bet · H901FiU24 · 2022-06-10 00:00:00 — FII betonar särskilt att tydliga fokus på inflationsmålet och måluppfyllelse under stora delar av perioden varit en viktig hörnsten för den fortsatt väl fungerande lönebildningen i . FII var mycket kritisk till agerande men välkomnar att haft en tydlig inriktning på att nå inflationsmålet och banken har lyckats bättre med att nå målet jämfört med den föregående utvärderingsperioden. FII konstaterar dock att det fortfarande finns en utbredd misstro mot möjligheter att nå inflationsmålet, bl.a. annat hos arbetsgivarna, vilket visar att det är mycket svårt att återskapa förtroendet för inflationsmålet även om målet nåtts under flera av åren . FII kommenterar några av utvärderarnas rekommendationer. Facken delar utvärderarnas bedömning i rekommendation 1 om penning-politiska mandat, men understryker att ett bra samspel mellan lönebildning och penningpolitik och ökad tydlighet förbättrar handlingsfrihet att ta hänsyn till penningpolitikens inverkan på den reala ekonomin. När det gäller rekommendation 2 om mål är FII mycket tveksamma till att banken skulle ändra sin tolkning av inflationsmålet så att man som kompensation ska tillåta en högre inflation efter en period med låg inflation, dvs. att man ska nå inflationsmålet i genomsnitt över . En sådan strategi kan riskera att försämra förtroendet för målet och göra utgångspunkten för lönebildningen otydlig. När det gäller rekommendation 9 om mandat för finansiell stabilitet anser FII att fokus på inflationsmålet är avgörande för att penningpolitiken ska lyckas med sitt uppdrag. Hänsyn till finansiell stabilitet bör endast tas om det förväntas förbättra inflationsutvecklingen och den reala ekonomin och förtroendet för inflationsmålet upprätthålls. FII påminner om perioden då upplevdes som otydlig när det gällde inflationsmålets betydelse. vidgade sitt penningpolitiska uppdrag och utvecklingen av de privata hushållens skuldsättning blev en ny målvariabel för penningpolitiken. Utvidgningen sänkte inflationsmålets trovärdighet och inflationsförväntningarna sjönk snabbt och kraftigt. Detta var ett allvarligt misstag av . har avgett ett relativt omfattande yttrande över utvärderingen. Förutom kommentarer om utvärderarnas rekommendationer innehåller yttrandet ett avsnitt om vad anser vara de mest centrala bristerna i utvärderingen av penningpolitiken under perioden 2015‒2020. instämmer i flera av utvärderarnas rekommendationer, men anser att utvärderingen inte går på djupet i viktiga frågor. Flera av utvärderarnas slutsatser är enligt dåligt underbyggda. De saknar i många fall empiriskt stöd och bör därför ses som åsikter från utvärderarnas sida än konklusioner grundade i solid analys. Mest allvarligt är det enligt att det saknas en diskussion om realekonomiska integration med omvärlden och dess påverkan på inhemsk inflation och penningpolitik. Eftersom utvärderarna inte tar hänsyn till detta hamnar de i felaktiga eller missvisande slutsatser om penningpolitikens utformning under åren 2015‒2020. Som utvärderare har de på viktiga områden tagit för lätt på sin uppgift. instämmer i utvärderarnas bedömning i rekommendation 1 om det penningpolitiska mandatet. varnar dock för de målkonflikter som lätt kan uppstå när penningpolitiken får flera explicita mål vid sidan av det centrala inflationsmålet. Det kommer att uppstå situationer då målet om låg inflation hamnar i konflikt med målen om hög produktion och låg arbetslöshet. Enligt lagen ska då prioritera låg inflation, men det kan uppstå ett starkt politiskt tryck på att prioritera låg arbetslöshet. Penningpolitiken belyser enligt faran med att ge full sysselsättning hög prioritet i utformningen av den ekonomiska politiken. delar också utvärderarnas slutsats i rekommendation 2 om att övergången till KPIF har varit lyckad samt att kontinuerligt bör utvärdera sin strategi. konstaterar dock att inte valde att anpassa inflationsmålet efter den låginflationsmiljö som uppstod efter finanskrisen 2008‒2009 och den europeiska skuldkrisen 2010‒20215 då det fanns skäl att se över målet. När inflationen är låg i omvärlden är det enligt utvärderarna osannolikt att kan avvika och uppnå en högre inflationstakt. I stället för att uppdatera målet valde att genomföra stora efterfrågestimulanser mitt i en konjunkturuppgång. Resultatet blev en kraftig uppgång i hushållens skuldsättning samt i fastighetspriserna medan konsumentprisernas ökning förblev låg, precis som i omvärlden. delar inte utvärderarnas slutsats i rekommendation 3 om att de negativa räntorna varit effektiva. De har haft en påtaglig inverkan på finansmarknaderna medan den realekonomiska påverkan har varit ytterst begränsad. De negativa räntorna har enligt i huvudsak påverkat den finansiella stabiliteten negativt genom att inflatera fastighetspriser och öka hushållens skuldsättning. underbyggs utvärderarnas bedömning av de negativa räntorna inte av någon ekonomisk analys. När det gäller rekommendation 4 om tillgångsköp anser att tillgångsköp är ett viktigt verktyg vid finansiella kriser. Med undantag för krissituationer är tillgångsköpens effekter på realekonomin och inflationen relativt små. Däremot har de en stark inverkan på den finansiella stabiliteten både i normala tider och i kristider. var, enligt , unik bland centralbanker i utvecklade länder när den genomförde stora tillgångsköp under högkonjunkturen 2015‒2019. Resultatet blev i huvudsak kraftigt växande finansiella obalanser. delar utvärderarnas bedömning i rekommendation 6 om växelkursen men påpekar att den expansiva penningpolitiken 2015‒2019 bidrog till en kraftig försvagning av kronan, vilket bl.a. minskade omvandlingstrycket i ekonomin. anser att det är viktigt att tar hänsyn till sådana långsiktiga effekter av sina penningpolitiska beslut. De svagheter med ränteprognoser som utvärderarna lyfter fram i rekommendation 7 är enligt inget nytt. Det är ett återkommande problem som , trots att den har publicerat ränteprognoser , inte har löst. föreslår att tydligt utvärderar ränteprognoserna. delar helt utvärderarnas bedömning i rekommendation 9 om mandatet för finansiell stabilitet. Finansiell stabilitet är enligt en förutsättning för att man ska kunna bedriva penningpolitik. Penningpolitiska beslut påverkar även den finansiella stabiliteten. är den svenska uppdelningen av ansvaret på två myndigheter olycklig och anser att mandat för finansiell stabilitet bör förstärkas ytterligare. Universitet beklagar att utvärderarna inte genomfört någon empirisk analys av penningpolitikens effekter på inkomst- och förmögenhetsfördelningen i samhället. visar de data som finns, om än bristfälliga, att kapitalojämlikheten i samhället ökat kraftigt under perioden 2015‒2019. De rika hushållen har gynnats av historiskt sett mycket expansiva penningpolitik. Slutsatsen är enligt att penning-politik ökat förmögenshetsojämlikheten. börjar med att konstatera att man kan hävda att penningpolitiken under stora delar av perioden –2020 misslyckats med att uppnå en varaktig inflation kring målet på , även om inflationen gradvis ökade . Om man ser till KPIF exklusive energi eller medianvärdet på underliggande inflation, så underskred inflationen målet på –2020 bortsett från några månader . delar i stora drag den syn på penningpolitiken som Flug och Honohan framför i sin rapport. Rapporten är dock, enligt , väldigt artigt skriven, vilket ibland gör att kritiken blir otydlig. utvecklar sina synpunkter inom fyra områden som enligt delvis även berörs i Flug och Honohans rapport. Besluten om tillgångsköp som ökat portfölj med 2015–2020 är bristfälligt underbyggda, åtminstone i vad kommunicerat offentligt. har, enligt , inte kommunicerat en övertygande analys som väger ihop kostnader och fördelar med de statsobligationsköp som gjorts. Även utanför har det saknats en diskussion om vad det innebär att gradvis förvandlats till en offentlig hedgefond: en aktör som finansierar tillgångsköp på med väldigt kortsiktiga lån. I efterhand förefaller det, enligt , som om tillgångsköpen kommer att kosta och därmed skattebetalarna . När , likt en hedgefond, köper långsiktiga tillgångar och finansierar dessa med kortsiktiga lån tar man på sig en finansiell risk. Av demokratiska skäl och för att kunna utvärdera penningpolitiken vore det, enligt , bra om förluster i tillgångsportföljen rapporterades på ett mer lättillgängligt sätt än . Reporäntehöjningarna /20 och oviljan att sänka reporäntan under pandemin var, enligt , otillräckligt underbyggda, särskilt i ljuset av de tillgångsköp som gjordes under pandemin. kan man spekulera i att delar av direktion fattar beslut på andra grunder än att bästa möjliga analytiska beslutsunderlag tas fram, används och publiceras i samband med penningpolitiska beslut. kan det i stället vara så att beslut till alltför stor del baseras på magkänsla hos direktionsledamöter och rollen för offentliga beslutsunderlag delvis är att hitta argument för att i efterhand rättfärdiga denna magkänsla. Därför anser att det vore önskvärt att beslutsfattandet på framöver, i större grad än –2020, bygger på djup och, till den grad det är möjligt, formell och empiriskt väl underbyggd analys av ekonomins funktionssätt. Det är även viktigt att dessa analyser publiceras i samband med att beslut fattas. delar Flug och Honohans bedömning att har brister i sin framåtblickande vägledning om penningpolitiken. Policyn hade blivit bättre om tydligare kopplat ihop mål och medel, dvs betingat sitt framtida agerande på ekonomins utveckling såsom andra centralbanker har gjort. Utskottet vill börja med att tacka Karnit Flug och för deras rapport och för att de mitt under coronapandemin tog sig an uppgiften att utvärdera penningpolitik under perioden 2015‒2020, en av de mest händelserika perioderna i svensk penningpolitisk historia. Flug och Honohans utvärdering är utskottets fjärde oberoende och externa utvärdering av den svenska penningpolitiken. Utvärderingarna, som tillsammans täcker perioden från det att inflationsmålet officiellt infördes till coronapandemin 2020, är viktiga delar i granskning av penningpolitikens effekter och utformning. Enligt utskottets uppfattning bidrar utvärderingarna i hög grad till den offentliga diskussionen om den svenska penningpolitiken. Utskottet noterar att flera instanser tar upp utformningen av rapporten i sina remissvar. Till exempel anser att rapporten är väldigt artigt skriven och att det ibland gör att kritiken blir otydlig. tycker att utvärderarnas rekommendationer mer har karaktären av reflektioner än skarpa förslag. Utskottet kan till en del instämma i dessa bedömningar, men det förtar inte det faktum att Flug och Honohan har skrivit en intressant rapport som tar upp många aktuella frågeställningar kring penningpolitikens utformning. Utskottet kommenterar några av dem nedan. har vidtagit omfattande s.k. okonventionella åtgärder i form av bl.a. negativ ränta och köp av tillgångar för att få upp inflationen mot inflationsmålet. Utvärderarnas övergripande bedömning är att penningpolitiken varit kraftfull och att politiken skilde sig markant från den penningpolitik som fördes under den tidigare utvärderingsperioden 2010‒2015. Utvärderarna konstaterar också att riksbanksdirektionen varit mer enig kring politikens utformning än . Banken lyckades också bättre med att nå inflationsmålet ‒ KPIF-inflationen låg kring inflationsmålet och inom tolerans- och variationsbandet under perioden 2016‒2019. Utskottet delar i stort sett utvärderarnas bedömning. Enligt utskottet bör dock bilden av att nådde inflationsmålet nyanseras med att inflationsuppgången till en stor del berodde på stigande energipriser och inte på ett ökat underliggande inflationstryck i den svenska ekonomin. Enligt utvärderarna agerade snabbt och beslutsamt för att minska de ekonomiska och finansiella effekterna av pandemin. Utskottet delar den bedömningen och har berömt för dess insatser i anslutning till pandemins utbrott och den kraftiga finansiella och ekonomiska nedgången (t.ex. i förra årets utvärdering av penningpolitiken 2018‒2020, bet. 2020/21:FiU24). Utskottet noterar att utvärderarna ifrågasätter höjningar av reporäntan från ‒0,till . Höjningarna genomfördes enligt utvärderarna i ett läge när inflationen på nytt var på väg under inflationsmålet som inflationsförväntningarna i ekonomin var på väg ned och arbetslösheten var på väg upp. Utskottet noterar också att majoriteten i direktionen inte delar utvärderarnas slutsats i denna fråga (se direktionens remissvar). Utskottet kan dock konstatera att utvärderarnas bedömning av räntehöjningarna ligger ungefär i linje med den bedömning som utskottet gjorde i samband med utskottets granskning av penningpolitiken 2019 (bet. 2019/20:FiU24). Enligt utvärderarna har negativa räntor och tillgångsköp varit värdefulla penningpolitiska instrument som bör fortsätta att vara en del av penningpolitiska verktygslåda. Utskottet konstaterar dock att utvärderarna anser att instrumenten bör användas med försiktighet och att det saknas en hel del kunskap om deras effektivitet och sidoeffekter, vilket även understryks av flera av remissinstanserna. Utskottet delar utvärderarnas uppfattning att det behövs fördjupade utvärderingar och studier av t.ex. bostadsobligationsköpens effekter på prisutveckling och finansiell stabilitet och köpens effekter på olika marknader och på inkomst- och förmögenhetsfördelningen i samhället, vilket även framgår ovan under utskottets utvärdering av penningpolitiken under perioden 2019‒2021. konstaterar utskottet att utvärderarna lyfter fram några synpunkter på förslaget till ny riksbankslag som bereds i (prop. 2021/22:41). Utskottet väljer att avstå från att kommentera synpunkterna men hänvisar i stället till den sammanhållna beredningen av regeringens proposition i (bet. 2021/22:KU15) och utskottets yttrande till med anledning av förslaget (2021/22:FiU2y). Uppteckningar från den öppna utfrågningen om redogörelse för penningpolitiken 2021 Ordföranden: Då öppnar vi vår öppna utfrågning om penningpolitiken. Ni ser att jag har många jämte mig här uppe på podiet, men vi ska börja med , riksbankschef, som ska ge sin redogörelse för penningpolitiken 2021. , : Tack för det! Det finns ju en ganska lång rapport som ett underlag till detta, så det jag tar upp är en del axplock och ett försök till sammanfattning av penningpolitiken . är som präglas av två saker. Den ena är coronapandemin och frågan hur det skulle ta att kravla sig ur pandemin och de ekonomiska konsekvenserna av den. Den andra är helt enkelt att det var möjligt att komma ur pandemin, och då är frågan vad som sedan händer på den ekonomiska sidan. Det handlar i mycket hög grad om en helt annan frågeställning än tidigare, nämligen hur mycket inflation det blir. var smittspridningen fortfarande hög och den ekonomiska aktiviteten på olika håll i världen dämpades fortfarande av olika typer av restriktioner. Det gick inte att veta vad som skulle hända härnäst när det gäller den hastighet varmed vi skulle hantera pandemin och de ekonomiska konsekvenserna av den. Men när sedan vaccinationerna i olika delar av världen kom igång blev det klart att de ekonomiska konsekvenserna av pandemin sakta började försvinna och de kraftiga BNP-fallen återhämtades på olika håll i världen. Under den senare delen av 2021 gjorde vi bedömningen att det hade gått så pass länge att det var möjligt att börja avveckla en del av krisåtgärderna. Då skiftade också fokus till frågan om inflation. handlade det framför allt om stigande energipriser på ett eller annat sätt. Det jag just har sagt ser man tydligt på den här grafen. Om vi fokuserar på 2020 och 2021 ser vi att återhämtningen i svensk ekonomi och på olika håll i världsekonomin går väldigt snabbt. Det är glädjande, och om vi tittar på den mörkblå grafen ser vi att återhämtningen i svensk ekonomi går snabbare än i många andra länder. Vi ser också här att vid är BNP högre än före pandemin. Det är dock viktigt att komma ihåg att vi inte kan hämta igen den ekonomiska utvecklingen som försvann under pandemin, alltså den djupa nedgången i svensk ekonomi och i världsekonomin. Men det är oerhört glädjande att vi är tillbaka ungefär på den tillväxtbana som vi hade innan. har också inflationstakten varierat mer än vanligt, och det ser man tydligt om man går och 2014. Det händer någonting . ser vi att , då pandemin pågår som mest, är inflationen låg på många olika håll av världen. kommer vi å ena sidan tillbaka till vårt infla-tionsmål om , å andra sidan fortsätter inflationen uppåt – inte på samma sätt i alla länder men ändå på ett någorlunda likartat sätt. Om vi då tittar på och räknar bort energi och livsmedel för att illustrera vad som händer på inflationssidan – som konsument konsumerar man självfallet både energi och livsmedel – kan vi se att den mörkblå grafen ligger på . Detta är bara ett sätt att illustrera att diskussionen handlar väldigt mycket om energi och livsmedel och väldigt mycket om frågan om detta är temporärt eller inte. Om vi tittar på och kan man se att det nog inte bara handlar om energi och livsmedel i de länderna, utan det är också varupriser. Det vill säga att inflationstakten håller på att bli bredare än vad många kanske trodde. Vi bedriver den penningpolitik vi ska , som ju då går ut på att få tillbaka KPIF till målet och stödja den allmänna ekonomiska utvecklingen. börjar det bli klart att vi ser större svängningar i inflationstakten . Som grafen visar drar inflationen i väg på ett annat sätt än vi hade sett på länge . Vi gjorde ändå bedömningen att det ändå var lämpligt att hålla räntan kvar på för att stödja den allmänna ekonomiska utvecklingen. Bedömningen var att det skulle räcka med detta för att hantera inflationstakten, eftersom vi utgick ifrån att det skulle vara någorlunda övergående. har vi med oss ett behov av att bedöma vad som händer på pandemisidan, och vi ska stötta den ekonomiska utvecklingen när pandemin inte är över. Att titta på våra värdepappersköp är ett sätt att illustrera detta. Här ser man väldigt tydligt att innan vi går in och börjar köpa värdepapper och låna ut i stor omfattning till banksystemet är räntorna på väg upp. När vi går in och börjar agera på det sätt som vi har gjort faller ränteskillnaderna tillbaka, och vi har en stabil ränteutveckling . Det vill säga att vi lyckas återföra utvecklingen till ett läge där det har lugnat ned sig. Vi gick ju in i pandemin i ett läge där det var svårt att veta vart det hela skulle ha tagit vägen om inga åtgärder hade vidtagits. Mot slutet av perioden är det dock inte fråga om snabbt stigande räntor, för den frågan är ju liksom hanterad. Det har handlat om att hålla igång utlåningen i den svenska ekonomin på ett sådant sätt så att utlåningen underlättar och stöder den allmänna ekonomiska utvecklingen. Detta ser vi också i grafen till höger här, som visar utlåningen till hushåll och företag. Här finns inte obligationer med. Hade man lagt till obligationer hade det sett lite annorlunda ut när det gäller företagssektorn. Det här innebär då att det är möjligt att hålla räntorna låga. Det är också möjligt att se till att kreditmarknaderna i olika avseenden fungerar när det gäller hushåll och företag. Om man sedan tittar på våra värdepappersköp ska vi för det första vara medvetna om att en del av de krisåtgärder vi vidtog vid pandemins början har avslutats eller mer eller mindre avvecklat sig själva. Vid det sista penningpolitiska mötet sa vi att vi enbart ska återinvestera obligationsinnehav för att hålla vår portfölj någorlunda och att vi gradvis kommer att trappa ned det obligationsinnehav som vi har. Ett annat sätt att uttrycka detta är att det är lämpligt att krympa våra obligationsinnehav när det betraktas som en icke-händelse. I det avseendet fungerar detta också . Om man tittar på inflationstakten ser ni här, och det har jag redan nämnt, att den snabbt steg av 2021. Det är stora svängningar, för inflationen bottnar faktiskt på −0,4 , men sedan stiger den snabbt . Då var den . KPIF exklusive energi, den röda grafen, har rört sig mycket mindre. En stor del av fjolårets diskussion handlade om hur detta skulle kunna tänkas te sig framöver. Glädjande är att de långsiktiga inflationsförväntningarna, som vi ser i graferna till höger här, har hållit sig . Tolkningen av detta har varit att förväntningarna är sådana att även om inflationen stiger kommer att agera på ett sådant sätt att inflationstakten återförs till vårt inflationsmål på . Låt mig sammanfatta detta. Vi gick in i ett läge av en typ som ingen varit med om tidigare, och det rådde stor osäkerhet. De kraftfulla åtgärder vi vidtagit har mot denna bakgrund varit motiverade. drevs inflationen av energipriser. Den stiger snabbt under slutet av året, men detta har inte satt spår när det gäller inflationsförväntningarna. Det är naturligtvis ett gott tecken att det har varit på det sättet. Ekonomin fortsatte att återhämta sig, och den återhämtade sig snabbt . Men när vi gick in i 2022 har dessvärre de risker vi talat om mot slutet av kommit att materialiseras. Vid slutet av fjolåret kom nya Covidmutationer. Det var svårt att veta om de skulle ha en negativ påverkan på den ekonomiska utvecklingen, vilket de dock inte hade. Det rådde också stor osäkerhet kring det geopolitiska läget och vilka konsekvenser som kan komma från den kanten. Tyvärr har vi ju facit i hand och vet hur det har blivit. Den tredje fråga vi diskuterade och vred och vände på var i vilken mån det skulle bli en bredare inflationsuppgång eller inte. Och det har det alltså blivit, även om vi resonerade om de här frågorna i huvudsak utifrån perspektivet livsmedel och energi. Om vi ska summera detta är kortversionen så här: Vi har sett stora störningar i svensk ekonomi och i världsekonomin. Vi har också sett mycket stora svängningar jämfört med tidigare delar av när det gäller inflationstakten. Men oaktat detta och de svårigheter som har att göra med osäkerhet och att ekonomierna svänger kraftigt tycker vi ändå att under loppet av fjolåret var inflationsmålsuppfyllelsen inte perfekt men någorlunda acceptabel. Ordföranden: så mycket, riksbankschef ! ska vi få höra lite utomståendes synpunkter på penningpolitiken det gäller. Den som börjar är , chefsekonom på . , : Tack för att jag får komma hit och diskutera penningpolitik som är bland det roligaste som finns att prata om, även om det är väldigt svårt. Jag måste ju tyvärr gå efter min presentation, vilket känns lite surt. Men så är det . Jag tänkte att jag skulle ta upp några frågor. Jag ska prata lite övergripande om innehållet i just den här redogörelsen. Sedan kommer en kort kommentar om prognoserna och slutligen något om vad jag tycker om penningpolitik i termer både av kommunikation och av det som faktiskt blivit utfört. Allmänt om själva rapporten kan jag säga att jag läser den som en deskriptiv genomgång av året. Det är en del analys. Man hade kanske kunnat ha haft lite mer. Den är lång, men jag tycker faktiskt att den är rätt lättläst. När jag tog mig an den trodde jag att det skulle ta att läsa den, men det går faktiskt ganska fort, och den är lätt att ta till sig. Jag tycker också att det är en intressant fördjupning om QE, alltså tillgångsköp, som ju är väldigt centralt. Låt mig nämna några saker som jag saknar eller kanske tycker att man kan ta med sig till ett annat år. När det gäller kommunikation tycker jag att det skulle ha varit ett bra komplement att få en diskussion om hur man har rapporterat om i medierna. Då menar jag inte bara diskussionen i medierna utan också hur man själv har agerat eller använt sig av media. Man kunde också ha tagit upp hur direktionen har kommunicerat, vad man har varit ute på för typ av event för att sprida information om vad man gör och varför, vilka man har träffat och så vidare. Jag vet att man jobbar hårt när det gäller detta. Jag tycker också att det är bra som underlag när man ska diskutera detta, för penningpolitik handlar ju först och främst om förtroende och om att sprida det till alla oss.