bet · H901MJU15 · 2022-02-21 00:00:00 — anser att utredningen ska utformas så att den även inkluderar förslag med syftet att öka materialåtervinningen. Utredningen bör fokusera på styrmedel som motiverar producenterna att ta fram fritidsbåtar som är resurssnåla och lätta att återvinna samt skapar tydlighet i ansvar för insamling och avfallshantering. • ett nytt etappmål inom miljömålssystemet antas specifikt för plastavfall som uppkommer i byggsektorn. har påbörjat ett utredningsarbete om hur ett sådant etappmål kan utformas för att bidra till en ökad materialåtervinning och avser att återkomma till regeringen med ett förslag till etappmål . Av regeringens handlingsplan för cirkulär ekonomi framgår det att regeringen, för att stärka arbetet med omställningen till en cirkulär ekonomi, avser att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för strategins prioriterade materialströmmar, bl.a. plast, där det bedöms lämpligt. I resultatredovisningen i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) anför regeringen att har fortsatt att driva utvecklingen mot en hållbar plastanvändning globalt, särskilt genom arbetet inom konventionen om gränsöverskridande transporter av avfall () samt arbetet för att åstadkomma en global överenskommelse om att minska och förebygga utsläpp av plastavfall och mikroplast i haven. ledde t.ex. tillsammans med om marin plastnedskräpning och mikroplaster som tog ytterligare steg på vägen mot en global överenskommelse. har också bidragit till flera nordiska rapporter för att driva på mot en global överenskommelse om plast. Av budgetpropositionen framgår vidare att regeringen, för att ta ytterligare steg i omställningen mot en cirkulär ekonomi, kommer att ta fram en särskild handlingsplan för plast . Det blir regeringens andra handlingsplan efter strategin för cirkulär ekonomi. Plast är en särskilt prioriterad materialström för den cirkulära ekonomin och det krävs ytterligare åtgärder för att uppnå en hållbar plastanvändning med giftfria och cirkulära plastflöden utan läckage. Handlingsplanen ska komplettera strategin för cirkulär ekonomi genom att förtydliga vilka insatser som är aktuella för plastområdet och för fortsatta arbete för att uppnå en hållbar plastanvändning nationellt, inom EU och globalt. Regeringen föreslår därför särskilda medel för att möjliggöra åtgärder inom alltifrån cirkulär design till städning av plast i hav och natur samt ökad materialåtervinning och återanvändning. Det kommer också att krävas särskilda insatser för ett framgångsrikt svenskt genomförande av engångsplastdirektivet som syftar till att styra bort från en ohållbar användning av engångsplast. Regeringen beslutade om handlingsplan för plast – En del av den cirkulära ekonomin. beslutade att inom utgiftsområde 20 anvisa 645 033 000 till anslaget 1:1 (prop. 2021/22:1, bet. 2021/22:MJU1, rskr. 2021/22:109–111). Enligt regleringsbrev (villkor för anslaget 1:1 anslagspost 1) ska användas för att stärka myndighetens arbete nationellt, inom EU och internationellt för en mer cirkulär plastanvändning samt för att minska plaster, inklusive mikro- och nanoplaster, i hav och natur. Insatser ska omfatta hela livscykeln för plast, t.ex. hållbar design, standardisering, återanvändning, alternativa material, återvinning och minskat läckage av plast. Av medlen får högst användas för myndighetens arbete med nationell plastsamordning. får även betala ut bidrag till andra inom detta område. får betala ut högst till efter rekvisition för för genomförande av uppdraget Analys av spridning av mikroplast från källa till hav (M2021/02392). Enligt regleringsbrevet ska redovisa sitt arbete för att öka den cirkulära plastanvändningen samt för att minska plast och mikro- och nanoplast i hav och natur. Myndigheten ska också redovisa vilka insatser som har gjorts för att driva frågan inom EU och globalt. Vidare ska redovisa vilket resultat myndighetens arbete inom plastområdet har gett med fokus på väntade effekter. Av promemoria En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter (/02118), som presenterades , framgår det att plastförpackningar tillverkas av många olika plasttyper och dessutom kan bestå av kombinationer av plast och annat material, vilket försvårar sortering och materialåtervinning. Merparten av plastförpackningarna som samlas in från hushåll sorteras och upparbetas på Svensk Plaståtervinnings anläggning i . Där separeras materialet efter storlek och mjukplast avskiljs från hårdplast med hjälp av tryckluft, vilket gör att mjuka och hårda plastförpackningar kan samlas in tillsammans. Därefter används NIR-teknik (near infrared) i kombination med tryckluft för att identifiera och separera plasttyper från varandra. Tekniken bygger på att olika plasttyper absorberar olika våglängder i infrarött ljus. De förpackningar som sorteringstekniken inte kan identifiera blir s.k. rejekt som går till förbränning med energiutvinning eller används som bränsle i cementindustrin. Av promemorian framgår vidare att de största utgående fraktioner som säljs vidare till tvätt- och granuleringsföretag i är lågdensitetspolyeten (LDPE), högdensitetspolyeten (HDPE) och polypropen (PP). Efter tvätt och annan upparbetning kan plasten smältas ned till ett granulat som används vid tillverkning av nya plastprodukter. Granulat av mjuka plastförpackningar som påsar används framför allt till bärkassar och sopsäckar, medan granulat från hårda plastförpackningar kan användas till alltifrån pallklossar till blomkrukor, plastmöbler och hinkar. I promemorian beskrivs också att Svensk Plaståtervinning just nu bygger en ny sorterings- och upparbetningsanläggning för plastförpackningsavfall i som kommer att stå färdig 2023. Med den nya anläggningen kommer Svensk Plaståtervinning att fördubbla sin kapacitet och tredubbla antalet plastsorter som kan sorteras ut för att materialåtervinnas. Tvätt och granulering kommer att finnas på anläggningen . Det planeras även för en ny sorterings- och upparbetningsanläggning för plastförpackningsavfall i . Anläggningen testades för att stå klar . Den kommer att använda ny teknik för att möjliggöra materialåtervinning av komplexa flexibla plastfilmer som inte kan materialåtervinnas. Promemorian har remitterats och synpunkter på förslaget kan lämnas . På uppdrag av har IVL utrett ett antal styrmedel i syfte att minska användningen av fossil jungfrulig plast. De styrmedel som analyseras i rapporten för minskad klimatpåverkan från plast (6928, ) är avgift eller skatt på fossil plastråvara, klimattull på importerade fossilbaserade plaster samt avgift, skatt eller moms på fossilbaserade plastprodukter. Målet som ska uppnås med de utredda styrmedlen är i slutändan att minska mängden fossil plast som går till förbränning. Bedömningen i rapporten är att beskattning av fossil plast i en tidig del av värdekedjan, t. ex. beskattning av plastråvara eller plastprodukter, ger minskad efterfrågan på fossilbaserade plastprodukter och ökar efterfrågan på biobaserad och återvunnen plastråvara. Styrmedlet har därmed potential att minska koldioxidutsläppen från plast. Enligt rapporten finns det dock vissa utmaningar kopplade till utformningen, bl.a. att det behövs standarder eller certifieringar för återvunnen och biobaserad plast för att kunna påvisa innehållet i plasten och därmed få en skattesänkning vid användandet av dessa. Utveckling inom området pågår dock, och har inom arbetet med hållbar plastanvändning även gett stöd till för standarder (SIS) för arbete med framtagande av standarder. Enligt information från SIS ska alla plastförpackningar i EU kunna återvinnas , företags återvinning av plastavfall ska bli lönsam och nya kvalitetsstandarder för återvunnen plast ska införas. SIS leder det europeiska sekretariatet som arbetar med • nya harmoniserade standarder för plastförpackningar för att säkerställa att alla plastförpackningar är återanvändbara eller återvinningsbara 2030 • nya kvalitetsstandarder för återvunnen plast för att möta nya typer av material och för att möjliggöra en ökad användning av återvunnen plast • nya standarder för utformning av plast och plastprodukter så att nya material och produkter är designade för att kunna återanvändas, repareras och återvinnas, som mängden material minskas. Av regleringsbrev framgår att myndigheten inför kommande internationella förhandlingsmöten om en global överenskommelse för plast ska ta fram underlag för att främja framtagandet av globala standarder för cirkulära och giftfria plastprodukter. ska inför detta ta stöd av SIS och vid behov designhögskolor och tekniska universitet. ska också begära in synpunkter från näringslivet på lämpligt sätt. Resultatet av uppdraget ska redovisas till () . Enligt regleringsbrevet ska också utreda hur miljöövervakningen, inklusive den hälsorelaterade miljöövervakningen, kan utvecklas på ett kostnadseffektivt sätt genom mätningar och modellering för att omfatta kartläggning av mikroplaster. ska redovisa lämpliga metoder och kostnader för att kunna få en bild och följa spridningen av och exponeringen för mikroplaster i . Uppdraget ska redovisas till () . Det följer också av regleringsbrevet att ska arbeta för att främja omställningen av plast i en cirkulär ekonomi och för att kunna nå målet om att ska bli världens första fossilfria välfärdsland. För att göra detta ska • kartlägga plastflöden i och analysera och föreslå hur myndigheten på ett långsiktigt och kostnadseffektivt sätt kontinuerligt kan följa plastflöden i omställningen till en cirkulär ekonomi. Metoden ska också kunna användas för att följa andra prioriterade strömmar. Denna del av uppdraget ska redovisas . • analysera och kartlägga vilka typer av plaster som lämpar sig för olika typer av användningar för att uppnå cirkulära flöden och minska klimatpåverkan från plaster, exempelvis genom att redan i designskedet fastställa när fossil plast kan ersättas med biobaserade plaster, återanvändbara material, återvunnen plast, plast med lång livslängd eller andra material, samt vilken plast som är lämpligast för olika användningsområden. • undersöka vilka avfallsströmmar av plast som inte omfattas av utsorteringskrav och som är lämpliga att ställa högre utsorteringskrav på för att öka möjligheten att använda avfallet som resurs i en cirkulär och fossilfri ekonomi. • analysera och föreslå ytterligare styrmedel som behövs för att rätt plast ska användas på rätt plats i en cirkulär och fossilfri ekonomi. ska slutredovisa uppdraget till () . Myndigheten ska redovisa författningsförslag där det finns behov. startades projektet på plasten i , , och som en följd av att det framkommit att bestick, muggar, sopsäckar, förkläden, skoskydd och andra plastattiraljer stod för koldioxidutsläpp . Projektet pågick t.o.m. och finansierades med stöd av EU:s regionala utvecklingsfond. Målet med projektet var att minska användningen av plast och öka andelen återvunnet och förnybart material i kommunernas verksamheter. Projektet skulle bidra till en bättre miljö genom att • utbilda internt om plast som material och dess effekter på miljö och klimat • ställa krav i upphandlingar på andra material än plast, t.ex. trä eller plast producerad av återvunnen eller förnybar råvara • fasa ut särskilt hälso- och miljöskadliga plaster • skapa nya metoder för hur upphandling kan användas som ett verktyg för att göra skillnad för miljö, klimat och cirkulär ekonomi • ta fram verktyg och rutiner för upphandling • kommunicera och sprida resultat internt och externt • skapa dialog och erfarenhetsutbyte mellan aktörer. arbetade pilotverksamheterna i kommunerna med att minska användningen av engångsartiklar i plast. De gjorde en kartläggning av plastanvändning i verksamheterna och medarbetare tog fram förslag på åtgärder för att fasa ut vissa produkter. De tog också fram förslag på ändrade rutiner vid inköp av plast och engångsartiklar. Projektet resulterade bl.a. i en minskning av inköp av handskar (), förkläden (8,) och glas (). Projektet har tagit fram flera vägledningar för plastarbetet i de olika verksamhetstyperna och för att hjälpa upphandlarna att tänka rätt i kravställningen i fråga om plast finns det även en vägledning för hållbar plastupphandling. Vägledningarna finns tillgängliga på kommuns webbplats och på webbplatsen för projektet på plasten. Förutom på projektkommunernas webbplatser omnämns projektet på bl.a. och webbplatser. () framhåller att arbete med plastfrågor beskrivs i myndighetens årsredovisning. Utöver detta följer regeringen upp vilka plaståtervinningsåtgärder som respektive har beviljat medel för inom Klimatklivet respektive Industriklivet. Utskottet har anfört att det krävs kraftfulla insatser för att komma till rätta med de problem som orsakas av förbrukning och spridning av plaster. Som framgår av redovisningen ovan pågår det ett stort antal processer, såväl på nationell som på global nivå, för att skapa förutsättningar för en minskad miljöpåverkan från plast. Här vill utskottet bl.a. peka på de förslag för ökad materialåtervinning av plast som har lämnat till regeringen. Utskottet välkomnar också de åtgärder som kommissionen har aviserat för att hantera de hållbarhetsutmaningar som materialet plast medför. Utskottet kan således konstatera att ett stort antal åtgärder för att minska plasters miljöpåverkan har genomförts, påbörjats eller aviserats. I likhet med vad utskottet tidigare anfört vill utskottet understryka betydelsen av att arbetet i dessa frågor fortsätter med oförminskad styrka. Därmed anser utskottet att motionerna 2021/22:630 (SD), 2021/22:3277 (V) yrkandena 34 och 35, 2021/22:3431 (M) yrkande 24, 2021/22:3511 (C) yrkande 20, 2021/22:4098 (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2021/22:4199 (L) yrkande 77 kan lämnas utan ytterligare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om sanering. Jämför reservation 41 (C) och 42 (MP). Enligt motion 2021/22:705 av (C) bör det tillsättas en utredning som tittar på hur statens intäkter från miljöavgifter eller sanktionsavgifter kan omfördelas till kommuner och regioner för att bidra till sanering av miljöskadliga gamla industribyggnader. I motion 2021/22:2104 av och (båda C) yrkande 2 föreslås att aktuella kommuner ska få ta del av tilldömda skadestånd från företag som brutit mot avfallsreglerna, för att kunna använda dessa medel för att sanera avfallsplatsen. Enligt kommittémotion 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 33 bör det utredas hur kommuner i högre utsträckning kan ersättas för kostnader för sanering och återställande av förorenad mark till följd av miljöbrott. Motionärerna anför att om den som har begått ett miljöbrott inte kan utkrävas ekonomiskt ansvar ska det finnas tillräckligt med statliga medel för att ersätta kommunerna för de uppkomna kostnaderna. I kommittémotion 2021/22:3681 av m.fl. (C) yrkande 32 efterfrågas en översyn av hur saneringen och efterbehandlingen av förorenade mark kan förstärkas och effektiviseras. Motionärerna föreslår därför att berörda myndigheter ges ett sådant uppdrag och att den nationella styrningen och vägledningen effektiviseras. I kommittémotion 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkande 44 i denna del framhåller motionärerna att det finns ett stort behov av att berörda myndigheter tar fram mer vägledning kring hanteringen av förorenade massor och att kunskapen om effektiva saneringsmetoder behöver stärkas genom benchmarking, dvs. riktmärkning, med andra länder. Motionärerna anför att förorenade massor ofta schaktas bort, men metoderna för att ta hand om förorenat lakvatten är bristfälliga och inte alltid utformade efter att ta hand om exempelvis PFAS-ämnen (per- och polyfluorerade alkylsubstanser, även kallade per- och polyfluorerade ämnen och högfluorerade ämnen). behandling och kompletterande uppgifter I 2 kap. finns de s.k. allmänna hänsynsreglerna. Av 2 kap. 3 § framgår att alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd ska utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta de försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Vidare har alla som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtagit en åtgärd som medfört skada eller olägenhet för miljön ett ansvar för att denna avhjälps i den omfattning det kan anses skäligt enligt 10 kap. . I den mån det föreskrivs i kan det i stället uppkomma en skyldighet att ersätta skadan eller olägenheten till dess att skadan eller olägenheten har upphört (2 kap. 8 § , som ger uttryck för principen om förorenarens betalningsansvar). I första hand är det den som bedrivit verksamheten som är ansvarig för kostnaderna när ett område behöver åtgärdas. I vissa fall kan det vara fastighetsägaren och ibland kan ansvaret delas (se närmare under avsnittet Avfallshantering och deponier om bestämmelserna i 10 kap. om ansvar för avhjälpande av föroreningsskada och allvarlig miljöskada). Enligt syftar myndighetens anslag för efterbehandling av mark till att förorenade områden ska bli efterbehandlade även när det inte finns någon som är ansvarig för att bekosta åtgärderna. Anslaget har stor betydelse för att kunna nå miljömålet Giftfri miljö. Bidragen ska gå till de åtgärdsobjekt som ger mest hälso- och miljönytta. arbetar utifrån en nationell plan för prioritering av ansökningar om statligt stöd. Fördelningen är också styrd av behoven på lokal och regional nivå. Möjligheten till fördelning av bidrag är också beroende av regeringens varierande anslag till området. I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) föreslog regeringen att skulle anvisa 1 till anslaget 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden. Regeringen anförde bl.a. att åtgärdstakten i saneringsarbetet ska fortsätta att öka, vilket är en förutsättning för en giftfri miljö och rena hav och vatten, och föreslog därför att anslaget skulle tillföras medel. Regeringen föreslog att anslaget skulle minskas för att finansiera ökningar av anslagen 1:1 och anslaget 1:8 geologiska undersökning (SGU) inom utgiftsområde 24 Näringsliv för att stärka dessa myndigheters arbete med förorenade områden. Enligt regeringen beräknades minskningen inte påverka verksamheten inom saneringsanslaget utan skulle möjliggöra bättre utväxling för anslaget. beslutade i enlighet med förslaget (bet. 2021/22:MJU1, rskr. 2021/22:109–111). Av regleringsbrev framgår att verket får disponera för sanering och efterbehandling av förorenade områden (villkor för anslaget 1:4 anslagspost 1). får användas för bidrag enligt förordningen (2004:100) om avhjälpande av föroreningsskador och statligt stöd för sådant avhjälpande. får också användas för bidrag till att åtgärda föroreningsskador enligt 10 kap. som är särskilt angelägna från risksynpunkt i de fall 6 a § förordningen om avhjälpande av föroreningsskador och statligt stöd för sådant avhjälpande inte är tillämplig. Vidare får anslagsposten användas för att finansiera inventeringar, undersökningar och juridiska bedömningar eller andra utredningar som krävs som underlag för att kunna genomföra åtgärder, för kunskapsuppbyggnad och kunskapsöverföring samt för att ta fram underlag för prioriteringar av framtida avhjälpande- och återställningsinsatser i landet. får också användas för stärkt arbete med kapacitetshöjning av teknikutvecklingen samt stärkt arbete med kunskapshöjande insatser inom efterbehandling av förorenade områden inklusive sediment. Högst får användas för att genomföra uppdraget Bättre kunskap för hantering av förorenade sediment (dnr M2019/01427/Ke). får också användas för arbete med utrednings- och åtgärdskostnader som återkrävs av ansvariga enligt eller äldre lagstiftning samt för kostnader hos kommuner eller myndigheter för att i samband med undersökning, utredning eller åtgärd av förorenade områden driva sådana mål som avses i 21 kap. 1 § första stycket 4, 6, 7 och 9 . Av regleringsbrevet framgår också att får disponeras av SGU (villkor för anslaget 1:4 anslagspost 3). får användas för att inventera samt, i enlighet med den gällande prioritetsordningen, genomföra ansvarsutredningar, nödvändiga undersökningar, åtgärder och efterföljande miljökontroll på områden där staten har ett visst ansvar för avhjälpande och där ingen annan myndighet kan svara för avhjälpande. Avsättningar för sanering och återställning av förorenade områden ska redovisas mot anslag det budgetår som utgifterna hänför sig till. Vidare framgår det av regleringsbrevet att får disponeras av i län (villkor för anslager 1:4 anslagspost 6). får användas för arbete vid länsstyrelserna med tillsyn och tillsynsvägledning över förorenade områden i syfte att öka inslaget av privatfinansierade efterbehandlingsåtgärder så att det framtida behovet av bidragsfinansiering minskar. Högst får användas för visst arbete vid länsstyrelserna med bidragshantering. disponeras av i län för fördelning till samtliga länsstyrelser. Som framgår ovan får anslaget 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden (anslagspost 1) användas för bidrag enligt förordningen (2004:100) om avhjälpande av sådana föroreningsskador som avses i 10 kap. 1 § första stycket . kan ansöka om bidrag hos som beslutar om bidrag (5, 6 och 9 §§). Bidraget betalas ut till som får besluta att överlämna bidraget till en kommun eller annan huvudman som är ansvarig för avhjälpandet (10 och 10 a §§). Föroreningar från verksamheter och åtgärder kopplade till båtar har identifierats som ett hot mot den miljön längs Sveriges kuster och mot vårt inlandsvatten. Med anledning av det stora antalet platser där sådan verksamhet har bedrivits och att tillsynsmyndigheterna har konstaterat att något måste göras för att minska dessa platsers negativa miljöpåverkan har () tagit fram publikationen Förorenad mark vid uppställningsplatser för fritidsbåtar – Ansvar och finansiering (publikation 43). Även om publikationen är skriven med tanke på olika verksamheter med båtar är reglerna desamma oavsett vilken verksamhet som har bedrivits, och den kan därför användas även i andra sammanhang. I publikationen beskrivs ansvaret för förorenade områden övergripande och det ges hänvisningar till mer fördjupad information. Det konstateras att principen om att förorenaren betalar är stark och att det är den som bidragit till föroreningens uppkomst som i första hand ansvarar för att utföra och bekosta undersökningar och saneringar. I publikationen beskrivs också att tillsynsmyndigheten kan välja att ställa krav via förelägganden eller att arbeta genom att söka frivilliga lösningar. Det kan ibland finnas skäl att besluta om rättelse på den felandes bekostnad eller skäl för tillsynsmyndigheten att begära verkställighet av tidigare förelägganden. En skälighetsbedömning kan resultera i att ansvaret jämkas, och då krävs finansiering även från andra än den ansvarige för att uppnå full finansiering av åtgärden. Detta kan i vissa fall säkerställas genom statliga bidrag (se ovan om förordningen om avhjälpande av föroreningsskador). har utarbetat föreskrifter om deponering, kriterier och förfaranden för mottagning av avfall vid anläggningar för deponering av avfall (NFS 2004:10). Till föreskrifterna har myndigheten även utarbetat en handbok med allmänna råd (handbok 2007:1). I vägledning Mottagningskriterier för avfall till deponi för parametrar som saknar lakkriterier ger myndigheten vägledening om hur man ska hantera jordmassor som är förorenade med organiska föroreningar som inte har lakkriterier i föreskrifterna om deponering och förfaranden för mottagning av avfall vid anläggningar för deponering av avfall. Som framgår tidigare i detta betänkande har utarbetat promemorian Ordning och reda på avfallet (M2021/00207).