bet · H901MJU17 · 2022-03-08 00:00:00 — Utskottet har behandlat såväl övergripande frågor om rättighetsbaserad fiskeriförvaltning som mer specifika aspekter av denna typ av fördelningssystem vid ett flertal tillfällen . Utskottet har då uppmärksammat att systemet med överlåtbara fiskerättigheter har lett till att det pelagiska fisket blivit mer ekonomiskt hållbart med en förbättrad lönsamhet i företagen. Utskottet har också uppmärksammat att den eftersträvade flexibiliteten i det demersala systemet kommit igång bra. återstår det ett antal utmaningar i fråga om utformningen av systemen, t.ex. när det gäller hänsyn till miljömässig och social hållbarhet. Utskottet ser därför positivt på att regeringen gav Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att närmare analysera systemet med överlåtbara fiskemöjligheter för demersalt fiske i fråga om ett antal faktorer, bl.a. behovet av särskild hänsyn till det småskaliga kustnära fisket och regional spridning samt möjligheter att bidra till att uppnå målet om god miljöstatus i havsområdena. Myndigheten ska även redovisa om andra fördelningssystem kan hantera dessa faktorer mer effektivt. I avvaktan på resultatet av det utredningsarbete som pågår bedömer utskottet att motionerna 2021/22:2140 (KD), 2021/22:2675 (M), 2021/22:3279 (V) yrkande 31, 2021/22:3434 (M) yrkande 16 och 2021/22:3982 (L) yrkandena 23 i denna del och 25 ska avstyrkas. Stöd till modernisering av motorer i fiskefartyg Så som motionen får förstås bör regeringen säkerställa att svenska fiskefartyg får ta del av möjligheten att söka stöd till modernisering av motorer som finns i den nya EHFVF-fonden för perioden –2027. Utskottet vill påminna om att det under ett antal års tid pågått ett arbete vid och berörda myndigheter med att ta fram ett nytt operativt program för programperioden. Regeringen har i detta arbete strävat efter fokuserade och effektiva stödåtgärder samt att tillämpningsområdet inte ska utökas. förslag till operativt program förhandlas nu med kommissionen. Utskottet bedömer att regeringens förslag till program är mycket väl avvägt och att det vore orimligt att i detta skede av processen förorda ytterligare stödåtgärder. Utskottet avstyrker således motion 2021/22:2134 (KD). Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om landningsskyldighetens genomförande och efterlevnad i samtliga medlemsstater och tillkännager detta för regeringen. avslår motionsyrkanden om åtgärder för att i övrigt stärka kontrollen av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser samt om revidering av spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter. Jämför reservation 15 (M, SD), 16 (L), 17 (S, MP) och 18 (M, KD). Kontroll av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser Enligt kommittémotion 2021/22:3434 av m.fl. (M) yrkande 1 ska regeringen verka för att uppföljningen av EU:s kontrollprogram för den gemensamma fiskeripolitiken skärps. Motionärerna påpekar att eftersom det är varje medlemsstat som ansvarar för att deras beslutade kvoter inte överskrids är det också viktigt med ett väl fungerande kontrollsystem. Enligt kommittémotion 2021/22:2480 av m.fl. (SD) yrkande 21 bör regeringen se över hur man ytterligare kan effektivisera fiskerikontrollen. Motionärerna framhåller betydelsen av att de EU-gemensamma kontrollsystemen skärps så att bl.a. fiskekvoter inte överskrids. Genom en effektiv kontroll säkerställs ett långsiktigt hållbart upptag och svenska fiskares möjlighet att konkurrera på lika villkor. Vidare enligt kommittémotion 2021/22:3982 av m.fl. (L) yrkande 15 i denna del är det viktigt med en förbättrad övervakning för att beslutade fiskekvoter efterlevs. Landningsskyldighetens genomförande och efterlevnad Enligt kommittémotion 2021/22:3434 av m.fl. (M) yrkande 2 bör regeringen verka i EU för att landningsskyldigheten fullgörs i samtliga medlemsstater. Motionärerna anser att landningsskyldigheten är en bra åtgärd men beklagar att den inte efterlevs av samtliga medlemsstater. Likaså i kommittémotion 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 66 föreslås att regeringen ska verka för utkastförbudets efterlevnad inom EU-samarbetet. Motionärerna påpekar att det har visat sig att utkastförbudet inte följs, och det finns dessutom ingen fungerande kontroll av hur förbudet efterlevs. Detta innebär att svenska fiskare inte konkurrerar på samma villkor som andra medlemsstater. Vidare enligt kommittémotion 2021/22:3982 av m.fl. (L) yrkande 15 i denna del finns det brister när det gäller efterlevnaden av landningsskyldigheten. Bestämmelsen behöver bevakas och åtgärder vidtas även inom EU. Revidering av spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter I kommittémotion 2021/22:3434 av m.fl. (M) yrkande 23 framhålls det att det svenska spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter måste ändras så att det blir likvärdigt det som används i andra EU-länder så att det t.ex. endast omfattar fisk som har fångats och landats i . Motionärerna påpekar att infört ett spårbarhetssystem som innebär att vi inte bara ska veta var utan också av vilken fiskare den fisk som säljs har fångats och landats. Motionärerna föreslår att spårbarhetssystemet endast ska gälla fisk som fångats eller landats i och att samtliga aktörer inom livsmedelskedjan inte måste vara informerade i realtid. Likaså i kommittémotion 2021/22:3880 av m.fl. (KD) yrkande 32 föreslås det att regeringen avvecklar det nationella spårbarhetssystemet som utvecklats av Havs- och vattenmyndigheten för att ersätta det med ett EU-baserat spårbarhetssystem. Enligt samma motion yrkande 33 föreslår motionärerna även att regeringen anpassar spårbarhet av fisk till europeisk procedur med spårbarhet av fångst och landning samt ett steg fram och ett steg bak i värdekedjan. Vidare enligt yrkande 34 i samma motion bör spårbarhetssystemen upprätthållas genom företagens egna affärssystem. Därutöver föreslår motionärerna i yrkande 98 i samma motion att regeringen avvecklar det nationellt digitala spårbarhetssystemet för att uppfylla för spårbarhet av fisk och skaldjur. Likalydande förslag presenteras även i kommittémotion 2021/22:4041 av m.fl. (KD): enligt yrkande 6 bör regeringen anpassa spårbarhet av fisk till europeisk procedur med spårbarhet av fångst och landning samt ett steg fram och ett steg bak i värdekedjan, och enligt yrkande 7 bör spårbarhetssystemen upprätthållas genom företagens egna affärssystem. Dessutom bör regeringen enligt yrkande 8 se till att det svenska spårbarhetssystemet som utvecklats av Havs- och vattenmyndigheten avvecklas och ersättas med ett EU-baserat spårbarhetssystem. behandling och kompletterande uppgifter Kontroll av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser inklusive landningsskyldighetens genomförande och efterlevnad Inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken finns ett omfattande regelverk för fiskerikontroll. För att säkerställa efterlevnad av bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken har rådet antagit en övergripande kontrollförordning (förordning (EG) nr 1224/2009, nedan kontrollförordningen) och en genomförandeförordning (genomförandeförordning (EU) nr 404/2011, nedan genomförandeförordningen). Förordningarna tillämpas på all verksamhet som omfattas av den gemensamma fiskeripolitiken och omfattar regler för kontroll av all fisk som fångas, landas, transporteras och säljs inom EU. EU:s kontrollsystem innefattar även förordningar om olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (illegal, unregulated and unreported, IUU), Europeiska fiskerikontrollbyrån (, EFCA) och specifika kontroll- och inspektionsprogram (SCIP). Nuvarande kontroll- och genomförandeförordning har kritiserats för att vara ineffektiv och otydlig och för att inte ha förbättrat efterlevnaden av den gemensamma fiskeripolitikens bestämmelser, bl.a. av Europeiska revisionsrätten som i en granskningsrapport (rapport 8/2017) lyft fram att medlemsstaterna inte fullt genomfört kontrollförordningens krav och att en del artiklar behöver ses över för att medlemsstaterna ska kunna utföra en effektiv fiskerikontroll. presenterade kommissionen ett förslag till ny kontrollförordning (COM(2018) 368 final). Förslaget syftar till att överbrygga de luckor som finns i förhållande till grundförordningen för den gemensamma fiskeripolitiken, anpassa kontrollregelverket till Lissabonfördraget samt förbättra efterlevnaden av fiskeripolitikens regler. Förslaget syftar även till att uppnå effektivare kontrollåtgärder, förbättrad efterlevnadskultur och verkställighet samt lika villkor för fiskets aktörer. En av förslagets grundidéer är att förbättra tillgången till och kvaliteten på data genom digitalisering av rapporteringen och harmonisering av inspektionsprocesserna och övervakningen. I detta syfte föreslås konkreta åtgärder för bättre dokumentation och kontroll av landningsskyldigheten genom viss användning av kameror för riskfartyg, ett mer tillförlitligt och fullständigt informationssystem för fisket, inklusive fullständig digitaliserad rapportering av fångster, elektronisk rapportering för alla fartyg, förstärkta regler om kontroll av fiskeredskap, mätning av fiskekapacitet, geografisk övervakning av fartyg samt anpassning till hur fisket och teknikerna för fiskets bedrivande ständigt utvecklas. överlade miljö- och jordbruksutskottet med regeringen om kommissionens förslag till ny kontrollförordning. I förhandlingarna verkar regeringen för att kontrollåtgärderna ska vara ändamålsenliga, kostnadseffektiva, proportionerliga, leda till förbättrad och effektiv fiskerikontroll, men utan att öka den samlade administrativa bördan för företagen. Det tyska ordförandeskapet presenterade ett antal kompromissförslag med målet att rådet skulle nå en delvis överenskommelse , kompromissförslaget fick emellertid inte stöd av en kvalificerad majoritet. I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 23) gör regeringen bedömningen att EU:s gemensamma fiskeripolitik skapar förutsättningar för att nå målen om att säkerställa ett biologiskt och socioekonomiskt hållbart fiske och att den gemensamma fiskeripolitiken fortsatt har genomförts, såväl inom EU som nationellt. Det blir dock allt mer tydligt att ekosystem och fiskresursernas livsmiljö har avgörande betydelse för möjligheten till måluppfyllelse (se utg.omr. Även om handels- och samarbetsavtalet mellan och är klart återstår den faktiska tillämpningen och hur det påverkar måluppfyllelsen och EU har inte längre ensam rådighet över förvaltningen av majoriteten av arterna i Nordostatlanten. genomgick fiskerikontrollen en förändring som innebär att verksamheten nu bedrivs utifrån ett riskbaserat arbetssätt. Det betyder att fokus läggs på de delar av fisket där myndigheten bedömer att risken för överträdelser är störst. Regeringen framhåller i budgetpropositionen att samtliga typer av överträdelseärenden har minskat jämfört med och regeringen bedömer att det riskbaserade angreppssättet och vidtagna åtgärder inom ramen för fiskerikontrollen har ökat regelefterlevnaden. Inom EU verkar regeringen för ett kontrollsystem som är effektivt, proportionerligt, ändamålsenligt och anpassat till den gemensamma fiskeripolitiken, bl.a. genom ny teknik. Regeringen bedömer att även arbetet med den nationella fiskerikontrollen behöver förstärkas och föreslår ytterligare resurser till både Havs- och vattenmyndigheten och . Kontrollen för att stoppa illegalt fiske stärks, utan att öka den samlade administrativa bördan för företagen (se utg.omr. 20 och utg.omr. 6 avsnitt 4). Regeringen föreslår ökade medel till Havs- och vattenmyndigheten, bl.a. för genomförandet av försök med kamerabevakning av fiskefartyg. beslutade i enlighet med regeringens förslag i denna del (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20, bet. 2021/22:MJU1, rskr. 2021/22:110 och prop. 2021/22:1 utg.omr. 6, bet. 2021/22:FöU1, rskr. 2021/22:95). Utskottet har behandlat frågor om fiskeripolitikens verkställighet, efterlevnad och uppföljning vid upprepade gånger under såväl innevarande som tidigare mandatperiod. Utskottet har bl.a. framfört att det är av grundläggande betydelse att EU-gemensamma regler efterlevs på ett korrekt och enhetligt sätt av samtliga parter för att reglerna ska få avsedd effekt. Det är en förutsättning för att uppnå målen om en miljömässigt hållbar fiskeriförvaltning men även för att säkerställa jämlika konkurrensvillkor (se t.ex. bet. 2019/20:MJU11 Fiskeripolitik). riktade ett tillkännagivande till regeringen om effektivare uppföljningssystem inom fiskeområdet (bet. 2017/18:MJU13 punkt 10, rskr. 2017/18:182). Enligt utskottet finns det brister i det nuvarande uppföljningssystemet för fiskbestånden som bl.a. gör det svårt att bedöma behovet av fiskevårdande åtgärder och resursutnyttjande. Bland annat saknas viss fångststatistik, och enligt utskottets mening behövs det fler provfisken, undersökningar och utvärderingar. Utskottet anser det särskilt oroande att rapporterade fångstdata inte är tillförlitliga och att likabehandlingen av fiskeoperatörer brister när sanktioner tillämpas. I skrivelse 2020/21:75 framhåller regeringen att arbetet med att samla in biologiska och miljörelaterade data är omfattande och komplext, såväl i som inom EU. Oklara vetenskapliga råd beror inte enbart på mängden data. för datainsamlingen, som huvudsakligen är EU-reglerat, har setts över. antogs och rådets förordning (EU) 2017/1004 om upprättande av en unionsram för insamling, förvaltning och användning av data inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskaplig rådgivning rörande den gemensamma fiskeripolitiken m.m. Därutöver fattar kommissionen genomförandebeslut för medlemsstaternas fleråriga planer för datainsamlingen. Beslut –2021 fattades och gäller fr.o.m. . Kommissionens genomförandebeslut syftar till att uppdatera och tydliggöra, utifrån aktuella behov, vilka typer av samt på vilket sätt datainsamlingar ska genomföras. Detta säkerställer likformighet, förbättrat dataunderlag och möjlighet till samordningsvinster. Regeringen framhåller vidare att lämnade in en nationell arbetsplan den enligt artikel 21.1 i förordning (EU) nr 508/2014 för insamling av data inom sektorerna för fiske och vattenbruk för perioden –2021 till kommissionen. Kommissionen godkände arbetsplanen . Ett kontinuerligt arbete med att utveckla och förbättra datainsamlingen och uppföljningen av fiskbestånden pågår. Utöver det regeringen anfört i skrivelse 2020/21:75 framhåller regeringen i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 23) att även fiskerikontrollen är en viktig del i uppföljningen inom fiskeområdet. Inom EU har förhandlingar om en reviderad förordning för fiskerikontrollen pågått och som redovisas ovan verkar regeringen i förhandlingarna för att kontrollåtgärderna ska vara ändamålsenliga, kostnadseffektiva, proportionerliga, leda till förbättrad och effektiv fiskerikontroll, men utan att öka den samlade administrativa bördan för företagen. Havs- och vattenmyndigheten och redovisade ett uppdrag om förslag på hur fiskerikontrollen kan förstärkas. Regeringen framhåller vidare att ett spårbarhetssystem för vissa fiskeri- och vattenbruksprodukter i syfte att kunna följa produkten från fångst till konsument och som krävs enligt nuvarande kontrollförordning började att gälla i . Därutöver redovisar regeringen att forskningsfartyget R/V togs i drift 2019 och används för forskningsinsatser och för datainsamling i fråga om havsmiljön och fiskbestånd. Mot bakgrund av dessa åtgärder bedömer regeringen att tillkännagivandet är slutbehandlat. Enligt regleringsbrevet ska Havs- och vattenmyndigheten redovisa resultat av de insatser som har gjorts för att genomföra regelverket för den gemensamma fiskeripolitiken och då särskilt när det gäller förstärkt fiskerikontroll, inklusive landningsskyldigheten. I detta ingår att redovisa hur myndigheten tillämpar den gemensamma fiskeripolitikens mellanarts- och mellanårsflexibilitet för att underlätta landningsskyldigheten. Myndigheten ska även redovisa vilka åtgärder myndigheten genomfört för att förbättra och effektivisera den svenska fiskerikontrollen samt hur myndigheten arbetar för att säkerställa att den fiskeriberoende fångststatistiken från sjöar och kustområden håller en hög kvalitet. Myndigheten ska i denna del redovisa pågående insatser och resultat av insatser som har gjorts för att förbättra och förenkla datainsamlingen samt beståndsuppskattningarna på detta område. utfärdade en resolution om säkerställande av målen för landningsskyldigheten enligt artikel 15 i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken[7]. I resolutionen framhåller parlamentet att utkastförbudet som infördes är bristfälligt genomfört; det finns ingen tillförlitlig statistik om utkast och inte heller några vetenskapliga belägg för att genomförandet av landningsskyldigheten har lett till någon väsentlig minskning av mängden oönskade fångster. Det bristfälliga genomförandet av landningsskyldigheten kan ha gjort fångsterna mindre synliga i vissa typer av fisken och lett till en försämring av den vetenskapliga rådgivningen och uppgiftskvaliteten. beklagar att svårigheterna med att genomföra utkastförbudet har skadat anseendet för fiskesektorn och deras arbete, trots framstegen med att uppnå MSY-målet. uppmanar kommissionen att, inom ramen för den utvärderingsrapport om genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken som ska läggas fram 2022, särskilt bedöma bl.a. hur mycket utkasten har minskat till följd av landningsskyldigheten samt huruvida beståndens status har förbättrats enligt MSY och huruvida påverkan på de ekosystemen har minskat. Kommissionen bör även bedöma vägar till bättre anpassning och förenkling av artikel 15 i den gemensamma fiskeripolitiken för att underlätta genomförandet och öka acceptansen hos berörda parter, särskilt medlemsstaternas användning av regelverkets alla tillgängliga verktyg för att förbättra selektiviteten och minska de oönskade fångsterna. uppmanar även kommissionen att om så är lämpligt lägga fram ett lagstiftningsförslag, på grundval av denna utvärdering, för att bättre uppnå målen att minska utkasten och stärka bestånden. Den gemensamma fiskeripolitiken ställer krav på spårbarhet för fiskeriprodukter utöver de bestämmelser om spårbarhet som finns för livsmedel och animaliska livsmedel i allmänhet. Spårbarhetskraven på fiskeriprodukter är alltså strängare än för livsmedel i allmänhet. I kontrollförordningen finns regler om kontroll av fisket och saluföringen. utökades kraven på spårbarhet av vissa fiskeri- och vattenbruksprodukter genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 404/2011 om tillämpningsföreskrifter för kontrollförordningen (nedan genomförandeförordningen). Genomförandeförordningen innebär en utvidgning av kontrollsystemet till hela saluföringskedjan och omfattar i princip alla fiskeri- och vattenbruksprodukter som kommer från fiske eller odling i havet inom EU och som ska användas som livsmedel. Syftet med de strängare reglerna är att tillgodose myndigheternas behov av förbättrad fångstinformation och konsumenternas behov av säkrare information om de fiskeriprodukter som saluförs. Tanken med den ökade spårbarheten är därmed att bidra till att hålla fisket inom fastställda gränser. Kontrollförordningen listar den information som ska lämnas mellan aktörerna och som ska vara tillgänglig för kontrollmyndigheterna. Det är upp till medlemsstaterna att precisera vilken typ av system som ska användas för att leva upp till de krav som ställs. I har Havs- och vattenmyndigheten valt att möta kraven på spårbarhet genom ett centralt it-system. Tanken med systemet är att ge förstahandsmottagare och grossister möjlighet att elektroniskt utbyta information om partier och att ge behöriga myndigheter utökade förutsättningar för tillsyn av saluföringsledet. Det nya spårbarhetssystemet infördes . I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 23) redovisar regeringen att ett av målen med det digitala spårbarhetssystemet är att underlätta företagens rapportering. Utöver den pågående utvecklingen av systemet har pandemin och därmed försvårade ekonomiska förutsättningar lett till vissa tillfälliga lättnader i rapporteringskraven. Antal registrerade företag har dock ökat marginellt . Följsamheten mot rapporteringskraven har fortsatt att vara låg. Förklaringen till den uteblivna rapporteringen varierar men den pågående pandemin är enligt regeringen en bidragande orsak. Det svenska spårbarhetssystemet har mött kritik från fiskerinäringen och handeln, som menar att det bl.a. medför oproportionerligt höga kostnader. Mot denna bakgrund gav regeringen Statskontoret i uppdrag att utvärdera spårbarhetssystemet och vid behov föreslå förändringar i systemet och kraven på rapportering. I uppdraget ingår att – jämföra genomförande av EU:s fiskerikontrollförordning med övriga medlemsstater – undersöka om spårbarhetssystemet är utformat så att kostnaden för fiskerinäringen är proportionerlig i förhållande till syftet – undersöka om systemet påverkar konkurrensförhållandena negativt mellan svenska aktörer och aktörer i andra medlemsstater – undersöka om kraven i systemet är förenliga med de standarder som fiskerinäringen ska tillämpa i sin verksamhet – undersöka om fiskerinäringens åtgärder med anledning av kraven i systemet kan stå i konflikt med annan nationell lagstiftning – undersöka hur systemet i övrigt förhåller sig till annan lagstiftning om spårbarhet – vid behov föreslå förändringar i systemet och kraven på rapportering. Statskontoret redovisade sin utvärderingsrapport (rapport 2021:12). Den övergripande slutsatsen är att Havs- och vattenmyndighetens digitala spårbarhetssystem inte är ändamålsenligt i förhållande till syftet. Statskontorets analys visar att spårbarhetssystemet är en överimplementering av kraven i kontrollförordningen, men ändå inte säkerställer att kraven på spårbarhet uppfylls. Det har inte heller blivit den smidiga automatiserade lösning som myndigheten hade tänkt sig, utan kräver en hel del hantering. Statskontoret kan konstatera att spårbarhetssystemet medför onödigt höga kostnader och krångel för företagen, bl.a. för att det i vissa delar inte fungerar ihop med branschens standarder. Analysen visar även att Havs- och vattenmyndigheten, och kommunerna i princip inte samarbetar kring sina spårbarhetskontroller. Både Havs- och vattenmyndigheten och har lyft fram att sådant samarbete mellan myndigheterna skulle behövas, inte minst eftersom myndigheterna i hög utsträckning kontrollerar samma eller liknande informationskrav hos samma företag. Statskontoret har inte fullt ut kunnat bedöma om svenska företags konkurrenskraft påverkas av spårbarhetssystemet, men gör bedömningen att det finns en risk för att det påverkar konkurrenskraften negativt. Utifrån dessa slutsatser har Statskontoret tagit fram förslag som riktar sig till regeringen och ansvariga myndigheter. Förslagen syftar till att på ett mer effektivt och ändamålsenligt sätt säkerställa att spårbarhetskraven i kontrollförordningen efterlevs. – göra spårbarhetssystemet mindre omfattande, bl.a. genom att det ska vara obligatoriskt enbart i det första steget av spårbarhetskedjan, dvs. mellan landning och första försäljning, och att branschen ska ansvara för spårbarhet i resten av spårbarhetskedjan – ge berörda myndigheter och företag i uppdrag att tillsammans undersöka hur spårbarhet kan säkerställas på ett mer ändamålsenligt sätt – tydliggöra ansvarsfördelningen mellan myndigheterna och ge dem i uppdrag att samarbeta kring spårbarhetskontrollerna och att skapa en rutin för informationsöverföring. Förslagen är av sådan omfattning att de kommer att innebära ett helt nytt arbetssätt för både berörda myndigheter och företag. Statskontoret framhåller att det därför är viktigt att det nya systemet för spårbarhet följs upp efter att det har införts. Statskontorets utvärdering bereds inom . lämnade Statskontoret information till utskottet om sin utvärdering av det digitala spårbarhetssystemet för fiskeriprodukter.