bet · H901CU29 · 2022-06-15 00:00:00 — Vägar till hållbara vattentjänster Utskottet ställer sig delvis bakom regeringens förslag till ändringar i miljö-balken och lagen om allmänna vattentjänster. De lagändringar som utskottet tillstyrker innebär bl.a. att kommunernas bedömning av behovet av en allmän vattentjänst ska bli mer flexibel. Dessutom ska varje kommun ha en aktuell vattentjänstplan som bl.a. innehåller kommunens långsiktiga planering av hur behovet av allmänna vattentjänster ska tillgodoses. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Den lagändring som utskottet avstyrker innebär ett bemyndigande för regeringen att i fråga om små enskilda avloppsanläggningar meddela föreskrifter om skyldighet att kontrollera anläggningens funktion och att lämna vissa uppgifter till tillsynsmyndigheten. Utskottet anser att det finns en risk för att nya föreskrifter med stöd av bemyndigandet skulle kunna medföra omotiverade kostnader för fastighetsägare som inte vägs upp av en motsvarande positiv miljönytta. Utskottets förslag grundas på förslag i motioner. I denna del finns en reservation (S, V, MP). Utskottet föreslår vidare ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkanden. Regeringen bör ta de fortsatta initiativ som krävs för att få till stånd en ordning som innebär att en fastighetsägare som har ett enskilt avlopp som uppfyller gällande miljö- och hälsokrav som utgångspunkt inte ska kunna påtvingas ett kommunalt avlopp. Även i denna del finns en reservation (S, V, MP). Utskottet anser att bör avslå övriga motionsyrkanden. I betänkandet finns totalt 13 reservationer (S, M, SD, C, V, KD, MP) och fyra särskilda yttranden (M, SD, V). Proposition 2021/22:208 Vägar till hållbara vattentjänster. Cirka 20 yrkanden i följdmotioner. 13 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /22. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Den framtida regleringen av kommunens ansvar för vattenförsörjning och avlopp Övriga frågor om vattenförsörjning och avlopp 1.Avslag på propositionen, punkt 1 (SD) 2.Kontroll av små enskilda avloppsanläggningar, punkt 2 (S, V, MP) 3.Vattentjänstplanens innehåll i fråga om skyfallsberedskap, punkt 3 (SD, C) 4.Övergångsbestämmelser för reglerna om vattentjänstplaner, punkt 4 (C) 5.Utgångspunkter vid bedömningar av behovet av allmänna vattentjänster m.m., punkt 6 (S, V, MP) 6.Bedömningskriterier och bevisfrågor m.m., punkt 7 (M, C, KD) 7.Bedömningskriterier och bevisfrågor m.m., punkt 7 (MP) 8.Moratorium, punkt 8 (M) 9.Vattentjänstplanernas innehåll m.m., punkt 9 (C) 10.Vattentjänstplanernas innehåll m.m., punkt 9 (MP) 11.Tillsynsvägledning, punkt 10 (C) 12.Tillsynsvägledning, punkt 10 (KD) 13.Fastighetsägares möjligheter att överklaga beslut om vattenförsörjning och avlopp, punkt 11 (M) 1.Kontroll av små enskilda avloppsanläggningar, punkt 2 (M) 2.Kontroll av små enskilda avloppsanläggningar, punkt 2 (SD) 3.Vägar till hållbara vattentjänster (SD) 4.Vägar till hållbara vattentjänster (V) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /22 Bilaga 2 Regeringens lagförslag Bilaga 3 Miljö- och jordbruksutskottets yttrande Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2021/22:4689 av m.fl. (SD). Reservation 1 (SD) Kontroll av små enskilda avloppsanläggningar avslår regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 26 kap. 19 b §. 2021/22:4688 av och (båda C) yrkande 7 och 2021/22:4690 av m.fl. (KD) yrkande 4 och avslår proposition 2021/22:208 punkt 1 i denna del och motionerna 2021/22:2461 av m.fl. (SD) yrkande 11 och 2021/22:4693 av m.fl. (M) yrkande 6. Reservation 2 (S, V, MP) Vattentjänstplanens innehåll i fråga om skyfallsberedskap antar 6 b § andra stycket regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Därmed bifaller proposition 2021/22:208 punkt 2 i denna del och avslår motion 2021/22:4688 av och (båda C) yrkande 6. Reservation 3 (SD, C) Övergångsbestämmelser för reglerna om vattentjänstplaner antar punkt 2 ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna i regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Därmed bifaller proposition 2021/22:208 punkt 2 i denna del och avslår motion 2021/22:4688 av och (båda C) yrkande 5. Reservation 4 (C) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster i de delar som inte omfattas av utskottets förslag ovan. Därmed bifaller proposition 2021/22:208 punkterna 1 och 2, båda i denna del. Den framtida regleringen av kommunens ansvar för vattenförsörjning och avlopp Utgångspunkter vid bedömningar av behovet av allmänna vattentjänster m.m. ställer sig bakom det som utskottet anför om utgångspunkter för tvångsanslutningar till det kommunala va-nätet och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2461 av m.fl. (SD) yrkande 9, 2021/22:3225 av m.fl. (C) yrkande 47, 2021/22:3681 av m.fl. (C) yrkande 23, 2021/22:3708 av m.fl. (M) yrkande 23, 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkande 51.1 och 2021/22:4693 av m.fl. (M) yrkande 2. Reservation 5 (S, V, MP) Bedömningskriterier och bevisfrågor m.m. 2021/22:104 av (KD), 2021/22:107 av (KD), 2021/22:109 av (KD) yrkande 1, 2021/22:562 av (M), 2021/22:2621 av (M) yrkande 1, 2021/22:4688 av och (båda C) yrkandena 1 och 2, 2021/22:4690 av m.fl. (KD) yrkandena 1 och 2, 2021/22:4693 av m.fl. (M) yrkandena 3 och 4 samt 2021/22:4694 av och (båda MP) yrkande 2. Reservation 6 (M, C, KD) Reservation 7 (MP) 2021/22:2866 av (M), 2021/22:3435 av m.fl. (M) yrkande 33 och 2021/22:4693 av m.fl. (M) yrkande 5. Reservation 8 (M) Övriga frågor om vattenförsörjning och avlopp 2021/22:4688 av och (båda C) yrkande 4 och 2021/22:4694 av och (båda MP) yrkandena 1 och 3. Reservation 9 (C) Reservation 10 (MP) 2021/22:4688 av och (båda C) yrkande 3 och 2021/22:4690 av m.fl. (KD) yrkande 3. Reservation 11 (C) Reservation 12 (KD) Fastighetsägares möjligheter att överklaga beslut om vattenförsörjning och avlopp 2021/22:4693 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 13 (M) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), (KD), (S), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), Momodou (V), (M), (SD), (S), (S), (SD), (M) och (L). I betänkandet behandlar utskottet proposition 2021/22:208 Vägar till hållbara vattentjänster. I propositionen finns en redogörelse för ärendets beredning fram till regeringens beslut om propositionen. Regeringens förslag till riksdagsbeslut återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Fem motioner med sammanlagt ett tjugotal yrkanden har väckts med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas därutöver 13 yrkanden i motioner från allmänna motionstiden /22. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. riktade ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen skyndsamt borde vidta de åtgärder som krävs för att en fastighetsägare som har ett enskilt avlopp som uppfyller gällande miljö- och hälsokrav inte ska kunna tvingas att ansluta sig till det kommunala va-nätet (bet. 2020/21:CU14 punkt 11, rskr. 2020/21:268). I betänkandet behandlas även den redovisning av hanteringen av tillkännagivandet som regeringen gör i propositionen. har gett miljö- och jordbruksutskottet tillfälle att yttra sig över propositionen och följdmotionerna i de delar som berör miljö- och jordbruksutskottets beredningsområde. Miljö- och jordbruksutskottets yttrande finns i bilaga 3. har mottagit en skrivelse i ärendet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om avslag på propositionen. Jämför reservation 1 (SD). I kommittémotion 2021/22:4689 av m.fl. (SD) yrkas att ska avslå propositionen. Motionärerna ställer sig bl.a. negativa till regeringens förslag till bemyndigande att meddela föreskrifter om kontroll av små enskilda avloppsanläggningar. Enligt motionärerna finns det en risk att detta kommer att orsaka kostnader och besvär för fastighetsägare. Vidare påpekar motionärerna att kommuner har en möjlighet att upprätta va-planer samt att risken för skyfall och översvämningar inte kan hanteras enbart som en va-fråga. Miljö- och jordbruksutskottets yttrande Miljö- och jordbruksutskottet anser att civilutskottet bör tillstyrka propositionen i de delar som rör miljö- och jordbruksutskottets beredningsområde och avstyrka motion 2021/22:4689 (SD). I propositionen föreslår regeringen lagändringar som syftar till att skapa förutsättningar för långsiktigt hållbara vatten- och avloppslösningar samt att öka allmänhetens insyn och möjlighet till deltagande och påverkan vid den kommunala planeringen av hur behovet av allmänna vattentjänster i kommunen ska tillgodoses. Utskottet delar inte motionärernas uppfattning att propositionen har sådana brister att den helt bör avslås. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandet om avslag på propositionen. Utskottet övergår nu till att behandla regeringens lagförslag. Utskottets förslag i korthet avslår regeringens lagförslag om kontroll av små enskilda avloppsanläggningar. Vidare antar lagförslagen om vattentjänstplanens innehåll i fråga om skyfallsberedskap och om övergångsbestämmelser för reglerna om vattentjänstplaner samt avslår motionsyrkanden om avslag respektive ändringar i dessa delar. antar också lagförslagen i övrigt. Jämför reservation 2 (S, V, MP), 3 (SD, C) och 4 (C) samt särskilt yttrande 1 (M) och 2 (SD). Kommunens ansvar för vattenförsörjning och avlopp Av lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster, förkortad vattentjänstlagen, följer att en kommun är skyldig att ordna allmänna va-anläggningar om det med hänsyn till människors hälsa eller miljön behöver ordnas vattenförsörjning och avlopp i ett större sammanhang för en viss befintlig eller blivande bebyggelse (6 §). En allmän va-anläggning är en va-anläggning över vilken en kommun har ett rättsligt bestämmande inflytande och som har ordnats och används för att uppfylla kommunens skyldigheter enligt vattentjänstlagen. En enskild anläggning definieras i lagen som en va-anläggning eller annan anordning för vattenförsörjning eller avlopp som inte är eller ingår i en allmän va-anläggning (2 §). För att kommunens skyldighet att tillgodose behovet av vattenförsörjning och avlopp ska inträda krävs att behovet rör fler än bara ett fåtal fastigheter. Om det finns en fastighet som uppenbarligen inte behöver omfattas av det större sammanhanget får verksamhetsområdet inskränkas, om fastighetens behov av vattenförsörjning och avlopp kan ordnas på ett sätt som kan godtas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön (9 §). En fastighetsägare har rätt att använda en allmän va-anläggning om fastigheten finns inom verksamhetsområdet och behöver en vattentjänst och behovet inte kan tillgodoses bättre på annat sätt (16 §). Om en fastighet finns inom en allmän va-anläggnings verksamhetsområde och om fastigheten med hänsyn till skyddet för människors hälsa eller miljön behöver en vattentjänst och behovet inte kan tillgodoses bättre på annat sätt är fastighetsägaren skyldig att betala avgifter för den allmänna va-anläggningen. Vid bedömningen av behovet ska särskild hänsyn tas till i vilken utsträckning jämförda alternativ tillgodoser intresset av en god hushållning med naturresurser (24 §). Avgiftsskyldigheten när det gäller vattentjänster som tillhandahålls genom en förbindelsepunkt inträder när huvudmannen har ordnat en förbindelsepunkt och informerat fastighetsägaren om detta. Avgiftsskyldighet för bortledande av vatten från fastigheten som inte sker genom en förbindelsepunkt inträder när huvudmannen har ordnat de anordningar som behövs och informerat fastighetsägaren (25 §). Även om något krav på faktisk anslutning varken följer av rätten att använda den allmänna va-anläggningen eller avgiftsskyldigheten sker vanligen en sådan i samband med att avgiftsskyldigheten inträder. Det finns dock inte något hinder mot att fortsätta att använda en enskild va-anläggning på en fastighet inom ett verksamhetsområde för en allmän va-anläggning, förutsatt att den enskilda anläggningen uppfyller gällande miljö- och hälsoskyddskrav (se mer om detta under rubriken om prövningsplikt, tillsyn och kontroll av avlopp). Om det inom en allmän va-anläggnings verksamhetsområde finns en enskild anläggning som kan användas i den allmänna va-anläggningen, är ägaren av den enskilda anläggningen skyldig att, mot skälig ersättning, låta den enskilda anläggningen ingå i den allmänna va-anläggningen om huvudmannen begär det (39 §). Huvudmannens rätt att lösa in enskilda va-anordningar har enligt förarbetena framför allt haft betydelse när det funnits ett utbyggt gemensamt ledningsnät för flera fastigheter. Om det finns enskilda anordningar som har en sådan standard att de kan användas i den allmänna va-anläggningen, är det ett allmänt intresse att huvudmannen – i stället för att behöva göra nyinvesteringar – har en möjlighet att lösa in anordningarna, som annars skulle bli onyttiga till följd av utbyggnaden (prop. 2005/06:78 s. 66 f.). Om en enskild anläggning blir onyttig till följd av att kommunen ordnar eller utvidgar en allmän va-anläggning ska huvudmannen betala skälig ersättning till den enskilda anläggningens ägare (40 §). I praxis har ersättning i allmänhet bestämts till anordningarnas bruksvärde, efter avdrag för ålder och skick. Rätten till ersättning för onyttiga enskilda anordningar beror inte på att ett myndighetsingripande hindrar ett visst nyttjande. Fastighetsägaren har fortfarande kvar äganderätten, men kan på grund av den ordnade allmänna va-anläggningen anse sig inte längre behöva den egna anläggningen. Ersättningen är en kompensation för detta (prop. 2005/06:78 s. 66 f.). utövar tillsyn över att kommunen fullgör skyldigheten att tillgodose behovet av vattentjänster. får förelägga kommunen att fullgöra skyldigheten. Ett sådant föreläggande får förenas med vite (51 §). Planering av vattenförsörjning och avlopp Enligt vattentjänstlagen är huvudregeln att en allmän va-anläggning ska komma till stånd . Trots detta har va-huvudmannen rätt att vänta med att utföra nödvändiga anläggnings- eller utbyggnadsarbeten om arbetena behöver samordnas med andra arbeten samt utförs i den ordning som följer av huvudmannens utbyggnadsplan (17 §). Många kommuner har tagit fram en utbyggnadsplan, men någon generell sådan skyldighet finns inte i vattentjänstlagen. Det närmare innehållet i en utbyggnadsplan är inte heller reglerat i lagen. I vattenmyndigheternas åtgärdsprogram ställs krav på kommunerna att bedriva planering av avlopp och vatten samt upprätta och utveckla va-planer. En stor andel av landets kommuner har tagit fram planer för va-försörjningen och olika typer av styrdokument för arbetet med va-frågor. Plan- och bygglagens regler om översiktsplanering och planeringsstrategi Enligt 3 kap. 1 § (2010:900), förkortad PBL, ska varje kommun ha en aktuell översiktsplan som omfattar hela kommunen. Översiktsplanen, som inte är bindande, ska ange inriktningen för den långsiktiga utvecklingen av den fysiska miljön. Planen ska även ge vägledning för beslut om hur mark- och vattenområden ska användas, och hur den byggda miljön ska användas, utvecklas och bevaras (3 kap. 2 § PBL). Enligt 3 kap. 5 § PBL ska det av översiktsplanen bl.a. framgå hur kommunen ser på risken för skador på den byggda miljön som kan följa av översvämning, ras, skred och erosion som är klimatrelaterade samt på hur sådana risker kan minska eller upphöra. fanns i PBL ett krav på ställningstagande när det gäller översiktsplanens aktualitet en gång per mandatperiod. infördes i stället ett krav på planeringsstrategi (prop. 2019/20:52, bet. 2019/20:CU7, rskr. 2019/20:168). Bakgrunden var bl.a. att det i många kommuner hade konstaterats brister i kontinuiteten i översiktsplaneringen. I en planeringsstrategi ska kommunfullmäktige ta ställning till dels ändrade planeringsförutsättningar av betydelse för översiktsplanens aktualitet, dels kommunens fortsatta arbete med översiktsplaneringen. Vidare ska kommunfullmäktige bedöma i vilken utsträckning planen är aktuell i förhållande till lagstiftningens krav. Kommunfullmäktige ska ta fram och anta en planeringsstrategi månader efter ett ordinarie val. Det innebär att kommunernas första planeringsstrategi ska ha antagits . Kravet gäller inte om kommunfullmäktige i stället antar en ny översiktsplan (3 kap. 23 § PBL). Av övergångsbestämmelserna till de nya reglerna om översiktsplanering framgår bl.a. att översiktsplaner antagna före upphör att gälla vid utgången av 2025. bestämmelser om prövningsplikt, tillsyn och kontroll av avlopp Enligt 9 kap. 1 § är utsläpp av avloppsvatten att bedöma som miljöfarlig verksamhet, och innehåller därför bestämmelser om prövningsplikt, tillsyn och kontroll av avlopp. I propositionen (s. 15) redogör regeringen i korthet för dessa regler. Avloppsvatten ska enligt 9 kap. 7 § första stycket avledas och renas eller tas om hand på något annat sätt så att olägenhet för människors hälsa eller miljön inte uppkommer. För detta ändamål ska lämpliga avloppsanordningar eller andra inrättningar utföras. Bestämmelser om tillstånds- och anmälningsplikt för att inrätta eller ändra en avloppsanordning eller -anläggning återfinns i föreskrifter meddelade av regeringen med stöd av bemyndiganden i 9 kap. 6 och 7 §§ , närmare bestämt i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd och i miljöprövningsförordningen (2013:251). Enligt 13 § förordningen om miljöfarlig verksamhet krävs tillstånd för att inrätta en avloppsanordning som en eller flera vattentoaletter ska anslutas till, eller för att ansluta en vattentoalett till en befintlig avloppsanordning. För att inrätta en annan avloppsanordning krävs det en anmälan till den kommunala nämnden. En ansökan om tillstånd ska prövas av den kommunala nämnden. Ansökan prövas av försvarsinspektören för hälsa och miljö i de fall inspektören har tillsyn över anläggningen. Enligt 15 § förordningen om miljöfarlig verksamhet ska bestämmelserna i 13 § inte tillämpas på en avloppsanordning som kräver tillstånd eller anmälan enligt miljöprövningsförordningen eller om avloppsanordningen är avsedd att föra avloppsvattnet till enbart en allmän avloppsanläggning. En avloppsreningsanläggning som tar emot avloppsvatten med en föroreningsmängd som motsvarar mer än 200 personekvivalenter omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt bestämmelserna i 28 kap. miljöprövningsförordningen. Utöver de nämnda kraven på tillstånds- och anmälningsplikt finns det vissa bestämmelser i som möjliggör kontroll och rapportering av avloppsanordningar och -anläggningar. Den som bedriver en verksamhet som kan befaras medföra olägenhet för människors hälsa eller miljön ska fortlöpande planera och kontrollera verksamheten för att motverka eller förebygga sådana verkningar. Bestämmelser som rör sådan egenkontroll finns i 26 kap. 19 § . Den som bedriver en sådan verksamhet ska också genom egna undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättad om verksamhetens eller åtgärdens påverkan på miljön. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om kontrollen. Sådana föreskrifter finns i förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll. Bestämmelserna i förordningen träffar enbart den som yrkesmässigt bedriver verksamheter eller åtgärder som omfattas av tillståndsplikt enligt 9 eller 11–14 kap. . Den som bedriver en avloppsverksamhet kan också träffas av krav att lämna miljörapport om verksamheten till tillsynsmyndigheten (26 kap. 20–20 a §§ ). Ytterligare föreskrifter om miljörapportering finns i förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Slutligen bör nämnas att tillsynsmyndigheten får förelägga den som har en avloppsanläggning att till myndigheten lämna de uppgifter och handlingar som behövs för tillsynen (26 kap. 21 § ). Regeringen föreslår att en kommun vid bedömningen om det finns behov av en allmän vattentjänst ska ta särskild hänsyn till förutsättningarna att tillgodose behovet av vattenförsörjning och avlopp genom en enskild anläggning som kan godtas med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. Detta föreslås ske genom ett tillägg i 6 § vattentjänstlagen som förtydligar under vilka förutsättningar kommunen är skyldig att tillhandahålla allmänna vattentjänster. Av propositionen (s. 19) framgår att regeringen gör bedömningen att det med nuvarande utformning av 6 § vattentjänstlagen inte finns något hinder mot att kommunerna beaktar enskilda anläggningar vid bedömningen av det miljö- eller hälsomässiga behovet av en vattentjänst. Enligt regeringen finns det emellertid en osäkerhet hos många kommuner kring i vilken utsträckning enskilda anläggningar kan beaktas. Mot den bakgrunden anser regeringen att bestämmelsen bör tydliggöras så att det framgår att en enskild anläggning under vissa förutsättningar ska kunna tillgodose behovet av en vattentjänst, trots att fastigheten eller bebyggelsen ingår i ett större sammanhang. Det föreslagna tillägget syftar inte till att inskränka det allmännas ansvar för vattentjänster, utan till att tydliggöra vikten av en behovsbedömning utifrån tekniska, miljömässiga och samhällsekonomiska aspekter. Förslaget är således inte avsett att ändra kommunens grundläggande ansvar för att ordna vattentjänster om det finns ett behov av att göra detta i ett större sammanhang, utan att ge utrymme för en flexiblare behovsbedömning. Enligt regeringen (s. 20) bör det vara kommunen som har ansvaret för att bedöma om det finns förutsättningar att tillgodose behovet av vattentjänster genom en enskild anläggning i stället för genom en allmän va-anläggning. I sammanhanget framhåller regeringen att en sådan ordning överensstämmer med vad som gäller i fråga om en fastighetsägares rätt att använda en allmän va-anläggning, en rätt som är villkorad av att behovet av en vattentjänst inte bättre kan tillgodoses på annat sätt. Det är va-huvudmannen som har bevisbördan för att behovet med fördel kan tillgodoses på annat sätt än genom den allmänna anläggningen. Enligt regeringens förslag ska det framgå av det nya stycket i 6 § vattentjänstlagen att en enskild anläggning, för att kunna tillgodose behovet av vattentjänster, ska ge ett godtagbart skydd för människors hälsa och miljön, inte ett motsvarande skydd. I sammanhanget anför regeringen (s. 20 f.) att allmänna anläggningar som huvudregel ska samla och hantera stora mängder avloppsvatten med utflöde i en punkt och att kraven på rening därmed är högt ställda. För att nå en önskvärd vattenkvalitet kan det enligt regeringen finnas situationer där det är tillräckligt med den rening som kan uppnås med enskilda anläggningar. Vilken skyddsnivå som kan godtas är enligt regeringen (s. 21) en bedömning som måste göras utifrån lokala förhållanden och hur denna bedömning ska göras bör inte regleras närmare i vattentjänstlagen. I författningskommentaren (s. 52) anges att en förutsättning för att en enskild anläggning ska kunna godtas inom ett visst område är att miljökvalitetsnormerna för vatten kan följas och att övriga krav som följer av och annan tillämplig lagstiftning vad gäller skyddet för hälsa och miljö kan uppfyllas. Enligt regeringen (s. 21) finns ett behov av tillsynsvägledning. Den utredning som ligger till grund för förslagen i propositionen har föreslagit att Havs- och vattenmyndigheten ska ges ett tillsynsvägledande ansvar för 6 § vattentjänstlagen, ett ansvar som ska fullgöras i samråd med och . Detta förslag bereds vidare inom . Regeringen föreslår att det i varje kommun ska finnas en vattentjänstplan som fastställts av kommunfullmäktige. Planen, som inte ska vara bindande, ska innehålla kommunens långsiktiga planering av hur behovet av allmänna vattentjänster ska tillgodoses. Den ska också innehålla en redogörelse för kommunens bedömning av vilka åtgärder som behöver vidtas för att de allmänna va-anläggningarna ska fungera vid en ökad belastning som uppkommer vid skyfall. Planen ska vara aktuell med hänsyn till behovet av allmänna vattentjänster och planens aktualitet ska prövas av kommunfullmäktige minst .