bet · H901AU9 · 2022-03-24 00:00:00 — Utskottet sätter dock sin tillit till att regeringen följer utvecklingen nogsamt och att regeringen om det anses vara motiverat tar initiativ till en översyn av bosättningslagen. Det gäller även frågan om det i bosättningslagen bör införas sanktioner, om de faktorer som enligt bosättningslagen styr fördelningen av nyanlända invandrare kommunerna emellan bör kompletteras och om bosättningslagen bör göras mer flexibel. När det gäller bostadssituationen som en faktor vid fördelningen mellan kommunerna som tas upp i partimotion 2021/22:4033 (M) yrkande 25 noterar utskottet dessutom att det av förordningen som styr de s.k. kommuntalen framgår att kommunernas förutsättningar att tillhandahålla bostäder får beaktas utöver de kriterier som anges i bosättningslagen. I motionerna 2021/22:1510 (M) och 2021/22:2587 (SD) yrkande 9 föreslås att bosättningslagen ska avskaffas. Utskottet noterar att liknande förslag behandlades av utskottet under föregående (bet. 2020/21:AU9 s. 9). Utskottet står fast vid sin tidigare uppfattning och vill återigen lyfta fram att bosättningslagen har bidragit till ett bättre fungerande mottagande och att inriktningen bör vara att vidta åtgärder för att få lagen att fungera väl i tillämpningen, inte att avskaffa den. När det gäller partimotion 2021/22:919 (V) yrkande 13 om en strategi för långsiktigt boende för asylsökande och nyanlända och kommittémotion 2021/22:488 (KD) yrkande 2 om ett femårigt mottagandeavtal uppfattar utskottet det som att dessa förslag till en del rör ansvarsförhållandet mellan staten och kommunerna i fråga mottagandet av nyanlända. Det innebär att även dessa frågor i sin förlängning är kopplade till bosättningslagen och ett eventuellt behov att se över lagen. Utskottet noterar i sammanhanget aktuella granskning av det reformerade anvisningssystemet. Utskottet har med intresse tagit del av denna granskning och ser fram emot att bereda regeringens skrivelse med anledning av . Utskottet återkommer således till frågor om bosättningslagen. Utskottet anser med det ovan anförda att det inte finns skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandena i detta avsnitt, som därmed bör avslås. Ersättningen till kommunerna för mottagande av nyanlända Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att bl.a. se över kommunersättningarna för mottagande av nyanlända. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 9 (C) och 10 (V). Alireza Akhondi m.fl. (C) anser i kommittémotion 2021/22:3223 att det ska utredas hur rutinerna för utbetalning och uppföljning av kommunersättningarna för asylmottagande kan förbättras (yrkande 1). I partimotion 2021/22:919 anser Nooshi Dadgostar m.fl. (V) att det bör göras en översyn av de statliga systemen för ersättning till kommuner för mottagande av nyanlända invandrare (yrkande 5). De nu gällande bestämmelserna består enligt motionärerna av många olika typer av ersättningar som är komplicerade och administrativt krångliga. Vidare föreslås att regeringen, efter samråd med landets kommuner, återkommer med förslag om att förlänga etableringsrelaterade ersättningar som staten betalar till landets kommuner utifrån den verkliga kostnad kommunerna har för etablering (yrkande 10). Slutligen anser motionärerna att tiden mellan uppehållstillstånd och folkbokföring i kommun bör kortas ned (yrkande 3). Den väntetid som uppstår leder till behov av försörjningsstöd och att etableringen försenas. Statlig ersättning till kommunerna för mottagandet av nyanlända Förordningen (2010:1122) om statlig ersättning för insatser för vissa utlänningar innehåller bestämmelser om statlig ersättning till kommuner, regioner och av och insatser för vissa utlänningar. En del av de statliga ersättningarna betalas ut utan ansökan och en del behöver kommuner ansöka om. Av 10 § framgår att en schablonersättning betalas för t.ex. mottagande och praktisk hjälp i samband med bosättning, vuxenutbildning som särskilt anpassats för utlänningar inom ramen för s.k. etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare och samhällsorientering. Vidare framgår det av 15 § att den kommun som först tar emot nyanlända personer kan få ersättning för initiala kostnader för ekonomiskt bistånd som kan uppstå innan den första etableringsersättningen har beviljats. Ersättning som betalas ut i efterhand och efter ansökan är t.ex. enligt 22–23 §§ ersättning för kostnader för stöd och hjälp i boendet. Systemet för ersättning till kommuner och landsting för mottagandet regleras även i förordningen (2017:193) om statlig ersättning för asylsökande m.fl., förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande och förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. (gäller ersättning för nyanlända som tagits emot i en kommun före ). Statlig ersättning till asylsökande och nyanlända Asylsökande får försörjning genom dagersättning som regleras i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Ersättningen betalas ut i förskott av . Efter beviljat uppehållstillstånd kan en nyanländ invandrare enligt lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare få etableringsersättning och under vissa förutsättningar etableringstillägg och bostadsersättning. Ersättningen betalas ut i efterskott av . Den nyanlände riskerar därmed att hamna i en period, ett s.k. glapp, där hon eller han saknar inkomster för sin försörjning och behöver söka försörjningsstöd hos kommunen. Kommunernas kostnader för det s.k. glappet För att undersöka kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd före, under och efter etableringsuppdraget (senare etableringsprogrammet) har Kommuner och Regioner (SKR) låtit göra en samkörning av register med uppgifter om ekonomiskt bistånd och uppgifter om deltagare i etableringsuppdraget/etableringsprogrammet. I en promemoria där resultatet redovisas talar SKR dels om ett försörjningsglapp till följd av att ersättningen till asylsökande betalas i förskott och etableringsersättningen i efterskott, dels om ett s.k. utökat glapp till följd av ledtider hos olika myndigheter för att etableringsinsatser ska kunna påbörjas och ersättning betala ut. När det gäller ekonomiskt bistånd utbetalat per person före etableringsprogrammet visar redovisningen att det har ökat från ca 2012 till 2019 (räknat prisnivå). Enligt SKR är det rimligt att dra slutsatsen att utbetalningarna innan första utbetalningen av etableringsersättningen (glappet och det utökade glappet) ökar , och har ökat kraftigt (SKR, pm dnr 17/02648). Den s.k. har haft i uppdrag att föreslå åtgärder för att skapa ett sammanhållet system för mottagande och bosättning av asylsökande och nyanlända. När det gäller den statliga ersättningen till kommuner och landsting var uppdraget att lämna förslag med syftet att effektivisera och förenkla systemet (dir. 2015:107). Uppdraget redovisades i betänkandet Ett ordnat mottagande – gemensamt ansvar för snabb etablering eller återvändande (SOU 2018:22). En grundläggande princip för ersättningssystemet bör enligt utredningen vara att kommuner och landsting som tar emot många asylsökande eller nyanlända invandrare inte ska få sämre förutsättningar att klara av välfärdsuppdraget än kommuner och landsting som tar emot få asylsökande eller nyanlända invandrare. Utredningen förespråkar att staten även fortsättningsvis ska ha ansvaret för finansieringen av mottagandet av asylsökande. Ersättningssystemet ska därför ge kommunsektorn ekonomisk ersättning för de insatser som de är skyldiga att utföra. Varje enskild ersättning kommer inte att kunna ge ersättning för varje enskild kommuns faktiska kostnad för en insats, men systemet som helhet ska i genomsnitt ersätta kommunsektorns faktiska kostnader. Utredningens förslag i dessa delar har inriktningen att kommunerna ska ersättas för sina uppgifter genom schablonersättningar för boende för asylsökande, tidiga insatser för asylsökande och insatser för barn i ankomstcenter. Ersättningen för asylsökande barn i förskola och skola ska betalas ut utan ansökan. Staten ska ersätta kommunerna för initiala kostnader för mottagande av nyanlända invandrare, inklusive försörjningsstöd , genom en schablonersättning. granskning av kommunersättningar för migration och integration har granskat om kommuner ges rimliga ekonomiska och planeringsmässiga förutsättningar för mottagandet av asylsökande och nyanlända samt om ersättningssystemet kan förenklas eller effektiviseras (RiR 2017:10). Granskningen visar bl.a. att varken regeringen eller har angett några tydliga mål för vad enskilda ersättningar eller ersättningssystemet sammantaget ska uppnå. Inte heller finns det någon entydig princip för hur kostnaderna för mottagandet ska fördelas mellan staten och kommunerna. Granskningen visar också att regeringens underlag endast ger en fragmentarisk bild av kommunernas faktiska kostnader för de insatser som ersättningarna avser. Därmed saknas kunskap om hur kostnaderna för mottagandet fördelas mellan staten och kommunerna. samlade slutsats är att ersättningssystemet framstår som omotiverat detaljerat och att avvägningen mellan träffsäkerhet och enkelhet därför bör ses över. I skrivelse 2017/18:33 redovisar regeringen sin bedömning och sina åtgärder med anledning av rekommendationer. Regeringen delar övergripande bedömning att kommunersättningarna för migration och integration är för detaljerade och administrativt betungande och att de i ännu högre utsträckning än borde schabloniseras och förenklas. Regeringen anför att den vidtagit åtgärder i den riktning som rekommenderar när det gäller att se över träffsäkerheten och enkelheten i ersättningssystemet samt att använda schablonersättningar i så hög utsträckning som möjligt. beslutade regeringen att tillsätta (2015:02) med uppdraget att bl.a. utreda och lämna förslag om hur den statliga ersättningen till kommuner och landsting bör utformas i syfte att effektivisera och förenkla systemet. I budgetpropositionen föreslår regeringen en förlängning av det tillfälliga statsbidraget till kommuner som har tagit emot många nyanlända i relation till antalet invånare (anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande). beslutade i enlighet med regeringens förslag (prop. 2021/22:1 utg.omr. 13, bet. 2021/22:AU1, rskr. 2021/22:106). Motionsyrkanden om ersättningar till kommuner för mottagandet av nyanlända behandlades av utskottet senast i betänkande 2020/21:AU9 Integration (s. 8 f.). Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till bl.a. pågående beredningsprocesser och till att det befintliga regelverket är väl avvägt. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2020/21:107). Utskottet noterar att i partimotion 2021/22:919 (V) yrkande 3 lyfts det förhållande att en nyanländ innan det blir möjligt att få etableringsersättning kan hamna i en period där hon eller han saknar inkomster för sin försörjning och behöver söka försörjningsstöd hos kommunen. Utskottet konstaterar att dagersättningen till asylsökande betalas ut i förskott medan ersättningen till nyanlända betalas ut i efterskott. För utskottet framstår det möjligen som en icke önskvärd situation att nyanlända behöver söka kompletterande försörjningsstöd, men utskottet måste konstatera att ersättningsystemens utformning tillsammans med de allmänna kraven på myndigheternas handläggning kan resultera i långa ledtider. Det är dock viktigt att notera att enligt gällande bestämmelser kan den kommun som först tar emot nyanlända få ersättning för initiala kostnader för ekonomiskt bistånd som kan uppstå innan den första etableringsersättningen beviljats. Utskottet kan alltså konstatera att kommunerna åtminstone delvis blir kompenserade för det s.k. glapp som kan uppstå mellan ersättningssystemen. Utskottet sätter sin tillit till att regeringen följer utvecklingen och om det är motiverat tar initiativ till en översyn av regelverket och det glapp som kan uppstå mellan ersättningsformer när asylsökande får uppehållstillstånd. Utskottet anser därmed att det inte finns skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandet, som därför bör avslås. Utskottet noterar att det i även i partimotion 2021/22:919 (V) yrkandena 5 och 10 och i kommittémotion 2021/22:3223 (C) yrkande 1 finns förslag som på olika sätt rör fördelningen av kostnader mellan staten och kommunsektorn för åtaganden när det gäller såväl asylsökande som nyanlända. Utskottet har förståelse för ambitionen att förenkla systemen för ersättningar till kommunerna, liksom att förbättra rutiner för utbetalning och uppföljning av ersättning till kommunerna. Utskottet noterar att 2017 genomförde en granskning av det statliga systemet för ersättning till kommuner inom migrations- och integrationsområdet. Utskottet noterar att regeringen i sin skrivelse med anledning av granskningen delar övergripande bedömning att kommunersättningarna för migration och integration är för detaljerade och administrativt betungande och att de i ännu högre utsträckning än borde schabloniseras och förenklas. Utskottet noterar också att regeringen redan innan granskning hade tillsatt den s.k. med uppdraget att bl.a. utreda och lämna förslag om hur den statliga ersättningen till kommuner och landsting bör utformas i syfte att effektivisera och förenkla systemet. Utskottet noterar att utredningens förslag utgår från att kommunsektorn ska få ekonomisk ersättning för de insatser som de är skyldiga att utföra. Varje enskild ersättning kommer inte att kunna ge ersättning för varje enskild kommuns faktiska kostnad för en insats, men systemet som helhet ska i genomsnitt ersätta kommunsektorns faktiska kostnader. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds i . Utskottet anser att det pågående beredningsarbetet bör avvaktas och utgår vidare från att regeringen vid behov vidtar relevanta åtgärder. Utskottet noterar avslutningsvis att regeringen i budgetpropositionen föreslår en förlängning av det tillfälliga statsbidraget till kommuner som har tagit emot många nyanlända i relation till antalet invånare. Utskottet anser därmed att det inte heller när det gäller förslagen om de statliga ersättningarna till kommunerna finns skäl att ta något initiativ, varför motionsyrkandena bör avslås. Ansvaret för etableringen av nyanlända Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ansvaret för etableringen av nyanlända. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 11 (M) och 12 (V). I motion 2021/22:3325 anser att Arbetsförmedlingens arbete med nyanlända invandrares etablering inte är tillfredsställande. Därför bör de kommuner som så vill kunna ta över ansvaret för integrationen och etableringen av nyanlända invandrare (yrkande 6). I partimotion 2021/22:919 anser Nooshi Dadgostar m.fl. (V) att kommunerna bör få möjlighet att ta ett samordnande ansvar för etableringsinsatserna (yrkande 1). Motionärerna menar att Arbetsförmedlingen bör fokusera på sitt kärnuppdrag och inte belastas med andra uppgifter som kommunerna är bättre lämpade att utföra. reformerades mottagandet av nyanlända invandrare genom införandet av lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare, vanligen kallad etableringslagen (prop. 2009/10:60, bet. 2009/10:AU7, rskr. 2009/10:208). Reformen innebar att staten tog över det samordnande ansvaret från kommunerna för introduktionen av flyktingar och andra skyddsbehövande samt deras anhöriga. Genom reformen tog staten också över ansvaret för de nyanländas försörjning . Det grundläggande syftet med reformen var att åstadkomma en snabbare etablering på arbetsmarknaden för nyanlända invandrare, genom att sätta arbete i centrum för insatserna och genom att ge Arbetsförmedlingen ansvaret för samordningen av insatserna för målgruppen. När det gäller kommunerna gjorde regeringen bedömningen att de även fortsättningsvis bör ha en central roll i fråga om nyanländas etablering bl.a. genom bostadsförsörjning, svenskundervisning för invandrare och ansvaret för att erbjuda samhällsorientering (prop. 2009/10:60, s. 51 f.). Ett nytt regelverk för vissa nyanländas etablering 2018 infördes ett nytt regelverk för vissa nyanländas etablering i arbets- och samhällslivet. Enligt regeringens förslag ersattes etableringslagen med en ny lag som i huvudsak reglerar det statliga ansvaret för etableringsinsatser. Av lagen (2017:584) om ansvar för etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare framgår att Arbetsförmedlingen har ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som syftar till att underlätta och påskynda deras etablering i arbets- och samhällslivet. Arbetsförmedlingen ska samordna etableringsinsatserna och vara stödjande och pådrivande i förhållande till berörda parter (prop. 2016/17:175, bet. 2016/17:AU15, rskr. 2016/17:340). Förbättrade förutsättningar för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten 2022 beslutade regeringen om en lagrådsremiss med förslag till vissa lagändringar för att skapa bättre förutsättningar för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. I sin bedömning av behovet av lagändringar framhåller regeringen bl.a. att inriktningen är att den arbetsmarknadspolitiska verksamheten ska reformeras och att arbetsmarknadspolitiska insatser i större utsträckning än ska utföras av leverantörer på uppdrag av Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen ska fortsätta att ha myndighetsansvar och ansvar för att det finns en välfungerande arbetsmarknadspolitisk verksamhet i hela landet och en bredd av insatser. Regeringen framhåller vidare att kommunerna har en central betydelse för arbetsmarknadspolitiken och bedriver insatser och verksamheter som på olika sätt underlättar arbetssökandes inträde på arbetsmarknaden, bl.a. inom socialtjänst och vuxenutbildning på grundläggande och gymnasial nivå. Kommuner får även, efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen, anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det bör enligt regeringen inte finnas osäkerhet om huruvida en sådan överenskommelse får innefatta ersättning till kommunen. I lagrådsremissen lämnas förslag som syftar till att tydliggöra detta. Enligt regeringens propositionsförteckning avser regeringen att överlämna en proposition till . Ett motionsyrkande om ansvaret för etableringsinsatserna behandlades av utskottet senast i betänkande 2020/21:AU9 Integration (s. 22 f.). Motionsyrkandet avstyrktes med hänvisning till tidigare ställningstaganden och pågående reformarbete inom Arbetsförmedlingens arbetsmarknadsuppdrag. biföll utskottets förslag till beslut (prot. 2020/21:107). Utskottet noterar att motionärerna i detta avsnitt är inriktade på att öppna upp för kommunerna att ta ett större ansvar för etableringen av nyanlända. Utskottet vill inledningsvis påminna om att etableringsreform innebar att staten tog över det samordnande ansvaret från kommunerna för introduktionen av flyktingar och andra skyddsbehövande samt deras anhöriga. Genom att sätta arbete i centrum för insatserna och genom att ge Arbetsförmedlingen ansvaret för samordningen av insatserna för målgruppen ville regeringen och åstadkomma en snabbare etablering på arbetsmarknaden. Utskottet har ingen annan uppfattning än att det är en lämplig ordning att staten genom Arbetsförmedlingen ansvarar för etableringsinsatserna. Utskottet noterar att regeringen i förarbetena till reform betonade kommunernas centrala roll i fråga om nyanländas etablering. Utskottet utgår från att samverkan mellan Arbetsförmedlingen och kommunerna även fortsättningsvis kommer att ha stor betydelse, inte minst när det gäller etableringsinsatserna. Utskottet noterar att regeringen i ovannämnda lagrådsremiss om bättre förutsättningar för den arbetsmarknadspolitiska verksamheten konstaterar att kommuner efter överenskommelse med Arbetsförmedlingen får anordna aktiviteter för deltagare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Utskottet noterar också att regeringen föreslår att det ska tydliggöras att en sådan överenskommelse får innefatta ersättning till kommunen. Utskottet återkommer till dessa frågor i samband med beredningen av den kommande propositionen. Med det anförda anser utskottet att samtliga motionsyrkanden bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om etableringsprogrammet. Utskottet hänvisar bl.a. till att nuvarande ordning är ändamålsenlig. Jämför reservation 13 (KD) och 14 (MP). I kommittémotion 2021/22:4212 anser m.fl. (KD) att det bör införas en möjlighet till ett flexibelt etableringsprogram , t.ex. för dem som behöver fortsätta sin utbildning för att bli anställningsbar (yrkande 7). Detta förslag finns även i kommittémotion 2021/22:4198 av m.fl. (KD yrkande 17 och i motion 2021/22:2792 av (KD) yrkande 2. av ett sådant flexibelt etableringsprogram bör vara obligatoriska, eftersom den första delen av programmet som består av svenskundervisning, samhällsorientering och arbetsmarknadsförberedande utbildning är av särskild vikt för en introduktion till (yrkande 8). Vidare föreslås att alla arbetskrafts- och anhöriginvandrare från länder utanför EU/EES som väljer att stanna permanent ska erbjudas plats i etableringsprogrammet (yrkande 12). Detta förslag finns även i kommittémotion 2021/22:4198 av m.fl. (KD) yrkande 18 Vidare i motion 2021/22:4212 beskriver motionärerna det som att många nyanlända invandrare ofta flyttar mellan olika kommuner, vilket riskerar att svenskundervisning och samhällsorientering inte kommer igång under den första delen av etableringstiden. Motionärerna föreslår därför att det ska införas en bosättningsplikt av det etableringsprogram som föreslås ovan (yrkande 13). Detta förslag finns även i kommittémotion 2021/22:4214 av m.fl. (KD) yrkande 10. I motion 2021/22:4068 av (MP) anser motionären att etableringen i större utsträckning bör individualiseras och att det statliga ansvaret för etablering bör stärkas (yrkande 1). Lagen om ansvar för etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare (2017:584) gäller enligt 1 § för nyanlända invandrare mellan som har ett uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring om det har beviljats enligt vissa uppräknade bestämmelser om uppehållstillstånd för bl.a. flyktingar och alternativt skyddsbehövande. Lagen gäller även den som fått uppehållstillstånd på grund av anknytning till någon som fått uppehållstillstånd enligt någon av de uppräknade bestämmelserna. Av 4 § framgår att Arbetsförmedlingen har ansvar för att nyanlända invandrare erbjuds insatser som syftar till att underlätta och påskynda deras etablering i arbets- och samhällslivet. I förordningen (2017:820) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare finns bestämmelser om det arbetsmarknadspolitiska programmet etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare (etableringsprogrammet). Av 5 § framgår att Arbetsförmedlingen får göra en anvisning till etableringsprogrammet för en person som omfattas av lagen om ansvar för etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare och som är anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen. Anvisning till programmet kan dock inte göras för den som har ett förvärvsarbete på heltid, studerar i gymnasieskola, vårdar barn med föräldrapenning, får hel sjukpenning eller vistas i anläggningsboende hos . En anvisning till etableringsprogrammet innebär att den nyanlände erbjuds att ta del av programmet. Av 7–10 §§ framgår att en anvisning som huvudregel ska avse verksamhet på heltid. Under vissa förutsättningar får anvisningen avse verksamhet på deltid. Av 15 § framgår att utöver deltagande i kartläggning och medverkan till upprättande av en individuell handlingsplan får insatserna i etableringsprogrammet omfatta motsvarande 24 månader på heltid. Den nyanlände får ta del av insatser längst t.o.m. 36 månader från det att han eller hon första gången folkbokfördes i en kommun. Enligt 23 § kan den som deltar i etableringsprogrammet få ersättning enligt förordningen (2017:819) om ersättning till deltagare i arbetsmarknadspolitiska insatser.