bet · H901KU20 · 2022-06-07 00:00:00 — I promemorian Intressekonflikter för statsråd (2021:3, s. 5 f.) uttalas bl.a. att eftersom är en förvaltningsmyndighet är förvaltningslagens jävsbestämmelser direkt tillämpliga i förvaltningsärenden samt att ett statsråd som är jävigt i ett ärende inte får föredra ärendet eller på annat sätt delta i eller närvara vid dess avgörande. I andra regeringsärenden än förvaltningsärenden, t.ex. i ärenden om propositioner eller förordningar, finns det enligt promemorian sällan behov av att tillämpa någon jävsregel. genomförde utskottet en granskning om ansökan om bearbetningskoncession för Kallak, efter en anmälan med begäran om att utskottet skulle granska hur regeringens hantering av en ansökan om bearbetningskoncession förhåller sig till bl.a. förvaltningslagens bestämmelser om skyndsam handläggning. I granskningen finns en utförlig redogörelse för bakgrunden till ärendena om bearbetningskoncession enligt minerallagen för området Kallak (bet. 2020/21:KU10 s. 147 f.). I sitt ställningstagande uttalade sig utskottet om handläggningstider och om kontakter med parter i förvaltningsärenden (s. 152 f.). Även berörde utskottet ärendet om bearbetningskoncession för Kallak i samband med en granskning av regeringens handläggning av s.k. gruvärenden (bet. 2021/22:KU10 s. 22 f.). I en granskning , som gällde anställning av en pressekreterare och innehöll frågor om pressekreterarens bindningar, avslutade utskottet sitt ställningstagande med att inskärpa vikten av att grundlagens krav på saklighet och opartiskhet respekteras och av en ständig strävan att upprätthålla förtroendet för det allmänna (bet. 2018/19:KU20 s. 4). En annan granskning gällde ett tillståndsärende om utbyggnad av raffinaderi i . Utskottet uppmärksammade i sitt ställningstagande bl.a. ett uttalande av (bet. 2020/21:KU10 s. 176): Vidare har i granskningen framkommit att statsrådet har uttalat sig om behovet av nya investeringar i fossila bränslen som regeringen har berett frågan om tillåtlighetsprövningen. [– – –] Även om uttalanden syftade till att ge uttryck för partipolitiska åsikter gjordes de på konkret fråga om tillåtlighetsprövningen av Preem. Utskottet vill därför framhålla att sådana uttalanden under en pågående prövning kan ge upphov till tvivel om att regeringens prövning av tillåtligheten är saklig och opartisk. Utskottet vill understryka att den objektivitetsprincip som uttrycks i 1 kap. 9 § regeringsformen gäller när regeringen prövar förvaltningsärenden. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt viss information. Som svar fick utskottet en promemoria som upprättats inom (bilaga A4.4.2). I promemorian bekräftas att näringsministern uttalat det som framgår ovan i avsnittet Bakgrund. Uttalandena var, anförs det i promemorian, inte avsedda att föregripa de prövningar som regeringen ska göra i ärenden om bearbetningskoncession enligt minerallagen (1991:45) eller att kommunicera något annat än att regeringen kommer att pröva dessa ärenden i enlighet med tillämpliga bestämmelser. Frågan om det, såvitt känt inom , finns någon omständighet som gör att näringsministerns opartiskhet i ärendet om bearbetningskoncession för Kallak kan ifrågasättas (jfr 16–17 §§ förvaltningslagen), besvaras med nej i promemorian. Den som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska iaktta saklighet och opartiskhet, det följer av 1 kap. 9 § regeringsformen. Denna s.k. objektivitetsprincip gäller för statsråden och regeringen när regeringen fattar beslut som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen. uttalande om opartiskhet var svar på en fråga om han skulle kunna vara opartisk i samband med ärenden som prövas av regeringen och den intresseavvägning som behöver göras därvidlag. Även om uttalanden, som det anförs i svarspromemorian från , inte var avsedda att föregripa de prövningar som regeringen ska göra i ärenden om bearbetningskoncession enligt minerallagen eller att kommunicera något annat än att regeringen kommer att pröva dessa ärenden i enlighet med tillämpliga bestämmelser, finns det enligt utskottet anledning att understryka att sådana uttalanden under en pågående prövning kan ge upphov till tvivel om att regeringens prövning är saklig och opartisk. Utskottet vill mot bakgrund av det inträffade återigen inskärpa vikten av att grundlagens krav på saklighet och opartiskhet respekteras och av en ständig strävan att upprätthålla förtroendet för det allmänna. 4.5 Socialministerns uttalande om munskydd I en anmälan till (dnr 1403-2020/21), bilaga A4.5.1, begärs att utskottet granskar socialminister uttalande om munskydd i SVT:s Aktuellt (se vidare nedan). I anmälan görs gällande att socialministerns uttalande, att regeringen alltsedan pandemin började hade framhållit att munskydd skulle användas, inte var korrekt eftersom regeringen fram hade motsatt sig krav på munskydd. Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoria som upprättats inom , bilaga A4.5.2, och en utfrågning med socialminister , bilaga B5. Vid en presskonferens gav bl.a. följande svar på en fråga om det framkommit någon ny information som gav anledning för regeringen att ompröva rekommendationer, t.ex. om munskydd: Frågan om munskydd som nämns här specifikt är inte ett politiskt ställningstagande utan det är fortsatt en fråga om att följa kunskapsläget, sätta det i en svensk kontext, och jag tror att på sin presskonferens gav ganska tydliga svar på hur man då såg på frågan, och vi har i likhet med de nordiska länderna en uppfattning som handlar om att i det läget vi är nu så ser man inte att ett generellt användande av munskydd i offentliga miljöer är något som minskar den smittspridning som är väldigt låg. Men jag vill verkligen ta tillfället i akt och säga att man får verkligen inte blanda ihop det här med alla dem som i sitt arbete och i sitt värv möter människor som är misstänkt eller bekräftat covidsjuka, då är det helt andra rekommendationer [som gäller]. När det handlar om frågan om publika miljöer är det som följer läget och utfärdar rekommendationer även fortsättningsvis. gav bl.a. följande svar på en följdfråga vid samma presskonferens om huruvida regeringen övervägt att ta ett politiskt beslut i frågan om munskydd mot bakgrund av de ställningstaganden som gjorts av EU:s folkhälsomyndighet (ECDC) och av andra länder: Ja, en del länder fattar ju helt uppenbart politiska beslut. I fattar vi inte politiska beslut när det gäller skyddsutrustning, vare sig för personal i verksamhet, men inte heller när det gäller smittskyddet. Det är något vi låter styras av vetenskap och experter. [– – –] I många sammanhang jämför vi oss med de nordiska länderna, och det gör vi väl inte minst när det gäller munskyddsfrågan, vi har inte den, om jag får använda uttrycket, traditionen eller kulturen, men vi ser inte heller i ett läge med kraftigt avtagande smittspridning att det nu skulle vara läge att införa munskydd i publika miljöer. Det är vad säger och vi kommer inte att överpröva och istället göra en politisk bedömning, utan det är en fråga om att följa vetenskap och kunskap och sätta det i en svensk kontext. I en intervju i Nyhetsmorgon i TV4 gav bl.a. följande svar på en fråga om () rekommendation till om att införa munskydd i de situationer då det inte går att hålla avstånd, t.ex. i kollektivtrafiken. Vi har sedan pandemin började slagit fast att vi har en myndighet, . [– – –] De är smittskyddsexperter och det är de som fattar beslut om vilka åtgärder vi ska vidta för att minska smittspridningen när vi kommer till väldigt aktivt smittskydd, t.ex. munskydd. Alldeles självklart ska man ha munskydd, visir, all tänkbar skyddsutrustning om man jobbar i verksamheter där man möter personer som är i riskgrupp, i vård och omsorg. Jag vill bara slå fast det för att ibland tycker jag att man blandar ihop detta. Men så här långt har inte myndigheten sagt att vi generellt sett ska ha munskydd. Man har sagt att det kan finnas situationer, som kommer att kunna uppstå , eller i vissa sammanhang, för vissa grupper, där man också behöver komplettera med munskydd, men det finns en uppenbar oro för att man tycker att det där med trängsel, nja vi klarar inte riktigt det, så vi tar munskydd istället, och det är det vi ser i många länder. Jag har väldigt stor respekt för WHO. Jag tolkar inte riktigt deras kommentar som att ska, utan man ska överväga, precis som vi gör. Då tror jag det är viktigt att säga att risken finns, och tittar man på de länder som har munskydd i många sammanhang, det är ju inte så att deras utveckling ser så himla positiv ut så att vi kan dra den slutsatsen. Däremot är det väldigt svårt att hantera något som munskydd som ska bytas och som ska skötas ordentligt. På en fråga om förslag från oppositionen om munskyddskrav i SVT:s Aktuellt svarade bl.a. följande: Jag säger egentligen det som jag, som och många andra har sagt sedan den här pandemin började – att munskydd ska användas och det ska behandlas som den skyddsutrustning som det är, som faktiskt kan komma att användas, och det används naturligtvis i vården och omsorgen och i många andra sammanhang och yrken där man inte kan hålla avståndet. Också i kollektivtrafiken och vi ser också ett antal regioner som utökar användandet när man inte kommer längre med trängselåtgärder och bedömer att det här kan fylla en effekt. rekommendationer om munskydd i vård och omsorg I delbetänkande (SOU 2021:89 s. 312 f.) anges bl.a. följande: Det första dokumentet med rekommendationer för handläggning av misstänkta fall av covid-19 publicerades och det första dokumentet med rekommendationer för handläggning av bekräftade fall publicerades . I den första versionen av rekommendationer vid misstänkta fall angavs att vid all patientkontakt med misstänkta fall skulle samma personliga skyddsutrustning som används vid aerosolsmitta användas, med hänvisning till försiktighetsprincipen. Det innefattade skyddshandskar, stänkskydd (tättslutande skyddsglasögon eller visir), tillpassat andningsskydd (FFP2 eller FFP3) samt långärmad vätskeavvisande engångsskyddsrock alternativt långärmad skyddsrock och plastförkläde. publicerade för handläggning och val av skyddsåtgärder mot covid-19 inom vård och omsorg, vilka ersatte de båda tidigare dokumenten. I rekommendationerna angavs att vid all vård- och omsorgsnära kontakt skulle en riskbaserad och adekvat användning av personlig skyddsutrustning, förutom basala hygienrutiner, tillämpas. Vid arbetsmoment som innebar risk för kontakt med kroppsvätskor skulle ögon, näsa och mun skyddas mot stänk. I rekommendationen hänvisades till föreskrifter (AFS 2018:4) som anger att visir ska användas vid arbetsmoment som innebär risk för kontakt med kroppsvätskor. angav att om visir vid riskbedömning inte bedömdes helt skydda mot stänk mot munnen skulle det kombineras med munskydd. Som ett alternativ till visir kunde skyddsglasögon tillsammans med munskydd användas. Vid risk för aerosolsmitta rekommenderades tillpassat andningsskydd. Genom rekommendationen sänktes kravet på säkerhet för personalen ytterligare genom att visir inte alltid behövde kombineras med munskydd utan ibland bedömdes vara tillräckligt skydd. Denna rekommendation var inte i enlighet med WHO:s eller ECDC:s riktlinjer, som då angav att munskydd eller andningsskydd skulle bäras i tillägg till den personliga skyddsutrustningen. Rekommendationerna uppdaterades vid ytterligare några tillfällen. I versionen uppdaterad angavs att vid covid-19 skulle visir alltid kombineras med munskydd vid arbetsmoment som innebar risk för kontakt med kroppsvätskor. Vidare angavs att som ett alternativ till visir och munskydd kunde skyddsglasögon användas tillsammans med vätskeavvisande munskydd. Om munskyddet inte användes tillsammans med ett heltäckande visir så skulle det enligt myndigheten vara vätskeavvisande. I versionen från byttes ordet vätskeavvisande ut mot vätskeresistent. Genom dessa rekommendationer höjdes således kravet på säkerhet för personalen tillbaka till tidigare nivå och var återigen i linje med WHO:s och . rekommendation om munskydd i offentliga miljöer fattade beslut om en rekommendation om munskydd i kollektivtrafiken. Rekommendationen började gälla . Av 1 kap. 9 § regeringsformen följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). har framhållit att 1 kap. 9 § regeringsformen innebär att domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska iaktta bl.a. saklighet samt att bestämmelsen även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (bet. 2016/17:KU20 s. 332). Det innebär att regeringen i denna roll inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som den är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende. Eftersom endast en del av regeringens verksamhet omfattas av saklighetskravet i regeringsformen kan bestämmelsen inte tillämpas generellt i förhållande till statsråds uttalanden i olika sammanhang. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen kommit in på frågor som rör instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f., bet. 2003/04:KU20 s. 189 f., bet. 2004/05:KU20 s. 196 f., bet. 2005/06:KU20 s. 156 f. och bet. 2007/08:KU20 s. 163 f.). Utskottet granskade statsministerns uttalanden om ett politiskt parti (bet. 2016/l7:KU20 s. 324 f.). Utskottet konstaterade i ställningstagandet att statsråd, i likhet med alla andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att statsråd kan behöva ta särskild hänsyn. En självklar utgångspunkt i dessa sammanhang är att uttalandena ska vara korrekta. Detta utesluter naturligtvis inte att statsråd i debatter och andra politiska sammanhang uttrycker sig tillspetsat och polemiskt. Genom en skrivelse som sänts till har utskottet begärt svar på ett antal frågor. Utskottet fick en svarspromemoria som upprättats inom (bilaga A4.5.2). I svaret ges en kommentar till hur uttalande från förhöll sig till regeringens kommunikation t.o.m. i fråga om munskydd. I svaret anförs att statsrådet framhållit att frågan om munskydd inte var en politisk fråga. Bedömningen av vilka smittskyddsåtgärder som är mest lämpade för att minska smittspridningen bör göras av , som är regeringens expertmyndighet. Statsrådet avsikt med uttalandet var att tydliggöra att det aldrig varit någon tvekan om att munskydd, liksom annan skyddsutrustning, ska användas i vården och omsorgen. Statsrådet hade också för avsikt att betona vad hade sagt om vikten av att hålla avstånd men att detta, i de fall det inte är fullt möjligt, kan behöva kompletteras med andra skyddsåtgärder såsom munskydd. Utskottet genomförde en utfrågning med socialminister (bilaga B5). anförde bl.a. följande. Under pandemin har haft en central roll i egenskap av den myndighet som är ansvarig för smittskydd. Myndigheten ska ta initiativ till åtgärder som skyddar befolkningen mot smittsamma sjukdomar. Det är ett ansvar som myndigheten har både under normala förhållanden och i kris – detta kallas som bekant ansvarsprincipen. Givet detta är det, enligt , inte regeringen utan som bedömer vilka smittskyddsåtgärder som är bäst lämpade för att minska smittspridningen. Det gäller också i frågan om munskydd. anför att hon inte har gjort någon annan bedömning än myndigheten. Det som citatet i anmälan syftar till att tydliggöra är att det aldrig har funnits någon tvekan om att munskydd och annan skyddsutrustning ska användas i vården och omsorgen samt att man ska följa de råd och rekommendationer som tar fram. Utskottet har i tidigare granskningar uttalat att statsråd, i likhet med alla andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men att de kan behöva ta särskilda hänsyn. Vidare har utskottet konstaterat att det är en självklarhet att statsråds uttalanden ska vara korrekta. När det gäller den aktuella granskningen uttalade att regeringen och sedan pandemin började hade sagt att munskydd ska användas. I uttalandet togs även upp munskydd som skyddsutrustning i bl.a. vården och omsorgen samt kollektivtrafiken. Under utfrågningen klargjorde att uttalandet syftade på att munskydd och annan skyddsutrustning ska användas i vården och omsorgen. Krav på att använda munskydd rekommenderades inte i alla situationer av under pandemins inledning (–) utan visir kunde då bedömas utgöra tillräckligt skydd. uttalande gav därför inte en fullt ut rättvisande bild av de rekommendationer som tagits fram av i fråga om munskydd som skyddsutrustning i vården och omsorgen under den inledande fasen av pandemin. Granskningen ger i övrigt inte anledning till något uttalande från utskottets sida. 4.6 Kontakter med SGU inför publicering av konsekvensanalys I två anmälningar till (dnr 2637-2020/21 och 2639-2020/21), bilaga A4.6.1–2, begärs det att utskottet ska granska dåvarande näringsministern hantering av en rapport som beställt av geologiska undersökning (SGU). SGU:s rapport behandlar enligt anmälarna konsekvenserna av att Mark- och avvisade Cementas ansökan om fortsatt och utökad kalkbrytning för cement vid på . I anmälningarna anförs det bl.a. att rapporten, som överlämnades till regeringen , bekräftar bilden att ett stopp för kalkbrytningen i skulle ge allvarliga konsekvenser. Trots det offentliggjorde inte SGU rapporten. Mejlväxlingar mellan SGU och respektive mellan SGU och som har publicerat ger en bild av att planerade kommunikationsaktiviteter ändrades från SGU:s sida efter önskemål från sida, bl.a. när det gällde distribution av pressmeddelande kopplat till rapporten. Anmälarna anför att bör granska om myndigheternas oberoende och förvaltningens självständighet har trätts förnär genom regeringens och näringsministerns hantering av ärendet. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom , bilaga A4.6.3. (Cementa) meddelades i deldom av , miljödomstolen (mål nr M 2334-09) ett tillstånd som medgav brytning av kalksten i två täkter i på . Domen innebar även att Cementa fick tillstånd till vattenverksamhet som bl.a. innebar att genom bortledning av uppkommande yt- och grundvatten avsänka grundvattennivån i täkterna. Tillståndet gällde till . Cementa ansökte om tillstånd till fortsatt och utökad täktverksamhet. , mark- och miljödomstolen, lämnade bolaget tillstånd till fortsatt och utökad täktverksamhet (mål nr M 7575-17). , i , , , Föreningen , Urbergsgruppen m.fl. överklagade tingsrätts dom. , och , avvisade i beslut Cementas tillståndsansökan (mål nr M 1579-20). Domstolen undanröjde i samma beslut tingsrätts dom i de delar som innebar att bolaget fick tillstånd. Cementa överklagade beslut till . beslutade att inte meddela prövningstillstånd i målet (mål nr T 4746-21), vilket medförde att Mark- och beslut stod fast. mottog en skrivelse från Cementa och en gemensam skrivelse från ett antal branschorganisationer och fackförbund. Skrivelserna innehåller redogörelser för de konsekvenser som avsändarna bedömde skulle bli en följd om cementproduktionen i skulle upphöra . Regeringen beställde och mottog även en analys och konsekvensbedömning av den uppkomna situationen av (Ramboll). Ramboll redovisade uppdraget i en delrapport som överlämnades till och en slutrapport som överlämnades till samma departement . inhämtade vidare information från geologiska undersökning (SGU) som i underlaget Konsekvensanalys av utebliven cementproduktion i , bilaga A4.6.4, redogör för de konsekvenser som hade kunnat uppstå om kalkbrytningen i upphört . Underlaget överlämnades till . Som bilaga till SGU:s underlag redovisade även de konsekvenser som ett upphörande av cementproduktion i skulle kunna ha på svenskt husbyggande och på svensk arbetsmarknad (Underlag till SGU med anledning av det avvisade täkttillståndet för kalkbrytning i ), bilaga A4.6.5. remitterade regeringen promemorian Regeringsprövning av kalkstenstäkter i vissa fall (M2021/01600) och beslutade regeringen proposition 2021/22:15 Regeringsprövning av kalkstenstäkter i undantagsfall. I såväl promemorian som propositionen hänvisas till de konsekvensanalyser som genomförts av Ramboll och SGU. I propositionen lämnade regeringen lagförslag som syftar till att skapa en möjlighet att få till stånd en regeringsprövning av en ansökan om tidsbegränsat tillstånd att bedriva en verksamhet som avser täkt av kalksten och drift av därmed sammanhängande anläggningar och anordningar. beslutade i enlighet med propositionen (bet. 2021/22:MJU7, rskr. 2021/22:4). De tillfälliga lagändringarna trädde i kraft och slutade att gälla . lämnade Cementa in en ansökan till regeringen om tillstånd till täktverksamhet i på . beslutade regeringen att ge Cementa tillstånd till fortsatt täktverksamhet vid täkterna i på . Tillståndet gäller t.o.m. . mottog en begäran om rättsprövning av regeringens beslut . avslog domstolen ett yrkande om inhibition, dvs. en begäran att regeringens beslut inte ska gälla i avvaktan på att målet avgörs slutligt. Målet är ännu inte avgjort. Uppgifter som publicerats i På publicerades en artikel med rubriken om cementkrisen. I artikeln anförs bl.a. följande om SGU:s underlag. Den beställda konsekvensanalysen lämnades in till , . Den har i skrivande stund, till skillnad från Rambölls rapport, inte publicerats, kommunicerats eller kommenterats av regeringen. Inte heller av SGU. Enligt källor på SGU för att man ”velat ha arbetsro”. Andra menar att det funnits önskemål från att ”samordna kommunikationen”. Även , som på SGU:s uppdrag gjort en delanalys av konsekvenserna för husbyggande och svensk arbetsmarknad, har avstått från att publicera rapporten. Även om delar av rapportens innehåll refereras i en snabbremitterad regeringsPM om förändringar i miljölagstiftningen med anledning av cementkrisen, är det fullt begripligt om Socialdemokraterna och inte önskar att SGU:s skrivelse får mer publicitet än nödvändigt. I rapporten konstaterar SGU att det är helt orealistiskt att ersätta den gotländska kalken med sten från andra täkter i . Ytterligare publiceringar i skedde bl.a. – , Efter kritiken: Baylan nekar mörkläggning – , av L – är inte nöjda med svaren – , De då planen för beställningen ändrades helt. Av rapporteringen framgår bl.a. att har tagit del av mejlkorrespondens mellan företrädare för och , respektive mellan SGU och . Av mejlkorrespondensen framgår att SGU initialt planerade att publicera en nyhet/pressmeddelande om underlaget och att myndigheten kontaktat såväl som i syfte att koordinera kommunikationen. I efterföljande mejl från SGU till framgår emellertid att myndigheten ändrat sig och att någon kommunikation om underlaget inte skulle äga rum. SGU:s ställföreträdande generaldirektör har uppgett till att det var önskemål från som låg till grund för hans beslut att inte publicera underlaget på myndighetens webbplats.