· H901UbU9 · 2022-02-02 11:49:17 — En sammanhållen utbildning för ny-anlända som har utbildningsplikt har tagit emot ett stort antal personer som har väldigt kort utbildningsbakgrund, personer som inte har blivit en integrerad del av vårt samhälle. Det bidrar till ett stort utanförskap, hög arbetslöshet, kriminalitet och bidragsberoende. Det här är en utveckling som vi måste bryta. är ungefär hälften av de invandrare i arbetsför ålder som har tagit emot inte självförsörjande. Det är kanske inte så märkligt om vi vet hur den svenska arbetsmarknaden ser ut. Vi vet att de flesta arbetstillfällen riktar sig till dem som har en längre utbildningsbakgrund. Vi kan titta på vilken utbildning de nyanlända har med sig. Mer än hälften av dem som deltar i etableringsprogrammet, det tvååriga program som nyanlända ska genomgå efter beslut om uppehållstillstånd i , saknar gymnasieutbildning. Tittar vi på de fem vanligaste ursprungsländerna till kan vi se att personer från dessa länder har en genomsnittlig utbildningsbakgrund som är kortare än , vår svenska grundskola. För dem som kommer från , det vanligaste ursprungslandet, är den genomsnittliga utbildningsbakgrunden . Det är helt uppenbart att vi behöver fylla på med relevant utbildning och kompetens för att dessa personer ska kunna bli anställbara i . Med dagens utbildningsplikt är det som får genomgå en reguljär utbildning. Det är inte tillräckligt för att kunna fylla på med den kompetens som behövs för att bli en del av svensk arbetsmarknad. Därför har vi från moderat sida drivit på för att få till stånd den här utbildningsplikten och också säkerställa att den fylls med ett relevant innehåll. Det var , tror jag, som kritiserade för att den utbildning som vi erbjöd till nyanlända inom ramen för etableringsprogrammet inte var den relevanta utbildning som de nyanlända behövde för att bli anställbara på arbetsmarknaden. Man såg att den kopplingen saknades. Därför är det i grunden ett bra förslag som vi har att ta ställning till. Det är den proposition som vi nu debatterar. Det är bra med en sammanhållen utbildning. Men vi ser från moderat sida flera brister i propositionen. Den riskerar att bli ett slag i luften. Det första gäller kommunernas förutsättningar. finns det inget generellt krav på kommunerna att tillhandahålla gymnasial vuxenutbildning för alla, vilket innebär att det här förslaget riskerar att skapa undanträngningseffekter. Det riskerar att innebära att andra elever då inte får möjlighet till utbildning i den utsträckning som de skulle behöva för att bli anställbara på svensk arbetsmarknad. Därför menar vi att det är viktigt att se över de ekonomiska konsekvenserna av förslaget för kommunerna och att kommunerna får en korrekt ekonomisk kompensation för det som detta förslag faktiskt innebär. Det andra gäller Arbetsförmedlingen. Här har vi ju en lång rad rapporter i ryggen som på olika sätt visar på Arbetsförmedlingens brister i uppföljning när det gäller konsekvenser för dem som inte deltar i etableringsprogrammet och när det gäller den möjlighet att utdöma sanktioner som Arbetsförmedlingen har. är risken stor för att det faktiskt inte har någon betydelse. Vi har en lång rad rapporter som visar att Arbetsförmedlingen i många fall inte vidtar de kraftfulla åtgärder som man faktiskt har möjlighet att vidta. Då riskerar den så kallade plikten att i praktiken inte bli någon plikt. Jag kan ge ett konkret exempel utifrån den samhällsorientering för nyanlända som jag själv i min roll som kommunalråd hade möjlighet att besöka. Instruktörerna på samhällsorienteringen vittnade om de utmaningar det innebär att det inte finns något närvarokrav på utbildningen. När instruktörerna rapporterar till Arbetsförmedlingen att elever inte har deltagit i den utsträckning som de ålagts får det inga konsekvenser. Man vittnar också om att olika arbetsförmedlingskontor och olika arbetsförmedlare gör helt olika bedömningar. Detta är givetvis inte rimligt. Vi måste ju säkerställa att Arbetsförmedlingens tillsyn fungerar ordentligt, att plikten följs upp som en plikt och att man utdömer sanktioner i de fall det anses rimligt. Det tredje gäller omfattningen av heltid. I propositionen föreslås den sammanhållna utbildningsplanen omfatta . Det är ju betydligt mindre än en vanlig arbetsvecka. Därför är det viktigt att också säkerställa att det följs upp att man fyller på med andra typer av insatser och åtgärder, så att de nyanlända som deltar i etableringsprogrammet på heltid verkligen får relevanta insatser som bidrar till att de kommer närmare arbetsmarknaden. Detta, mina vänner, är att bry sig, och det vill vi säkerställa. Med detta yrkar jag bifall till reservation. Låt mig först yrka bifall till vår reservation 1, som innebär ett avslag på utskottets förslag i dess helhet. Vi har alltså att behandla ett förslag från regeringen som riktar sig till de nyanlända invandrare som går på etableringsprogrammet och som på grund av kort utbildning inte kan matchas mot arbete i programmet. Där vill regeringen införa en skyldighet för kommuner att inom komvux inrätta en sammanhållen utbildning. Låt mig säga att vi sverigedemokrater inte på något sätt är motståndare till utbildningsplikt för nyanlända. Tvärtom är det av allra största vikt att man ställer krav på undervisning i svenska språket och att de nyanlända får en god samhällsorientering, för det är grundläggande förutsättningar för att de ska kunna bli en del av samhället och kunna försörja sig själva. Då skulle man kunna tänka sig att vi är nöjda med det här förslaget, men det är vi inte. Vi ser en rad problem och framför allt många frågetecken kring det förslag som vi nu debatterar. Jag tänker ta upp några sådana aspekter. Det första är själva ansvarsfrågan. Man säger att vi har dålig måluppfyllelse på det här området. Det vill säga att de som går etableringsprogrammet inte blir självförsörjande och inte får jobb. Det är ju inte bra. Men vi menar att ansvaret i mycket högre grad måste vila på invandraren själv, alltså på individen. Det individuella perspektivet måste väga tyngre. Man ska inte ställa mer krav på kommunerna. Det är inte kommunerna som ska fixa detta - det är individen själv som ska fixa det. Vi måste ställa krav för att öka måluppfyllelsen. Exempelvis måste vi ställa tydliga krav på att man ska lära sig språket, få grundläggande samhällsorientering och göra sig anställbar. Detta måste lyftas fram som något man ska göra - det är inte ett erbjudande eller något liknande. Vi måste också ställa krav på studieresultaten. Det räcker inte med att man bara går och läser svenska, utan man måste också få studieresultat. Vi måste också öka genomströmningen. Det är också viktigt. Den ska öka, inte minska. Men i stället för att problematisera kring frågan om ansvaret - vilket ansvar kommunen och staten ska ha och vilket ansvar individen ska ha - väljer man att helt enkelt bara satsa på mer av samma sak, i hopp om att få ett annat resultat. Vi vet ju att det oftast inte blir jättebra. Den andra punkten handlar om att man borde utvärdera först och reformera sedan. Det är väl alltid en bra utgångspunkt. Först utvärderar man det man har, och sedan reformerar man. saknar vi en utvärdering av den reform gällande Arbetsförmedlingen som skedde , om rätten att besluta om utbildningsinsatser för att öka anställbarheten. Det finns ingen sådan utvärdering. Det enda rimliga är att först utvärdera de insatser som redan görs för att kunna fastslå vad som behöver förändras, så att man inte ska behöva gissa sig till det. Vi ser att den aktuella målgruppen redan har långtgående rättigheter till studier, sfi och grundläggande vuxenutbildning som det är. Vad är det i det nya förslaget som skulle förändra detta? Det tredje är att vi ser att det finns en risk för att byråkratin ökar med förslaget. Vad händer exempelvis om någon vill avbryta en kurs och börja på något annat? Vi ser inte att förslaget lyfter upp de aspekterna om hur byråkratin ökar när kommunerna åläggs fler uppgifter än vad de har . För det fjärde tycker vi också att det finns stora oklarheter vad gäller kostnaden. ska den nyanlände få en rätt att läsa andra kurser än sfi på grundläggande eller gymnasial nivå i en annan kommun om man vill det. Det kan få orimliga ekonomiska konsekvenser för en kommun, till exempel i form av resekostnader. Vi vet inte vad som är sagt om detta. Vi vet inte hur det regelverket ska se ut, om man ska få kompensation eller vad som händer. Den ekonomiska kostnaden för förslaget hänger i luften på några punkter, bland annat på denna. För det femte kan vi se att med förslaget inkräktar vi också lite grann på den kommunala självstyrelsen när vi ålägger kommunerna att arrangera sin utbildning på ett visst sätt. Det tycker vi inte heller är bra. Propositionen och förslaget lämnar många frågor obesvarade. Vi ser en risk att det kommer att göra det svårare att rekrytera lärare. Vi har redan nu en lärarbrist. Detta kommer att underblåsa den lärarbristen. Vi ser också en risk för att legitimerade lärare får agera handledare och kommer att överlastas med diverse dokumentationsuppgifter. Det finns också de som varnat för det, till exempel . SKR har framfört att merkostnaderna som förs fram i förslaget är underskattade. Det kommer att kosta betydligt mer för kommunerna. Vi håller också med Skolledarförbunds åsikter om att förslaget är oklart eftersom det fortfarande inte finns någon bortre tidsgräns för utbildningsplikten. Hur länge gäller den? Ska man ha en skarp gräns är vi inne på det jag började med, nämligen att vi måste ställa tydligare krav på den enskilde individen. Det är mot bakgrund av detta som vi inte ställer oss bakom utskottets förslag. ska vi diskutera lite kring förändringar och förbättringar när det gäller den väldigt viktiga utbildningen för nyanlända invandrare som tyvärr inte har tillräckliga baskunskaper med sig från hemlandet. Dessa förändringar gäller alltså de individer som behöver mer av både svenskkunskaper och även grundläggande utbildningar i flera basämnen för att kunna gå vidare till annan utbildning och ställa sig till arbetsmarknadens förfogande. Att få möjligheten att tillgodogöra sig en utbildning på minst gymnasienivå har visat sig vara alltmer nödvändigt i vårt land, detta för att över huvud taget ha en chans att komma in på arbetsmarknaden. Det innebär att den absolut bästa vägen för att få en bra integration vad gäller både att komma in i samhället i stort och i synnerhet att kunna uppnå en egen försörjning är att vi säkerställer kunskaperna i det svenska språket. Därmed möjliggör vi även för utbildning på minst gymnasienivå för alla. Regeringen har beslutat och verkställt flera initiativ för att uppnå en snabbare väg för nyanlända in i vårt samhälle. Vi har arbetat bort den meningslösa väntetiden genom att införa samhällsorientering och en viss svenskundervisning redan från dag ett eller så fort som det är möjligt efter det man anlänt till vårt land. Vi har möjliggjort svenskundervisning i samband med yrkespraktik på olika arbetsplatser med bra och utbildade handledare. Vi har infört en rad olika yrkespaket där man både lär sig ett yrke och studerar det svenska språket. Arbetsförmedlingen har givits flera olika verktyg och möjligheter för att på individnivå kunna erbjuda olika vägar in till en egen försörjning. Intensivåret är något av det senaste inom etableringsprogrammet. Där kommer individen att få svenskundervisning, utbildning och praktik för att snabbare få in baskunskaper och komma vidare till anställbarhet. Det går generellt allt snabbare för nyanlända invandrare att kunna etablera sig i det svenska samhället. Vi ser att med regeringens olika insatser har vi lyckats att faktiskt halvera tiden för etablering i samhället. För vissa grupper går det väldigt fort, för andra grupper tar det lite . Men för den gruppen som vi diskuterar är det särskilt svårt att komma vidare in i samhället. Därför återstår det också en hel del saker att göra. Vi ser att det råder en stor ojämlikhet mellan kvinnor och män, både vad gäller tiden till etablering och när det gäller antalet som faktiskt genomför både svenskundervisning och vidare utbildning. Det är problematiskt ur flera aspekter. är och ska vara ett jämlikt och jämställt samhälle där alla oavsett kön och bakgrund har samma rättigheter till både utbildning och arbete. Alla nya svenskar, både kvinnor och män, måste lära sig det svenska språket och därmed få möjligheten till en vidare utbildning eller ett inträde på arbetsmarknaden. I den mycket viktiga som regeringen tillsatte för att utreda behovet av förändringar och förbättringar i vuxenutbildningen och i svenskundervisningen föreslås en rad förbättringar och förtydliganden inte minst när det gäller ansvar och skyldighet för kommunen som huvudman. Det gäller bland annat ett språkansvar för kommunerna där kraven skärps på att motivera och stödja eleverna till att både påbörja och också slutföra sin svenskundervisning. Det handlar om individuella studieplaner och tidsbegränsad sfi i viss utsträckning. Propositionen som regeringen nu lägger fram är synnerligen viktig för att säkerställa att verkligen alla får möjligheter att lära sig det svenska språket och att tillgodogöra sig en grundläggande utbildning för att därigenom kunna bli en likvärdig del av det svenska samhället. Det handlar om att säkerställa att kommuner och statliga myndigheter i form av Arbetsförmedlingen och vuxenutbildning tar dessa uppdrag på allra största allvar och säkerställer en god samverkan kring dessa individers olika kunskapsbehov för att komma vidare och kunna etablera sig i det svenska samhället. Det handlar om att tydliggöra den kommunala vuxenutbildningens individansvar och kvalitetsansvar samt att räta ut tidigare frågetecken och misstolkningar. Med denna proposition kommer vi att uppnå den mycket viktiga individuella planläggningen vad gäller både språkutbildning och nödvändiga basutbildningar i exempelvis matematik, samhällskunskap eller annat. Detta tror jag får effekt tillsammans med regeringens uppdrag till Skolinspektionen att nu inte längre bara granska vuxenutbildningen på huvudmannanivå, som det varit tidigare, utan även granska externa, privata utbildningsföretag. Där har vi tyvärr, fru talman, återigen sett med bestörtning hur illa det går när marknadsskolors fokus blir att tjäna så mycket pengar som möjligt i stället för att säkerställa grundläggande kvalitet och se till utbildningsbehov. Detta kan bara inte få fortsätta. Ambitionen blir nu betydligt tydligare. Med hjälp av ökad kvalitet samt individuella planer ska man få till heltidsstudier där minst består av lärarledda sfi-lektioner. Det ska även kompletteras upp till heltid med annan utbildning inom antingen komvux eller ett annat kursutbud. Det viktiga är att det är hög kvalitet och sammanhängande och strukturerat ur ett individuellt perspektiv. Det ska alltså vara och inte 23. Jag har noterat det som vi också hörde tidigare. Det finns partier som hyser en oro kring det merarbete som kan uppstå med dessa utökade kvalitetskrav på mer lärarledda lektioner, mer av samverkan mellan arbetsförmedling, arbetsmarknad och den kommunala vuxenutbildningen och mer tydligt kommunalt ansvar för både språkutbildning och den individuella planläggningen. Jag kan dock konstatera att kommunerna har fått kompensation. Det gäller både tidigare med höjd schablonersättning och i den antagna budgeten , där regeringen har ökat anslagen till vuxenutbildningen. Jag är också helt övertygad om att en satsning på att alla ska ta del av språkutbildningen och svenska språket och kunna gå vidare till utbildning som passar arbetsmarknadens behov på lite verkligen är en lönsam satsning för alla kommuner. Alternativet, fru talman, är arbetslöshet och utanförskap samt försörjning från det kommunala ekonomiska biståndet. Jag har haft möjlighet att som riksdagsledamot resa runt lite i landet. Jag har träffat olika kommuner och fått ta del av hur man jobbar med dessa frågeställningar och hur man i olika samverkanskommuner har valt att anordna utbildningarna. Det gäller framför allt svenskundervisningen, som är så viktig för dessa grupper. Det jag i flera fall kan se är att de förslag regeringen nu kommer med redan är en reell verklighet i flera kommuner och samverkanskommuner. Där jobbar man redan med strukturerade individuella planer och i nära samverkan med både arbetsförmedling och arbetsmarknad - och självklart med lärarledda lektioner. I dessa kommuner har man också redan nu betydligt bättre statistik när det gäller antalet individer som har lyckats bli godkända och kommit vidare, antingen till andra utbildningar eller till arbetsmarknaden. Det är dit, fru talman, vi måste komma med all svenskutbildning i hela landet. Det ser tyvärr inte lika bra ut i alla kommuner, och därför måste det hela tydliggöras med utökat ansvar och tydliga skyldigheter. Alla måste få chansen att lära sig det svenska språket; det är den enda vägen in i det svenska samhället. Därför är detta en mycket viktig proposition. Jag yrkar därmed bifall till utbildningsutskottets förslag till beslut. Först har jag en fråga, för jag blir lite förbryllad av de tidsangivelser som anger i talarstolen. Om jag läser innantill i betänkandet ser jag nämligen att det står så här: Det innebär att den föreslagna garanterade undervisningstiden rymmer de 15 garanterade undervisningstimmarna i sfi och därutöver 8 timmars undervisning. Så står det, till skillnad från det som ledamoten angav här i talarstolen om att det skulle vara därutöver. Som jag läser betänkandet är det inom de . Men du får gärna förtydliga vad du tänker kring detta. Det är min ena fråga. Min andra fråga handlar om risken för undanträngning. Du anger här att det ska ingå i schablonersättningen, och så är det givetvis. Men hur ser du på risken för undanträngning i kommunernas sfi? Välkommen, , till utbildningsutskottet! Det ska bli trevligt att se dig där. Tack för frågan! Det är ganska tydligt att propositionen innebär att det ska bli lärarledd svenskundervisning. Sedan ska det kompletteras med annan utbildning. Det kan vara antingen ur komvux eget utbud eller av annan utbildningsanordnare. Det viktigaste är, precis som jag sa, att det är en sammanhållen, strukturerad och planerad utbildning. Jag har sett flera olika exempel där det här fungerar fantastiskt bra, och då är det verkligen med individen i fokus så att man snabbt ska komma vidare. Det är inte meningen att man ska ha eller som en heltid, utan det ska vara 23 timmars sfi-utbildning kompletterat med annan utbildning. Det är då vi får effektiviteten och snabbheten i genomförandet av utbildningen. Jag tror inte att risken för undanträngning är särskilt stor. Det här är , som jag ser det, ett uppdrag som kommuner har: att i samverkan med Arbetsförmedlingen se till att alla nya svenskar får en adekvat utbildning i svenska språket och även en grundläggande utbildning. Det vi har sett är att det inte har fungerat på alla håll, och det är det vi måste försöka säkerställa att det nu gör. Därför tydliggör vi uppdraget. Det borde alla stå bakom, kan jag tycka. Det där satte fingret på det som jag var orolig för och det som jag misstänkte, nämligen att detta i praktiken inte kommer att lösa problemet. Det finns mycket riktigt många skickliga kommuner runt om i . Jag har själv haft förmånen att besöka många av dem, inte minst som kommunalråd med ansvar för de här frågorna. Jag vet att det finns många kommunalråd som sliter hårt för att kunna erbjuda en viktig utbildningsmöjlighet och få fler nyanlända i arbete betydligt snabbare än . Men problemet är dels att de inte får ersättning för det, dels att Arbetsförmedlingen, som ju är ytterst ansvarig för tillsynen och uppföljningen av deltagande i etableringsprogrammet, inte heller kräver det. Det innebär att det blir upp till en enskild kommun att se till detta. Det finns mycket riktigt många kommuner som gör ett fantastiskt arbete, men långt ifrån alla gör det. Framför allt följer inte heller staten upp sitt ansvar vare sig med ersättning eller med kravställande på kommunerna att det är detta de ska erbjuda. Det kan till exempel handla om att kombinera möjlighet till sfi med en relevant praktikplats och att kunna läsa in en yrkesutbildning kombinerat med praktik. Det finns många fantastiska exempel runt om i som vi verkligen skulle behöva ta fasta på och sprida till fler. Men problemet kvarstår. Det här löser inte problemet. Jag anser att det här faktiskt är en del av en sådan lösning. Vi tydliggör verkligen kommunernas ansvar, och vi tydliggör verkligen Arbetsförmedlingens ansvar. Men det vi också gör är att vi erbjuder och trycker på hur viktigt det är med samverkan mellan kommuner, helst i arbetsmarknadsregioner. Vi gör det på flera områden både vad gäller gymnasiestudier, som det kommer förslag om, och när det gäller vuxenutbildning. Jag måste säga att det är i samverkansområdena - i alla fall när det gäller mindre kommuner som en sådan som jag kommer ifrån - som man kan lösa alla dessa uppgifter på ett bra och tydligt sätt. Om man har denna samverkan, som jag tycker är så viktig, kan man få till en bra utbildning, kanske inte precis i hemkommunen men i en annan samverkanskommun. Då har man samma kostnad som om kommunen skulle erbjuda eleven denna utbildning i hemkommunen. Det är precis så vi måste jobba. nämnde tidigare sfi, praktikplats och annat. Det finns verkligen många goda sådana exempel. Det är också detta som är en del av meningen med propositionen: att än en gång tydliggöra att samverkan mellan Arbetsförmedlingen, praktikplatser och språkundervisning är viktigt. Jag menar att det här är ett steg i rätt riktning, och jag hoppas verkligen att detta kommer att genomföras och bli verklighet. diskuterar vi en sammanhållen utbildning för nyanlända med utbildningsplikt. Ett jobb är den finaste biljett man kan få in i samhället. Det är många nyanlända som vill göra mer för att komma i arbete. Men då behöver det ges bättre förutsättningar för människor, och då behöver de få rätt stöd för att kunna ta denna möjlighet. Inom ramen för januariavtalet drev igenom det som kallades för intensivåret. Det hjälper nyanlända som står närmare arbetsmarknaden att under upp till ett års tid få intensiva insatser som sker parallellt eller i tät följd och i ett högt tempo. Intensivåret ger en bättre start, och det ger möjligheter till en intensiv start. Det är ett kvalitetslyft av etableringsuppdraget som ställer höga krav på individen. Syftet är att deltagarna ska komma i arbete efter påbörjat intensivår. Fokus är på språk, arbetsplatsnära insatser och kortare utbildning. Det är viktigt både för dem som står närmare arbetsmarknaden och för dem som diskuteras, de nyanlända som står längre ifrån, att det tas ett bättre helhetsgrepp och därmed skapas förutsättningar för en fungerande etablering. Detta betänkande handlar om nyanlända invandrare som på grund av kort utbildning inte bedöms kunna matchas mot arbete för insatsen. Då ska utbildningen syfta till att i strukturerad form ge deltagarna sådana kunskaper som de behöver för att kunna fortsätta studera eller etablera sig på arbetsmarknaden. Det är bra att det fastställs en garanterad undervisningstid med lärarledd tid för att ha fokus på kvalitet, men det krävs också, vilket jag kommer in på senare, mer insatser för att få fler behöriga lärare inom gruppen, inte minst inom sfi. Det konstateras i propositionen att informationsutbytet mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna behöver underlättas. har också Arbetsförmedlingen och presenterat en rapport kopplat till informationsutbytet. Jag räknar med att regeringen tar arbetet vidare med att underlätta detta. Det är viktigt att säkerställa att myndigheterna bättre kan skapa förutsättningar för denna målgrupp och att fler därmed kan komma närmare arbetsmarknaden. Vi i är positiva till de förändringar som debatteras, men vi vill också peka på att det behövs fler åtgärder för att de nyanlända ska få bättre möjlighet att etablera sig i .