bet · H901KU23 · 2022-05-19 00:00:00 — – En närmare kartläggning av vilka möjligheter det finns att kunna dela känslig information med hjälp av modern teknik mellan personer inom på ett informationssäkert sätt. Det kan även finnas skäl att närmare studera lösningar som har valts i andra länder. – En ytterligare utveckling av den interna och externa kommunikationen inför och under en kris. Frågor om informationens entydighet och tillgänglighet samt vilka andra kommunikationskanaler som används eller kan användas bör särskilt belysas. – Inhämtande av mer kunskap om tjänstemännens arbetsmiljö och psykosociala situation under pandemin i syfte att kunna ge stöd under de rådande omständigheterna och för att förebygga problem i en framtida krissituation eller om arbetslivet blir mer distansbaserat . – Ytterligare utvecklade rutiner som kan stärka flexibiliteten och anpassningsförmågan i förvaltningen när det gäller hur den disponerar sina personalresurser under en kris. har genomfört en uppföljning av arbete under coronapandemin och kommittén redovisar vilka konsekvenser de genomförda åtgärderna och anpassningarna enligt kommitténs mening har fått för riksdagsarbetet och för ledamöter. Erfarenheterna från arbetet under pandemin ger enligt kommittén anledning att överväga vissa ytterligare åtgärder. Kommittén understryker emellertid att dessa överväganden måste utredas i betydande detalj om de ska omsättas i praktiken. Riksdagsstyrelsen har överlämnat kommitténs betänkande till för bedömning och beslut. Den uppföljning som kommittén har gjort av arbete under coronapandemin är viktig och beskriver på ett värdefullt sätt hur verksamheten i påverkades men också kunde fortgå på ett anpassat sätt. Avgörande för frågan om det finns anledning att gå vidare med några av de överväganden kommittén har lämnat är, anser utskottet, i vilken utsträckning det skulle öka förutsättningarna för ledamöter att fullgöra sitt uppdrag på bästa sätt, med bibehållen respekt för statsrättsliga funktioner. När det gäller frågan om att överväga införandet av en ramreglering för kris, med bestämmelser bl.a. om att tillfälligt reducera antalet ledamöter som deltar i voteringar i kammaren, gör utskottet följande överväganden. En sådan reglering kan sägas innebära vissa fördelar i form av exempelvis en ökad förutsebarhet och förutsättningar för en eventuellt snabbare beredskap, men den väcker också vissa principiella betänkligheter. Utskottet ser med stor tveksamhet på en ordning med rättsligt bindande regler som innebär att en grupp av ledamöter i fredstid formellt utestängs från att delta i hela eller delar av beslutsfattande. Enligt utskottet är i stället en fortsatt ordning som bygger på icke formellt bindande överenskommelser att föredra. En sådan ordning innebär att de folkvalda i grunden har kvar sin möjlighet att delta i riksdagsarbetet och att anpassningar av arbetsformerna endast sker på ett sätt som har en bred uppslutning bland partierna. Mot bakgrund av varje ledamots personliga mandat och uppdrag från väljarna är denna distinktion enligt utskottet principiellt viktig. Till detta kommer svårigheterna med att utforma en reglering för en kris som man i förväg inte känner till karaktären av. En ordning som inte bygger på i förväg formulerade bindande bestämmelser har enligt utskottets mening förutsättningar att ge en större flexibilitet, genom att förändringarna av arbetsformerna kan anpassas så att de inte görs mer långtgående än vad som behövs med hänsyn till den aktuella krisen. Erfarenheterna från coronapandemin blir viktiga att ha med sig vid nästa kris och genom betänkande är dessa erfarenheter också utförligt dokumenterade. Utskottet noterar härutöver att vissa frågor om arbete både i situationer av krig och krigsfara och i fredstid är föremål för överväganden i Kommittén om beredskap enligt regeringsformen (Ju 2021:13, dir. 2021:80). I uppföljningen gör inte någon annan bedömning än att under pandemin kunde anpassa sin del av den parlamentariska beslutsprocessen och kunde fullgöra sina statsrättsliga uppgifter. Här nämns särskilt förmågan att under korta tidsrymder bereda och besluta om en stor mängd extra ändringsbudgetar och att fullgöra sin kontrollmakt. Kommittén menar dock att det kan finnas anledning att överväga dels en mer systematisk uppföljning av de bemyndiganden ger regeringen, dels en ordning som innebär att under en kris eller vissa andra förhållanden på förslag av talmannen ska kunna besluta om förkortad motionstid. Utskottet konstaterar att en uppföljning av bemyndiganden till regeringen redan med dagens ordning kan göras inom ramen för granskning. Det finns heller ingenting som hindrar att ett utskott i samband med beredningen av ett förslag om ett bemyndigande tar initiativ till att begär att regeringen ska återkomma med redogörelse för tillämpningen av just det bemyndigandet. Utskotten följer också regelmässigt upp budgetbeslut inom ramen för arbetet med uppföljning och utvärdering eller vid budgetberedningen. kan vidare enligt 8 kap. 6 § regeringsformen besluta att en föreskrift som regeringen har beslutat med stöd av ett bemyndigande ska underställas för prövning. När det gäller frågan om att på förslag av talmannen ska kunna besluta om förkortad motionstid noterar utskottet att ett beslut om förkortad motionstid med dagens ordning bara kan föreslås av regeringen. Det kan diskuteras hur man principiellt bör se på en ordning som skulle innebära att kan förkorta motionstiden – vilket inverkar begränsande på ledamöternas förslagsrätt – på förslag som lagts av regeringen när regeringen själv inte har sett att det finns ett sådant behov. De begränsningar i möjligheterna att hålla fysiska möten som pandemin innebar medförde att delar av arbete fick utföras med hjälp av digitala kanaler med ledamöter som närvarade på distans. Detsamma gällde en stor del av riksdagsledamöternas kontakter med väljare och andra. Att digitala kanaler bidrog till att riksdagsarbetet kunde fullgöras i så stor utsträckning som blev fallet trots att så många av ledamöterna inte kunde närvara fysiskt i innebar stora fördelar under den rådande situationen. Det kan finnas anledning att dra lärdom av dessa erfarenheter för att säkerställa en beredskap i händelse av framtida kriser. I detta sammanhang kan konstateras att den bestämmelse som har införts i riksdagsordningen och som under vissa förhållanden möjliggör ett deltagande på distans vid utskottens och sammanträden har fungerat väl. Det finns enligt utskottet skäl att behålla regleringen för eventuella framtida kriser. bör framhållas att möjligheten till distansdeltagande endast är aktuell i extraordinära situationer (se bet. 2019/20:KU16) och utskottet anser inte att denna möjlighet bör utvidgas. Tvärtom vill utskottet understryka betydelsen av fysiska möten för konstruktiva och tillitsfulla överläggningar och samtal ledamöter emellan. Detta gäller självklart vid formella sammanträden som äger rum inom ramen för beslutsprocess, men även för kontakter av mer informellt slag mellan sådana sammanträden, såväl inom som mellan partigrupperna. Skulle en större del av riksdagsuppdraget utföras av ledamöter som inte är på plats i finns det enligt utskottet en risk för att kvaliteten i dessa processer påverkas negativt. intar som folkets främsta företrädare en särställning i styrelseskicket och utskottet vill understryka den betydelse detta bör tillmätas när uppdraget som ledamot i diskuteras. Till detta kommer frågor om vikten av informationssäkerhet och allmänhetens förtroende för hur fungerar. Med detta sagt vill utskottet också framhålla de möjligheter som den digitala tekniken för med sig för riksdagsarbetet. Den öppnar upp för nya arbetssätt och skapar förutsättningar för en utökad interaktion med det övriga samhället och för kontakter med t.ex. parlamentariker i andra länder. Att inom ramen för de arbetsformer som gäller tillvarata dessa möjligheter kan tillföra ett betydande mervärde. En fortsatt utveckling av såväl de tekniska som de lokalmässiga förutsättningarna för digitala inslag i riksdagsarbetet bör därför eftersträvas. Kommittén har vidare identifierat vissa demokratiutmaningar när det gäller arbete under pandemin. Dessa iakttagelser tar sikte på frågor om bl.a. partigruppernas arbete för att säkerställa representativiteten i kammaren om antalet voterande ledamöter måste begränsas, och hur riksdagsledamöterna ska upprätthålla kontakten med väljare, intresseorganisationer och andra om möjligheterna till fysiska möten är begränsade. Utskottet konstaterar att vad som lyfts av kommittén i denna del är värdefulla iakttagelser men att det till övervägande del ligger på ledamöter och partigrupper att själva hantera dessa vidare. Utskottet ser således inte att de åtgärder kommittén nämner i denna del behöver bli föremål för ställningstagande. Inte heller finns det anledning för utskottet att ta några initiativ när det gäller frågor om krishanteringsarbete. Här tar kommittén upp frågor om bl.a. utbildnings- och övningsverksamhet, en översyn av de tekniska förutsättningarna för riksdagsarbetet, inklusive val av tekniska plattformar och behovet av utbildning och support, samt tjänstemännens arbetsmiljö och psykosociala situation under en kris. Utskottet förutsätter att man inom förvaltningen vidtar de åtgärder som bedöms nödvändiga med anledning av de erfarenheter som arbetet under pandemin gett. Förteckning över behandlade förslag Framställning 2021/22:RS6 under coronapandemin 2020: Riksdagsstyrelsen överlämnar nu kommitténs betänkande till för bedömning och beslut.