga en havererad verksamhet. Den måste struktureras om i grunden. har flera avdelningar på Statens institutionsstyrelses särskilda ungdomshem blivit tvungna att stänga. Detta efter att Inspektionen för vård och omsorg samt har utdelat skarp kritik för att vuxen personal håller fast barn med fysisk kraft, isolerar dem utan skäl och utsätter dem för oprovocerat våld i samband med avskiljningar. publicerar sorry - Röster från särskilda ungdomshem där barn vittnar om hur de brottas ner, hålls fast och lämnas ensamma i kala isoleringsrum. berättar hur barn isoleras felaktigt och får kläderna avslitna, och 2016 hur barn som försökt ta livet av sig låses in i isoleringsceller. tar en 13-årig flicka sitt liv när hon vårdas i enskildhet. SVT beskriver hur flickor utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck som levt isolerade under sin uppväxt placeras på Sis låsta avdelningar för att skyddas från sin familj. Detta är förutom Barnrättsbyråns rapport. Om jag eller ansvarigt statsråd skulle hotas i vår yrkesutövning är jag övertygad om att varken eller jag hade accepterat att skyddas genom inlåsning på Hinseberg. Men så gör vi med hedersutsatta flickor. Liberalerna har gång på gång varit tydliga i denna kammare: Avskaffa avskiljning. Man kan undra om någon är däremot. Ja, faktiskt, regeringen. är ett av få länder som tillåter våld mot barn. Avskiljning är våld, med lagligt stöd om rekvisiten är uppfyllda. Men hur lagligt det än är så rimmar det illa med . Där står: inget våld mot barn är motiverat. Min och Liberalernas önskan är att regeringen agerar på det tillkännagivande som finns. Avskaffa avskiljningar för barn som placerats enligt lagen om vård av unga. Det är ett ställningstagande för alla de ofria, maktlösa och utsatta barnens bästa. Tillsätt en extern granskning av Sis. Vi måste göra om och göra rätt. Att investera i våra mest utsatta barn är en investering för framför allt det enskilda barnet men även för hela vårt samhälle. Jag yrkar bifall till Liberalernas reservation 5. Med detta vill jag tacka alla fantastiska ledamöter i socialutskottet. har det varit surt och tråkigt att vara här. Vi har inte riktigt fixat det på ett bra sätt. Men på så många områden omges jag av fantastiska människor. Ett jättestort tack för att vi tillsammans gör skillnad! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)