bet · H901JuU27 · 2022-04-29 00:00:00 — har andelen utsatta minskat bland de elever där minst en förälder inte har universitetsutbildning, bland dem där minst en förälder saknar arbete och bland de som kommer från familjer med svaga ekonomiska resurser. är dock andelen som uppger att de utsatts för rån störst bland de elever som kommer från familjer med svaga ekonomiska resurser. I både SUB och NTU ser man en ökning /16 av andelen unga med svensk bakgrund som anger att de utsatts för rån . När det gäller unga med utländsk bakgrund varierar andelen mer mellan åren, vilket gör det svårt att bedöma om det finns någon trend i utvecklingen. När det kommer till utsattheten totalt sett utifrån svensk respektive utländsk bakgrund skiljer sig resultaten åt i de båda undersökningarna. I SUB är andelen som angett att de utsatts för rån fortfarande större bland elever med utländsk bakgrund än bland elever med svensk bakgrund, även om skillnaden har minskat. I NTU är förhållandet det omvända; är den andel som uppger att de utsatts för rån större bland ungdomarna med svensk bakgrund än bland ungdomarna med utländsk bakgrund. Av rapporten framgår vidare (s. 13 f.) att majoriteten av alla som misstänks för ungdomsrån är pojkar. Andelen misstänkta flickor har dock ökat, från –2019. Antalet unga misstänkta har ökat i samtliga åldrar, men den största ökningen står de som är och för. Två tredjedelar av de misstänkta 2015–2019 har utländsk bakgrund. När det gäller målsägarna är fördelningen den omvända – omkring tre fjärdedelar () har svensk bakgrund. Resultatet visar också att nästan var fjärde misstänkt har varit misstänkt för fler än ett ungdomsrån –2019. Vidare begås ungefär hälften av alla ungdomsrån (där det finns en misstänkt) av en person som blivit misstänkt för rån mer än en gång. Jämfört med de ungdomar som utsätts för rån bor de misstänkta ungdomarna oftare i områden med låg socioekonomisk status. I dessa bostadsområden är andelen med utländsk bakgrund i genomsnitt större än där den som rånas bor. Likaså är andelen som bor i hyreshus och andelen med låg ekonomisk standard större. Vidare är andelen förvärvsarbetande och andelen med eftergymnasial utbildning mindre. När det gäller maktutövning eller förnedringsinslag i ungdomsrånen uppges i rapporten (s. 15) att sådana inslag förekommer i drygt en tredjedel av förundersökningarna när de misstänkta för rånet är enbart pojkar. Vid en jämförelse framkommer att andelen ungdomsrån med maktutövning och förnedringsinslag inte har ökat , snarare tyder resultaten på en minskning. I förundersökningar med minst en misstänkt flicka förekommer maktutövning och förnedringsinslag i ungefär två tredjedelar av fallen. tillkännagav för regeringen att möjligheten att drog-testa barn bör utvärderas i syfte att säkerställa att sådana tester kan genomföras i tillräcklig omfattning (bet. 2017/18:JuU18, rskr. 2017/18:175). Utskottet ansåg att det fanns anledning att titta närmare på bestämmelsen i 36 b § LUL om drogtester av barn och dess tillämpning. Enligt utskottet borde fler barn drogtestas vid misstanke om brott för att samhället ska kunna fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. Av den utvärdering som Brå genomfört framgick dock att möjligheterna inte utnyttjats särskilt ofta och att vissa poliser dessutom avstod från att drogtesta barn på grund av osäkerhet om lagens innebörd. Enligt utskottets mening fanns det därför anledning att utvärdera bestämmelsen för att säkerställa att sådana tester skulle kunna genomföras i tillräcklig omfattning. Regeringen ansåg att tillkännagivandet var slutbehandlat genom det uppdrag som gavs till den tillsatta utredningen om att se över regelverket för utredningar mot barn som misstänks för brott (dir. 2019:103). delade dock inte denna uppfattning, och tillkännagivandet står därför åter som öppet (skr. 2021/22:75 s. 56). Utskottet föreslog ett nytt tillkännagivande till regeringen om drogtester av barn med samma innebörd som tillkännagivandet (2020/21:JuU28, s. 16 f.). Utskottet anförde att frågan var föremål för utredning och att regeringen utan onödigt dröjsmål borde återkomma till med förslag till förtydligad lagstiftning. Ledamöterna från Socialdemokraterna, reserverade sig mot förslaget och ansåg att inte skulle göra något sådant tillkänna-givande. biföll reservationen (prot. 2020/21:143 § 9). Utskottet har behandlat motionsyrkanden om brotts-förebyggande insatser för unga. Vid beredningen av yrkanden från allmänna motionstiden /20 avstyrkte utskottet ett yrkande om att ge en utredare i uppdrag att ge förslag på lämpliga brottsförebyggande åtgärder och anpassat verkställighetsinnehåll för den nya grupp unga vuxna från socialt utsatta områden som allt oftare förekommer på de svenska anstalterna. Utskottet avstyrkte även ett yrkande om förstärkt stöd till unga som vill lämna destruktiva grupper och sammanhang och ett yrkande om åtgärder för att motverka ungdomsbrottsligheten, bl.a. genom tidiga förebyggande insatser (2019/20:JuU30 s. 8 f.). Utskottet anförde att det på flera håll i samhället arbetas med brottsförebyggande åtgärder, t.ex. genom det nationella brotts-förebyggande programmet. Vidare konstaterade utskottet att regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att utreda och lämna förslag om hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för det brottsförebyggande arbetet (dir. 2019:94) samt att , som en del i regeringens särskilda åtgärder mot gängkriminalitet, hade fått i uppdrag att ta fram förslag på ökade möjligheter till öppna insatser utan samtycke, s.k. mellantvång. Dessutom pågick ett arbete med att ta fram ett nationellt avhopparprogram. Slutligen noterade utskottet att Kriminalvården genom hade fått en plattform för att fortsätta med utvecklingsarbete för unga inom . Mot denna bakgrund fann utskottet inte anledning att göra någon annan bedömning än tidigare i dessa frågor. följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:177). tillkännagav att ett nationellt och ett s.k. no entry-program för unga bör inrättas (bet. 2020/21:JuU17, rskr. 2020/21:240). Utskottet anförde att samhället har mycket att vinna på att förebygga brott, inte minst bland barn och unga. Som ett led i ett bättre brotts-förebyggande arbete, och för att sprida kunskap om forskning och beprövande metoder för att förebygga brott, ansåg utskottet att regeringen borde se över möjligheterna att inrätta ett nationellt för brottsföre-byggande arbete. Centrumet borde arbeta specifikt med insatser för brotts-prevention och fungera som ett stöd till kommunerna när gäller arbetet med unga i riskzonen. Vidare borde kunskapscentrumet få i uppdrag att ta fram ett nationellt no entry-program för unga. Syftet med ett sådant program är att samla flera aktörer (t.ex. föräldrar och andra vuxna i den unges närhet, skola och relevanta myndigheter) och gemensamt arbeta för att stoppa den unges påbörjade kriminella karriär. Regeringen uppger (skr. 2021/22:75 s. 187 f.) att ett arbete har inletts med att överväga vilka åtgärder som bör vidtas med anledning av tillkännagivandet samt att den avser att återkomma till i budgetpropositionen . Tillkännagivandet är inte slutbehandlat avstyrkte utskottet ett yrkande om att tillsätta en utredning som ser över brottsförebyggande insatser och ansvarsfördelningen av dessa insatser mellan stat och kommun (bet. 2020/21:JuU28 s. 16 f.). Utskottet anförde att arbete inom området redan pågår på flera håll i samhället, att tillkännagett för regeringen att ett nationellt ska inrättas och att utredningen som ska lämna förslag på hur kommunerna kan få ett lagstadgat ansvar för det brottsförebyggande arbetet (dir. 2019:94) skulle redovisas. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). I betänkande 2020/21:JuU28 föreslog utskottet även ett tillkännagivande om en kartläggning och analys av ungdomsrån. Utskottet anförde följande: Rånen mot unga har ökat , och alltför många av brotten förblir ouppklarade. Brotten sätter djupa spår hos dem som drabbas, och samhället behöver mycket tydligare markera mot den här brottsligheten. Ett problem är att det saknas tillräcklig kunskap om vad ökningen beror på. Det finns därför anledning att göra en bred kartläggning av personrånen. En sådan kartläggning bör undersöka brottslighetens karaktär, vilka som begår brotten, vilka som är brottsoffer och vad brotten får för konsekvenser för dem som drabbas. Förekomsten av och orsaken till förnedrande behandling av brottsoffret i samband med rånen bör också granskas och analyseras inom ramen för kartläggningen. Utredningen ska kunna ligga till grund för såväl förändrad lagstiftning som informationsinsatser och andra åtgärder för att förebygga framtida brott. följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:396). Tillkännagivandet är inte slutbehandlat (skr. 2021/22:75 s. 126). Som framgår ovan föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att fler barn bör drogtestas vid misstanke om narkotikabruk för att fånga upp dem i ett tidigt skede i missbruket. På så sätt kan rätt behandling påbörjas snabbare och risken för ytterligare kriminalitet motverkas. Det är därför positivt att ett utredningsförslag om hur reglerna för när polisen får drogtesta barn kan förenklas nu bereds i . För att säkerställa att regeringen så snart det är möjligt återkommer till med ett förslag bör göra ett tillkännagivande om detta. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:2508 (SD) yrkande 4 och 2021/22:3975 (L) yrkande 29. I betänkandet Kommuner mot brott (SOU 2021:49) som redovisades föreslås bl.a. att kommunerna ska kartlägga brottsligheten i sina områden och ta ansvar för samordningen av det brottsförebyggande arbetet. Som framgår ovan bereds förslagen och regeringen avser att besluta om en proposition. Utskottet anser därför inte att det behövs ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar i motion 2021/22:3579 (C) yrkande 11. tillkännagav för regeringen att en utredning bör tillsättas med uppdrag att ta ett samlat grepp om gruppen unga kriminella och lämna förslag om såväl lämpliga brottsförebyggande åtgärder som verkställighetens innehåll särskilt anpassat för denna grupp. tillkännagav vid samma tillfälle också att regeringen bör se över möjligheterna att inrätta ett nationellt för brottsförebyggande arbete som bör få i uppdrag att ta fram ett nationellt no entry-program för unga. Som framgår ovan pågår arbete på området och utskottet anser inte att det finns skäl att på nytt rikta tillkännagivanden till regeringen om detta. Motionerna 2021/22:3779 (M) yrkande 2 samt 2021/22:3784 (M) yrkandena 4 och 5 avstyrks. Brås undersökning om brottsligheten i skolorna publiceras nästa gång . Utskottet anser inte att det har framkommit tillräckliga skäl för att göra ett sådant tillkännagivande som motionärerna efterfrågar i motion 2021/22:3990 (M) yrkande 15. Som framgår ovan tillkännagav att en bred kartläggning av personrånen bör göras. Rånen mot unga har ökat , och många av brotten förblir ouppklarade. Brotten sätter djupa spår hos dem som drabbas, och samhället behöver mycket tydligare markera mot den här brottsligheten. Ett problem är att det saknas tillräcklig kunskap om vad ökningen beror på. Det finns därför anledning att göra en bred kartläggning av personrånen. En sådan kartläggning bör undersöka brottslighetens karaktär, vilka som begår brotten, vilka som är brottsoffer och vad brotten får för konsekvenser för dem som drabbas. Förekomsten av och orsaken till förnedrande behandling av brottsoffret i samband med rånen bör också granskas och analyseras inom ramen för kartläggningen. Utredningen ska kunna ligga till grund för såväl förändrad lagstiftning som informationsinsatser och andra åtgärder för att förebygga framtida brott. Det är därför positivt att Brå har genomfört en kartläggning av ungdomsrånen. Utskottet efterfrågar dock en bredare utredning som tydligare analyserar orsaker till ökningen av ungdomsrånen. Ofta är de som begår rån mot unga själva också mycket unga. Vid den här typen av mycket allvarlig brottslighet är det viktigt med en tydlig markering från samhällets sida att vi ser allvarligt på brotten. är det viktigt med verkningsfulla åtgärder som stärker tryggheten hos ungdomar som oroar sig för att bli rånade. Situationen kräver flera åtgärder för att alla ska vara trygga. Utskottet anser att minimistraffet för rån av normalgraden bör höjas till lägst och samt att alla rån med förnedrande inslag ska bedömas som grova rån och leda till fängelse. Vad utskottet nu anfört om skärpta straff och om kartläggning av ungdomsrån bör ge regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:3218 (C) yrkande 13 samt 2021/22:3784 (M) yrkandena 21 och 22. Handläggningen av brott som begås av unga Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om utredning av brott som begås av barn och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om ökad användning av bevistalan och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som utskottet anför om ungdomsdomstolar och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om målsägandebiträde när ett barn misstänks för brott, strafföreläggande om ungdomstjänst och snabbare lagföring. Jämför reservation 11 (S, C, V), 12 (L), 13 (M, KD, L), 14 (L), 15 (KD, L) och 16 (S, C, V, MP) samt särskilt yttrande 1 (S). Utredning av brott som begåtts av barn m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2021/22:2508 yrkande 5 att fler brott som begås av barn ska utredas. Ett liknande yrkande återfinns i kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 28 där motionärerna bl.a. anför att brott som begås av minderåriga som huvud-regel ska utredas. Syftet är visa på allvaret i att mycket unga personer begår brott. I kommittémotion 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 29 anför motionärerna att de vill att regeringen skyndsamt följer upp frågan om bevis-talan så att åklagaren kan väcka bevistalan efter eget beslut. Detta bör vara regel vid fall av dödligt våld och vid grova sexualbrott. Ett liknande yrkande framställs i kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 36. Målsägandebiträde när ett barn misstänks för brott I kommittémotion 2021/22:3778 av m.fl. (M) yrkande 21 anför motionärerna att det bör införas en rätt för brottsoffer att få ett målsägandebiträde även när den som misstänks för brottet är . I kommittémotion 2021/22:3975 av m.fl. (L) yrkande 53 efterfrågas en möjlighet för åklagare att genom strafföreläggande föreskriva kortare ungdomstjänst för ringa brott. m.fl. (L) begär i kommittémotion 2021/22:3975 yrkande 32 att det ska vidtas åtgärder för att förkorta handläggningstiderna såväl inom polis- och åklagarväsendet som inom domstolarna när den misstänkte eller brottsoffret är en ung person. I yrkande 33 begärs ett tillkännagivande om att försöket med snabbare lagföring av vissa brott ska permanentas. Motionärerna anför att utredningen permanent snabbförfarande i brottmål och andra åtgärder för en snabbare lagföring av brott redovisades 2021 och att regeringen skyndsamt bör ta fram de författningsförslag som behövs. m.fl. (M) begär i kommittémotion 2021/22:3424 yrkande 38 att särskilda ungdomsdomstolar ska inrättas för att döma i LVU-mål och mål där barn och ungdomar är åtalade för brott. Liknande förslag framställs i kommittémotionerna 2021/22:3784 av m.fl. (M) yrkande 18 samt 2021/22:4192 av m.fl. (KD) yrkandena 4 och 5. I yrkande 6 begärs att ungdomsdomstolarna ska få en jourfunktion. Av 4 § LUL framgår det att en förundersökning som gäller den som inte har fyllt och brott som kan ge fängelse ska bedrivas med en särskild skyndsamhet. Förundersökningen ska avslutas och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det är möjligt och senast för delgivning av brottsmisstanke. Denna tidsfrist får endast överskridas om det är nödvändigt med hänsyn till att den misstänkte ska delta i medling enligt lagen (2002:445) om medling med anledning av brott eller med hänsyn till utredningens art eller andra särskilda omständigheter. Mål i domstol där den tilltalade inte har fyllt ska alltid behandlas skyndsamt. Om allmänt åtal väcks mot den som inte har fyllt för ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse , ska de tidsfrister iakttas som är föreskrivna för åtgärder i mål där den tilltalade är häktad. Det innebär bl.a. att huvudförhandling i tingsrätt ska hållas från det att stämningsansökan inkom till rätten. Fristen får överskridas endast i vissa situationer. Om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för ett brott ska vårdnadshavaren eller någon annan som ansvarar för den unges vård och fostran underrättas och kallas till förhör som hålls med den unge (5 §). En företrädare för ska enligt 7 §, om det är möjligt och det kan ske utan men för utredningen, närvara vid förhör med den som inte har fyllt och som är misstänkt för ett brott som kan ge fängelse. I 29 § anges att ett mål mot den som inte har fyllt alltid ska behandlas skyndsamt. Av 31 § första stycket LUL framgår det att när någon kan misstänkas för att ha begått ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse eller ett straffbelagt försök, en straffbelagd förberedelse eller en straffbelagd stämpling till ett sådant brott, ska en utredning om brottet inledas, om inte särskilda skäl talar emot det (presumtionsregeln). Enligt 31 § andra stycket får på begäran av socialnämnden en utredning om brott även inledas i andra fall när det gäller någon som inte har fyllt , om socialnämnden bedömer att utredningen kan antas ha betydelse för att avgöra behovet av insatser för den unge. Enligt tredje stycket i samma bestämmelse får en sådan utredning också inledas om det behövs för att klarlägga om någon som har fyllt har tagit del i brottet behövs för att efterforska gods som man har kommit åt genom brottet eller som kan bli föremål för förverkande eller av andra skäl är av särskild betydelse med hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse. Om någon misstänks för att ha begått ett brott får åklagaren enligt 38 § LUL begära prövning hos domstol av om den unge har begått brottet eller inte (bevistalan). Det får bara göras om det krävs ur allmän synpunkt, efter framställning av socialnämnden, eller vårdnadshavarna för den unge. Do-stolens avgörande sker genom dom i vilken ska anges om domstolen funnit att det har blivit utrett att barnet har begått brottet eller om så inte är fallet. Enligt 1 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde ska när en förundersökning har inletts eller återupptagits ett särskilt biträde för målsäganden (målsägandebiträde) förordnas i mål om • sexualbrott, om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av ett sådant biträde • brott mot liv eller hälsa eller brott mot frihet och frid, på vilket fängelse kan följa, eller om brottet rör rån eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om det med hänsyn till målsägandens personliga relation till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsäganden har behov av ett sådant biträde • annat brott på vilket fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av ett sådant biträde. Den grundläggande förutsättningen för att ett målsägandebiträde ska kunna förordnas är att en förundersökning har inletts. För brott som ett barn har begått får barnet enligt 1 kap. 6 § inte dömas till påföljd. Någon förundersökning om brottet kan inte genomföras eftersom en sådan åtgärd enligt 23 kap. 1 § RB förutsätter ett brott som kan lagföras. I stället tillämpas reglerna i 31 § LUL. De allmänna förutsättningarna för när ungdomstjänst får dömas ut regleras i 32 kap. 2 § . Den som är och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter. Den som döms till ungdomstjänst ska åläggas att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst 20 och högst . Den som är får dömas till ungdomstjänst endast om det finns särskilda skäl för det. Rätten får döma till ungdomstjänst om påföljden kan anses tillräckligt ingripande med hänsyn till brottslighetens straffvärde och den unges tidigare brottslighet och det inte finns skäl för att döma till ungdomsvård. I valet mellan ungdomstjänst och böter ska ungdomstjänst väljas om den påföljden inte är alltför ingripande. Innan en åklagare fattar beslut i åtalsfrågan för den som misstänks för att ha begått ett brott innan han eller hon fyllt ska åklagaren i regel begära in ett yttrande från socialnämnden. Ett sådant yttrande ska bl.a. innehålla en bedömning av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd (11 § LUL). Bestämmelser om strafföreläggande finns främst i 48 kap. . Enligt 2 § innebär ett strafföreläggande att den misstänkte föreläggs ett bötesstraff efter vad åklagaren anser att brottet bör leda till. Avsikten är att den misstänkte ska godkänna detta eller . Ett strafföreläggande får enligt 4 § även avse villkorlig dom eller sådan påföljd i förening med böter, om det är uppenbart att rätten skulle döma till sådan påföljd. Detta gäller dock inte för brott som har begåtts av någon som inte har fyllt eller om det finns anledning att förena den villkorliga domen med en föreskrift om samhällstjänst. Av 5 a § framgår att ett strafföreläggande också får omfatta ett enskilt anspråk som avser betalningsskyldighet. Av 15 § LUL framgår att strafföreläggande får utfärdas när det kan antas att den unge – om åtal hade väckts – skulle ha dömts endast till böter. Åklagaren ska i detta sammanhang beakta de särskilda regler enligt vilka rätten kan döma till lindrigare straff än det är föreskrivet för ett brott som har begåtts av någon som inte har fyllt . Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle se över regelverket för utredningar mot barn som misstänks för brott (dir. 2019:103). • analysera om de särskilda bestämmelser som rör utredningar om brott som barn misstänks ha begått är ändamålsenliga och om de tillämpas på avsett sätt • se över systemet med bevistalan och ta ställning till om även åklagare bör kunna initiera en bevistalan • analysera om bestämmelserna om förhör med barn som misstänks för brott är ändamålsenliga • lämna förslag på de författningsändringar och andra åtgärder som bedöms nödvändiga. I uppdraget ingick även att utreda om det ska vara möjligt att förordna ett juridiskt biträde för brottsoffret när ett barn misstänks för brott. redovisades betänkandet Förbättrade åtgärder när barn misstänks för brott (SOU 2022:1). I betänkandet konstateras inledningsvis (s. 18 f.) att presumtionsregeln i 31 § första stycket LUL förefaller tillämpas på avsett sätt. Brottsmisstankar som faller inom presumtionsregelns tillämpningsområde utreds i mycket stor utsträckning och det föreslås därför inte någon förändring i den delen. När det gäller andra stycket, dvs. socialnämndens möjlighet att initiera en § 31-utredning, har utredningen funnit att den inte tillämpas på avsett sett och att skälet till det är bristande kunskap om innebörden av bestämmelsen. Det föreslås därför att kunskapshöjande åtgärder ska vidtas. När det gäller 31 § tredje stycket LUL är slutsatsen att de två första punkterna har fått avsedd tillämpning men att det mycket sällan inleds utredningar med stöd av tredje punkten i stycket. I betänkandet föreslås därför att utformningen av punkten ska bli mindre restriktiv på så sätt att en utredning ska få inledas om det är påkallat, i stället för av särskild betydelse, med hänsyn till allmänna eller enskilda intressen. Vidare föreslås (s. 20 f .) att möjligheten att föra bevistalan ska utvidgas. Bestämmelserna om bevistalan föreslås ändras så att när en § 31-utredning har slutförts om ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , ska åklagare begära prövning i domstol av frågan om den misstänkte har begått brottet. Bevistalan ska även få föras i fråga om annat brott, om det finns synnerliga skäl för detta.