bet · H901KU11 · 2022-01-14 00:00:00 — Utskottet vill också betona vikten av att den ärendehantering som förekommer i den offentliga förvaltningen håller en god förvaltningsstandard, t.ex. när det gäller dokumentation och avgörande av ärenden i rimlig tid. För att detta ska kunna säkerställas krävs bl.a. att tjänstemän i den offentliga förvaltningen har den kompetens som krävs. Utskottet noterar att Tillitsdelegationens slutbetänkande En gemensam utbildning inom statsförvaltningen (SOU 2020:40) bereds inom . Avslutningsvis vill utskottet återigen understryka att det är en grundläggande utgångspunkt att JO:s tillsyn är extraordinär till sin karaktär. Den ska inte ersätta den ordinarie tillsynsverksamhet som bör finnas internt hos myndigheter eller hos särskilda tillsynsmyndigheter. Frånvaron av ordinarie tillsyn kan leda till att JO ägnar sin tillsyn åt ärenden som skulle behandlas bättre i andra sammanhang. Utskottet vill betona att en tydlig, effektiv och väl fungerande ordinarie tillsyn är nödvändig för den offentliga verksamhetens legitimitet. Den ger också bättre förutsättningar för JO att utföra sin extraordinära tillsyn. Enligt utskottet kan det finnas skäl att se över hur den ordinarie tillsynen fungerar inom vissa områden. Det är dock en fråga som inte kan tas om hand inom ramen för detta ärende. Utskottet noterar att det ingår i den pågående uppdrag att analysera i vilken utsträckning förutsättningarna för JO:s extraordinära tillsynsverksamhet påverkas av förändringar i den ordinarie tillsynsverksamheten och myndigheternas klagomålshantering. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /22:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Ordföranden: är , och jag förklarar sammanträde återupptaget. Jag vill hälsa alla välkomna till det öppna sammanträdet med med anledning av att vi ska få information från ombudsmän om deras ämbetsberättelse, det vill säga Justitieombudsmännens ämbetsberättelse /22. Jag vill särskilt hälsa alla fyra justitieombudsmän välkomna. Innan vi går in på själva ärendet vill jag kort berätta hur detta ska gå till så att även de som tittar eller lyssnar via tv eller webb vet vad vi har framför oss. När jag har pratat färdigt, vilket jag snart har gjort, kommer jag att ge ordet till chefs-JO , som har på sig för en inledning. Därefter kommer våra tre justitieombudsmän att beskriva sina delar av ämbetsberättelsen, vardera. Därefter kommer ledamöterna att få ställa frågor. Då kommer partierna att göra det i storleksordning, och vi börjar med det största partiet. På slutet blir det en kort avslutning. är tanken att vi ska vara färdiga. Med detta tänkte jag kort beskriva att vi har som tradition att ombudsmän kommer hit till KU och vid ett öppet möte redovisar iakttagelser och slutsatser från det år som varit. Det är mycket uppskattat av utskottet. Vi kommer, som sagt, att få en redogörelse från hela ämbetet, och sedan kan vi ställa frågor. Utgångspunkten för ombudsmän, det vi i dagligt tal kallar Justitieombudsmännen, är enkelt uttryckt att säkerställa den enskildes intresse av att få en lagenlig och i övrigt korrekt behandling av myndigheterna. Ämbetet är en del av det konstitutionella skyddet för den enskildes grundläggande fri- och rättigheter. Det är därför naturligt, viktigt och värdefullt för oss i utskottet att få möjligheten att återkommande få följa upp och diskutera de iakttagelser som har gjorts. Jag vill återigen varmt välkomna chefs-JO samt justitieombudsmännen . , chefsJO: Till att börja med vill jag säga att det känns högtidligt och stort att få komma hit och berätta om JO:s verksamhet för och för alla dem som ser på detta framför sin tv-apparat eller via webbsändningen. JO presenterar sin ämbetsberättelse. Berättelsen tar sin början och avslutas . tillträdde jag som chefs-JO. Så lite märkligt känns det att presentera något man själv inte har bidragit till. har jag varit i tjänst, och som ni vet ställer man betydligt fler frågor än man ger svar. En av dessa frågor tänker jag försöka ge ett svar på. Fler kan ha ställt samma fråga. Jag kommer till den alldeles strax. Få myndigheter har haft samma uppdrag . Detta säger något om JO:s betydelse. Ordföranden nämnde kort vårt uppdrag. Det tål att repeteras. Vi ska utöva tillsyn över att domstolar och förvaltningsmyndigheter följer lagen och gör det de ska göra, att man är saklig och opartisk, att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter inte kränks. Den fråga jag ställer mig är om våra domstolar och förvaltningsmyndigheter har klarat av att leva upp till dessa krav under det mycket speciella år som vi har lämnat bakom oss; präglat av pandemin. Det är, som ni förstår, en mycket svår fråga att besvara och alldeles säkert för tidigt väckt. Men jag tycker att man här kan tillåta sig att göra vissa reflektioner, göra vissa nedslag. Om antalet klagomål som kommer in till JO skulle öka mycket kraftigt skulle det vara ett oroande tecken, men så har inte varit fallet. En ökning har vi haft, men den har varit i nivå med de senaste årens ökningar. Det gångna året märker inte ut sig. Häromkvällen tittade jag på den första tv-utsändningen då JO kom till . Då uttrycktes bekymmer över att det kom in 6 000 klagomål. uppgår antalet till 10 000. Den stora och ständigt ökande mängden klagomål är i sig en utmaning för oss men, vill jag säga, ingen pandemieffekt. Däremot menar jag att man kan se sådana effekter på vissa områden. Man måste ha i minnet att människors klagomål speglar de problem och bekymmer som människor har och som de möter i sina kontakter med myndigheter. Det är då inte förvånande att klagomålen ökade kraftigt beträffande hälso- och sjukvården. Det är en ökning som har hållit i sig. Även Kriminalvården visar upp en stor ökning. Vi tror att pandemin har haft betydelse, men det kan finnas flera förklaringar. Justitieombudsman kommer att tala mer om förhållandena för de intagna. var klagomålen mot till exempel , och i stort sett obefintliga. Så är inte längre fallet. Vi har även sett att klagomålen mot a-kassorna har ökat. En förklaring till detta är att det är svårt att hålla ned handläggningstiden när antalet sökande ökar. Till detta återkommer justitieombudsman . En annan myndighet där vi har fått in flera klagomål om långsam handläggning är . Särskilt oroande har den långa handläggningstiden varit på . Vissa kan hävda att handläggningstiden är ett mindre problem. Beslutet kommer ju förr eller . Då har man missat något väsentligt. Att få sitt ärende handlagt inom rimlig tid är viktigt för rättssäkerheten, särskilt när man för sin försörjning är beroende av att få pengar från en myndighet eller när detta krävs för att ens företag ska överleva och ens anställda ska ha jobbet kvar. Med detta vill jag få sagt att klagomålen i någon mån kan vara en temperaturmätare för tillståndet i landet. Vi har gjort bedömningen att ca 700 av 10 000 klagomål till övervägande del är pandemirelaterade. På vissa områden har vi sett en stor ökning av klagomålen, men vi har inte sett en kraftig ökning på totalen. Det kan tyda på att myndigheterna överlag på ett bra sätt har klarat av pandemins påfrestningar. Några av de pandemirelaterade klagomålen behandlas i denna ämbetsberättelse, men flertalet återstår att pröva. Till dessa får vi återkomma . Klagomålshanteringen är den största delen av JO:s verksamhet, men nog så viktigt är att JO också tar egna initiativ och gör inspektioner ute på myndigheter. Detta har försvårats av pandemin. Inspektionsärendena har minskat till en femtedel av vad som är normalt. Detta har påverkat bland annat JO:s Opcat-verksamhet, det vill säga den del av vår verksamhet som innebär att vi inspekterar platser där människor hålls frihetsberövade – inte bara häkten och fängelser utan även till exempel ungdomshem och den psykiatriska tvångsvården. Pandemin till trots, eller särskilt på grund av pandemin, pågick ett särskilt projekt där alla fyra ombudsmän inom sina respektive områden granskade situationen för frihetsberövade. Man använde sig av alternativa metoder: enkätundersökningar, telefon- och videosamtal, samtal utomhus. Om detta fick en särskild rapport . har verksamheten fortgått på liknande sätt. I stället för besök på plats har vi ofta beställt in de akter vi vill granska och haft efterföljande videomöten. Pandemin har haft det goda med sig att vi, som många andra, har tvingats finna nya sätt att arbeta. kan vi se framför oss hybridvarianter till fromma för effektiviteten. Jag är dock övertygad om att de traditionella fysiska inspektionerna kommer att vara en grundbult i JO:s verksamhet. Glädjande är att vi nu har kommit igång med dessa igen, och vi hoppas att pandemin inte lägger hinder i vägen. Jag vill något uppehålla mig vid ett av tradition mycket viktigt område för JO, nämligen vakandet över offentlighetsprincipen. Man kan lätt se problemen som följer av att många arbetar hemma när allmänna handlingar ska lämnas ut – och detta med skyndsamhet. Vi kan också se att antalet klagomål har ökat. Men någon stor ökning har det inte varit, upp. Justitieombudsman kommer att behandla ett ärende relaterat till just rätten att ta del av allmänna handlingar. JO har en särskilt viktig funktion att fylla under en kris. Många av de grundläggande värden som vårt samhälle vilar på, och som JO som tillsynsorgan har att bevaka, utmanas under en kris. Det stod tidigt under pandemin klart att varken myndigheter eller regelverk hade tillräcklig beredskap att hantera situationen. Det har krävts snabba och effektiva lösningar på ibland bräckligt underlag. Men avvägningar måste då göras mot andra intressen. Det kan vara intressen och principer som inte alltid får en stark företrädare som förmår höja rösten. Men det menar jag att vi har haft i min företrädare som chefs-JO, . Jag vill ge ett exempel på detta. En av många roller som JO har att fylla är som remissinstans. jag kan överblicka har vi haft så många remisser att besvara som . Påfallande ofta har det handlat om snabbt framtagna lösningar på problem relaterade till just pandemin. Särskilt tänker jag på förslaget till covid-19-lag, som innebar en långtgående delegation av normgivningskompetensen från till regeringen. betonade att ett sådant förslag måste vara förenligt med grundläggande konstitutionella principer. Hon menade också att det måste innehålla tillfredsställande kontrollmekanismer för att garantera rättssäkerhet och proportionalitet. Hon ansåg att förslaget inte levde upp till dessa krav. Förslaget kom också att modifieras. Jag har tagit över ansvarsområde 2 från henne. Det omfattar bland annat förvaltningsdomstolarna, försvaret, hälso- och sjukvården, utbildning och forskning samt skatt och folkbokföring. Inom detta område har hon meddelat ett stort antal viktiga beslut. Utsattheten för de frihetsberövade inom psykiatrin, som ofta har mycket svårt att själva hävda sina rättigheter, har varit ett återkommande tema i tillsyn. I årets ämbetsberättelse finns fler exempel på detta. Jag tänker nämna något om hennes granskning av Inspektionen för vård och omsorg, . Jag tycker att ärendet utöver den kritik den ledde till sätter fingret på ett par förhållanden som många kanske inte har klart för sig. Till att börja med är JO ett extraordinärt tillsynsorgan som granskar andra tillsynsorgan, till exempel , och, som i detta fall, . Ärendet visar också på att en ombudsman med hjälp av inspektioner skaffar sig egna och djupa kunskaper på ett område innan ett initiativ tas. Under hade JO åkt ut och inspekterat ett trettiotal vårdinrättningar. Sedan fördes dialoger med Ivos sex regionala tillsynsavdelningar. Detta ledde till en granskning av Ivos tillsyn över den psykiatriska tvångsvården. uttalade kritik på ett antal punkter. En viktig del av hennes kritik var Ivos kontroll av hur vården använde metoden att spänna fast patienter i bälte. En annan del av kritiken var att det på sina håll kunde dröja upp till innan lex Maria-anmälningar kom in. Ett annat ärende rörde en enhetschef i en region som gjorde en anmälan till överförmyndaren om att en god man inte skötte sig. I anmälan lämnades sekretessbelagd information om huvudmannens diagnoser, och enhetschefen kunde inte undgå kritik för detta. hade viss förståelse för agerandet. Det var ett agerande grundat på omsorg om patientens bästa. Hon ansåg att det var otillfredsställande att möjligheten att kontakta överförmyndaren är begränsad i ett fall som detta, och hon väckte därför frågan om översyn av lagstiftningen. Detta är ett exempel på det inte helt ovanliga att ett ärende hos JO förvisso innehåller kritik men framför allt sätter fingret på att lagstiftningen bör ändras. lämnade in hela sex beslut till med framställning om lagändring. Vi kan alla vakna och inse att främmande människor har skrivit sig på ens adress. börjar brev från polisen och kronofogden att sticka upp ur brevinkastet. Grannar börjar undvika ens blick. Jag har sagt att det ofta klagas till oss om långsam handläggning. Det gjorde även fyra personer som hade drabbats av det jag nämnt. Det tog uppemot folkbokföringen ändrades, och fick kritik för detta. konstaterade också att den som lämnar in en anmälan inte alltid intar ställning som part, vilket får till följd att han eller hon inte med automatik får del av beslutet från . Men hon nöjer sig inte med detta konstaterande utan uttalar mer framåtblickande att i vissa fall bör underrätta även anmälaren. Utan att jag vet säkert är jag övertygad om att tar fasta på detta uttalande. Och detta är ett fint exempel på att JO genom sina beslut bidrar till en god och serviceinriktad förvaltning. ska man stanna upp och fråga sig hur det känns. För mig känns det mycket bra att få komma till en arbetsplats fylld av för uppdraget mycket hängivna, skickliga och ambitiösa medarbetare vars arbete ni har framför er här i årets ämbetsberättelse och som de har all anledning att känna sig stolta över. Låt mig avslutningsvis få vara lite högstämd – något som jag tycker att stunden tillåter. Det är en ynnest att få ställa sig i raden av ombudsmän som har tjänat denna myndighet under , att få verka i enlighet med ett uppdrag som har funnits och som jag är övertygad om kommer att finnas länge . För även om vi ofta kritiserar myndigheter är jag säker på att det är just tack var detta som vi kan bibehålla förtroendet för dem. Det handlar om förtroendet för det som är det offentliga och i slutändan värna en av landets största tillgångar, nämligen tilliten. , JO: Mitt ansvarsområde omfattar Kriminalvården, allmänna domstolar, plan- och byggväsendet, miljö- och hälsoskydd och också överförmyndarväsendet. I mitt område ingår också centrala myndigheter såsom , och . Men tyngdpunkten ligger på ärenden som rör de allmänna domstolarna och Kriminalvården. Jag tänker därför börja just där. Det är inte helt ovanligt att en enskild klagar på att domstolen har röjt en hemlig uppgift. Sekretessreglerade uppgifter förekommer ofta i domstolarna, och man är van vid att hantera dem. Men misstag sker, och en och annan gång brister rättstillämpningen. Jag har med tre beslut i ämbetsberättelsen som illustrerar detta. I det första fallet fanns inte något förordnande om så kallad fortsatt sekretess i en dom, trots att den ena partens nya bostadsort fanns i en partsbilaga till domen. Tanken från domarens sida var att uppgifterna skulle fortsätta att vara hemliga. Det som var särskilt bekymmersamt var att tingsrättens rutiner delvis byggde på en felaktig uppfattning om regleringen. Därför innehåller beslutet en hel del vägledande uttalanden. De två andra besluten som jag har tagit med behandlar frågor om sekretess för identiteten för en underårig person. I det ena fallet som misstänkt, och i det andra fallet som målsägande. Under en förundersökning råder sekretess som huvudregel för identiteten om dessa uppgifter. Det gäller också i förhållande till en förälder som inte har del i vårdnaden. Trots det hade de två tingsrätterna råkat skicka handlingar till en sådan förälder. Reglerna ser lite olika ut. När ett barn är misstänkt för att ha begått ett brott ska nämligen inte bara vårdnadshavaren utan även den som svarar för den unges vård och fostran eller har en liknande roll i vissa fall kallas till förhör under förundersökningen och följaktligen även få viss information från domstolen. Detta är inte alldeles enkelt att tillämpa. Jag har därför i det här beslutet försökt att bidra till en ökad förståelse. Dessutom finns inte någon sekretessbrytande bestämmelse, som det heter, när det gäller unga som har varit utsatta för brott. Frågan är om den skillnaden är lämplig. Jag fann inte tillräcklig anledning att göra en formell framställning om författningsändring, men jag skickade ändå beslutet för kännedom till regeringen. Den kontroll av en häktningsfråga som rätten gör vid en omhäktningsförhandling är av grundläggande betydelse för den misstänktes rättssäkerhet. Enligt ska som huvudregel en sådan förhandling hållas . I ett klagomål påstod anmälaren, helt riktigt visade det sig, att en tingsrätt inte hade hållit en omhäktningsförhandling – och då var den misstänkte . Jag uttalade mig i beslutet om de överväganden som rätten har att ta ställning till när den prövar om det är uppenbart utan betydelse att hålla en förhandling inom 14-dagarsfristen. Jag påminde också om att det är rätten som ska se till att utredningen bedrivs så skyndsamt som möjligt när den misstänkte är häktad. Jag nämner dessa två beslut – ett beslut finns med i ämbetsberättelsen, och det finns ett beslut om liknande frågor på vår hemsida – också därför att de är tydliga exempel på hur JO arbetar. Vi lägger oss inte i själva sakfrågan. Jag gjorde inga uttalanden om huruvida denna unga person skulle vara häktad eller inte. Vi gör uttalanden när det gäller förfarandereglerna, de processuella reglerna. Det är också så vi kan främja rättssäkerheten, och det är ett av de främsta syftena med JO:s verksamhet. sa jag här inför utskottet att det var svårt att förutspå vad pandemin kunde få för konsekvenser för verksamheten inom de områden som jag har tillsyn över. Men jag trodde att handläggningstiderna möjligen kunde komma att öka på sina håll. Det tycks ändå som att domstolarna har lyckats avgöra i stort sett samma antal mål som har kommit in, men har jag fått uppgifter som tyder på att rättegångar i lite större mål, mer komplexa mål, utan särskilda tidsfrister, särskilt brottmål, har ökat i antal och skjutits . Det finns domstolar som kämpar med höga balanser. Jag ser också en trend att klagomål som rör långa handläggningstider ökar. Därför utreder jag nu rätten till en rättvis rättegång inom skälig tid på ett par tingsrätter. Jag kommer att titta på den frågan också vid mina kommande inspektioner. Som chefs-JO nämnde granskade jag också situationen under pandemin för de frihetsberövade inom . Jag gjorde det . Det beslutet finns därför med i förra årets ämbetsberättelse. Som chefs-JO också sa har antalet kriminalvårdsärenden fortsatt att öka, men det är svårt att se en enskild förklaring. Klagomål som endast rör pandemifrågor eller övervägande rör pandemifrågor är faktiskt inte längre påfallande många. Visserligen har till exempel möjligheten till permissioner eller besök länge varit begränsade, men jag gjorde principiella uttalanden om detta i mitt beslut . Det är också förvaltningsdomstolarnas sak att pröva enskilda fall av överklagade avslag. Klagomålen rör många frågor inom området, men jag kan ändå tycka mig se att beläggningssituationen spelar en roll. Den spiller över på ett missnöje hos de intagna. Det kan handla om möjligheten att få ta emot besök när besöksrummet är belagt med en annan intagen. Det kan handla om påstådd sysselsättningsbrist. Det kan också handla om hur rädd man är för att bli smittad när det kommer en nyintagen in på avdelningen eller kommer för nära. I några pågående ärenden utreder jag faktiskt de rättsliga förutsättningarna i samband med beslut om avskildhet när den ene testat negativt för och den andra testat positivt men de intagna ändå är inhysta i samma cell. Som ni säkert känner till måste många intagna i både häkten och anstalter dela cell. Situationen var ansträngd redan före pandemin, och så har det fortsatt. I årets ämbetsberättelse redovisar jag resultatet av en större kartläggning av beläggningssituationen inom . I en analys av läget uttalade Kriminalvården att man strävar efter en beläggningsgrad som gör det möjligt att vid behov bryta negativa konstellationer, omplacera intagna och undvika allvarliga incidenter. Man beskrev som en normalbeläggning. Man menade då, och man menar fortfarande, att en beläggningsnivå som ligger närmare eller innebär stora risker. De häkten som JO besökte hade en sådan hög beläggning. På riksmottagningen i anstalten Kumla låg den på . Den ansträngda situationen består och innebär flera risker. Jag underströk än en gång i mitt beslut att Kriminalvården har ett ansvar att tillgodose de intagnas rättigheter, till exempel gemensamhet och isoleringsbrytande åtgärder. Jag uttalade också bland annat att utgångspunkten i häkteslagen, det vill säga att en intagen i häkte normalt har rätt att placeras i en egen cell, även bör gälla fortsättningsvis. Det har skett många straffskärpningar , vilket har lett till en ökning av och en större så kallad straffmassa. Det ingår i Kriminalvårdens uppdrag att fortlöpande anpassa antalet platser till behovet. Men myndigheten måste ta hänsyn till de grundläggande kraven på en human kriminalvård, när den nu kraftigt ökar de ordinarie platserna. Den intagnes i lag garanterade rättigheter får naturligtvis inte stå tillbaka på grund av en ansträngd beläggningssituation eller bristande organisation, resurser eller lokaler. I anslutning till detta vill jag peka på min uppföljande granskning av hur Kriminalvården använder sina så kallade Fenixbyggnader. De särskilda säkerhetsenheterna byggdes för placering av intagna som bland annat bedöms vara varaktigt rymningsbenägna och ha en särskilt hög återfallsrisk i allvarlig brottslighet. De kom till efter de spektakulära rymningarna för 10–. Enheterna tillhör den absoluta högsta säkerhetsklassen, och den fysiska utformningen är som en anstalt i anstalten. Miljön är överlag oerhört kontrollerad. Men bland annat till följd av den ansträngda beläggningen placerar Kriminalvården också andra än så att säga säkerhetsplacerade på Fenix. Jag tittade närmare på situationen för intagna med skyddsbehov. Sådana placeras också där. Det är intagna som till exempel har hoppat av en kriminell organisation, har vittnat mot andra kriminella eller har varit informatörer. De ska inte nödvändigtvis leva under sådana inskränkningar, och det är en synnerligen bekymmersam utveckling. Avslutningsvis har jag med två beslut i ämbetsberättelsen som rör överförmyndarväsendet. Den ordinarie tillsynen över överförmyndare utförs av sju länsstyrelser. Vid denna tillsyn ingår att inspektera överförmyndarna för att granska att handläggningen följer reglerna i och förmynderskapsförordningen samt att handläggningen även i övrigt sker på ett rättssäkert och lämpligt sätt. Sedan jag uppmärksammats på hur en länsstyrelse hade, eller snarare inte hade, fullföljt detta uppdrag under pandemin tog jag ett initiativ, och i ämbetsberättelsen finns resultatet. Det visade sig att denna länsstyrelse hade upphört med granskningen av överförmyndarakter med hänsyn till spridningen av covid-19 och allmänna råd. Man var helt medveten om att många kommuners överförmyndarverksamheter därmed inte skulle komma att inspekteras enligt förmynderskapsförordningen. Visserligen har här en förhållandevis stor handlingsfrihet när det gäller hur man ska utforma sina inspektioner. Men det finns inte något utrymme för att helt avstå från att kontrollera register och stickprovsvis utvalda akter. beslut att inspektionen endast skulle ske genom digitala samtal innebar alltså att myndigheten utan rättsligt stöd hade åsidosatt en förordningsbestämmelse.