bet · H901KU16 · 2022-03-31 00:00:00 — Regeringen har i propositionerna 2021/22:119 Modernare regler för användning av tvångsmedel och 2021/22:133 En samlad straffrättslig terrorismlagstiftning bl.a. föreslagit ändringar i , lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Propositionerna bereds av justitieutskottet. Regeringen beslutade vidare om lagrådsremissen Skärpt syn på våldtäkt och andra sexuella kränkningar där det bl.a. föreslås ändringar i . De föreslagna ändringarna i de nämnda lagarna avser delvis samma bestämmelser som omfattas av lagförslagen i den proposition som behandlas i detta betänkande. Utskottet delar regeringens och justitieutskottets bedömning att det finns brister i det straffrättsliga skyddet för hemliga uppgifter som förekommer inom ramen för internationella freds- och säkerhetsfrämjande samarbeten där deltar. Utskottet är därför, liksom justitieutskottet, positivt till regeringens förslag om att brotten utlandsspioneri, grovt utlandsspioneri och röjande av hemlig uppgift i internationellt samarbete införs i och att straffbestämmelserna om obehörig och grov obehörig befattning med hemlig uppgift samt vårdslöshet med hemlig uppgift utvidgas så att de även omfattar gärningar som har sin grund i utlandsspioneri. Utskottet delar vidare regeringens bedömning att det är motiverat att den tryck- och yttrandefrihetsrättsliga regleringen utvidgas och ges en utformning motsvarande den som föreslås i , även med beaktande av de höga krav som måste ställas vid kriminalisering av gärningar som omfattas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Utskottet delar därmed regeringens uppfattning att de föreslagna brotten utlandsspioneri, grovt utlandsspioneri samt sådan obehörig befattning med hemlig uppgift, grov obehörig befattning med hemlig uppgift och vårdslöshet med hemlig uppgift som har sin grund i utlandsspioneri har ett så starkt skyddsintresse att det är motiverat att dessa förfaranden ska vara straffbara även när gärningarna begås genom yttranden i medier som skyddas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Detsamma gäller försök, förberedelse och stämpling till utlandsspioneri. Utskottet delar även regeringens bedömning att det får anses proportionerligt att lägga till de grövsta av de brott som omfattas av kriminaliseringsförslaget i tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens bestämmelser om meddelar- och anskaffarbrott. Utskottet ställer sig således bakom regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2021/22:4287 (V) och 2021/22:4305 (L) yrkandena 1 och 2. Beslut att ändra grundlag fattas genom två likalydande beslut. Genom det första beslutet antas grundlagsförslaget som vilande. Det andra beslutet får inte fattas tidigare än att det efter det första beslutet har hållits val till i hela riket och den nyvalda har samlats. Utskottet föreslår därför att som vilande antar regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Utskottet bedömer att propositionens förslag till lag om ändring i , , lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet har ett sådant samband med de föreslagna grundlagsändringarna att dessa bör behandlas av först i samband med att slutligt behandlar förslagen till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Därför bör behandlingen av förslagen i dessa delar skjutas upp till /23. Utskottet noterar vidare att lagförslag som bereds av justitieutskottet, och som delvis berör samma bestämmelser som behandlas i detta betänkande, kan komma att påverka den slutliga utformningen av lagförslagen i dessa delar. Avslag på propositionen, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2021/22:4287 av m.fl. (V) och 2021/22:4305 av m.fl. (L) yrkande 1 och 2021/22:4305 av m.fl. (L) yrkande 2. Jag anser att det är av stor vikt att , i egenskap av lagstiftare, är försiktig när det gäller nykriminalisering, i synnerhet när det är fråga om ändringar i grundlagen som innebär att nya tryck- och yttrandefrihetsbrott läggs till den noga övervägda brottskatalogen i tryckfrihetsförordningen. Eventuella ändringar måste vara väl underbyggda och ha analyserats mycket noga utifrån principerna om nödvändighet, effektivitet och proportionalitet. Jag anser att den utredning som ligger till grund för regeringens proposition (SOU 2017:70) inte visat på tillräckliga behov för att motivera en nykriminalisering. kan den som läcker information som skadar rikets säkerhet bli åtalad för brott. I offentlighets- och sekretesslagen finns bestämmelser om bl.a. utrikes- och försvarssekretess som innebär begränsningar av yttrandefriheten enligt tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Uppgifter som rör säkerhetskänslig verksamhet och som därför omfattas av sekretess enligt offentlighets- och sekretesslagen har även ett skydd enligt säkerhetsskyddslagen. Röjandet av sådana uppgifter kan leda till straffansvar för brott mot tystnadsplikt enligt . Vidare finns det straffrättsliga bestämmelser i 19 kap. som innebär att en person som röjer uppgifter som är av betydelse för ett internationellt samarbete för fred och säkerhet som deltar i kan göra sig skyldig till brott mot säkerhet. Där finns bl.a. bestämmelser om spioneri, obehörig befattning med hemlig uppgift och olovlig underrättelseverksamhet. Dessutom är en rad brott, bl.a. spioneri och obehörig befattning med hemlig uppgift, tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsbrott enligt 5 kap. yttrandefrihetsgrundlagen. En gärning som innefattar en obehörig informationshantering kan även leda till skadeståndsskyldighet och till olika arbetsrättsliga sanktioner om förfarandet har samband med en anställning. I utredningen konstateras att antalet fall som rör röjande av känsliga uppgifter inom de aktuella internationella samarbetena ”inte förefaller vara stort” men att kriminalisering ändå får anses vara befogad eftersom handlandet är så ”allvarligt och straffvärt”. Enligt min mening är detta ett cirkelresonemang. Utredningen nämner även att antalet upptäckta brott mot säkerhet enligt 19 kap. över huvud taget är litet. Om problemet med denna typ av brottslighet inte är stort ser jag ingen anledning till nykriminalisering. Utredningen jämför även med flera andra länder som ”har ett betydligt starkare straffrättsligt skydd för sådana uppgifter än vad har”. Jag tolkar utredningens skrivningar som att det bärande skälet till en nykriminalisering är att signalera till andra länder att även ser allvarligt på dessa gärningar. Jag anser inte att det är ett tillräckligt starkt argument vare sig för att införa ett nytt brott om utlandsspioneri i eller för att ändra i våra grundlagar. Sammanfattningsvis anser jag att regeringens förslag inte bör genomföras med hänvisning till den bristfälliga behovsbedömningen av en nykriminalisering och att förslaget utgör en omotiverad inskränkning av tryck- och yttrandefriheten. Mot denna bakgrund bör avslå propositionen. Avslag på propositionen, punkt 1 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a) avslår regeringens förslag, b) ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4287 av m.fl. (V) och 2021/22:4305 av m.fl. (L) yrkandena 1 och 2. Det är ett uppenbart samhällsintresse att det ska finnas en ändamålsenlig straffrättslig reglering av spioneriliknande handlingar. Lika uppenbart är att regleringen på detta område får tydliga konsekvenser för tryck-, yttrande- och informationsfriheten och därmed för enskilda medborgares möjligheter att – i enlighet med tryckfrihetsförordningens portalparagraf – uttrycka tankar och lämna uppgifter och därmed bidra till en fri och allsidig upplysning, liksom för journalisters möjligheter att bedriva en effektiv och oberoende rapportering. Jag delar i och för sig regeringens bedömning att det behövs ny lagstiftning för att komma åt aktörer som utnyttjar den svenska yttrande- och informationsfriheten för att spionera på landets samarbetspartner eller gå väpnade icke-statliga sammanslutningar tillhanda. Spioner ska inte heller kunna gå fria från straff genom att agera under journalistisk täckmantel. Men det som är hemligt inom Försvarsmakten är redan hemligt, och straffbart att röja. Ett argument för lagförslaget är att andra länder måste kunna ha förtroende för , och däri ligger också att hemliga uppgifter inte riskerar att spridas. Det har hävdats att den gällande regleringen kan göra det svårt att döma någon för spioneri som röjt hemliga uppgifter som visserligen inte skadat säkerhet men däremot relationer till länder som samarbetar med i en internationell insats. Det är dock mycket oklart i vilken mån denna problembeskrivning har full täckning i form av problem som verkligen inträffat eller riskerat att inträffa. Propositionens beskrivning är i denna del inte tillräckligt konkret. Detta argument behöver dessutom sättas i relation till lagförslagets effekter för den fria opinionsbildningen och den journalistiska friheten. Att journalister rapporterar om eller avslöjar missförhållanden eller övergrepp inom internationella insatser skulle tydligt kunna skapa irritation hos länder som samarbetar med, och kanske i vissa fall även skada relationer till dessa länder. Men det fria ordet kan inte vara underordnat sådana statspolitiska hänsyn. Regeringen försöker hantera detta dilemma genom att lagförslaget innehåller ett undantag från straffansvar om gärningen med hänsyn till syftet är försvarlig. Ändringarna ska medföra att journalister ska kunna slå larm om missförhållanden utan att begå brott. Problemet är att begreppet försvarligt har sådana tolkningsmöjligheter att det sannolikt kommer att begränsa både reportrar och ansvariga utgivare när det gäller rapporteringen. Det blir enklare att avstå i de fall som är svåra att avgöra, särskilt för en medieredaktion som inte har obegränsade resurser. Eftersom det i första hand är regeringen som ansvarar för utrikespolitiken blir det också regeringen som ytterst avgör vilken rapportering som kan medföra allvarligt men för internationella relationer. Sammanfattningsvis anser jag att regeringens lagförslag inte har den tydlighet och förutsägbarhet som är nödvändig för att inte enskilda av försiktighetsskäl ska avhålla sig från att utöva sin grundlagsskyddade yttrande- och informationsfrihet. bör därför avslå propositionen. Regeringen bör i stället fortsätta beredningen för att återkomma med ett förslag som bättre tillgodoser den intresseavvägning som beskrivs ovan. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2021/22:55 Utlandsspioneri: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 4.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i . 5.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2012:278) om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. 2021/22:4287 av m.fl. (V): avslår proposition 2021/22:55. 2021/22:4305 av m.fl. (L): 1.Riksdagen avslår propositionen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om ett fortsatt beredningsarbete för förstärkta garantier för yttrande- och informationsfriheten och tillkännager detta för regeringen. yttrande 2021/22:JuU3y