bet · H901MJU22 · 2022-04-25 00:00:00 — Jag kommer fortsätta att följa utvecklingen i denna fråga. Utifrån rådande lagstiftning på området har jag förtroende för att branschen och myndigheterna upprätthåller en god djurvälfärd. En liknande fråga besvarades av dåvarande landsbygdsminister (fr. 2020/21:2993 av [V]). Ministern anförde då, utöver vad som framgår av svaret ovan, bl.a. att frågan om koldioxidbedövning är viktig och att landsbygdsministern kommer att fortsätta följa den. Av regleringsbrev framgick att myndigheten skulle följa utvecklingen när det gäller forskning om och analysera möjligheten till användning av alternativa metoder till koldioxid- och elbedövning vid slakt. Vid behov kunde underlag hämtas in från det vetenskapliga rådet för djurskyddsfrågor vid SLU. I årsredovisning återrapporterar myndigheten följande om koldioxid- och elbedövning: har uppdragit åt att sammanställa den vetenskapliga fakta som finns om bedövningsmetoder av gris. presenterade de en rapport[14] där de konstaterar att alla tillgängliga bedövningsmetoder för gris (mekanisk bedövning i form av bult eller kula, elektrisk bedövning eller system med koldioxidbedövning) har både för- och nackdelar ur djurskyddssynpunkt. I rapporten kommer de fram till att för vissa metoder som mekanisk bedövning och elbedövning är de djurskyddsmässiga nackdelarna främst den hantering som krävs före bedövningen, det vill säga kopplat till drivning och fixering av djuren som medför stress. Det finns också risk för att bedövningen går fel. För andra metoder som system med koldioxidbedövning är hanteringen mindre stressande och risken för ofullständig bedövning liten. Däremot är själva gasen obehaglig för grisarna de tar för dem att bli medvetslösa. För att få fram bättre bedövningsmetoder behövs mer forskning. har deltagit i FORMAS utlysning för medel till djurskyddsforskning och i dessa sammanhang lyft fram behovet av mer forskning för att få fram nya bedövningsmetoder. biföll ett förslag om finansiering av forskningsprojekt för att hitta alternativ till högkoncentrerad koldioxidbedövning eller avlivning av grisar. Europeiska kommissionen kommer att investera i tillämpad forskning på området. beslutade att för anslå 2 till SLU (prop. 2021/22:1 utg.omr. 23, bet. 2021/22:MJU2, rskr. 2021/22:99). Enligt SLU:s regleringsbrev ska avsättas för arbete med djurskyddsfrågor nationellt, inom EU och internationellt (villkor för anslaget 1:23, anslagspost 1.5). Minkars behov, beteende och välfärd Av djurskyddslagen framgår att djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Det framgår också att djur ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att deras välfärd främjas, att de kan utföra sitt naturliga beteende och att beteendestörningar förebyggs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot viss djurhållning för att tillgodose dessa krav (2 kap. 1 och 2 §§). har, med stöd av 2 kap. 9 § djurskyddsförordningen, meddelat föreskrifter och allmänna råd (SJFVS 2019:16, senast ändrad genom SJVFS 2020:23) om uppfödning och hållande av pälsdjur. I föreskrifterna finns ett antal bestämmelser om bl.a. avel, tillsyn och skötsel, mått för djurutrymmen samt foder som är gemensamma för de slags pälsdjur som föreskrifterna omfattar (chinchillor, minkar och rävar som föds upp eller hålls för pälsproduktion). Vidare finns det särskilda föreskrifter för varje slags pälsdjur. Bestämmelserna om minkar finns i 2 kap. och avser skötsel, utrymme, inredning och utrustning, foder och andra ämnen samt mått. Djurskyddslagen, djurskyddsförordningen och SJVFS 2019:16 trädde i kraft . Enligt SLU har bedrivit forskning om minkar och den har bl.a. utgjort underlag till föreskrifter. Forskningen har handlat om huruvida olika berikningar, större burar, mer foder osv kan minska onormalt beteende hos farmade minkar. Forskningsresultaten har publicerats i ett antal vetenskapliga tidskrifter och i den internationella organisationen för forskning inom pälsdjursnäringens (IFASA) tidskrift och på organisationens konferens. Studierna har bekostats av minknäringen och av . För den som vill veta vad svensk och internationell forskning har kommit fram till om hur minkar bör hållas, samt om det finns behov av ytterligare forskning, rekommenderar SLU Nationellt center för djurvälfärds (SCAW) slutrapport av välfärden hos växande minkar hållna i grupp och parvis i etageburar. Enligt SLU pågår det för tillfället inte någon forskning eftersom minknäringen är under hård press på grund av bl.a. coronapandemin och sjunkande priser. fick i uppdrag av regeringen att utvärdera välfärden hos minkar inom pälsdjursproduktionen och bedöma om produktionen, så som den bedrivs , innebär att djuren ges möjlighet att bete sig naturligt (dnr N2018/00159/DL). I det ligger att djuren hålls och sköts i en god djurmiljö så att deras välfärd främjas, att de kan utföra sådana beteenden som de är starkt motiverade för och som är viktiga för deras välbefinnande samt att beteendestörningar förebyggs. skulle vidare bedöma hur minkarnas välfärd har utvecklats och hur den har påverkats av nya föreskrifter och näringens egna omsorgsprogram. skulle även utvärdera resultatet av länsstyrelsernas kontroll av minkfarmerna samt göra en jämförelse med andra länder. Vidare skulle även överväga behovet av eventuella föreskriftsändringar eller andra åtgärder för att tillgodose minkars naturliga beteende och djurvälfärd. Uppdraget skulle redovisas i en skriftlig rapport (dvs. innan det nya djurskyddsregelverket hade trätt i kraft). I av välfärden hos mink inom pälsproduktionen framgår följande av sammanfattningen: Hålls i en god djurmiljö så att deras välfärd främjas? Det är ännu inte möjligt att utvärdera vilken effekt de nya reglerna för mink har haft. Detta dels för att flera av de nya reglerna trädde i kraft så som , dels för att det inte finns tillräckligt med forskning på mink som hålls i enlighet med de nya reglerna. Vi bedömer att sådana studier är nödvändiga och i dessa studier bör bland annat ingå hur mycket djuren använder miljöberikningen som finns och hur vanligt beteendestörningar som stereotypier är. Vårt förslag är att studier som filmar djuren under alla delar av dygnet och under olika tider genomförs för att få en bild av hur vanligt stereotypier är. Kan mink utföra sådana beteenden som de är starkt motiverade för? Vår bedömning när vi beslutade de nya reglerna för mink var att de skulle ge en god djurvälfärd. Detta baserade vi på att de nya reglerna skulle ge till exempel tillgång till etagebur och ligghyllor som gör det möjligt att klättra och röra sig tredimensionellt, och bolåda med bäddmaterial och berikningsföremål som byts ut som kan sysselsätta sig med. Det vetenskapliga rådet för djurskydd vid tar inte upp ytterligare berikningsföremål än de som redan finns med i föreskriften som regler eller allmänna råd. Rådet anger att tillgång till badvatten inte är ett vetenskapligt understött beteendebehov. En del andra forskare delar inte denna bedömning. Vår bedömning utifrån det vetenskapliga underlag vi fått in är att mer forskning behövs för att kunna säga om till exempel vattenbad eller löphjul är sådant som vi bör ställa krav på i våra förskrifter. är dessa allmänna råd. Vi föreslår att forskning görs kring rörelsebehov och dess behov av att söka skydd på fler ställen än i bolådan. Förebyggs beteendestörningar hos mink på det sätt som de hålls? Vi har inga uppgifter på hur vanligt beteendestörningar som stereotypier är hos mink som hålls inom pälsdjursproduktionen. Enligt djurskyddslagen ska den som håller djur vara skyldig att arbeta förebyggande för att motverka uppkomsten av beteendestörningar hos djur. Förekomsten av stereotypier och andra beteendestörningar är en viktig indikator på att djurvälfärden inte är god. För att ta reda på hur vanligt stereotypier är hos mink i dagens hållning föreslår vi att studier görs som undersöker beteenden , under alla årstider, och i de system mink hålls . () har uppgett att det inte finns några planer på ett uppdrag om att utvärdera hur de nya föreskrifterna har påverkat välfärden hos minkar. I och Statens veterinärmedicinska ansltalts (SVA) uppdrag att granska djurhållning med avseende på risken för uppkomst och spridning av nya smittor mellan djur och människa (zoonoser) ingick också att göra en översyn av myndighetens föreskrifter gällande minkuppfödning från ett smittskyddsperspektiv. Av myndigheternas redovisning framgår att det ur smittskyddsperspektiv inte finns några vetenskapliga argument som stöder ändringar i föreskrifterna. Resurser för forskning om bedövningsmetoder Som framgår av redovisningen görs det i satsningar på forskning om metoder för att bedöva djur vid bl.a. slakt. Dessutom har beslutat att finansiera kommissionens investeringar i tillämpad forskning om alternativ till koldioxidbedövning. Med det anförda anser utskottet att motionerna 2021/22:1409 (S) och 2021/22:4085 (MP) yrkande 2 kan lämnas utan åtgärd. Alternativ till koldioxidbedövning vid slakt och utfasning av vissa bedövningsmetoder vid slakt Utskottet konstaterar att bedövning eller avlivning med gasen koldioxid har flera nackdelar ur ett djurskyddsperspektiv. Utskottet ser därför positivt på det flertal forskningsstudier för att hitta alternativ till koldioxidbedövning vid slakt av t.ex. grisar, fjäderfän och fiskar som redan har genomförts och som pågår i bl.a. . Vidare noterar utskottet, vilket redan har berörts ovan, att kommissionen kommer att investera i tillämpad forskning på området. Med hänvisning till de arbeten som pågår föreslår utskottet att motionerna 2021/22:264 (SD) yrkande 1, 2021/22:3430 (M) yrkande 7, 2021/22:4061 (MP) yrkande 29 och 2021/22:4085 (MP) yrkande 1 lämnas utan ytterligare åtgärd. Minkars beteende, behov och välfärd Redovisningen ovan visar att SLU har bedrivit forskning om minkar och att forskningsresultaten bl.a. utgjort underlag till föreskrifter. Utskottet noterar vidare att det inte finns några planer på ett regeringsuppdrag om att utvärdera hur de nya föreskrifterna har påverkat välfärden hos minkar. Utskottet ser inget behov av att ta några initiativ till ytterligare forskning och utvärdering om minkars behov, beteenden och välfärd. Därmed föreslås att motion 2021/22:2457 (SD) yrkandena 35 och 36 lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om omhändertagande av djur, sekretess i tillsynsärenden, slakteriverksamhet, insemination vid hästavel, kastrering av ren och revidering av föreskrifter. Jämför reservation 34 (L), 35 (MP) och 36 (MP). Enligt motion 2021/22:2316 av (L) behövs det en översyn av möjligheten att i brådskande fall omhänderta djur. Motionären hänvisar till att den nu gällande djurskyddsförordningen, till skillnad från den tidigare djurskyddsförordningen, saknar en bestämmelse som gör det möjligt att verkställa beslut om omhändertagande av djur utan hinder av att beslutet inte har vunnit laga kraft. I motion 2021/22:667 av (SD) föreslås att djurskyddslagen ska revideras för att minska antalet avlivningar. Motionären hänvisar till ett fall där beslutade att ett antal katter som hade omhändertagits skulle avlivas, trots att veterinären inte hade angett att det behövdes av djurskyddsskäl och trots att det fanns föreningar, organisationer och privatpersoner som visat intresse för att ta hand om katterna och att låta dem få vård om det skulle visa sig att de var smittade av kattsnuva som förekommit i det område där de levt. Motion 2021/22:205 av (C) handlar om sekretess inom djurskydd. Som motionen får förstås föreslår motionären att regeringen ska utreda hur sekretessreglerna kan stärkas så att alla handlingar i länsstyrelsernas tillsynsärenden omfattas av stark sekretess och att djurens och lantbrukarnas intresse sätts i första rummet. Motionären anför bl.a. att djurskyddslagstiftningen kan leda till trakasserier mot lantbrukare. Länsstyrelserna är enligt motionären bättre lämpade att bedöma djurskyddet än enskilda som begär ut handlingar. I motion 2021/22:632 av m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås att det ska tillsättas en utredning om att införa en möjlighet till ett delat straffansvar för ägare av slakterier om det förekommer brott mot djur vid slakterier. I yrkande 3 i samma motion föreslår motionärerna en ökad möjlighet att besluta om förbud för enskilda som tillåtit eller själva sysslat med djurplågeri att bedriva slakteriverksamhet. I motion 2021/22:2658 av m.fl. (M) föreslår motionärerna att kretsen av personer som får utföra insemination och de ultraljud som krävs vid insemination inom hästaveln ska utökas. Enligt motionen bör det utredas hur kretsen av personer som kan inseminera (t.ex. vid heminseminering) kan utökas och vilken utbildning som i så fall skulle krävas. Utredningen bör även undersöka hur seminassistenter efter en kompletterande utbildning kan få tillstånd att utföra de ultraljud som krävs i samband med insemination och som enbart får utföras av veterinärer. I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 57 föreslås att det ska införas krav på bedövning vid kastrering av ren i enlighet med förslaget i SOU 2005:98. I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 22 föreslås att den myndighet som har ansvar för djurskydd ska revidera samtliga djurskyddsföreskrifter så att de är i enlighet med ambitionerna i den nya djurskyddslagen. Enligt 9 kap. 5 § första stycket djurskyddslagen ska besluta att ett djur ska omhändertas om djuret otillbörligt utsätts för lidande och detta inte rättas efter tillsägelse av kontrollmyndigheten en kontrollmyndighets beslut om föreläggande inte följs och beslutet är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt eller ett beslut om djurförbud eller ett beslut om avveckling av djurinnehav inte följs. ska ansvara för att omhändertagandet verkställs (5 § andra stycket). 9 kap. 6 § djurskyddslagen handlar om omhändertagande av djur. Enligt bestämmelsen ska eller , trots 5 § första stycket 1, besluta att omhänderta ett djur om det är utsatt för lidande och om det bedöms vara utsiktslöst att lidandet för djuret blir avhjälpt ägaren till djuret är okänd eller inte kan nås eller det i övrigt bedöms vara absolut nödvändigt från djurskyddssynpunkt. Vidare får , även om dessa förutsättningar inte är uppfyllda, besluta att omhänderta djur som hålls i strid med ett beslut om djurförbud. Av bestämmelsen framgår också att skyndsamt ska meddela om sitt beslut och att skyndsamt ska pröva om beslutet ska fortsätta att gälla. Den beslutande myndigheten ska ansvara för att omhändertagandet verkställs. Om beslutar att beslut om omhändertagande ska fortsätta att gälla ska skyndsamt ta över ansvaret för att beslutet verkställs. Beslut om omhändertagande och beslut om omhändertagande får enligt 11 kap. 2 § djurskyddslagen överklagas till allmän förvaltningsdomstol. När det gäller frågan om omedelbar verkställighet av beslut får regeringen meddela föreskrifter om i vilka fall ett beslut enligt lagen, enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligt de EU-bestämmelser som lagen kompletterar ska gälla även om det överklagas (11 kap. 4 § djurskyddslagen). I 35 § första stycket förvaltningslagen (2017:900) anges att ett beslut som får överklagas inom får verkställas när överklagandetiden har gått ut, om beslutet inte har överklagats. Enligt paragrafens tredje stycke får en myndighet verkställa ett beslut om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det. Myndigheten ska dock först noga överväga om det finns skäl att avvakta med att verkställa beslutet på grund av att beslutet medför mycket ingripande verkningar för någon enskild, att verkställigheten inte kan återgå om ett överklagande av beslutet leder till att det upphävs eller någon annan omständighet. Enligt 28 § förvaltningsprocesslagen (1971:291) får den domstol som ska pröva ett överklagande besluta att det överklagade beslutet, om det annars skulle gälla , tills vidare inte ska gälla och även i övrigt besluta rörande saken. har prövat frågan om det har funnits förutsättningar för en länsstyrelse att förordna att ett beslut om omhändertagande av djur ska verkställas (beslut i mål nr 4988-20). I målet, som rörde inhibition av förordnande om omedelbar verkställighet av beslut, uttalade domstolen bl.a. följande i sin bedömning: fanns bestämmelser om omedelbar verkställighet av beslut på djurskyddsområdet i den numera upphävda djurskyddsförordningen (1988:539). Där angavs att bl.a. beslut om omhändertagande av djur skulle gälla om inte den beslutande myndigheten bestämde något annat. Bestämmelserna grundade sig på ett bemyndigande i dåvarande djurskyddslagen (1988:534), enligt vilket regeringen fick meddela föreskrifter om i vilka fall ett beslut enligt regelverket skulle gälla även om det överklagades. När djurskyddslag ersattes av den nu gällande djurskyddslagen (2018:1192) fördes bemyndigandet över till den nya lagen och lagstiftaren synes ha utgått från att länsstyrelserna även i fortsättningen skulle ges möjlighet att skyndsamt omhänderta djur som hålls i strid med ett djurförbud (prop. 2017/18:147 s. 238 f.). Den nya djurskyddsförordningen (2019:66) innehåller dock inte några bestämmelser om när beslut får verkställas . I avsaknad av särskilda regler i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen gäller de allmänna bestämmelserna i 35 § förvaltningslagen om när förvaltningsbeslut får verkställas. Huvudregeln är då att beslut som får överklagas inom får verkställas först när överklagandetiden har gått ut och under förutsättning att beslutet inte har överklagats. Av paragrafens tredje stycke framgår dock att ett beslut får verkställas om ett väsentligt allmänt eller enskilt intresse kräver det, men att myndigheten först noga ska överväga om det ändå finns skäl att avvakta med att verkställa beslutet. I förarbetena till förvaltningslagen anförde regeringen att en utgångspunkt för regleringen är att rätten att överklaga ett beslut inte får göras meningslös genom att beslutet verkställs innan den enskilde har getts en reell möjlighet att få det överprövat. Det ansågs därför viktigt att utrymmet för att avvika från huvudregeln utformades snävt. Om ytterligare undantag behövdes fick de meddelas i speciallagstiftningen (prop. 2016/17:180 s. 211 och 214). I samma förarbeten uttalades också att undantagsregeln i 35 § tredje stycket är generell och knyter an till det behov av omedelbar verkställighet som i det konkreta fallet kan göra sig gällande, oavsett beslutets art. Den tar i första hand sikte på situationer där ett angeläget allmänt intresse, t.ex. upprätthållandet av allmän ordning och säkerhet och avvärjandet av omedelbar fara för andras liv eller hälsa, kräver en snabb verkställighet. Det kan också handla om fall när det bedöms nödvändigt med omedelbar verkställighet för att undvika ett svårt lidande för ett omhändertaget djur (a. prop. s. 214 och 326). Det får anses följa av de ovan återgivna förarbetsuttalandena att skyddet för djurs liv och hälsa kan vara ett sådant väsentligt allmänt intresse som avses i 35 § tredje stycket förvaltningslagen. Att det finns ett väsentligt allmänt intresse av att ett beslut verkställs är emellertid inte tillräckligt för att så ska få ske. En ytterligare förutsättning är att det väsentliga intresset kräver omedelbar verkställighet. För att så ska vara fallet måste, enligt Högsta förvaltningsdomstolens mening, en fördröjd verkställighet kunna förväntas leda till allvarliga skadeverkningar i det enskilda fallet. Risken för allvarlig skada måste alltså framstå som överhängande och inte endast hypotetisk eller avlägsen. Det sagda innebär att 35 § tredje stycket förvaltningslagen inte medger omedelbar verkställighet i varje situation där djurskyddslagstiftningen inte efterlevs. För att ett omhändertagande ska få gälla bör det som regel krävas att djuret är utsatt för lidande eller att det föreligger en konkret risk för att djuret kommer att fara illa om beslutet inte verkställs . Även när dessa förutsättningar är uppfyllda behöver den beslutande myndigheten noga överväga om det ändå finns skäl att avstå från att förordna om omedelbar verkställighet. () har bekräftat att det tidigare fanns en bestämmelse i 74 § djurskyddsförordningen (1988:539) som innebar en specialreglering i förhållande till förvaltningslagens bestämmelser om verkställighet, men att det inte finns någon motsvarande bestämmelse i den nuvarande djurskyddsförordningen. I stället är det de allmänna bestämmelserna i förvaltningslagen som gäller även vid beslut enligt djurskyddslagen och som därmed sätter ramarna för när länsstyrelserna kan besluta att t.ex. ett beslut om omhändertagande av djur ska gälla . följer den praxisutveckling som skett och sker sedan förändringarna 2019, men några konkreta planer från regeringens sida på förordningsändringar finns inte. Frågan om hur omhändertagna djur ska hanteras regleras i 9 kap. 8 § djurskyddslagen. Enligt bestämmelsen ska vid omhändertagande av djur besluta om djuret ska säljas, överlåtas på något annat sätt eller avlivas. Om det inte går att verkställa ett beslut om att ett omhändertaget djur ska säljas eller överlåtas får i stället besluta att djuret ska avlivas. ansvarar för att sådana beslut verkställs. Av författningskommentaren till 9 kap. 8 § djurskyddslagen framgår följande (prop. 2017/18:147): Som lagrådet påtalar följer det av allmänna principer för myndighetsutövning av detta slag att den minst ingripande åtgärden ska vidtas. Det kan dock inte alltid kan anses att försäljning eller överlåtelse av djuret är den minst ingripande åtgärden. I den mån det är möjligt och lämpligt bör också önskemål från den person från vilken djuren omhändertagits beaktas. Denne kan, särskilt i fråga om produktionsdjur, föredra att djuren slaktas eller avlivas i stället för att uppstallas med skyldighet för den tidigare djurhållaren att slutligen stå för kostnaderna för uppstallningen (se 9 kap. 9 §). Det kan också vara så att djuret är i ett sådant skick eller att omständigheterna i övrigt är sådana att bedömer att det är utsiktslöst att få till en försäljning eller överlåtelse. Även då bör en omedelbar avlivning vara möjlig för att undvika att myndigheterna och slutligen djurhållaren drar på sig onödiga kostnader för att hålla djuret. Kontroll enligt djurskyddslagen (2018:1192) utförs i första hand av länsstyrelserna (8 kap. 1 § djurskyddslagen och 8 kap. 6 § djurskyddsförordningen [2019:66]). Sekretess gäller, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, enligt 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, i en statlig myndighets verksamhet som består i bl.a. tillsyn med avseende på produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt för bl.a. uppgift om en enskilds affärs- eller driftsförhållanden om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. Sådana föreskrifter har meddelats av regeringen i bilagan till offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641), där det i punkt 30 anges att sekretess gäller i verksamhet som består i bl.a. tillsyn enligt lagstiftningen om djurskydd, dock inte för uppgifter i beslut. Sekretess gäller vidare enligt 32 kap. 10 a § OSL hos en kontrollmyndighet för djurskydd för uppgift om en enskilds personliga förhållanden som av djurskyddsskäl har lämnats av personal inom hälso- och sjukvården eller , om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Ett identiskt motionsyrkande som det nu aktuella och med likalydande motivering behandlades av under förra i betänkande 2020/21:KU19 Offentlighet, sekretess och integritet. ställde sig inte bakom yrkandet i motionen och avstyrkte därför motionen. avslog motionen i enlighet med förslaget. Med brott avses en gärning för vilken straff, dvs. böter eller fängelse, kan dömas ut. Enligt svensk rätt kan endast fysiska personer begå brott och enbart den som har begått brott kan dömas till ett straff.