· H901KU10 · 2022-01-19 09:02:17 — har granskat regeringens administrativa arbete. Vi ska debattera slutsatserna från denna granskning, som i sin helhet återfinns i betänkande 2021/22:KU10. Enligt regeringsformens 13 kap. ska KU granska statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning, och KU:s iakttagelser ska minst en gång meddelas . Den granskning som KU genomför är av mer administrativ karaktär och behandlar regeringens och ministrarnas administrativa arbete. Enskilda åtgärder av statsråd utgör inte föremål för granskningen, utan denna granskning fokuserar snarare på processer, system och rutiner inom . Den skiljer sig således från det vi kallar vårgranskningen, där utgångspunkten utgörs av de anmälningar mot statsråd som lämnats in av enskilda riksdagsledamöter. I höstgranskningen har olika aspekter av utövningen av regeringsmakten utvärderats. De slutsatser som granskningen resulterat i kan förhoppningsvis bidra till att bland annat skapa mer ändamålsenliga arbetsformer inom och därmed också förbättra regeringsarbetet . Vid granskningen har utskottet bland annat haft tillgång till material som har sammanställts av och av . Jag vill passa på att tacka kansliet för som alltid mycket väl genomfört arbete och tacka övriga ledamöter i utskottet för bra samarbete. KU:s höstgranskning har omfattat en rad olika områden av regeringsarbetet. Betänkandet omfattar totalt tio olika avsnitt. Jag kommer att gå igenom respektive avsnitt och kort redogöra för vart och ett av dem, några kortare än andra. Några slutsatser som bedömts som särskilt viktiga för regeringens fortsatta arbete kommer särskilt att framhållas. Det första ärendet rör regeringsskiftet som skedde , 2021. Utskottet redogör för hur detta gick till men har inga synpunkter att lämna på hanteringen. Nästa avsnitt rör regeringens sammansättning och regeringsarbetets organisation. Utskottet har granskat utvecklingen av antalet tjänstgörande i men har inga synpunkter att lämna i denna del. Det tredje ärendet handlar om regeringens protokoll. Här har utskottet gått igenom regeringsprotokoll . Utskottet noterar att en stor andel av de författningar som kungjorts nära ikraftträdandet var föranledda av den pågående coronapandemin och behovet av att begränsa smittspridningen. Utskottet har förståelse för att det under vissa omständigheter inte alltid är möjligt att följa gällande tidsramar men vill ändå understryka vikten av att upprätthålla ett visst tidsspann mellan kungörande och att författningen träder i kraft. Det gäller särskilt i de fall det handlar om föreskrifter som medför att verksamheter behöver ställa om eller som kräver långtgående anpassningar av enskilda. KU konstaterar att regeringen framöver bör planera åtgärderna så att ett visst tidsspann ändå kan upprätthållas. har också tittat på förvaltningsärenden. Det är ett antal gruvärenden som har handlagts inom . Det här är det ärende i granskningen som jag särskilt vill lyfta fram, där KU haft flera synpunkter på regeringens hantering. Utskottets genomgång visar att många av ärendena uppvisar omotiverat långa handläggningstider. I några av ärendena vidtogs under långa perioder inte några handläggningsåtgärder som var synbara. KU konstaterar att alltför långa handläggningstider utöver att förstås medföra osäkerhet för de inblandade också kan leda till personliga och ekonomiska förluster. Vi beskriver också och resonerar kring kravet på kommunikation med part och den aktivitetsplikt som regeringen och har här. Mot bakgrund av det förutsätter att vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att förbättra hanteringen av gruvärenden. De åtgärder som ändå vidtagits får väl sägas gå i rätt riktning, men ytterligare åtgärder är erforderliga för att den förvaltningsrättsliga principen om enkel, snabb och kostnadseffektiv handläggning som kommer till uttryck i förvaltningslagen ska få full effekt. Det femte avsnittet tar upp regeringens kollektiva beslutsfattande under coronapandemin. Av granskningen framgår att behovet av extra regeringssammanträden var större än vanligt på grund av coronapandemin. Totalt hölls 110 regeringssammanträden, varav 59 var extra regeringssammanträden. Av utskottets genomgång framgår att fler statsråd var närvarande vid de ordinarie sammanträdena än vid de extrainsatta. Med anledning av det påminner utskottet om att regeringen fattar beslut kollektivt i och understryker vikten av att statsråd i möjligaste mån deltar även i extra regeringssammanträden. Men med det sagt måste det såklart vara möjligt för en regering att fatta snabba beslut, om än med ett färre antal statsråd på plats än vanligt. Nästa ärende handlar om kontrollen och samordningen av regeringens normgivning under coronapandemin. Denna granskning har bland annat syftat till att undersöka vilka åtgärder regeringen har vidtagit för att säkerställa en effektiv samordning av föreskrifter och beslut kopplade till covid-19-lagen. konstaterar att regeringen har vidtagit vissa åtgärder för att få fram en samlad bild och åstadkomma samordning, vilket utskottet ser positivt på. Dessa åtgärder är viktiga för att få en samlad bild av hur omfattande inskränkningarna i de grundläggande fri- och rättigheterna är men även för att kunna hålla informerad och uppdaterad. Utskottet har också granskat remissväsendets utveckling i en ganska omfattande granskning. Remisser från tre departement under sex mandatperioder har gåtts igenom. Bland annat uppmärksammas antalet remisser, remisstidens längd, antalet remissinstanser och valet av remissinstanser. Genomgången visar att antalet remissinstanser har ökat och att utvecklingen har gått mot att myndigheterna fått fler remisser att svara på. Utskottet fastslår att remisslistor inte får fastställas slentrianmässigt och att behovet av att remittera till en instans måste prövas i varje enskilt fall. Utskottet understryker vikten av att valet av varje remissinstans är övervägt. Möjligheten att på olika sätt begränsa remisserna bör kunna användas i större utsträckning för att därmed minska risken att remissinstanserna blir överbelastade. Vidare visar granskningen att remisstiderna har varit relativt korta och att huvudregeln om minst tre månaders remisstid ofta faktiskt inte efterlevs. Utskottet betonar vikten av att remisstiderna är så långa att remissinstanserna har möjlighet att överväga och ge synpunkter på förslagen. KU menar att det finns skäl att se över behovet av gemensamma rutiner i för utformningen av remisslistor och missiv. Med andra ord finns det slutsatser i denna del som regeringen, liksom allt annat KU skriver, bör överväga och ta till sig. Slutligen, herr talman, har KU i de tre sista avsnitten i betänkandet granskat beställningsbemyndiganden, förordningsmotiv samt framställningar och beslut från . KU drar slutsatser även här, men av tidsskäl väljer jag att inte gå in närmare på dessa ärenden. För den som är intresserad av att ta del av utskottets slutsatser rekommenderar jag hela granskningsbetänkandet och sammanfattningen som finns däri. anmäler härmed för resultatet av den granskning som redovisas i detta betänkande enligt 13 kap. 2 § regeringsformen. Vi är här för att debattera KU10, den så kallade höstgranskningen. I granskningen tittar KU närmare på delar av regeringens administrativa arbete, där några delar är årligt återkommande och andra återkommer med visst intervall. Vissa delar finns med på förekommen anledning, och jag kan konstatera att även denna granskningsomgång till stor del präglats av den globala pandemin och dess effekter på regeringens arbete. har granskat regeringsprotokollen och konstaterar att det i några fall varit väldigt mellan beslut om exempelvis föreskrifter och den tidpunkt då de börjat gälla. Här påminner utskottet om att det är viktigt att det finns en viss framförhållning, inte minst då föreskrifter kan kräva att enskilda, företag, myndigheter och verksamheter snabbt ställer om eller vidtar omfattande åtgärder. har den pandemi vi sett knappast varit förutsägbar, och smittspridningen har ibland krävt att regeringen agerat snabbt. Också det kollektiva beslutsfattandet under pandemin har varit föremål för höstgranskningen. Här konstaterar utskottet att de många extra regeringssammanträden som följt i pandemins spår ofta har haft färre statsråd närvarande än de ordinarie regeringssammanträdena. KU framhåller att det är viktigt att statsråd i möjligaste mån medverkar även på extra regeringssammanträden då regeringsbesluten alltid är kollektivt fattade, men vi visar också stor förståelse för att regeringen under dessa särskilda omständigheter behöver fatta snabba beslut, även med färre statsråd på plats. Relaterat till covid har KU också granskat regeringens kontroll och samordningen av föreskrifter under pandemin. Här konstaterar att regeringen vidtagit viktiga åtgärder för att säkerställa en samlad bild över de inskränkningar som gjorts i fri- och rättigheter med anledning av pandemin, på det sätt som KU också sagt måste ske. Utskottet valde denna höst att särskilt granska regeringens handläggning av gruvärenden inom . Vi har i utskottet förståelse för att denna typ av ärenden har stor komplexitet och kan kräva omfattande beredning. Med detta sagt kan man ändå konstatera att det i vissa fall varit fråga om en omotiverat lång handläggningstid, som inte kan accepteras. Det för vår svenska modell för demokratiskt beslutsfattande så viktiga remissväsendet har också granskats . Här noterar KU en ökning av antalet remissinstanser , något som till viss del blivit en extra arbetsbelastning för olika myndigheter. Utskottet påminner om vikten av att varje produkt som ska skickas på remiss får en egen bedömning när det gäller vilka som bör vara remissinstanser. Med detta kan vi konstatera att ännu en granskning präglad av pandemin genomförts, och jag vill tacka utskottets ledamöter och tjänstemän för ett gott och konstruktivt samarbete även . Detta är mandatperiodens sista höstgranskning och därmed således den sista debatten i ämnet före valet. Jag kommer tyvärr att gå över tiden något men hoppas att talmannen har överseende med det. Rådande tillstånd har satt mycket på prov, men i allmänhet och KU i synnerhet har i mångt och mycket kunna lösa sina uppgifter. Jag kommer att begränsa mitt anförande till tre ämnen, nämligen förvaltningsärenden om gruvor, remissväsendets utveckling samt framställningar och beslut från JO. uppmärksammar i sin granskning någon eller några grupper av förvaltningsärenden. Årets granskning har omfattat sju ärenden om bearbetningskoncession enligt minerallagen eller, enklare uttryckt, gruvärenden. KU har granskat ärendena utifrån handläggningstid och andra förvaltningsrättsliga aspekter. Av granskningen har framgått att flera av ärendena uppvisar långa handläggningstider, i vissa fall så långa som tre, fyra eller upp till . Jag kan inte undgå att nämna att detta är handläggningstider i en regering som i den nya förvaltningslagen införde regler för sina myndigheter om att begränsa handläggningstiderna . Nåväl, utskottet noterar att detta rör komplicerade ärenden med många motstående intressen. Detta äger såklart sin riktighet. Men det har förekommit att ärenden blivit liggande utan att några utredningsåtgärder funnits diarieförda. Handläggningstiderna framstår därför som omotiverat långa i flera av de genomgångna ärendena. Det är enligt utskottet viktigt att handläggningen av gruvärenden inte fördröjs i onödan. Den förvaltningsrättsliga principen att ärenden ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts ska även följas av regeringen i förvaltningsärenden. I grunden rör det sig om rättssäkerhet för den enskilde. Långa handläggningstider medför inte bara osäkerhet för de inblandade utan kan även leda till personliga och ekonomiska förluster. Granskningen har även avsett andra förvaltningsrättsliga aspekter av handläggningen och beredningen av gruvärenden, såsom rätten till partsinsyn, myndigheters utredningsansvar och kravet på kommunikation med part. När det gäller det pågående ärendet om Kallak noterar utskottet att regeringen såvitt framkommit inte tidigare vänt sig till i ett gruvärende. Huruvida det var motiverat att inom ramen för ärendet inhämta ett utlåtande från är inte klarlagt för utskottet. Dock kan utskottet notera att regeringen väntade med att bereda tillfälle att yttra sig och att utlåtande endast har kommunicerats med bolagen. Av granskningen framgår vidare att det även i andra ärenden har dröjt innan kommunicerat inkomna handlingar med part. I ett av ärendena översände departementet vid två olika tillfällen ingivna handlingar till berörd sameby först efter det att samebyn efterfrågat inkomna handlingar. I kravet på en snabb handläggning av ett förvaltningsärende ligger att ett ärende ska tas upp till avgörande . Detta krav ska vägas mot regeringens utredningsansvar. Utskottet vill i denna del framhålla att en viktig del i detta utredningsansvar är kravet på kommunikation med part. Det kravet innebär en aktivitetsplikt för myndigheten oberoende av en begäran från en part om att få ta del av inkomna handlingar. Utskottet förutsätter att vidtar nödvändiga åtgärder för att förbättra hanteringen av gruvärenden. Utskottet har även granskat remissväsendets utveckling . Remissväsendet är en viktig del i den grundlagsfästa principen om att behövliga upplysningar och yttranden ska inhämtas från berörda myndigheter och kommuner samt att sammanslutningar och enskilda ska ges möjlighet att yttra sig i skälig omfattning. En utgångspunkt för granskningen är att den remittering som görs sker inom ramen för regeringens beredning. Utskottet och regeringen är överens om vikten av att remisslistor inte fastställs slentrianmässigt och att den aktuella frågan blir allsidigt belyst. Väl att märka är att det av kostnadsskäl finns anledning till viss nogsamhet och restriktivitet i valet av remissinstanser. Det gäller särskilt i urvalet av myndigheter som regeringen har direktivrätt över, eftersom de är skyldiga att svara på remisser. Utskottets genomgång visar att antalet remissinstanser har ökat och att utvecklingen har gått mot att myndigheter har fått fler remisser att svara på. Det har även blivit mer ovanligt att remisser begränsas i syfte att underlätta remissinstansernas arbete. Utskottet vill mot denna bakgrund understryka vikten av att antalet remissinstanser är välmotiverat och att valet av varje remissinstans är noga övervägt. Särskilt då det remitterade underlaget är omfattande eller remissen skickas till ett relativt stort antal remissinstanser bör möjligheten att på olika sätt begränsa remisserna kunna användas i större utsträckning. KU har konstaterat att det är viktigt att remissinstanserna ges goda förutsättningar att komma med synpunkter och att remisstiderna är så väl tilltagna att remissinstanserna ges reella möjligheter att överväga förslagen i behörig ordning. Som huvudregel bör remisstiden inte sättas kortare än . Utskottet kan emellertid konstatera att remisstiderna har varit relativt korta och att huvudregeln om minst tre månaders remisstid endast har efterlevts i vart fjärde fall, om hänsyn tas till jul- och sommarledigheter. Vidare framgår av genomgången att remisser till kommuner och regioner ofta har haft kortare svarstid än . Utskottet vill inskärpa vikten av att remisstiderna är så väl tilltagna att remissinstanserna ges goda möjligheter att överväga och ge synpunkter på förslagen. KU påminner även om att kravet på välavvägda tidsfrister och lämpligt antal remissinstanser även gäller då regeringen nödgas bereda ärenden av brådskande karaktär. Utskottet vill i sammanhanget peka på värdet av att i efterhand kunna ta del av det underlag som remitteras och ligger till grund för regeringens beslut. Detta gäller särskilt när det är fråga om förordningar och lagförslag. Det finns stora skillnader i hur utförliga departementen har varit med information om hur remissunderlaget har utarbetats eller vad remisserna avser. Skillnaderna i den formella utformningen tyder enligt utskottet på att det kan finnas skäl att se över behovet av gemensamma rutiner i för utformningen av remisslistor och missiv. Slutligen, herr talman: har funnits och är en omistlig del av den svenska rättsstaten och rättstraditionen. JO utför ett mycket viktigt arbete med att tillse att domstolar och förvaltningsmyndigheter i sin verksamhet iakttar regeringsformens bud om saklighet och opartiskhet och att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter inte träds för när i den offentliga verksamheten. Justitieombudsmännen ska även verka för att brister i lagstiftningen avhjälps. Om det vid tillsynsverksamheten uppkommer en anledning att väcka en fråga om en författningsändring eller någon annan åtgärd från statens sida får en justitieombudsman göra en framställning i ämnet till eller regeringen. Det förekommer också att en justitieombudsman överlämnar en kopia av ett beslut till ett departement för kännedom. Detta kallas för framställning och sker enligt 4 § i JO:s instruktion. Detta förfarande har KU granskat. Utskottet noterar att framställningarna från JO till regeringen har föranlett åtgärder från regeringens sida i ungefär hälften av fallen. När det gäller beslut som JO överlämnat för kännedom är andelen ärenden som föranlett åtgärder från regeringens sida något större. KU, som betonar att det är regeringens sak att bedöma varje framställning eller beslut för sig, vill framhålla att regeringen bör dra nytta av framställningarna från JO men även beslut som JO överlämnar till för kännedom som ett angeläget inslag i arbetet med att förbättra lagstiftning och rutiner. Detta gäller givetvis samtliga departement vars områden berörs. Beträffande två framställningar som JO gjort till regeringen noterar utskottet att dessa fortfarande när svarade utskottet var föremål för beredning. Utskottet ställer sig frågande till att framställningarna fortfarande inte hade varit föremål för något ställningstagande. Slutligen konstaterar utskottet att framställningar från JO enligt 4 § görs till regeringen. Ärenden om sådana framställningar bör således enligt utskottet avslutas genom regeringsbeslut, alternativt genom ett regeringskanslibeslut med en tydlig hänvisning till ett regeringsbeslut där den fråga som JO:s framställning avser har hanterats. Utskottet förutsätter att rutinerna inom vid behov ses över för att säkerställa att så blir fallet framöver. Vi debatterar KU10, KU:s granskningsbetänkande, där granskar statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Jag tänker först uppehålla mig vid det avsnitt i granskningen som rör gruvärenden. Det handlar om totalt sju ärenden om bearbetningskoncession enligt minerallagen som under innevarande mandatperiod antingen har avgjorts av regeringen eller fortfarande handläggs inom . Av granskningen framgår att flertalet ärenden uppvisar långa eller till och med mycket långa handläggningstider. För två av de tre avslutade ärendena rör det sig om tre respektive . Drygt hälften, fyra av ärendena, handläggs fortfarande inom , och för tre av dessa var handläggningstiden för KU:s genomgång uppe i tre till . Den här typen av ärenden har dessutom ofta handlagts innan de hänskjutits eller överklagats till regeringen. Det innebär att merparten av de granskade gruvärendena totalt sett har mycket långa handläggningstider. Visst är sådana här ärenden i regel omfattande och komplicerade. Men sett till tidsåtgången mellan de olika åtgärder som vidtagits framstår handläggningstiderna som omotiverat långa i flera fall. Den förvaltningsrättsliga principen att ärenden ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts gäller även för regeringen när den handlägger förvaltningsärenden. I grunden rör det sig om rättssäkerheten för den enskilde. Långa handläggningstider medför inte bara osäkerhet för de inblandade utan kan även leda till personliga och ekonomiska förluster. Granskningen av gruvärenden har även avsett rätten till insyn för olika parter, en myndighets utredningsansvar och kravet på kommunikation med parter. När det gäller det pågående ärendet Kallak noterar utskottet att regeringen, såvitt framkommit, inte har vänt sig till i ett gruvärende, något man alltså valt att göra här. Om det var motiverat att inhämta ett sådant utlåtande är inte klarlagt, men värt att notera är att regeringen väntade med att bereda tillfälle att yttra sig. Vidare hade utlåtande för KU:s genomgång endast kommunicerats med bolagen. Av granskningen framgår att det även i andra ärenden har dröjt innan kommunicerat inkomna handlingar med aktuell part. I ett av ärendena översände ingivna handlingar till en berörd sameby först efter det att samebyn efterfrågat inkomna handlingar. Som framhållits tidigare är gruvärenden i regel omfattande och komplicerade. Dessutom har parterna i dessa ärenden ofta motstående intressen. I kravet på en snabb handläggning av ett förvaltningsärende ligger att det bör tas upp till avgörande . Detta krav ska vägas mot regeringens utredningsansvar. Jag vill liksom utskottet framhålla att en viktig del i detta är just kravet på kommunikation med parter. Det innebär att redan i ett tidigt skede måste ta ställning till vilka som är kommunikationsberättigade parter. förutsätter att vidtar nödvändiga åtgärder för att förbättra hanteringen av gruvärenden. De åtgärder som vidtagits går visserligen i rätt riktning, men ytterligare åtgärder förefaller nödvändiga för att de principer som kommer till uttryck i förvaltningslagen ska få ett fullgott genomslag. Remissväsendet är ett centralt och viktigt inslag i beredningen av regeringsärenden. har KU genomfört en granskning av remissväsendets utveckling , som flera tidigare talare har varit inne på. Det gäller bland annat antalet remisser, remisstidens längd och antalet remissinstanser. I granskningen konstateras att antalet remissinstanser har ökat . En jämförelse visar en ökning med . har antalet begränsade remisser minskat kraftigt . av remisserna var begränsade , och av remisserna var begränsade . Mot den bakgrunden vill KU understryka vikten av att antalet remissinstanser är välmotiverat och att valet av varje remissinstans är övervägt. Särskilt då det remitterade underlaget är omfattande eller då remissen skickas till ett relativt stort antal remissinstanser bör möjligheten att på olika sätt begränsa remisserna kunna användas i större utsträckning. Det minskar risken för att remissinstanserna blir överbelastade, och de kan då använda sin tid mer resurseffektivt. Slutligen vill jag säga något om KU:s höstgranskning av regeringens pandemihantering, där KU tittat på kontrollen och samordningen av regeringens normgivning under coronapandemin. I granskningen undersöks bland annat vilka åtgärder som regeringen vidtagit för att säkerställa en effektiv samordning av de föreskrifter och beslut som syftat till att stoppa smittspridningen. KU noterar här att regeringen har vidtagit vissa åtgärder för att få fram en samlad bild och åstadkomma samordning, men pandemin fortsätter ju. KU anser att det är viktigt med en samlad bild av vilka föreskrifter som har meddelats och hur omfattande ingreppen i grundläggande fri- och rättigheter är kopplat till pandemin, detta för att regeringen vid behov ska kunna vidta åtgärder om ingreppen i grundläggande fri- och rättigheter bedöms vara för långtgående och för att regeringen ska kunna hålla rätt informerad om aktuella fri- och rättighetsinskränkningar. Den samlade bilden krävs även för att säkerställa att de föreskrifter som meddelas är träffsäkra och att man inte reglerar likartade verksamheter med likartade förutsättningar på olika sätt. Vi i KU förutsätter att regeringen följer utvecklingen och löpande gör bedömningar av de föreskrifter som meddelats för att kunna vidta åtgärder vid behov. gör två granskningar, en och en . är det att redogöra för höstens granskning, som är inriktad på statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning.