bet · H901KU20d3 · 2022-01-01 00:00:00 — I den dialogen stod det tidigt klart att Försvarsmakten är beredd att samarbeta med andra myndigheter och nationer. Mot den bakgrunden påbörjade Försvarsmakten ett arbete med en inventering av de tidigare lokalanställda, och en förteckning omfattande närmare 300 före detta lokalanställda över- lämnades till ambassaden i för vidare hantering. Jag hade en rätt omfattande genomgång av detta ärende i försvarsutskottet. Jag meddelade då att dialogen inleddes , bakåt i tiden från . Dessutom, vilket är viktigt att understryka, lämnade Försvarsmakten . (M): Var det regeringens intention att agera för att evakuera dessa personer innan ? Hade regeringen för avsikt att göra detta på något vis innan ? Migrationsminister gick ut och sa att det skulle vara ett brott mot grundlagen om regeringen agerade för tolkarna. Försvarsministern beskriver också – nu pratar jag om hans citat tidigare, vi behöver inte ta det igen – att det är en myndighetsfråga som någon annan får sköta. Hade regeringen någon ambition innan augusti att evakuera dessa personer till ? : Först och främst, så att det här med mitt uttalande inte ska ligga kvar: Jag gjorde det uttalandet utifrån att jag beskrev det rättsliga förhållandet , som man sedan ändrade genom regeringsbeslutet . Detta meddelades i ett pressmeddelande, vilket jag har sagt tidigare här, som jag förmodar att utskottet har tillgång till. Om så icke är fallet får vi hjälpa till med att organisera det. Jag har tidigare, ett antal gånger , sagt att inleddes ett arbete med att titta på hur man ska kunna skapa skydd för bland annat lokalanställd personal. Det var något som arbetades med mellan UD, och ambassaden i . Detta har jag sagt ett antal gånger nu i detta sammanhang. Om man börjar jobba med en sådan fråga syftar det naturligtvis till att lösa dessa människors problem. Det är detta som är hela syftet med arbetet. Annars skulle man inte genomföra det. (S): Tack för svaren ! Jag vill passa på att ställa en fråga som kanske är av mer systemövergripande karaktär. Vi tror att försvars- ministern sitter på kunskaper och insikter som vi kan ha nytta av. De granskningar som vi gör är viktiga för oss, för att kunna lära av saker som har inträffat. Vi kan blicka tillbaka på hur vi som land har tagit oss an den här frågan. Som jag nämnde har detta med de afghanska tolkarna diskuterats . Jag citerade tidigare dåvarande migrationsministerns uttalande . evakuerade och flög vårt grannland ut 80 lokalanställda – irakier förvisso – utifrån säkerhetsläget där. De jobbade väldigt aktivt med det. Och andra länder som vi har samarbetat med i insatser har gjort likadant. –2014 lyssnade den dåvarande regeringen på Försvarsmaktens krav. Jag nämnde tidigare krav, och försvarsministern har redogjort för vad som gjordes då. Mina utskottskollegor har påtalat hur andra länder kanske var lite snabbare också . Min fråga är: Lyssnar regeringen, oavsett politisk färg, tillräckligt på Försvarsmakten och de signaler som kommer därifrån? Finns det en tröghet i det svenska systemet, och vad kan vi lära oss av det som vi har sett, dels , dels nu? : Det är en bra fråga, och den är betydligt bredare än det som ledamoten redogör för! Det här handlar i grunden om attityden till Försvarsmakten. Jag kan bara ta ansvar för och redogöra jag har varit försvarsminister. Jag har lagt mig vinn om att ha ett gott samarbete med både överbefäl- havaren, ledningen inom Försvarsmakten och de olika förbanden. Jag har valt en attityd att arbeta med Försvarsmakten där vi samarbetar och löser problem tillsammans, en lyhördhet i förhållande till Försvarsmakten och förståelse för problem men också att vi försöker titta på hur vi driver in problemen i en konstruktiv fas där vi löser situationerna. Detta jobb måste man göra tillsammans mellan regering och myndighet. Jag har inga problem med att omvärdera situationer och dra slutsatser av händelser och skeenden som har varit komplicerade. Det ska vi ha som attityd även i fortsättningen, hoppas jag. Det är det sätt som vi har valt att jobba på. Sedan får väl andra stå för det sätt som de har valt att jobba på. Men detta har varit vår modell, som jag hoppas att vi ska få fortsätta med, för den har gett en hel del konstruktivt och positivt i det utvecklingsarbete som vi bedriver. Jag försöker ha attityden att det bara är att ringa på telefon från Försvars- makten om det är någonting som vi behöver åtgärda tillsammans. Det är i mycket frågan om hur man väljer att förhålla sig till en myndighet och en förvaltning om man ska få ett positivt förhållande i arbetet. (L): Ordförande! Jag har en fråga som rör hur man säkerställer samordning. Försvarsministern har ju redogjort för att det är väldigt många aktörer som är inblandade och flera departement och myndigheter. Men hur säkerställdes samordning och samverkan med berörda departement och myndigheter för att man skulle få en gemensam möjlighet att agera? : I en akut eskalerande situation som denna kris var det en väldigt tillspetsad situation, framför allt i slutskedet av evakueringen. Då sker ju samordningen mellan olika myndigheter och departement i det löpande arbetet – timme för timme, dag för dag. Det går inte liksom att säga att nu ska vigöra exakt det här och det här vid ett bestämt klockslag, utan det är ett samarbete som sker i det löpande flödet. Det är ett förhållande av samordning ien given situation. (L): Jag noterade att det i ett svar på fråga 4, som vi fick , nämns att det bildades en arbetsgrupp med syfte att säkerställa samordning och samverkan mellan berörda departement och myndigheter. Det har alltså inte funnits någon arbetsgrupp nu eller några slutsatser från arbetsgruppen – ska jag tolka det så? : Det finns ju en instruktion för med befintliga regelverk. Det är inom ramen för detta som den grupp som det står om i handlingarna har verkat. Det jag beskrev är ett perspektiv på det hela, och jag trodde att det var det som ledamoten efterfrågade. Men arbetsgruppen inom ramen för instruktion existerade ju. (L): Vad har då denna arbetsgrupp föranlett i form av samordning och samverkan mellan departement och myndigheter? Har den lett till ökad samverkan, och på vilket sätt? : Arbetsgruppen har ju arbetat med frågor inom ramen för regelverket, som jag har redogjort för. I det praktiska arbetet med evakueringen skedde en praktisk samordning i direkta skeenden. (M): När uttalade att regeringen inte avsåg att agera och att det skulle strida mot grundlagen, hur var din reaktion på det uttalandet? Kvotflyktingsystemet har ju använts tidigare. Var även du omedveten om att den möjligheten fanns? : Jag har redogjort för mitt uttalande och också för det beslut som fattades . Det är vad jag har att säga i de här sammanhangen. (M): menar jag alltså uttalande att det skulle strida mot grundlagen att använda kvotflyktingsystemet. Jag vet att det var migrationsministern som gjorde uttalandet, men jag ställer frågan om statsrådets reaktion på det eftersom det ju framstår som om man då, , mellan departementen inte har diskuterat att denna möjlighet finns och har använts tidigare. : Jag försökte uttrycka mig lite diplomatiskt i mitt första svar. Om jag nu ska förtydliga mig kan jag säga så här: Jag är inte här för att recensera andra statsråds uttalanden. (M): Hade alltså försvarsministern diskuterat med migrations- ministern om att de här möjligheterna fanns innan ? Vi har ju fått redogjort för oss att beredningen påbörjades , alltså beslutet verkställdes. : Jag har liksom gett det svar jag är beredd att ge på den frågan. Jag har redogjort för det uttalande jag har gjort och för bakgrunden. Jag har redogjort för beslutet , och jag har sagt att jag inte recenserar andra statsråd i det här sammanhanget. (M): Fru ordförande! Jag har en ytterligare fråga med anledning av statsrådets sista svar på fråga. Min fråga gäller samordningen mellan Försvarsdepartementet och under själva slutskedet, det vill säga när evakueringen sedermera skulle ske. Även den var ju i sig kaotisk. Statsrådet påstår att det liksom var klart och tydligt vilka som hade vilka ansvarsområden. Men ändå var rapporteringen utifrån själva evakuerings- skedet, när det till slut kom till stånd, att den var väldigt kaotisk. Tolkar och annan lokalanställd personal anvisades exempelvis till platser där det sedan inte fanns några evakueringsmöjligheter och så vidare. Jag vill att statsrådet med anledning av mycket utmärkta frågor utvecklar just detta med samordningen mellan UD och Försvarsdepartementet, om det verkligen var så att man hade klara och tydliga ansvarsförhållanden och samarbeten däremellan. Evakueringen sköttes ju av Försvarsmakten på formellt uppdrag av UD, och ändå blev det som det blev. : Det jag sa tidigare handlade om vilket departement som hade ansvar för vilka personalgrupper. UD hade naturligtvis ansvar för sin personal, och när Försvarsmakten har utsänd personal eller anlitat lokalanställda ligger det på vårt departement och så vidare. är ansvarigt för sin personal. Det var alltså en mer grundläggande förklaring om vem som var ansvarig i formell mening. Sedan var det ett kaotiskt läge. Det var ett väldigt kaotiskt läge med evakueringen, och det var något som gjorde att länder också gick in och hjälpte varandra och tog hand om varandras medborgare i olika sammanhang. Det var exempelvis svenskar som flögs ut via andra länder i det här sammanhanget. Det var ett kaotiskt skede där man samordnade i den linje som jag försökte beskriva tidigare. Man samordnade i den situation som rådde. Då var det väldigt mycket kontakter mellan alla möjliga myndigheter på den svenska sidan och departementen och Försvarsmakten för att få det här till stånd. Man jobbade över alla gränser för att klara ut situationen i slutändan. Resultatet blev då att den svenska evakueringsinsatsen omfattade 1 100 personer, och det var betydligt fler än vad man hade räknat med från början. Listan som överlämnades inledningsvis omfattade, tror jag, 300 personer. Det blev 1 100 personer till slut. Jag hoppas att man kan ha viss förståelse för att i en jättekaotisk situation måste man hjälpa varandra över gränserna för att det ska fungera. Det är det som är själva samordningens positiva effekt. (M): Jag tolkar det som att statsrådet därmed är av uppfattningen att den klara och tydliga rollfördelningen mellan Försvars- departementet och varit till fyllest. : Rollfördelningen är klar, men samarbetet var också väldigt djupt och nära. Det fanns liksom inget annat att göra i en sådan här situation. Här försökte alla hjälpa varandra. Det går kanske inte att agera på något annat sätt i ett sådant här läge. Formalia kan vi alltid diskutera. Var ansvarsförhållandena låg i förhållande till specifika grupper anser jag är klart, men jag ser också att när vi kom till den praktiska hanteringen blev det att vi jobbade väldigt mycket över myndighetsgränserna. Jag tyckte att det var rätt. Annars hade vi inte fått den framgång som vi fick. Det jag sa inledningsvis, att jag är stolt över det jobb som har genomförts och resultatet av det, står jag för. Det är vad jag tycker. Ordföranden: för det! Apropå det praktiska: Regeringen beslutade om ett uppdrag till Försvarsmakten om att alltså stödja ambassaden och med transportresurser, precis som försvarsministern har redogjort för. Ska vi alltså förutsätta att departementet och statsrådet före hade haft underhandskontakter med Försvarsmakten och försäkrat sig om att man hade möjlighet att understödja med transporten, eller kom denna förfrågan inte förrän ? Varför kunde den i så fall inte komma tidigare, så att man kunde vara förberedd? : Jag redogjorde för mitt anförande i försvarsutskottet , och där redovisade jag att man hade haft en dialog med Försvarsdepartementet angående säkerhetsutvecklingen, att nära dialog och samverkan inletts mellan , Försvarsmakten och ambassaden i och att det i den dialogen tidigt stod klart att Försvars- makten ska samarbeta med andra myndigheter och nationer. Detta med nationer blev väldigt viktigt under resans gång, för vi var många som samverkade i slutändan. Det var också här som Försvarsmakten tog fram en förteckning på närmare 300 före detta lokalanställda som överlämnades . Jag var här den , vad kan det vara för veckodag? brukar det väl vara när jag är på utskottet, så det var väl innan då. Ordföranden: för den informationen, men jag var ute efter transport- resurserna och möjligheten att förbereda sig för att kunna stödja med transport- resurser, som ju blev helt avgörande när den frågan ställdes till Försvars- makten. : Självklart ingick alla dessa dimensioner i den dialog som var innan. Det var bland annat därför vi hade dialog. Ordföranden: Då ska jag uppfatta det som att svaret är ja på den frågan. om vi räknar från , stämmer det? : Vi inledde det före, och alla de dimensioner som ska hanteras i ett sådant här läge fanns med i dialogen. En sådan här dialog börjar ju i en ände, och sedan växer det hela . Alla dimensioner som var nödvändiga har hanterats. Och så snart vi fick framställan från Försvarsmakten fattade vi beslutet. Ordföranden: Jag avslutar härmed utfrågningen och tackar försvarsministern för att han kom hit och svarade på utskottets frågor. Därmed är vi också färdiga med punkt 9. Jag avslutar härmed utskottets sammanträde. Granskningsärende 33 – Regeringens krishanteringsorganisation under coronapandemin (se avsnitt 2.2) Granskningsärende 30 och 32 – Regeringens agerande i förhållande till (se avsnitt 2.3) Ordföranden: är 11 och inleder sitt sammanträde. Jag vill börja med att hälsa alla välkomna hit. Detta är en offentlig utfrågning med . Innan vi börjar denna offentliga utfrågning tänkte jag ge lite praktisk information. Denna utfrågning sänds direkt via webb-tv. När vi inleder utfrågningen kommer den utfrågade att få möjlighet att göra en kortare presentation. Därefter får ledamöterna ställa sina frågor. Anmälande parti inleder och därefter partierna i storleksordning. Finns det fler än ett anmälande parti börjar det största partiet. Under punkt 1 är det egentligen tre ärenden men i två grupper som utfrågningen kommer att röra. Det första handlar om regeringens krishantering och dokumentation av densamma under coronapandemin. Det är granskning- särende 33. Den andra delen handlar om regeringens och socialministerns agerande i förhållande till . Det är granskningsärende 30 och 32. Men vi kommer alltså att ta dessa i två olika delar. Vi börjar med den första. Jag vill återigen särskilt hälsa statsrådet välkommen. Och jag tackar i förväg för att du kommer hit och svarar på utskottets frågor. : Fru ordförande! Jag tackar för möjligheten att återigen få komma hit och svara på era frågor rörande regeringens hantering av pandemin. Bredvid mig sitter chefen för kansliet för krishantering, . Fram till hade jag posten som inrikesminister med ansvar för bland annat samordningen av samhällets krisberedskap. ansvarade min dåvarande statssekreterare för ledningen av statssekreterargruppen för strategisk samordning, GSS. Chefstjänstemannen för krishanteringen bistod henne i denna uppgift. Jag vill inleda med en kort redogörelse av hur krishanteringsarbetet under pandemin bedrevs inom som inrikesminister, det vill säga fram . Jag vill börja med att framhålla den snabba uppstarten av krishanteringsarbetet inom . Som jag redogjort för i KU har krishanteringsorganisationen följt utvecklingen av coronaviruset . hölls också det första mötet i gruppen för strategisk samordning med anledning av coronaviruset. fick en första information av krishanteringsorganisationen om virusets Och min tidigare statssekreterare Backteman deltog nästintill på allmän beredning för att informera regeringen om det senaste läget. Informationsdelningen inom regeringen och med anledning av pandemin har därmed varit omfattande och inleddes även den i ett tidigt skede. Jag vill också framhålla den dokumentation av krishanteringen som har Regeringen har sedan pandemins början fattat över 1 500 corona- relaterade beslut, och dessa har dokumenterats enligt gängse berednings- Enligt vad jag har förstått tog kansliet för krishantering i början av hanteringen också initiativ till att göra en löpande sammanställning över krishanteringen i det som har kallat en krisdagbok. Detta gjorde kansliet just i syfte att bidra till spårbarhet till institutionellt minne bland annat avseende vilka samordningsmöten som hölls och vilka läges- bedömningar som gjordes. Kansliet för krishantering har även löpande tagit fram gemensamberedda lägesbilder som distribuerats inom och scenarier som underlag för diskussion på GSS och allmän beredning. Mot bakgrund av detta är det min uppfattning att det har skett en omfattande dokumentation av pandemihanteringen såväl inom krishanterings- organisationen som inom de departement som berett enskilda åtgärder och Jag vill även säga några ord om GSS. Ni har haft möjlighet att ställa frågor till min tidigare statssekreterare samt till statssekreterarna och som alla, till skillnad från mig, har deltagit regelbundet vid möten i GSS. De har här i KU redogjort för GSS arbete och fördelarna med att återkommande ha möten inbokade i kretsen av närmast Enligt min bedömning som statsråd har GSS svarat mot de behov av en förberedd struktur och av övergripande strategisk samordning under en kris som har identifierats i den utredning som ligger till grund för dagens Att berörda statssekreterare träffas regelbundet och att diskussionerna förs utifrån stående dagordningar har bidragit till kontinuitet och struktur. Jag bedömer också att mötena i GSS under pandemin har bidragit till att snabba på informationsspridningen inom . Som min kollega, statsrådet , underströk när hon var här vill jag påpeka att ställningstagande till ett ärende i sak sker vid den gemensamma beredning som ansvariga departement ansvarar för att genomföra. åtgärder fattas av regeringen kollektivt. När det gäller frågan om minnesanteckningar från GSS kan jag bara konstatera att arbetet i GSS på den punkten inte har avvikit från vad som har varit praxis sedan gruppen inrättades 2008. Därmed, fru ordförande, är jag beredd att svara på utskottets frågor. Ordföranden: Det är som är anmälande parti, och jag kommer att börja ställa frågor. konstaterade i sina slutsatser att ledningen har brustit, att regeringen var för beroende av , att smittskyddshanteringen var senfärdig, att åtgärder vidtogs , att sportlovsresenärerna borde ha fått ett mer direkt mottagande, att munskydd inte borde ha avfärdats, att man hade en dålig förberedelse för nästa våg och att regeringens strategi var ett bevis på otydligt ledarskap. Listan är ganska lång på kritik, och detta är mycket allvarlig kritik från en oberoende . Statsrådet var högst ansvarig för krishanteringen som sorterade under . Vad var enligt statsrådet skälet till att regeringen inte agerade snabbare och då inte skulle ha fått de följder som Corona- kommissionen kritiserar? Jag börjar där. : Fru ordförande! Det är viktigt att en sådan stor händelse som en global pandemi och den kris som den föranledde utvärderas ordentligt. Det var också anledningen och orsaken till att regeringen tillsatte Corona- kommissionen. För att vrida och vända på hela förloppet och dra slutsatser innebär ett lärande för både och alla andra aktörer så att vi kan hantera kriser bättre . När det gäller enskilda rekommendationer eller slutsatser från kommissionen är jag lite försiktig i mina kommentarer eftersom vi har fått in betänkande. Vi går igenom det, och vi bereder det. Och jag vill inte föregripa de slutsatser som har gjort. Det som jag fokuserade på i min inledning var krishanteringsorganisationens arbete med informationsdelning och den snabba uppstarten i arbetet. Sedan kan man alltid gå in på enskilda ärenden och fundera på: Var det rätt avvägt? Skulle man ha vägt tonvikten på olika sätt? Men så är det. Det har fattats 1 500 beslut, och man kan säkert hitta ett och annat beslut som kunde ha skett snabbare eller gjorts på ett annorlunda sätt. Det är väl fullt naturligt att man granskar det i efterhand och diskuterar det. Jag menar dock att den här pandemin också har visat att har möjlighet att fatta snabba beslut när det behövs, och inte bara och regeringen utan också i relation till . Det visar att vi också har förmåga att samla oss under kriser när det behövs. Ordföranden: När man hör statsrådet låter det som att det kanske inte är så mycket återreflektion, att det har fungerat mer eller mindre precis som det ska. Men pandemin är inte slut , men vi har sett ungefär 18 000 dödsfall med anledning av pandemin – detta i kombination med den kritik som finns. Då skulle jag särskilt vilja koncentrera mig och fokusera på frågan om ledarskap, bristen på tydligt ledarskap som kommissionen pekar ut. Har statsrådet någon kommentar till det? Var det statsrådet som hade taktpinnen i krishanteringen, eller var det myndigheterna som hade taktpinnen i den här krishanteringen? : Fru ordförande! Det har varit en pandemi som har skapat väldigt mycket lidande i och runt om i världen. Människor har dött, och människor har blivit allvarligt sjuka. Många människor plågas fortfarande av sviterna av att de drabbades av covid. Så detta är definitivt en allvarlig samhällskris som har drabbat oss. I början, för att ta ut svängarna lite, kan man säga att det fanns väldigt mycket kritik mot den svenska hanteringen av pandemin. Den var väldigt kraftfull – att vi byggde väldigt mycket på människors ansvarstagande och myndigheters rekommendationer, men också tvingande direktiv och lags- tiftning efter hand. Men i början var kritiken väldigt stor. i efterhand, så här långt, kan man konstatera att inte har bland den högsta över- dödligheten i ett europeiskt eller i ett internationellt perspektiv. Snarare visar det sig att vår hantering av pandemin sammantaget kanske fungerade bättre än vad många kritiker trodde i början. Men det betyder inte att man inte ska dra lärdomar och att fundera på vilka beslut som kan ha gjorts annorlunda ifall det behöver fattas nya beslut. Jag menar väldigt tydligt att regeringen är ytterst ansvarig för att styra riket. Och vi har fattat en lång rad beslut. Men den svenska krishanteringsmodellen –det kan man också diskutera – bygger på ansvarsprincipen. Vi har väldigt mycket ansvar långt ned i organisationen. Det är våra myndigheter som självständigt får fatta beslut, och har långtgående befogenheter att göra det, och det skiljer från många andra länder. Så när vi väl aktiverar och säger att detta är en samhällsfarlig sjukdom får ett antal myndigheter, inte minst , stora mandat att agera och vidta åtgärder. Det är en annan modell än i många andra länder. Så jag menar att i den svenska modellen, med ansvarsprincipen, blir det ofrånkomligen så att det är många aktörer som har ett ansvar. Och skulle någon aktör undslippa sitt ansvar då får vi problem. Men det är så det är. Om någon inte tar ansvar i en samhällskris får vi problem för samhället. Men regeringen viker inte undan från vårt ansvar att fatta beslut och att hantera den övergripande strategin. Det har vi gjort. Och vi har fattat väldigt många beslut, inte minst för att understödja våra myndigheter i deras arbete, som har ansvaret för den operativa ledningen. Jag vet att det finns diskussioner om det. Är det rätt eller inte? Ska man ha en mer operativ ledning inom ramen för ? Det är en mycket bredare diskussion som kräver väldigt mycket övervägande att helt byta förvaltningsmodell i . Min bestämda uppfattning är att man absolut inte ska göra det mitt under pågående kris i alla fall. Det hade skapat mer kaos än resultat. Ordföranden: Då skulle jag vilja gå över till frågan om just GSS och som statsrådet också berörde i sin inledning. Vi har härifrån KU:s sida försökt förstå rollen för den gruppen i krishanteringen, eftersom den har varit central. Då har vi genom olika utfrågningar och genom skriftliga svar fått besked och uppgifter kring dokumentationen från själva mötena, att det inte fanns den typen av skriftlig dokumentation.