bet · H901MJU18 · 2022-03-22 00:00:00 — Avsikten med Levande skogar är att förstärka miljöhänsynen inom svenskt skogsbruk. Definitionen av miljömålet är: Skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyddas som den biologiska mångfalden bevaras samt kulturmiljövärden och sociala värden värnas. Varje miljökvalitetsmål har preciseringar som förtydligar målet och används i den löpande uppföljningen av målet. I proposition 2007/08:108 En skogspolitik i takt med tiden tydliggör regeringen att de jämställda produktions- och miljömålen fortsättningsvis ska vara oförändrade. Regeringen framhåller skogens roll för klimatet, behovet av en ökad tillväxt i skogen, en förbättrad generell hänsyn och vikten av att behålla en stark skoglig myndighet. Regeringen föreslår vissa ändringar i skogsvårdslagen (1979:429), och i lagens portalparagraf betonas att skogen är en förnybar resurs: 1 § Skogen är en nationell tillgång och en förnybar resurs som ska skötas så att den uthålligt ger en god avkastning som den biologiska mångfalden behålls. Den svenska skogspolitiken bygger till stor del på frihet under ansvar, med begränsade sanktionsmöjligheter. Exempelvis är skogsvårdslagen en s.k. minimilag. För att de skogspolitiska målen ska nås förväntas skogsägare göra insatser utöver vad lagen kräver. Detta är en del av skogsbrukets s.k. sektorsansvar, vilket innebär att åtgärder som krävs för att bevara skogslandskapets natur- och kulturmiljövärden är ett gemensamt ansvar för myndigheterna och skogsbruket. Relationen mellan skogsvårdslagstiftningens miniminivå och sektorsansvaret förtydligas i propositionen En skogspolitik i takt med tiden (se prop. 2007/08:108 s. 15 och 46, bet. 2007/08:MJU18, rskr. 2007/08:244). Skogsbrukets sektorsansvar lades fast 1988. Den generella principen om sektorsansvaret för naturmiljön preciserades genom miljöpolitiska beslut. Av detta framgår att bland annat skogsbruket måste bygga på principen om en god och långsiktig hushållning med naturresurserna. Bevarandet av arter bör vara en angelägenhet för skogssektorn och inte ses som en separat naturvårdsfråga. I strategin för biologisk mångfald lades det fast att kärnan i sektorsansvaret är skogsnäringens ansvar för att medverka till en ekologisk anpassning av sin verksamhet i syfte att uppfylla miljömålen. Sektorsmyndigheternas roll i naturvårdsarbetet är att ta initiativ till insatser och åtgärder, utarbeta sektorsplaner för genomförandet av åtgärder, genomföra åtgärder tillsammans med näringen, följa upp resultaten och avge återkommande miljörapporter samt att sprida kunskap och utbildning inom näringen om åtgärder och mål. Den svenska skogspolitiken påverkas av lagstiftningen om äganderätten. I är äganderätten grundlagsskyddad. Av 2 kap. 15 § regeringsformen (RF) framgår att ingen kan tvingas avstå sin egendom till det allmänna eller tåla att det allmänna inskränker användningen av mark utom när det krävs för att tillgodose allmänna angelägna intressen. Ersättning ska vara tillförsäkrad den för vilken det allmänna inskränker användningen av mark. Det första tilläggsprotokollet till föreskriver i artikel 1 att varje fysisk eller juridisk person ska ha rätt till respekt för sin egendom och att ingen får berövas sin egendom annat än i det allmännas intresse och under de förutsättningar som anges i lag och i folkrättens allmänna grundsatser. Dessa bestämmelser inskränker inte en stats rätt att genomföra sådan lagstiftning som staten finner nödvändig för att reglera nyttjandet av egendom i överensstämmelse med det allmännas intresse eller för att säkerställa betalning av skatter eller andra pålagor eller av böter och viten (se även bet. 2015/16:KU15). fattade regeringen beslut om första nationella skogsprogram. Visionen för skogsprogrammet är: ”Skogen, det gröna guldet, ska bidra med jobb och hållbar tillväxt i hela landet samt till utvecklingen av en växande bioekonomi.” För att uppnå visionen som syftar till att ännu bättre ta vara på skogens möjligheter har regeringen, i bred dialog, arbetat fram en strategi för nationella skogsprogram. Strategin innehåller mål för fem fokusområden och skogsprogrammets organisation för en fortsatt dialogprocess. De fem fokusområdena är Ett hållbart skogsbruk med ökad klimatnytta Mångbruk av skog för fler jobb och hållbar tillväxt i hela landet Innovationer och förädlad skogsråvara i världsklass Hållbart brukande och bevarande av skogen som en profilfråga i svenskt internationellt samarbete Ett kunskapskliv för ett hållbart brukande och bevarande av skogen. beslutade regeringen om en handlingsplan för det nationella skogsprogrammet. I handlingsplanen presenteras åtgärder inom flera politikområden som stöder arbetet med skogsprogrammets vision och mål. Handlingsplanen är inte en fullständig lista över alla pågående eller nya åtgärder men syftar till att skapa en samlad bild av viktiga framåtsyftande insatser som initierades –2018. Handlingsplanen kommer att uppdateras med jämna mellanrum. Dessutom kommer strategin och handlingsplanen att regelbundet följas upp och utvärderas . Regeringen beslutade (dir. 2019:46) att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att undersöka möjligheterna och lämna förslag på åtgärder för stärkt äganderätt till skog, nya flexibla skydds- och ersättningsformer vid skydd av skogsmark samt hur internationella åtaganden om biologisk mångfald ska kunna förenas med en växande cirkulär bioekonomi, den s.k. . Uppdraget omfattade dessutom att föreslå hur man kan skapa incitament för hållbart skogsbruk och en förbättrad legitimitet för den förda skogs- och miljöpolitiken. Förslagen skulle sammantaget främja en växande skogsnäring och hållbar skoglig tillväxt med god och säkerställd tillgång till nationell biomassa från den svenska skogen. (dir. 2020:63) beslutade regeringen om tilläggsdirektiv genom vilket utredningstiden förlängdes till . presenterade betänkandet Stärkt äganderätt, flexibla skyddsformer och naturvård i skogen (SOU 2020:73). I betänkandet lämnas ett femtiotal förslag på förändringar i allt från nyckelbiotopsregistrering till mer konkreta mål med naturvårdspolitiken. Enligt utredningen kan vissa förslag hanteras enskilt men de flesta förslag har en nära koppling till varandra. När det gäller förslag för stärkt äganderätt ansåg skogsutredningen att formellt skydd av skog i huvudsak bör ske frivilligt. Utredningen föreslog även att skulle upphöra med nyckelbiotopsinventering, att ersättning skulle betalas ut för all fjällskog med höga naturvärden och att ersättning för skydd av skog skulle vara skattefri. När det gäller förslag för en växande cirkulär bioekonomi ansåg utredningen att regeringen bör besluta om ett mål för ökad hållbar tillväxt och en bioekonomisk strategi för skogen. Det fanns även förslag om en nationell samordnare för skogsprogrammet och flera förslag på åtgärder för att öka tillgången på biomassa för bioekonomi genom tillväxthöjande åtgärder, bekämpa skogsskador och få till stånd naturvårdande skötsel. Utredningen framförde även behovet av regelöversyn och regelförenklingar för skogsbruket samt att möjligheten till naturturism i skyddad natur ska tas till vara. I fråga om förslag för en tydligare politik för bevarande av biologisk mångfald anförde utredningen att det behövs kunskap för att kunna fatta politiska beslut om naturvård. I betänkandet föreslogs därför att regeringen skulle tillsätta ett vetenskapligt råd för biologisk mångfald i skogen. Utredningen anförde även att det behövs ett tydligt politiskt ställningstagande om vad behöver göra för att uppnå sina internationella åtaganden om biologisk mångfald i skogen och att ett nationellt handlingsprogram för biologisk mångfald i skogen skulle tas fram. ansåg att de stora sammanhängande naturskogarna i fjällen är ett statligt ansvar och föreslog därför en samlad statlig satsning för att bevara de skogar som har de allra högsta värdena för biologisk mångfald på ekosystemnivå. Betänkandet har remissbehandlats. Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt innehåller ingen specifik rättslig grund för en gemensam skogsbrukspolitik, utan dessa frågor tillhör den nationella beslutanderätten. Det finns dock lagstiftning och initiativ inom en rad olika politikområden som har en direkt eller indirekt påverkan på skog, skogsbruk och skogsnäring. Det handlar bl.a. om politik på klimat-, energi- och naturvårdsområdet. Exempel på lagstiftning som berör skogsbruket är och rådets förordning (EU) 2018/841 av om inbegripande av utsläpp och upptag av växthusgaser från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk i ramen för klimat- och energipolitiken (LULUCF), och rådets direktiv (EU) 2018/2001 av om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor och och rådets förordning (EU) 2020/852 av om inrättande av en ram för att underlätta hållbara investeringar (taxonomiförordningen). EU har haft en icke-bindande skogsbruksstrategi (rådets resolution av om en skogsbruksstrategi för Europeiska unionen). Genom denna inrättades en ram för skogsrelaterade åtgärder till stöd för en hållbar skogsförvaltning. gav jordbruks- och fiskerådet kommissionen mandat att inom ramen för den icke-bindande skogsstrategin utarbeta en EU-handlingsplan för skog. presenterade kommissionen meddelandet Handlingsplan för skog (COM(2006) 302). Handlingsplanen löpte mellan 2007–2011 och inriktades på fyra mål, nämligen konkurrenskraft, miljö, livskvalitet samt samordning och kommunikation. presenterade kommissionen en ny strategi för unionen, En ny EU-skogsstrategi för skogarna och den skogsbaserade sektorn (COM(2013) 659), som löpte . antog kommissionen en ny EU-skogsstrategi . Strategin syftar till att komma till rätta med utmaningar såsom klimatförändringar och frigöra skogens potential för framtiden samt innehåller en plan som kombinerar lagstiftningsåtgärder, finansiella åtgärder och frivilliga åtgärder. Internationella åtaganden som påverkar skogspolitiken utgörs bl.a. av FN:s konvention om biologisk mångfald och Agenda 2030 för hållbar utveckling, särskilt hållbarhetsmål 15. De mål i FN:s konvention om biologisk mångfald som direkt berör skogen är följande: – Mål 5: Till 2020 ska förlusttakten för alla naturliga livsmiljöer, inklusive skogar, minst ha halverats och där så är möjligt ha sänkts till nära noll, och förstörelsen och fragmenteringen ska ha minskat avsevärt. – Mål 7: ska områden som används för jordbruk, vattenbruk och skogsbruk förvaltas på ett hållbart sätt så att biologisk mångfald bevaras. Hållbarhetsmål 15 i Agenda handlar om ekosystemen och biologisk mångfald. Delmål 15.2 handlar om att främja hållbart skogsbruk, stoppa avskogningen och återställa utarmade skogar. Till 2020 ska genomförandet av hållbart brukande av alla typer av skogar främjas, avskogningen stoppas, utarmade skogar återställas och nybeskogningen och återbeskogningen i hela världen kraftigt öka. Intergovernmental Science-Policy Platform on Biodiversity and () är en internationell plattform för biologisk mångfald som tar fram kunskapsrapporter och relevanta verktyg och metoder för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. IPBES huvuduppgift är att göra helhetsbedömningar av tillståndet för biologisk mångfald och ekosystemtjänster. presenterade IPBES den första övergripande rapporten om tillståndet för världens biologiska mångfald och ekosystemtjänster: The Global Assessment Report on Biodiversity and . Rapporten beskriver situationen som allvarlig då fler arter än någonsin i mänsklighetens historia hotas av utrotning och många ekosystem förändras i snabb takt. I rapporten framhålls att det behövs grundläggande förändringar i samhället för att vända den negativa trenden med ökad förlust av biologisk mångfald. Även om klimatförändringar (Framework Convention on Climate Change, UNFCCC) berör skogsområdet. Klimatkonventionen är ett globalt ramverk för att begränsa klimatförändringarna. Skogen är en viktig del av de frågor som klimatkonventionen behandlar, t.ex. beräkningar av upptag och utsläpp av växthusgaser kopplade till skogsbruk. Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC) är FN:s mellanstatliga panel för klimatförändringar som sammanställer det rådande vetenskapliga kunskapsläget om klimatförändringar, konsekvenser, sårbarhet och möjliga lösningar. publicerade IPCC rapporten Den naturvetenskapliga grunden, som är en del av IPCC:s sjätte stora kunskapsutvärdering. Det är en omfattande sammanställning av det rådande vetenskapliga kunskapsläget kring klimatmätningar, klimatsystemet, klimatmodeller och scenarier. Rapporten anger att klimatförändringarna kommer att påverka jordens alla regioner under de kommande decennierna. Även global uppvärmning kan vi förvänta oss fler värmeböljor, längre varma årstider och kortare kalla årstider, enligt rapporten. I rapporten anges att redan uppvärmning kommer extremvärmen oftare att nå kritiska gränser för jordbruk och hälsa. I är ministerkonferensen om skydd av skogarna i (Ministerial Conference on ), även känd som , ett samarbete mellan europeiska länder i syfte att diskutera gemensamma problem och möjligheter relaterade till skog och skogsbruk. Den tar fram gemensamma strategier för sina 47 signatärer (46 länder och EU) så att de kan skydda sina skogar och bruka dem på ett hållbart sätt. Ett exempel är den gemensamma definitionen av hållbart skogsbruk under europeiska förhållanden. I propositionen anför regeringen att den prioriterar åtgärder för att ska ha en växande skogsnäring och ökad hållbar skoglig tillväxt med god och säkerställd tillgång till biomassa från den svenska skogen. Regeringen framhåller att också har ett ansvar internationellt och för kommande generationer att bevara, restaurera och utveckla den biologiska mångfalden samt nationella och internationella åtaganden för att skydda biologisk mångfald i skogen. Hållbar skoglig tillväxt, ersättning av fossila råvaror, ökad cirkularitet samt kolinbindning i biomassa och marken ska enligt regeringen främjas och läckage från mark och andra källor minskas. Regeringen anser att en stark ägande- och brukanderätt är grunden för att i ökad utsträckning kunna ta till vara skogens potential för ekonomi, klimat och miljö. För att värna möjligheten för skogsägare att fortsätta bedriva skogsbruk föreslår regeringen att nya ersättningsmarker och ett nytt markförsäljningsprogram från ska bidra till skydd av värdefull skog. Enligt regeringen bör frivilligt formellt skydd vara en grundläggande utgångspunkt och ett huvudsakligt arbetssätt för myndigheterna. När det ska fattas beslut om att inrätta formellt skydd av skog bör avsteg från frivillighet vara mer restriktiva än när så är befogat. har skyddsvärda skogsnaturtyper i hela landet. Regeringen har en tydlig ambition att skyddsvärda skogar inte ska avverkas utan bevaras antingen genom formellt skydd eller frivilliga avsättningar. För att bidra till att skogar med höga naturvärden ska kunna skyddas och för att inte markägare ska utsättas för osäkerhet och otydlighet behöver enligt regeringen tillgängliga resurser överensstämma med ambitionen i naturskyddet. Regeringen anser att styrmedel och arbetsformer bör utvecklas för ökat engagemang för naturvård. Regeringen anser att ett förslag till nationellt mål för ökad hållbar tillväxt i skogen bör tas fram. Målets fokus bör ligga på ökad tillväxt i biomassa genom förbättrad skogsskötsel som klimatanpassning och den biologiska mångfalden ökar. I syfte att bidra till målsättningen om ökad hållbar tillväxt bör också en långsiktig rådgivningskampanj tas fram. Ökad rådgivning för att minska klövviltskador på skog och öka fodermängder i hela landet bör också enligt regeringen genomföras. Olika åtgärder samt vid behov regelförändringar för att minska skadenivåerna bör utredas. Regeringen bedömer att det nationella skogsprogrammets strategi med dess mål för olika fokusområden bör fortsätta att gälla och sträcka sig och utvecklas för att ytterligare främja en växande skogsnäring och ett hållbart skogsbruk. Regeringen bedömer att regelförenklingar inom skogsbruket som syftar till synergieffekter som gynnar skogspolitikens jämställda mål om produktion och miljö bör utredas i syfte att stärka äganderätten samt underlätta villkoren för företagande inom skogssektorn. Regeringen avser att återkomma till med förslag som tydliggör bestämmelserna om rätt till ersättning vid avslag på ansökan om tillstånd till avverkning i fjällnära skog. Regeringen framhåller att bör upphöra med inventering och registrering av nyckelbiotoper. Kunskapsunderlag är dock värdefullt och inventeringen i skogen bör utvecklas för att utgöra ett stöd till markägare. Regeringen anför att för naturvärdesinventeringar i skog som inte görs inom ramen för ett ärende ska inga sammanvägda bedömningar registreras. För att stärka skogsbruket bör skogsägare enligt regeringen ges ökade möjligheter till klimatanpassning genom utveckling av vitala skogssystem och brukningsmetoder som har förmåga att anpassa sig till ett förändrat klimat. Regeringen anför att staten bör vara föregångare i hållbart skogsbruk och ta stor natur- och kulturmiljöhänsyn samt hänsyn till rennäringen. Betänkandet är disponerat så att utskottet inleder med att behandla motioner där det yrkas att ska avslå regeringens proposition. Därefter behandlar utskottet följdmotioner och motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22 som innehåller förslag om tillkännagivanden till regeringen i frågor som anknyter till propositionen. Slutligen behandlas motionsyrkanden från allmänna motionstiden /22 om övriga skogspolitiska frågor. Program för ersättningsmark och markförsäljning från Utskottets förslag i korthet bemyndigar regeringen att och 2023 överföra fastigheter med en sammanlagd areal om högst produktiv skogsmark från till staten för att därefter användas som ersättningsmark. Vidare godkänner att ges i uppdrag att mot marknadsmässig ersättning avyttra totalt upp till produktiv skogsmark för att kunna användas som ersättningsmark. avslår motionsyrkanden om att ändra regeringens förslag om överföring av ersättningsmark och om att avslå regeringens förslag om ett utökat markförsäljningsprogram. avslår även övriga motionsyrkanden om annan inriktning på programmen för ersättningsmark och markförsäljning samt om ersättningsmark och markförsäljningsprogram i övrigt. Jämför reservation 1 (L), 2 (M, KD), 3 (SD), 4 (M), 5 (SD), 6 (V), 7 (KD) och 8 (L). Överföring av ersättningsmark för skydd av skog samt fortsatt brukande Regeringen föreslår att bemyndigar regeringen att och 2023 överföra fastigheter med en sammanlagd areal om högst produktiv skogsmark som inte utgör fjällnära skog från (publ) till staten genom utdelning av fastigheter eller av aktier i ett av (publ) ägt dotterföretag, till staten överföra fastigheter som ägs av ett bolag som staten förvärvat genom utdelning av aktier enligt 1, vidta de åtgärder som krävs för att genomföra överföringen enligt 1 och 2 avyttra de tillgångar som överförs till staten enligt 1 och 2. För att värna möjligheten för skogsägare att fortsätta bedriva skogsbruk och genom snabbt skydd kunna erbjuda mindre skogsägare alternativ när värdefull skog skyddas bör enligt regeringens bedömning ett ersättningsmarksprogram (Sveaskogsprogram) tas fram och genomföras för att möta efterfrågan hos de enskilda markägare som inte längre tillåts bruka sin skog. Det omfattar och inriktas helt mot enskilda markägare av skog samt skogsfastigheter som ägs och förvaltas gemensamt inom s.k. allmänningsskogar och häradsallmänningar, för vilka ersättningsmark kan vara ett attraktivt alternativ som möjliggör ett fortsatt brukande på en annan plats. Regeringen anser att verksamhet även i fortsättningen ska baseras på affärsmässig grund och generera marknadsmässig avkastning. ser regeringen behov av att skydda värdefull natur. var processen för ersättningsmarker resurs- och tidskrävande för alla berörda parter. I genomsnitt köpte ca av . Regeringen ansåg då att systemet för överföring av ersättningsmark behövde förändras. beslutade att skulle överföra högst produktiv skogsmark från till staten för att därefter användas som ersättningsmark vid inbyte av andra fastigheter (prop. 2009/10:169, bet. 2009/10:NU22, rskr. 2009/10:384). Regeringen uttryckte i propositionen bl.a. följande. Enligt regeringen ska åtgärderna bidra till att delmålet om långsiktigt skydd av skogsmark kan nås. upphör uppdrag att tillhandahålla ersättningsmark till staten vid utgången av 2010. Därmed renodlas och tydliggörs bolagets affärsmässiga inriktning ytterligare. Om framtida behov av resurser uppstår för att bidra till måluppfyllelsen av Levande skogar ska regeringen återkomma med information om vilka verktyg som då kan vara aktuella. Årsstämman för beslutade om utdelning av dotterbolaget i till staten. Bolaget ägde produktiv skogsmark samt fick ett aktieägartillskott från om för betalning av fastighetsbildningskostnader, lagfartskostnader samt kostnader för förvaltning av skogen. Ersättningsmark i () överlät de till staten () som tillträdde fastigheterna . Bolaget hade därmed fullföljt sitt uppdrag. bemyndigade regeringen att avveckla ESAB genom likvidation. ansvarade därefter för att byta den produktiva skogsmarken mot skyddsvärd skog, vilket resulterade i att produktiv skogsmark skyddades i ca 450 naturreservat. I det tidigare genomförda ersättningsmarksprogrammet (prop.2009/10:169 bet. 2009/10:NU22, rskr. 2009/10:384) var det nästan uteslutande de större skogsbolagen som fick ersättningsmark, i form av produktiv skogsmark från , för sina områden med höga naturvärden. Ersättningsmark kan vara ett attraktivt alternativ för enskilda markägare av skog samt skogsfastigheter som ägs och förvaltas gemensamt inom s.k. allmänningsskogar och häradsallmänningar som vill fortsätta att bedriva aktivt skogsbruk men inte ser möjligheter att förvärva mark på den öppna marknaden i samband med en process för bildande av naturreservat eller nationalpark. För att stärka äganderätten och erbjuda mindre skogsägare alternativ när värdefull skog skyddas bedömer regeringen att ersättningsmark ska erbjudas enskilda markägare av skog samt skogsfastigheter som ägs och förvaltas gemensamt inom s.k. allmänningsskogar och häradsallmänningar. Regeringen bedömer att ett ersättningsmarksprogram kan bidra positivt till det strategiska arbetet med skydd av värdefull natur. Regeringen bedömer också att nya ersättningsmarker kan bidra till ett snabbt skydd av värdefull natur som det möjliggör ett fortsatt brukande av skog för den markägare som berörs. Regeringen föreslår därför att bemyndigar regeringen att överföra fastigheter med en sammanlagd areal om högst icke skyddsvärd produktiv skogsmark från till staten för att därefter användas som ersättningsmark samt att vidta de åtgärder som krävs för att genomföra överföringen. Överföringen ska ske genom utdelning av fastigheter eller genom utdelning av aktier i ett dotterföretag ägt av , varvid dotterföretagets fastigheter senare ska kunna överföras till staten. Staten betalar ingen ersättning till för dessa arealer. Detta bidrar till att uppnå ett ökat skydd av skogsmark med höga naturvärden och en möjlighet för skogsägare att bedriva skogsbruk även om det sker på en annan plats. Sveaskogsprogrammet bör i huvudsak gälla mark utanför det fjällnära området. ska i samarbete med identifiera lämpliga arealer som ersättningsmarker i huvudsak utanför det fjällnära området. Ersättningsmarkerna ska helt inriktas mot enskilda markägare av skog samt skogsfastigheter som ägs och förvaltas gemensamt inom s.k. allmänningsskogar och häradsallmänningar. Ersättningsmarkerna ska ses som ett erbjudande och en möjlighet för den markägare som berörs. har kännedom om skogsarealer med höga naturvärden där möjligheten att tillhandahålla ersättningsmark och där överenskommelser om markbyten bedöms vara ett relativt snabbt sätt att utöka naturskyddet hos mindre enskilda skogsägare.