bet · H901MJU12 · 2022-01-27 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag till ändringar i och djurskyddslagen. I propositionen föreslår regeringen att det ska införas ett grovt djurplågeribrott i och att straffskalan för det brottet ska vara fängelse i lägst och högst . För att effektivisera sanktionssystemet föreslår regeringen också ändringar i djurskyddslagen som innebär att vissa mindre allvarliga överträdelser av djurskyddsbestämmelser sanktioneras med sanktionsavgifter som hanteras av länsstyrelserna i stället för med straffrättsliga påföljder. Sanktionsavgifterna ska enligt förslaget uppgå till och högst . Vidare föreslår regeringen att överträdelser av djurskyddslagstiftningen som ligger så långt från lagstiftningens skyddsintresse (att motverka djurlidande) att det inte framstår som motiverat med straffansvar ska vara straffria. Slutligen föreslår regeringen att kontrollmyndigheternas skyldighet att anmäla överträdelser till eller förtydligas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet anser att bör avslå motionsyrkandena. I betänkandet finns fyra reservationer (M, SD, KD) och ett särskilt yttrande (MP). Proposition 2021/22:18 Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem. Fyra yrkanden i följdmotioner. Tre yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /22. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Straffskalan för grovt djurplågeri Kontrollverktyg och sanktionsavgifter som alternativ till straff Uppföljning och utvärdering av den nya lagstiftningen 1.Straffskalan för grovt djurplågeri, punkt 2 (SD) 2.Kontrollverktyg och sanktionsavgifter som alternativ till straff, punkt 3 (KD) 3.Sanktionsavgifternas storlek, punkt 4 (KD) 4.Uppföljning och utvärdering av den nya lagstiftningen, punkt 5 (M, SD) Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem (MP) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /22 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till lag om ändring i och lag om ändring i djurskyddslagen (2018:1192). Därmed bifaller proposition 2021/22:18 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2021/22:993 av (SD) yrkande 1, 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 17 i denna del och 2021/22:3430 av m.fl. (M) yrkande 9. Straffskalan för grovt djurplågeri 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 17 i denna del. Reservation 1 (SD) Kontrollverktyg och sanktionsavgifter som alternativ till straff 2021/22:4246 av m.fl. (KD) yrkandena 1 och 2. Reservation 2 (KD) 2021/22:4246 av m.fl. (KD) yrkande 3. Reservation 3 (KD) Uppföljning och utvärdering av den nya lagstiftningen 2021/22:4242 av m.fl. (M). Reservation 4 (M, SD) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (M), (S), (S), (M), (S), (C), (V), (M), (SD), (S), (KD), (L), (SD), (C), (S) och (SD). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet proposition 2021/22:18 Brott mot djur – skärpta straff och ett mer effektivt sanktionssystem. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Lagförslaget har granskats av Lagrådet. Två motioner har väckts med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas även motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22 som rör frågor som behandlas i propositionen. Förslagen finns i bilaga 1. För att ytterligare stärka djurskyddet lämnar regeringen i propositionen förslag på höjda straff för de allvarligaste fallen av djurplågeri genom att ett grovt djurplågeribrott införs i . Straffskalan föreslås vara fängelse i lägst och högst . Mindre allvarliga överträdelser av djurskyddslagstiftningen bör enligt regeringen hanteras snabbt och ändamålsenligt, och sanktionerna bör påföras i nära anslutning till överträdelsen. För att effektivisera sanktionssystemet lämnar regeringen i propositionen förslag på ändringar i djurskyddslagen som innebär att vissa mindre allvarliga överträdelser av djurskyddsbestämmelser sanktioneras med sanktionsavgifter som hanteras av länsstyrelserna i stället för med straffrättsliga påföljder. Sanktionsavgifterna ska enligt förslaget uppgå till och högst . Vidare föreslås i propositionen att överträdelser av djurskyddslagstiftningen som ligger så långt från lagstiftningens skyddsintresse (att motverka djurlidande) att det inte framstår som motiverat med straffansvar ska vara straffria. Slutligen föreslår regeringen att kontrollmyndigheternas skyldighet att anmäla överträdelser till eller förtydligas. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ändringar i och djurskyddslagen. avslår tre motionsyrkanden om grovt djurplågeri. gällande straffbestämmelser vid brott mot djur Straffbestämmelsen om djurplågeri finns i 16 kap. 13 § och innebär att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande, döms för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . Uppräkningen av gärningar i bestämmelsen är inte uttömmande och således kan även andra gärningar än de som anges i lagtexten utgöra djurplågeri. Djurplågeri kan begås genom handling och genom underlåtenhet. För att straffansvar i fråga om vanvård eller annan underlåtenhet ska aktualiseras krävs att gärningspersonen har en garantställning, dvs. en skyldighet att agera i förhållande till djuret, t.ex. i egenskap av ägare eller skötare. För straffbarhet krävs enligt djurplågeriparagrafens lydelse att ett djur utsatts för lidande. Det krävs att den som utsätter djur för lidande gör det otillbörligen. Kravet på otillbörlighet har ställts eftersom handlingar som förorsakar djur lidande i viss mån måste tolereras med hänsyn till legitima intressen, t.ex. vissa forskningsändamål. I övrigt är det utan betydelse på vilket sätt gärningspersonen har orsakat lidandet. Det är således tillräckligt för ansvar att ett lidande faktiskt har tillfogats djuret. Djurskyddslagen (2018:1192) är en ramlag som innehåller de bestämmelser som är grundläggande och centrala för djurs välfärd. Mer detaljerade djurskyddsföreskrifter finns i djurskyddsförordningen (2019:66) och i myndighetsföreskrifter meddelade av . Merparten av djurskyddslagens straffbestämmelser är s.k. blankettstraffbud. Med blankettstraffbud avses en straffbestämmelse som inte innehåller all information som behövs för att avgöra vad som är straffbart, utan som fylls ut genom hänvisning till andra bestämmelser. De kompletterande bestämmelserna finns i djurskyddslagen eller i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen, antingen i förordning beslutad av regeringen eller i föreskrifter meddelade av . Även EU-förordningar på djurskyddsområdet innehåller bestämmelser som på detta sätt fyller ut djurskyddslagens straffbestämmelser. Enligt 10 kap. 1 § djurskyddslagen döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot någon av ett antal uppräknade bestämmelser i lagen, eller vissa bestämmelser som regeringen har meddelat med stöd av lagen, till böter eller fängelse i högst . Förutom föreskrifter om bedövning gäller straffbestämmelsen i 10 kap. 1 § djurskyddslagen endast överträdelser av handlingsregler som framgår av själva lagen. Samma straffskala gäller dessutom för den som inte följer ett beslut om djurförbud eller ett föreläggande om skyldighet att avveckla ett djurinnehav. Om brottet har begåtts med uppsåt och avsett en förpliktelse av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, är straffet fängelse i högst . Samma straffskalor gäller enligt 10 kap. 3 § djurskyddslagen för brott mot vissa EU-bestämmelser om transport och avlivning av djur. Till böter eller fängelse i högst döms också den som bryter mot förbudet att genomföra sexuella handlingar med djur (10 kap. 2 §). Straffansvar för den som i övrigt med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot de EU-bestämmelser som lagen kompletterar eller mot bestämmelser som regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, en myndighet har meddelat med stöd av ett antal uppräknade bestämmelser, regleras i 10 kap. 4 och 5 §§ djurskyddslagen. De två nämnda straffbestämmelserna har endast böter i straffskalan. Straffbestämmelser som gäller överträdelser av handlingsföreskrifter som anges i själva djurskyddslagen har alltså en straffskala som uppgår till fängelse. Detsamma gäller överträdelser av föreskrifter om bedövning vid slakt som regeringen meddelat. Straffskalan upp till fängelse gäller också överträdelser av vissa särskilt angivna bestämmelser i om transport och avlivning av djur. Straffansvar för den som i övrigt med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot de EU-bestämmelser som lagen kompletterar regleras i 10 kap. 4 § djurskyddslagen. Bestämmelsen i 10 kap. 5 § djurskyddslagen straffbelägger överträdelser av djurskyddsförordningen samt av föreskrifter meddelade av efter regeringens bemyndigande. I 10 kap. 6 § djurskyddslagen anges att om en gärning som avses i 10 kap. 1, 3, 4 eller 5 § djurskyddslagen är att anse som ringa ska det inte dömas till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som straffbestämmelsen är avsedd att skydda. Bestämmelsen är en precisering i förhållande till den tidigare djurskyddslagen, i vilken det endast angavs att om en gärning var att anse som ringa skulle inte dömas till ansvar. Undantaget för ringa fall gäller alla straffbestämmelser i djurskyddslagen med undantag för överträdelse av förbudet att genomföra sexuella handlingar med djur. Förhållandet mellan de materiella straffbestämmelserna i och djurskyddslagen Det följer av 10 kap. 8 § djurskyddslagen att brott mot djurskyddslagen är underordnade djurplågeribrott. Där anges att om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i döms inte till ansvar för brott mot djurskyddslagen. Detta innebär att djurplågeribrott normalt har företräde framför brott mot djurskyddslagen om en gärning skulle träffas av straffansvar för både djurplågeri och brott mot djurskyddslagen. Är dock gärningen att döma enligt den strängare straffskalan för vissa uppsåtliga gärningar (med endast fängelse i straffskalan) har djurskyddslagens straffbestämmelser företräde framför bestämmelse om djurplågeri. En grundläggande skillnad mellan djurplågeribrottet och brott mot djurskyddslagen är att det krävs att djur har utsatts för lidande för att straffansvar för djurplågeribrott ska kunna komma i fråga. Brott mot djurskyddslagen innefattar brott mot ett antal handlingsföreskrifter av likartat slag, som avser att säkra djurs välfärd. I fråga om djurskyddslagens bestämmelser krävs det alltså inte att ett djur har utsatts för lidande utan det rör sig om handlingar i strid med vissa av lagens bestämmelser eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen eller EU-bestämmelser på området. Vidare krävs uppsåt eller grov oaktsamhet för att någon ska dömas för djurplågeri medan det i fråga om djurskyddslagens straffbestämmelser är tillräckligt för straffbarhet att det kan visas att förfarandet har varit oaktsamt, dvs. det krävs inte uppsåt eller grov oaktsamhet. En annan skillnad mellan djurplågeribrottet och djurskyddslagens straffbestämmelser är att det förra riktar sig till en obestämd allmänhet, medan djurskyddslagens straffbestämmelser i första hand riktar sig till den som är ansvarig för djuret eller djurhållningen. Vidare omfattar djurskyddslagen alla djur som (avsiktligt) hålls av människan oavsett art samt, med vissa undantag, även viltlevande försöksdjur. Djurplågeribrottet är däremot inte begränsat till hållna djur, utan omfattar både tama och vilda djur. Straffet för djurplågeri ska skärpas Regeringen föreslår att straffbestämmelsen om djurplågeri ska kompletteras med en särskild straffskala och en egen beteckning för grovt brott: grovt djurplågeri. Brottet ska omfatta uppsåtliga och grovt oaktsamma gärningar. Enligt regeringens förslag ska det vid bedömningen av om ett brott är grovt särskilt beaktas om gärningen har inneburit allvarligt lidande för djuret eller djuren, har omfattat ett större antal djur eller annars har varit av särskilt hänsynslös eller farlig art. Regeringen föreslår att straffskalan för grovt djurplågeri ska vara fängelse i lägst och högst . Enligt regeringens bedömning bör straffskalan för djurplågeri av normalgraden inte ändras. Regeringen bedömer att mindre allvarliga överträdelser på djurskyddsområdet bör avkriminaliseras och sanktioneras genom sanktionsavgifter. Regeringen föreslår att den ska bemyndigas att meddela föreskrifter om att en sanktionsavgift ska betalas av den som – bryter mot bestämmelser i rådets förordning (EG) nr 1/2005 av om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven /432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97 (djurtransportförordningen) om transporthandlingar, tillstånd, intyg och kompetensbevis, om att utse en fysisk person att ansvara för transporten, om tillgång till vissa uppgifter, om anmälan om förändringar i förhållande till tillstånd som meddelats för en transportör, om krav på navigeringssystem och bevarande och tillhandahållande av uppgifter från ett sådant system samt om krav på godkännande av transportmedel – bryter mot bestämmelser om kompetensbevis, skyldighet att meddela den behöriga myndigheten om att djur ska avlivas och att utse djurskyddsansvarig i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av om skydd av djur för avlivning (slaktförordningen) – inte uppfyller krav på att lämna information om djur vid försäljning eller annan överlåtelse – förevisar djur på cirkus och inte uppfyller krav på att föra anteckningar om verksamheten och djuren eller lämna upplysningar om verksamheten – inte uppfyller krav på godkännande av djurparker eller liknande anläggningar innan de tas i bruk – föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur och inte uppfyller krav på upprättande av instruktioner för sådan verksamhet, på märkning av djur, på journalföring eller på att lämna information om verksamheten. Enligt regeringens förslag ska avgiftsskyldigheten bygga på strikt ansvar och vara obligatorisk. Regeringen föreslår att kontrollmyndigheterna ska pröva frågor om sanktionsavgift. Vidare föreslår regeringen att en överträdelse som kan leda till sanktionsavgift inte ska kunna leda till straff. Vidare föreslås att en sanktionsavgift inte får beslutas om överträdelsen omfattas av ett föreläggande om vite och överträdelsen ligger till grund för en ansökan om utdömande av vitet. I propositionen föreslås att en sanktionsavgift inte ska tas ut om det är oskäligt att ta ut avgiften. Vid denna prövning ska särskilt beaktas – om överträdelsen berott på sjukdom som medfört att den avgiftsskyldige inte förmått att på egen hand göra det som han eller hon varit skyldig att göra och inte heller förmått ge någon annan i uppdrag att göra det – om överträdelsen annars berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken kunnat eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka – vad den avgiftsskyldige gjort för att undvika överträdelsen. Sanktionsavgift ska enligt förslaget inte heller tas ut om överträdelsen är av mindre betydelse med hänsyn till det intresse som bestämmelsen är avsedd att skydda. I fråga om sanktionsavgifternas storlek föreslår regeringen att sanktionsavgifterna ska uppgå till och högst . Avgifternas storlek ska framgå av föreskrifter som regeringen meddelar. När regeringen meddelar föreskrifter om avgifternas storlek ska hänsyn tas till hur allvarlig överträdelsen är och till betydelsen av den bestämmelse som överträdelsen avser. Regeringen bedömer att sanktionsavgifterna bör differentieras, dvs. vara olika stora beroende på vem som åläggs avgift. Grunderna för differentieringen bör anges i regeringens föreskrifter. Vidare är regeringens bedömning att om den som har påförts en sanktionsavgift inte upphör med överträdelsen bör en ny, förhöjd avgift tas ut. Om en sanktionsavgift har beslutats för en överträdelse och den avgiftsskyldige därefter upprepar överträdelsen, bör den nya överträdelsen leda till en förhöjd avgift. Grunderna för beräkningen av en förhöjd avgift bör framgå av regeringens föreskrifter. När det gäller förfarandefrågor föreslår regeringen att den som avgiften ska tas ut av ska få tillfälle att yttra sig innan kontrollmyndigheten beslutar om en sanktionsavgift. Regeringen bedömer att det inte behövs någon uttrycklig bestämmelse om att ett beslut om sanktionsavgift ska delges den avgiftsskyldige. Vidare föreslår regeringen att ett beslut om sanktionsavgift inte ska gälla . Ett beslut om sanktionsavgift ska förfalla till betalning när beslutet har fått laga kraft och ska få verkställas enligt utsökningsbalken . Vidare föreslås att sanktionsavgiften ska tillfalla staten. När det gäller frågan om preskription föreslår regeringen att en sanktionsavgift endast ska få tas ut om den som avgiften ska tas ut av har fått tillfälle att yttra sig från det att överträdelsen ägde rum. Vidare föreslås att en beslutad sanktionsavgift ska falla bort till den del beslutet om avgiften inte har verkställts från det att beslutet fick laga kraft. I fråga om överklagande är det regeringens bedömning att det inte behövs någon särskild regel om överklagande av sanktionsavgift. Regeringens förslag är att djurskyddslagens bestämmelser om sanktionsavgift inte ska omfatta överträdelser av föreskrifter meddelade med stöd av lagen som avser djur som används inom Försvarsmakten. Vidare föreslår regeringen att bestämmelsen i 10 kap. 6 § djurskyddslagen om straffrihet vid ringa brott ska utvidgas till att omfatta fler överträdelser . En gärning ska enligt förslaget anses som ringa om den är av mindre betydelse med hänsyn till det intresse som straffbestämmelsen är avsedd att skydda. Enligt regeringens bedömning innebär bestämmelsen i 8 kap. 5 § djurskyddslagen att kontrollmyndigheten har en skyldighet att till eller anmäla samtliga fall av regelöverträdelser för vilka det finns en klar misstanke om brott, med undantag för mer bagatellartade överträdelser. Regeringen föreslår att det ska anges i 8 kap. 5 § djurskyddslagen att kontrollmyndigheterna ska vidta lämpliga åtgärder med anledning av överträdelser av lagen. Detsamma ska gälla för överträdelser av föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen och de EU-bestämmelser som lagen kompletterar. Det ska enligt förslaget vidare framgå att kontrollmyndigheterna alltid ska anmäla överträdelser till eller när överträdelserna har lett till djurs lidande eller inneburit en konkret risk för lidande, eller när det annars finns särskilda skäl för en anmälan. Företagsbot, sanktionsavgifter och djurförbud Regeringen föreslår att det ska beslutas om djurförbud för fysiska personer som ålagts företagsbot för brott enligt 10 kap. 1–5 §§ djurskyddslagen, om ett djurförbud är befogat från djurskyddssynpunkt. Det ska enligt förslaget förtydligas att beslut om djurförbud avser fysiska personer. Vidare föreslår regeringen att ett beslut om sanktionsavgift som har meddelats en fysisk person ska leda till djurförbud om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Regeringen föreslår att ändringarna i lagarna ska träda i kraft . Regeringen bedömer att den föreslagna ändringen i inte kräver någon särskild övergångsbestämmelse. När det gäller förslaget om ändring i djurskyddslagen föreslår regeringen att äldre föreskrifter fortfarande ska gälla för överträdelser som har skett före ikraftträdandet av bestämmelserna om sanktionsavgifter och ändringarna i bestämmelsen om djurförbud. Förslaget om ändring i djurskyddslagen som gäller kontrollmyndigheternas anmälningsskyldighet kräver enligt regeringens bedömning inte någon särskild övergångsbestämmelse. Regeringens bedömning är att lagförslagen stärker djurskyddet och främjar en god djurvälfärd samt medför en mer tids- och resurseffektiv användning av statens resurser. Enskilda personer som håller eller hanterar djur bedöms inte påverkas i någon större omfattning av förslaget. De konsekvenser som kan uppstå begränsas huvudsakligen till att gälla personer som inte följer djurskyddslagstiftningen. När det gäller myndigheterna bedöms förslagen framför allt påverka länsstyrelserna. Konsekvenserna för länsstyrelserna och de ytterst begränsade konsekvenser förslagen får för övriga berörda myndigheter och domstolarna, bedöms inte vara större än att de kostnadsökningar som förslaget kan innebära kan finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Förslagen bedöms även innebära vissa positiva effekter för det brottsförebyggande arbetet och jämställdheten mellan kvinnor och män. I kommittémotion 2021/22:3430 av m.fl. (M) yrkande 9 föreslår motionärerna att det ska införas en ny brottsrubricering, grovt djurplågeri, för de allvarligaste formerna av djurplågeri. Även i kommittémotion 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 17 i denna del föreslås att brottet grovt djurplågeri införs. Ett liknande förslag finns i motion 2021/22:993 av (SD) yrkande 1 där motionären anför att brottet grovt djurplågeri med enbart fängelse i straffskalan bör införas. Det har inte väckts någon motion som går emot regeringens lagförslag. Utskottet anser att av de skäl som framförs i propositionen bör anta regeringens förslag till ändring i dels , dels djurskyddslagen. Utskottet tillstyrker således regeringens proposition. Eftersom det som efterfrågas i motionerna tillgodoses genom ändringen i 16 kap. 13 § anser utskottet att motionerna 2021/22:993 (SD), 2021/22:2457 (SD) yrkande 17 i denna del och 2021/22:3430 (M) yrkande 9 kan lämnas utan åtgärd. Straffskalan för grovt djurplågeri Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om straffskalan för grovt djurplågeri. Jämför reservation 1 (SD). I kommittémotion 2021/22:2457 av m.fl. (SD) yrkande 17 i denna del anför motionärerna att straffskalan för brottet grovt djurplågeri ska vara fängelse i lägst och högst . Som framgår tidigare i detta betänkande föreslås i propositionen att straffbestämmelsen om djurplågeri ska kompletteras med en särskild straffskala och en egen beteckning för grovt brott: grovt djurplågeri. Regeringen föreslår att straffskalan för grovt djurplågeri ska vara fängelse i lägst och högst (16 kap. 13 § andra stycket ). Av propositionen framgår att regeringen, i likhet med utredningen[1], anser att straffskalorna för djurplågeri av normalgraden och grovt djurplågeri bör vara överlappande. Överlappningen bör dock inte vara sådan att en stor del av straffskalan inte utnyttjas i praktiken. I realiteten utgör minimistraffet för ett grovt brott ett slags maximum vid straffmätningen av ett brott av normalgraden. I propositionen instämmer regeringen i utredningens slutsats att ett minimistraff på fängelse kommer att innebära att allvarliga fall av djurplågeribrott möts av en skärpt straffrättslig reaktion. Ett sådant minimistraff är enligt regeringen proportionerligt i jämförelse med annan brottslighet. Till skillnad från de remissinstanser som förespråkar ett minimistraff fängelse anser regeringen att ett så högt minimistraff innebär en alltför ingripande och oproportionerlig straffskärpning för de gärningar som bedöms som grova brott. Utredningens förslag innebär att straffskalan för det grova brottet överensstämmer med andra grova brott i där straffskalan för brott av normalgraden, i likhet med vad som gäller för djurplågeri, sträcker sig från böter till fängelse. Sådana brott är t.ex. ocker och olaga integritetsintrång. Regeringen instämmer därför i utredningens bedömning att straffskalan för brottet grovt djurplågeri bör vara fängelse i lägst och högst , vilket även korresponderar med straffskalan för bl.a. grovt jaktbrott. Enligt motionärerna bör minimistraffet för grovt djurplågeri vara fängelse i lägst .