bet · H901KU20 · 2022-06-07 00:00:00 — För att säkerställa att kommissionen fick de uppgifter som den behövde för sin granskning beslutade regeringen om en ny förordning och en förordningsändring. Enligt den nya förordningen skulle en myndighet överlämna de uppgifter som den förfogade över till om kommissionen behövde uppgifterna för att kunna fullgöra sitt uppdrag. Det innebar alltså att det skulle göras en värdering av om uppgifterna behövdes för att kommissionen skulle kunna fullgöra sitt uppdrag. fick vidare ta del av en stor mängd handlingar och uppgifter. Enligt fick kommissionen ta del av allt material som den efterfrågade och som förfogade över. Personliga minnesanteckningar lämnades inte ut till eftersom inte förfogar över sådana anteckningar. Enligt tog hon, som statsminister, initiativ till att flytta krishanteringsorganisationen från till Statsrådsberedningen. Hon beslutade även att GSS skulle ledas av hennes statssekreterare. Den formella flytten av krishanteringskansliet ägde rum . framhöll vidare att som statsminister och chef för har hon det övergripande ansvaret för organisation och dess krishanteringsarbete. När hade tillträtt som statsminister uppkom en diskussion mellan och om material som kommissionen ville ta del av för sin granskning. begärde kommissionen bl.a. att få ta del av vissa uppgifter på plats i . Den interna e-posttrafiken som begärdes ut gav inte en rättvisande och fullständig bild, och det framfördes till kommissionen. vidhöll sin begäran och fick då ta del av materialet. Den interna e-posttrafiken begärdes ut av i ett sent skede av utredningstiden och det tog tid att ta fram materialet. När det gällde utlämnandefrågorna tog tjänstemän fram ett förslag till hantering som stämdes av med statssekreterare som i sin tur löpande informerade henne om händelseutvecklingen. I sin tidigare roll som finansminister intervjuades av kommissionen , och hon redogjorde då för de åtgärder som vidtagits för att begränsa pandemins effekter på ekonomi. Inför intervjun svarade hon också skriftligt på frågor från kommissionen. Huvudfrågan i granskningen är hur regeringen och har agerat gentemot . En central del i granskningen är de kontakter som har varit mellan kommissionen och när det gäller tillgång till de handlingar och uppgifter inom , som kommissionen ansett sig behöva. Som utskottet tidigare konstaterat har uppdrag skilt sig från de kommittéer och särskilda utredare som regeringen regelbundet tillsätter med uppdrag att ta fram fakta, analysera framtagen information och lägga fram förslag. Kommissionen tillsattes efter överläggningar med partier för att bl.a. utvärdera regeringens åtgärder för att begränsa spridningen av det virus som orsakar sjukdomen covid-19 och spridningens effekter. Den skulle även utvärdera hur krisorganisationen inom fungerat under pandemin. Utifrån en roll och uppdrag vill utskottet inledningsvis framhålla betydelsen av att värna kommissionens integritet och objektivitet samt att i olika sammanhang slå vakt om dess självständighet i förhållande till regeringen och . De närmare formerna för arbetet i en framgår av dess direktiv, och hur arbetet ska utföras regleras ytterst av vilka rättsliga befogenheter kommissionen har. Enligt Coronakommissionens direktiv var regeringens uppdrag till kommissionen bl.a. att skaffa sig en helhetsbild av de åtgärder som regeringen och vidtagit med anledning av virusutbrottet. För att kommissionen skulle kunna fullgöra sitt utredningsuppdrag beslutade regeringen vidare om en ändring i offentlighets- och sekretessförordningen och om en ny förordning om skyldighet för myndigheter under regeringen inklusive att lämna uppgifter till . Av granskningen framgår att och har haft olika uppfattningar om kommissionens tillgång till uppgifter och relevansen av dessa för kommissionens arbete. Enligt Coronakommissionen var det svårt att få en bild av vilka uppgifter av betydelse för granskningen som kunde finnas i . Kommissionen begärde därför att få ta del av uppgifter som kunde vara av betydelse för granskningen, men något bistånd från sida med att identifiera vilka handlingar och uppgifter som kunde vara av intresse för granskningen lämnades enligt inte förrän i samband med att medier uppmärksammade att inte lämnade ut allt begärt material till kommissionen. Även när det gällde intervjuer med statsråd, statssekreterare och tjänstemän i menade kommissionen att de upplysningar som lämnades var knapphändiga. å sin sida menade att fick ta del av alla uppgifter som den efterfrågade och som förfogade över. Dessutom svarade statsråd, statssekreterare och tjänstemän i skriftligen och muntligen på frågor. När det stod klart för att kommissionen ansåg att den inte hade fått ta del av allt material som den behövde för sin granskning hölls möten för att reda ut vilka uppgifter saknade, och därefter fick kommissionen ta del av ytterligare uppgifter. Av granskningen framgår vidare att det inte förekom några närmare kontakter mellan och om kommissionens uppdrag och arbetets genomförande. När en kommission tillsätts med uppdrag att granska regeringens och agerande är det givetvis viktigt att kommissionen ges goda förutsättningar för att i praktiken kunna genomföra sitt uppdrag. Även om en givetvis har att arbeta självständigt inom ramen för sina direktiv vill utskottet understryka vikten av att och kommissionen har kontakt med varandra för att på så sätt säkerställa att kommissionen kan fullfölja sitt uppdrag; ett särskilt, övergripande ansvar åvilar här det departement som kommissionen är knuten till. finns rimligen redan på förhand en förståelse av vilka slags handlingar och uppgifter som kan vara av intresse för en kommission med uppdraget att utvärdera regeringens och agerande i en viss fråga eller . Det bör då vara en självklarhet för att verka för att kommissionen ska kunna ta del av dessa handlingar och uppgifter. Utskottet kan notera att på olika sätt har bidragit med underlag till kommissionen, men av granskningen framkommer att detta likväl inte skett i tillräcklig utsträckning. hade kunnat bistå kommissionen mer aktivt med att försöka identifiera uppgifter som kunde tänkas vara av intresse och på så vis underlättat för kommissionen i dess arbete. Genom tidiga kontakter mellan och om bl.a. krisorganisationen inom och befintlig dokumentation hade även missförstånd och oklarheter i samband med kommissionens förfrågningar delvis kunnat undvikas. Kontakter för att på detta sätt bistå måste givetvis kunna tas utan att kommissionens självständighet och oberoende träds för när. Med inledande och fortlöpande kontakter mellan och hade möjligen även tidspressen i slutet av utredningstiden kunnat undvikas. Sammantaget anser utskottet att i större utsträckning borde ha bistått för att underlätta genomlysningen av regeringens och arbete under pandemin, i enlighet med kommissionens direktiv och ovan nämnda förordningar. Utifrån kommissionens uppdrag borde således ha varit mer behjälpligt med att identifiera olika slags skriftliga uppgifter som förfogade över och som kommissionen kunde ta del av. Utskottet vill även peka på möjligheten att muntligen förse kommissionen med uppgifter som inte är tillgängliga i skriftlig form. Slutligen vill utskottet understryka att det måste vara upp till en själv att bedöma huruvida de uppgifter som förfogar över behövs för att kommissionen ska kunna fullgöra sitt utredningsuppdrag. Detta utesluter givetvis inte att i samband med att kommissionen får ta del av uppgifter lämnar sin uppfattning om uppgifternas värde för kommissionens granskning. Slutligen noterar utskottet att de kontakter som varit mellan och om smittspridningsprognoser inte har redovisats i svar på frågor från utskottet. Som svar på en kompletterande fråga från utskottet har hänvisats till att kontakter i anslutning till kommissionens intervjuer inte fanns med i den sammanställning över de huvudsakliga kontakterna som tidigare getts in till utskottet. Som tidigare uttalats av utskottet är det viktigt att uppgifter som lämnas till utskottet är riktiga, att de ger en rättvisande bild av det som granskas och att inte väsentliga fakta utelämnas. Enligt utskottet borde det redan inledningsvis i granskningen ha framkommit att frågat efter smittspridningsprognoserna och då fått till svar att det inte fanns några sådana mer än de som redan var publicerade. Granskningen ger i övrigt inte anledning till något uttalande av utskottet. 2.4 Beslut om utökad mellanlagring av använt kärnbränsle I en anmälan till (dnr 2564-2020/21), bilaga A2.4.1, begärs det att utskottet granskar regeringens och i synnerhet dåvarande miljö- och klimatminister hantering av Svensk Kärnbränslehantering AB:s ansökningar om tillstånd till anläggningar för slutförvaring av använt kärnbränsle. Anmälaren framhåller att synen på kärnkraften som energislag är en politisk fråga som ligger utanför beredningsområde. Däremot har utskottet granskat om regeringens beredning av ett enskilt ärende har varit oacceptabelt långsam. Anmälaren anser att bör granska om dåvarande miljö- och klimatminister kan anses ha haft politiska motiv för att först dröja med att lägga fram ärendena för beslut och för att sedan inte lägga fram dem i sin helhet. Det bör vidare utredas om Per därmed avsiktligt har bidragit till att en verksamhet som är mycket viktig för samhället påverkats negativt. Även regeringens beredning, särskilt av den promemoria som låg till grund för regeringens delbeslut och av remissynpunkterna på densamma, bör enligt anmälaren ingå i granskningen. En granskning av regeringens och i synnerhet dåvarande miljö- och klimatminister hantering av ovannämnda ansökningar begärs även i en annan anmälan till (dnr 2566-2020/21), bilaga A2.4.2. Enligt anmälaren har ärendena i stort sett varit klara för slutliga avgöranden sedan förra mandatperioden. Regeringens delbeslut är enligt anmälaren ett svek mot de berörda kommunerna. Dessutom tangerar regeringens handläggning av ärendena vad som är en ändamålsenlig och rimlig miljöprövning enligt . I denna del hänvisar anmälaren till den praxis om en samlad prövning som har utvecklats av och Mark- och . Till grund för granskningen har legat bl.a. promemorior som upprättats inom , bilaga A2.4.3–5. () ägs gemensamt av kärnkraftsbolagen och SKB:s uppdrag är att ta hand om allt radioaktivt avfall från de svenska kärnkraftverken. lämnade SKB in tre ansökningar om tillstånd till befintliga och planerade anläggningar i ett sammanhängande system för slutförvaring av använt kärnbränsle. En av ansökningarna lämnades in till mark- och miljödomstolen vid och gällde tillstånd enligt . De två andra ansökningarna lämnades in till och gällde tillstånd enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet (kärntekniklagen). Ansökningarna omfattade två planerade anläggningar, en integrerad mellanlagrings- och inkapslingsanläggning i och en anläggning för slutförvar i Forsmark i kommun. Utöver verksamhet i de två planerade anläggningarna omfattade ansökningarna även tillstånd att i den befintliga anläggningen för centralt mellanlager för använt kärnbränsle (Clab) i lagra, hantera och bearbeta kärnämne och kärnavfall. Den planerade anläggningsdelen för inkapsling ska enligt ansökningarna uppföras vid Clab, och därefter ska Clab och inkapslingsdelen drivas som en integrerad anläggning, centralt mellanlager och anläggning för inkapsling (Clink). Av ansökningarna framgår att det använda kärnbränslet ska tas om hand enligt den s.k. KBS-3-metoden. Metoden bygger på att tre skyddsbarriärer ska förhindra att strålning från kärnavfallet når geosfären. De tre barriärerna är kopparkapslar, bentonitlera och urberget. Mark- och miljödomstolen och beredde ansökningarna och överlämnade de ärendena med var sitt yttrande till regeringen för avgörande. Ansökningarna delades upp i två regeringsärenden och handlades inom . beslutade regeringen genom två delbeslut att tillåta lagring, hantering och bearbetning av kärnämne och kärnavfall vid Clab samt att ge SKB tillstånd till utökad verksamhet i Clab, bilaga A2.4.6–7. Handläggningen av de två regeringsärendena och delbesluten beskrivs närmare i nästa avsnitt. Regeringen beslutade att tillåta slutförvaret för använt kärnbränsle i Forsmark. Vidare beslutade regeringen att tillåta den inkapslingsanläggning som behövs för att hantera det använda kärnbränslet i . I tillståndet enligt kärntekniklagen ställde regeringen ett s.k. allmänt villkor om att anläggningen ska uppföras, innehas och drivas i huvudsaklig överensstämmelse med ansökan. Regeringen villkorade också beslutet på så sätt att KBS-3-metoden ska tillämpas och att det ska ske en stegvis prövning av utbyggnaden. I beslutet om tillåtlighet enligt ställde regeringen ett villkor om att SKB ska hålla årliga möten med , kommun, myndigheter och miljöorganisationer för att informera och ge fortsatt möjlighet till delaktighet. Med de båda besluten är ärendena avslutade. Regeringsärenden om tillstånd enligt (M2018/00217/Me) och om tillstånd enligt kärntekniklagen (M2018/00221/Ke) De aktuella granskningsanmälningarna avser regeringens hantering av SKB:s ansökningar om tillstånd t.o.m. regeringens delbeslut . Som har redovisats ovan beredde mark- och ansökan om tillstånd enligt och överlämnade domstolen ärendet tillsammans med ett yttrande till regeringen för avgörande. I yttrandet gjorde domstolen bedömningen att verksamheten är tillåtlig om SKB redovisar underlag som visar att anläggningen för slutförvar på lång sikt uppfyller krav trots de osäkerheter som kvarstår om hur kapselns skyddsförmåga påverkas av vissa angivna omständigheter. Vidare behövde det enligt domstolen klargöras vem som har ansvar enligt för anläggningen för slutförvar på lång sikt. I fråga om den del av ansökan som rör Clab och Clink ansåg domstolen att verksamheten kunde tillåtas. Ansökan om tillstånd enligt hanterades i regeringsärende M2018/00217/Me. beredde SKB:s ansökningar om tillstånd enligt kärntekniklagen och överlämnade myndigheten ärendet tillsammans med ett yttrande till regeringen för avgörande. I yttrandet tillstyrkte myndigheten att SKB ges tillstånd till en inkapslingsanläggning i och en anläggning för slutförvar i Forsmark under förutsättning av en stegvis prövning, dvs. att villkor ställs på prövning av uppdaterade säkerhetsredovisningar inför uppförande, provdrift och rutinmässig drift. I fråga om den del som rör Clab tillstyrkte att tillstånd ges att fortsatt inneha och driva befintligt mellanlager för använt kärnbränsle, och där fortsatt inneha, lagra, hantera och bearbeta kärnämne (huvudsakligen bestående av använt kärnbränsle) och kärnavfall (exempelvis konstruktionsmaterial i bränsleelementen och förbrukade härdkomponenter), varvid den lagrade mängden använt kärnbränsle vid ett och samma tillfälle får uppgå till högst . bedömde vidare att den upprättade miljökonsekvensbeskrivningen kunde godkännas. Förutom sitt yttrande överlämnade myndigheten även bl.a. en sammanfattande rapport över sin granskning av de två ansökningarna och fyra granskningsrapporter. Ansökan om tillstånd enligt kärntekniklagen hanterades i regeringsärende M2018/00221/Ke. En översiktlig genomgång har gjorts av akterna i de två regeringsärendena. Genomgången avser perioden –. Även om ansökningarna delades upp i två regeringsärenden handlades och bereddes de i stora delar gemensamt. Nedan följer en redogörelse för vidtagna handläggnings- och beredningsåtgärder. Det finns även en närmare redogörelse för regeringens delbeslut: – I båda ärendena tog –emot en rad skrivelser från myndigheter, miljöorganisationer, forskare, berörda kommuner och enskilda. Dessutom förekom möten mellan tjänstemän vid departementet och företrädare för , , ett par miljöorganisationer, Kärnkraftskommunernas samarbetsorgan (KSO), , kommun och . Vidare förekom under hela handläggningsperioden skriftväxling mellan departementet och , , och kommun. – gav departementet SKB tillfälle att komma in med kompletteringar i båda ärendena. När det gällde ärendet om tillstånd enligt skulle bolaget komplettera ärendet i enlighet med de brister som mark- och miljödomstolen hade identifierat i sitt yttrande samt föreslå särskilda villkor enligt 17 kap. 7 § för att tillgodose allmänna intressen. I ärendet om tillstånd enligt kärntekniklagen gavs SKB tillfälle att yttra sig över vad som hade framförts i yttrande till regeringen i ärendet samt över mark- och miljödomstolens yttrande i miljöbalksärendet, i de delar som hade relevans för ärendet enligt kärntekniklagen. SKB gavs även tillfälle att komma in med förslag på sådana särskilda villkor som regeringen kan meddela i samband med eventuella beslut enligt kärntekniklagen. Därutöver översändes i båda ärendena inkomna skrivelser till SKB för kännedom och eventuellt yttrande. – Enligt ett beslut av kommunfullmäktige i som lämnades till departementet tillstyrkte kommunen att regeringen beslutar att tillåta att en inkapslingsanläggning för använt kärnbränsle (Clink) etableras invid Clab. – begärde SKB i båda ärendena anstånd med yttranden till . Begärt anstånd beviljades. – hölls i båda ärendena ett möte mellan tjänstemän från departementet och finska arbets- och näringsministeriet. Syftet med mötet var att informera om de pågående tillståndsprocesserna om slutförvar för använt kärnbränsle och kärnavfall i respektive . – lämnade SKB kompletterande yttranden till departementet. Kompletteringarna innehöll bl.a. underlag om hur säker kopparkapseln för det använda kärnbränslet är och särskilt om kapselns hållfasthet. – remitterade departementet SKB:s kompletterande yttranden till 30 remissinstanser (ärende M2018/00217/Me) respektive 41 remissinstanser (ärende M2018/00221/Ke). Bland remissinstanserna i ärendet om tillstånd enligt fanns berörda myndigheter och kommuner, intresseorganisationer, universitet och högskola. I ärendet om tillstånd enligt kärntekniklagen fanns bland remissinstanserna flera universitet och högskolor, myndigheter, akademier, kommuner och intresseorganisationer. Remissvaren skulle i båda ärendena ges in till departementet . – Merparten av remissinstanserna kom in med svar. Det kom även in yttranden från andra än remissinstanserna. En del remissinstanser begärde ytterligare tid för att komma in med remissvar. – gav departementet SKB tillfälle att yttra sig över inkomna remissvar i de båda ärendena. – SKB lämnade yttranden till departementet . – översände departementet kopior av handlingarna i ärendena till och kommun för att hållas tillgängliga för allmänheten. En kungörelse om ärendena och om handlingarnas tillgänglighet publicerades dessutom i ett antal dagstidningar. Av kungörelsen framgick att den som ville yttra sig över SKB:s kompletterande underlag skulle göra det skriftligen . – Enligt ett protokoll från ett sammanträde med kommunfullmäktige i kommun som lämnades till departementet hade kommunfullmäktige beslutat att inte hålla en rådgivande folkomröstning om slutförvar (ärende M2018/00217/Me). Därefter framgick det av ett beslut som lämnades till departementet att kommunfullmäktige i kommun tillstyrkte att SKB etablerar en anläggning för slutförvaring av använt kärnbränsle och kärnavfall från det svenska kärnkraftsprogrammet enligt KBS-3-metoden i Forsmark. – I skrivelser från och kommun som lämnades in till departementet önskade kommunerna få ta del av departementets tidsplan för ärendena. I ett svar daterat framhöll dåvarande miljö- och klimatminister bl.a. att det fanns frågor som behövde belysas ytterligare innan regeringen kunde fatta beslut, att regeringen hade att ta ställning till den samlade ansökan som SKB lämnat in och att prövningen skulle göras enligt både och kärntekniklagen. Hon uppgav vidare att det inom departementet pågick en fortsatt analys av vilka ytterligare handläggningsåtgärder som var nödvändiga och att det inte gick att bedöma när ärendet skulle komma att avgöras men att arbetet var prioriterat och bedrevs skyndsamt. – översände departementet SKB:s kompletterande yttranden till för kännedom och eventuellt ställningstagande till om yttrandena gav anledning till ett kompletterande samråd enligt 6 kap. 33 § (ett s.k. Esbosamråd). Departementet framhöll att om ett samråd krävdes var enligt 24 § miljöprövningsförordningen (2013:251) ansvarig för att fullgöra skyldigheterna enligt Esbokonventionen. ombads att informera departementet om hur frågan skulle hanteras av myndigheten. – Efter beviljat anstånd lämnade ett yttrande till departementet . Enligt yttrandet avsåg myndigheten att hålla samråd om SKB:s kompletterande underlag med och . – lämnade en redogörelse för det s.k. LOT-försöket till departementet. (Long term test of buffer material, , är en serie försök där effekter på bentonitleran efter lång tids uppvärmning och exponering för grundvattenmiljön har studerats.) – Enligt ett beslut av kommunstyrelsen i som lämnades till departementet vidhöll kommunen sina ståndpunkter i fråga om inkapslingsanläggning och slutförvar för använt kärnbränsle. – lämnade en skrivelse till departementet. Av skrivelsen framgick att och meddelat att de inte hade något att kommentera men att länderna önskade bli informerade om det slutliga beslutet. Enligt var samrådet därmed avslutat. – Slutligen noteras att registerutdraget i regeringsärendet M2018/00217/Me inte till fullo överensstämmer med de inregistrerade handlingarna i akten. Det gäller framför allt handlingarnas aktbilagenummer. beslutade att i båda ärendena genom ett remissförfarande hämta in synpunkter på att avgörandet i den del som avser Clab fattas i ett separat beslut. Som skäl för remissen angavs i remissmissivet följande: Svensk Kärnbränslehantering (SKB) har tillstånd enligt att i Centralt mellanlager för använt kärnbränsle (Clab) lagra använt kärnbränsle och härdkomponenter. Under handläggningen i mark- och miljödomstolen framställde SKB ett tilläggsyrkande om utökad mellanlagring i Clab med upp till . SKB angav att anledningen till yrkandet var att den tillståndsgivna mängden inlagrat bränsle i Clab beräknas uppnås 2023 och att det därför finns behov av möjlighet till ökad mellanlagring. Efter ett regeringsbeslut om tillåtlighet och tillstånd till SKB:s ansökan, så vidtar en fortsatt juridisk process eftersom ärendet då skickas tillbaka till mark- och miljödomstolen som ska avgöra frågor om villkor m.m. En tillståndsdom kan sedan överklagas, vilket ytterligare kan förlänga processen. Det finns en betydande risk att det inte kommer finnas ett lagakraftvunnet beslut på plats innan mellanlagret blir fullt. Det finns därför ett behov av att bryta ut den del som avser Clab för att säkerställa att tillståndet vinner laga kraft innan dagens tillstånd överskrids. Remissen översändes till 15 remissinstanser och remissvaren skulle ges in till departementet . Bland remissinstanserna fanns berörda myndigheter och kommuner, SKB och några andra företag samt en intresseorganisation. Merparten av remissinstanserna kom in med svar. Det kom även in yttranden från andra än remissinstanserna. Departementet hade även ett möte med . Några remissinstanser ifrågasatte att den del av ärendet som rör Clab skulle hanteras separat från ärendet i övrigt. SKB framhöll bl.a. att en sådan hantering saknade stöd i förvaltningslagen och skulle medföra betydande processuella risker, bl.a. eftersom ingen diskussion tidigare hade förts om hur ett sådant tillstånd skulle utformas och avgränsas i förhållande till ansökan i övrigt. kommun och framhöll bl.a. att det fanns en risk att det använda kärnbränslet skulle bli kvar i Clab betydligt längre än vad som var avsett från början. Kommunerna kunde också komma att ompröva sin inställning till slutförvaret om regeringen prövade Clab separat från verksamheten i övrigt. Som har redovisats tidigare beslutade regeringen att vid prövning enligt 17 kap. tillåta lagring, hantering och bearbetning av kärnämne och kärnavfall vid den befintliga anläggningen Clab. Enligt beslutet får mängden lagrat använt kärnbränsle, vid ett och samma tillfälle, uppgå till högst .