bet · H901MJU18 · 2022-03-22 00:00:00 — När det gäller registrering av nyckelbiotoper i samband med avverkningsanmälningar beslutade att detta skulle upphöra när nya arbetssätt fanns på plats. anförde att den skulle utveckla nya arbetssätt för en allsidig utredning av avverkningsärenden, inklusive dokumentation av miljövärden, . Myndigheten uppgav att bakgrunden till beslutet var att man kommit fram till att det inte är lämpligt att blanda tillsyn med nyckelbiotopsinventering eftersom nyckelbiotoper inte regleras i lag. Tillsyn innebär däremot en kontroll av att lagstiftningen följs. Beslutet följde av ett förslag som lämnat (Registrering av nyckelbiotoper i samband med avverkningsanmälningar och tillståndsansökningar, dnr 2019/2664) och som varit på remiss. meddelade att den /21 skulle sluta att registrera nyckelbiotoper i samband med att en anmälan eller ansökan om avverkning kommer in till myndigheten. Beskedet innebär att myndigheten använder en ny metod för dokumentation av naturvärden . Enligt den nya metoden dokumenteras naturvärden som har betydelse för handläggningen av ärendet utifrån vad lagen kräver. Endast fakta om det område som anmälan eller ansökan om avverkning gäller kommer att samlas in. Vid en nyckelbiotopsinventering har man kunnat gå utanför området som anmälan eller ansökan gällt eftersom en nyckelbiotop kan ha andra gränser. Enligt har man inväntat ett nytt sätt att hantera naturvärden innan man kunnat avsluta nyckelbiotopsregistreringen. inklusive analys av rättssäkerheten I skogsutredningens betänkande redovisas att ca 56 200 nyckelbiotoper, omfattande produktiv skogsmark, har registrerats under de systematiska nationella nyckelbiotopsinventeringarna. I ett eget register finns de nyckelbiotoper som stor- och mellanskogsbruket frivilligt har redovisat till omfattande ca produktiv skogsmark. Vid sidan av de nyckelbiotoper som registrerats under den nationella inventeringen har ytterligare 13 200 nyckelbiotoper omfattande ca produktiv skogsmark förts in i registret av i samband med annan verksamhet, t.ex. vid tillsyn eller under uppdragsverksamhet. har den andel av nyckelbiotoper som registrerats i samband med avverkningsanmälan särredovisats. hade ca produktiv skogsmark registrerats i samband med att en avverkningsanmälan kommit in till . Nyckelbiotoper och objekt med naturvärden har registrerats i handläggarstöd Navet möjligt efter inventeringen. När nyckelbiotoper eller objekt med naturvärden har registrerats publiceras de av inventeraren och blir då tillgängliga i interna och externa karttjänster. Utskottet välkomnar regeringens bedömning att bör upphöra med all inventering och registrering av nyckelbiotoper. Vidare delar utskottet regeringens bedömning av de problem som detta arbete medfört. Det är därför positivt att beslutat att fr.o.m. helt sluta med att registrera nyckelbiotoper. Utskottet noterar att upphört med registrering av nyckelbiotoper i samband med att underrättelser om avverkning eller ansökningar om avverkningstillstånd kommer in till myndigheten. Utskottet har förståelse för myndighetens beslut att inte blanda samman det lagreglerade tillsynsarbetet med den icke lagreglerade nyckelbiotopsinventeringen men vill framhålla vikten av kunskap om naturvärden och biologisk mångfald. Utskottet delar regeringens bedömning att det finns ett fortsatt behov av att en myndighet gör sammanvägda bedömningar av naturvärden i sin ärendehandläggning, t.ex. vid underrättelser om avverkning. Det är därför positivt att även fortsättningsvis kommer att kunna bedöma naturvärden i samband med fältbesök och inventeringar men utan att använda begreppet nyckelbiotop. Utskottet noterar att har tagit fram en ny metod för dokumentation av naturvärden vid avverkningsanmälningar. Om en skogsägare vänder sig till med en begäran om att avregistrera en nyckelbiotop som är registrerad fr.o.m. kommer denna att avregistreras. Om begäran rör en nyckelbiotop som är registrerad t.o.m. hanteras den som ett överklagande och överlämnas då till förvaltningsrätten. Anledningen till att ärendena hanteras olika är bedömning att det fanns rättsligt stöd för verksamheten i regleringsbrev och i särskilda regeringsbeslut . Utskottet har förståelse för att det behövs fler rättsliga prövningar av de nyckelbiotoper som registrerats och bedömer att det är viktigt att rättsläget klargörs så fort som möjligt. Mot bakgrund av att helt upphört med att registrera nyckelbiotoper anser utskottet att motionerna 2021/22:2456 (SD) yrkande 41 i denna del, 2021/22:2462 (SD) yrkande 17, 2021/22:3682 (C) yrkande 12, 2021/22:4335 (KD) yrkande 6 och 2021/22:4336 (M) yrkande 11 är tillgodosedda. Utskottet anser också att motionerna 2021/22:4335 (KD) yrkande 9 och 2021/22:4336 (M) yrkande 13 kan lämnas utan åtgärd då det är möjligt att ansöka om avregistrering av en nyckelbiotop. Vidare avstyrker utskottet motion 2021/22:3279 (V) yrkande 17 eftersom kan bedöma naturvärden på andra sätt vid avverkningsanmälningar. Eftersom det finns möjligheter att begära att en nyckelbiotop avregistreras ser utskottet ingen anledning att markägare med sådan mark erbjuds förtur vid ansökan om formellt skydd av marken. Motion 2021/22:4336 (M) yrkande 14 avstyrks. Vidare anser utskottet att det inte finns behov av att ta fram ett nytt system för att registrera nyckelbiotoper. Motion 2021/22:2456 (SD) yrkande 42 avstyrks. inklusive analys av rättssäkerheten Regeringen har bedömt att gallring av uppgifter i nyckelbiotopsregistret inte är förenligt med arkivlagens ändamål och att det inte finns skäl att göra avsteg från arkivlagen. Utskottet konstaterar att nyckelbiotopsregistret är en allmän handling och att utgångspunkten i arkivlagen är att myndigheternas arkiv ska bevaras. Vidare noterar utskottet att en gallring av uppgifter i registret skulle innebära att information som behövs för rättskipningen och förvaltningen samt för forskningen tas bort. Information om naturvärden till stöd för myndighetens arbete går förlorad som de praktiska konsekvenserna av en gallring får anses vara begränsade. Utskottet delar därför regeringens bedömning att den inte bör besluta om en gallringsföreskrift eller göra avsteg från arkivlagen och införa en särskild gallringsbestämmelse. Utskottet anser att det är viktigt att den kunskap som har samlats fortsätter att vara tillgänglig eftersom de uppgifter som finns i nyckelbiotopsregistret är av intresse för skogsägare, skogsbolag, myndigheter och allmänheten. Därmed anser utskottet att motionerna 2021/22:2456 (SD) yrkande 41 i denna del, 2021/22:4336 (M) yrkande 12 och 2021/22:4338 (MP) yrkande 8 kan lämnas utan åtgärd. Som redovisas ovan har regeringen gjort en grundlig analys av rättssäkerheten i nyckelbiotopsregistret och utskottet anser därför att motion 2021/22:2456 (SD) yrkande 43 är tillgodosedd. Kunskapsunderlag och stöd till markägare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om inventeringar i skogen genom moderna digitala fjärranalysmetoder och inventering vid formellt skydd eller avverkning. Jämför reservation 47 (M) och 48 (M, SD). Regeringen bedömer att inventeringen i skogen bör utvecklas genom nya moderna digitala fjärranalysmetoder som stöd till fältinventeringar. Dessa bör rikstäckande identifiera objektiva förhållanden i naturen som kan vara av betydelse för skogsbrukets planering, arbetet med biologisk mångfald och nationella klimat- och miljömål. Markägare har god kunskap om sin skog. Regeringen anser att ett statligt ansvar för att se till att kunskapsunderlag i form av geografisk information om tillståndet i skogen och förekomst av naturvärden finns är fortsatt angeläget och något som kan utgöra ett stöd för skogsägaren, exempelvis för att underlätta framtagande av skogsbruksplaner och planering av naturvårdsåtgärder samt effektivare och mer transparenta beslut vid avverkningsanmälan. bedömer att kunskap om olika förekomster i naturen som kan ha betydelse för biologisk mångfald är avgörande för att uppnå de skogs- och miljöpolitiska målen. Utredningen konstaterar vidare att frågan om vilket kunskapsunderlag som krävs för olika situationer och verksamheter är komplex och att svaret på frågan om vilka underlag som behövs beror på flera omständigheter, exempelvis de politiska ambitionerna för naturvård och områdesskydd, utformningen och avgränsningen av myndigheters uppdrag och, i fråga om tillsyn och rådgivning, omständigheterna i det enskilda fallet. Många markägare har god kunskap om sin skog, inte minst de som har en s.k. grön skogsbruksplan för sin fastighet. Regeringen bedömer i likhet med utredningen och många av remissinstanserna att ytterligare kunskapsunderlag i form av geografisk information om naturvärden är till nytta för exempelvis skogsägare, skogsbolag, myndigheter och akademi. Ett sådant kunskapsunderlag är t.ex. en förutsättning för skogsbrukets planering, bl.a. för planering av skogsbruksåtgärder, miljöhänsyn och frivilliga avsättningar, men också för att underlätta för markägare att anmäla intresse för formellt skydd. Det är även en förutsättning bl.a. för myndigheters arbete med formellt skydd och olika typer av ärendehandläggning. Kunskap om områden med höga naturvärden är ett viktigt underlag inom svenskt miljö- och naturvårdsarbete och ger en bild av var i skogslandskapet det finns biologiskt särskilt värdefulla miljöer, en information som också kan vara av stort intresse för exempelvis forskningen. Regeringen bedömer att det därför bör finnas kunskapsunderlag om objektiva förhållanden som ger tydliga indikationer på var det av olika skäl kan behövas fördjupad kunskap. Markägare har god kunskap om sin skog och många skogsägare har tagit fram gröna skogsbruksplaner där bl.a. frivilliga avsättningar pekas ut. Den samlade kunskapen i dessa skogsbruksplaner är också en viktig utgångspunkt för kunskapsunderlag om naturvärden. Skogsägaren kan även välja att få stöd av privata företag eller skogsägarföreningar för att skaffa sig fördjupad kunskap. Regeringen anser i likhet med och många remissinstanser att staten har ansvar för att bistå skogsägare med kunskapsunderlag som kan vara till stöd i planering av skogsbruksåtgärder, frivilliga avsättningar eller vid framtagandet av en skogsbruksplan. Utöver det ansvar som staten har när det gäller underlag för myndighetsbeslut eller strategisk planering är det bl.a. rimligt att staten bistår enskilda markägare som så önskar med att förstå när det behövs mer djupgående underlag för deras planering. Staten har ett stort ansvar för att se till att geografisk information om naturvärden finns liksom möjligheten att med hjälp av kunskapen göra sammanvägda bedömningar i samband med ärendehandläggning. Förutom bör också och länsstyrelsernas roller i arbetet med inventering säkerställas. Som och pekar på finns det möjligheter till kunskapsinhämtning med hjälp av modern fjärranalysteknik. De tekniska möjligheterna inom geografiska informationssystem (GIS) och fjärranalysområdet utvecklas snabbt. Det finns stora mängder data tillgängliga, exempelvis från satellitbilder, laserskanning och flygbilder. Det finns även nya tekniker att analysera och sammanställa dessa data med, t.ex. med hjälp av artificiell intelligens. I avsnittet om nyckelbiotopsinventering gör regeringen bedömningen att myndigheter även fortsättningsvis kommer att behöva göra bedömningar av naturvärden i samband med fältbesök och inventeringar för att t.ex. kunna handlägga områdesskyddsärenden. Regeringen bedömer att det är viktigt att arbete i samband med fältbesök och inventeringar utförs med en hög grad av transparens gentemot markägare. I samma avsnitt gör regeringen också bedömningen att bör kunna fortsätta att på förfrågan från skogsägaren stödja bedömning av naturvärden inom ramen för sin uppdragsverksamhet. Kunskapsunderlag som bl.a. tas fram med de nya tekniska möjligheter som nämns ovan, s.k. modern digital fjärranalys, bedöms ge såväl myndigheter som enskilda markägare hjälp med att förstå när det behövs mer djupgående underlag för sin verksamhet och planering. För naturvärdesinventeringar i skog som inte görs inom ramen för ett ärende ska inga sammanvägda bedömningar registreras. De arbetssätt som har när det gäller information till markägare vid fältinventeringar ska fortsätta. Utgångspunkten för skydd ska vara frivillighet, flexibla skydd och rätten till ersättning. Beslut om områdesskydd är ett myndighetsbeslut och kan överklagas. För att bättre kunna möta både behoven av geografisk information om naturvärden och behovet av samordning mellan och länsstyrelserna bedömer regeringen att det bör utvecklas moderna digitala fjärranalysmetoder för att ta fram ett rikstäckande kunskapsunderlag som identifierar objektiva förhållanden i naturen, inklusive kulturmiljöer. Detta kunskapsunderlag är ett stöd till fältinventeringar och av betydelse för biologisk mångfald samt bidrar till uppfyllelse av miljökvalitetsmålet Levande skogar och till skogsbrukets och myndigheternas planering, utan att det innefattar en bedömning som kan betraktas som ett myndighetsbeslut. Kunskapsunderlag som tas fram på skattebetalarnas bekostnad bör tillgängliggöras. Ett kunskapsunderlag som baseras på moderna digitala fjärranalysmetoder kan lättare uppdateras löpande och kommer att bli allt bättre ju mer tekniken utvecklas. På så vis kan kunskapsunderlaget enkelt hållas aktuellt och vara rikstäckande. Detta är ett sätt att säkerställa att fördjupade, mer arbetskrävande analyser vidtas på rätt ställen, och regeringens bedömning är att det är ett mer effektivt arbetssätt än det nuvarande med inventering och registrering av nyckelbiotoper. Dessutom kan även vissa typer av kulturmiljöer hittas med samma metoder. Regeringen avser därför att ge och i uppdrag att i samverkan med och länsstyrelser och i dialog med markägare utveckla metoder för att med hjälp av moderna digitala fjärranalysmetoder som komplement till fältinventeringar identifiera objektiva förhållanden i naturen, inklusive kulturmiljöer. Enligt kommittémotion 2021/22:4336 av m.fl. (M) yrkande 15 ska regeringen inte ge ett myndighetsuppdrag om att utveckla metoder för att med hjälp av moderna digitala fjärranalysmetoder identifiera förhållanden i naturen. Motionärerna är positiva till användningen av modern teknik för att utveckla skogsbruket men menar att det finns skäl att vara mycket kritisk till den här typen av statlig inventering och att användningen av den bör begränsas. Motionärerna anser även att beslutsunderlag för formellt skydd eller nekad avverkning alltid ska tas fram genom inventering på plats, att markägaren ska erbjudas möjlighet att närvara vid dessa inventeringar och att resultatet av inventeringen ska gå att överklaga (yrkande 16). Det huvudsakliga syftet med en naturvärdesinventering (NVI) är att beskriva och värdera naturmiljöer av betydelse för biologisk mångfald inom ett avgränsat område. Bedömningen av naturvärdet görs utifrån de två bedömningsgrunderna biotop (typ av naturmiljö) och arter. En NVI resulterar i avgränsningar av områden, naturvärdesklassningar, objektbeskrivningar, en artlista med naturvårdsarter och en övergripande rapport. arbetar med olika sorters inventeringar; bl.a. inventerar myndigheten ett urval av de anmälningar om föryngringsavverkning som kommer in till myndigheten. inventerar miljöhänsyn vid avverkningen och under föryngringsfasen. Syftet är att ge underlag för utvärdering av uppfyllelsen av miljömålen i skogen. Inventeringsresultaten ger svar på: – hur stor andel av avverkningsarealen som lämnas av hänsynsskäl – hur mycket levande och döda träd som lämnas vid avverkningen. Ett annat område där ansvarar för inventeringar är viltskador i ungskog som är i medelhöjd. Äbin, som metoden kallas för, är en kvalitetssäkrad inventeringsmetod för att inventera viltskador. Inventeringen Uppföljning av biologisk mångfald startade och utförs av . Avsikten var att inventera sammanlagt ca 750 objekt och sedan upprepa inventeringen för att påvisa eventuella förändringar. Inventeringen görs i stickprov av nyckelbiotoper i det enskilda skogsbruket och storskogsbruket. Med start görs också stickprov av vanlig slutavverkningsmogen skog. Inventeringen är ett sätt att följa upp effekter i skogen av skogssektorns arbete för att bevara den biologiska mångfalden. Även SLU arbetar med olika sorters inventeringar, bl.a. markinventeringen som utgör en del av nationella miljöövervakningsprogram. Inventeringen startades i samverkan med Riksskogstaxeringen och har följt miljötillståndet i skogsmark och andra naturmarker. utförs inventering och provtagning på ca 2 000 permanenta provytor. Proverna används för analys av markens kemiska egenskaper och för bestämning av svampsamhällets artsammansättning med hjälp av DNA-metoder. Inventeringen resulterar i data som används inom klimatrapportering till FN och EU, inom den nationella miljömålsuppföljningen, inom forskning samt som information till samhället. SLU arbetar även med skoglig inventering som är en av flera tillämpningar inom sampling och är viktigt för ett stort antal tillämpningar inom praktiskt skogsbruk och miljöarbete. har skoglig inventering inriktats mot främst träd och bestånd, men omfattas alla aspekter som är relevanta för ett hållbart skogsbruk, t.ex. indikatorer för att beskriva biologisk mångfald och växthusgasbalanser. Ett annat område SLU arbetar med är Nationell Riktad Skogsskadeinventering (NRS) som är ett flexibelt inventeringskoncept inriktat på skogsskador där SLU kan följa upp och presentera information om olika slags skador på regional nivå. Landsbygdsminister framhöll som svar på skriftlig fråga 2021/22:389 Information till skogsägare vid undersökning av skogsmarker bl.a. att myndigheternas arbete ska bedrivas i god samarbetsanda med markägare och med respekt för äganderätten. Enligt ministern är det därför viktigt att myndigheternas kvalitetsarbete stärks, att äganderättsperspektivet tydliggörs i myndigheternas arbete och att markägare ges bättre förutsättningar att förstå lagkrav och får möjlighet att bli mer delaktiga i naturvårdsarbetet. När det gäller möjlighet att överklaga naturvärdesinventeringar, se vidare avsnittet om nyckelbiotopsregistrering. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är angeläget att staten har ett ansvar för att se till att det finns kunskapsunderlag i form av geografisk information om tillståndet i skogen och om förekomsten av naturvärden. Detta kan bl.a. utgöra ett stöd för skogsägarna men även för effektivare och mer transparenta beslut vid avverkningsanmälningar. Utskottet vill framhålla att markägare har god kunskap om sin skog, men kan ytterligare kunskapsunderlag om naturvärden vara till nytta t.ex. vid planering av skogsbruksåtgärder, miljöhänsyn och frivilliga avsättningar. Vidare är det en förutsättning för myndigheters arbete med formellt skydd och för olika typer av ärendehandläggning. Kunskap om områden med höga naturvärden är ett viktigt underlag inom svenskt miljö- och naturvårdsarbete då det ger en bild av var det finns biologiskt särskilt värdefulla miljöer. Utskottet delar regeringens bedömning att det bör utvecklas moderna digitala fjärranalysmetoder för att ta fram ett rikstäckande kunskapsunderlag som identifierar objektiva förhållanden i naturen, inklusive kulturmiljöer, utan bedömningar som kan betraktas som myndighetsbeslut. I sammanhanget vill utskottet framhålla att digital fjärranalys är ett effektivt arbetssätt där kunskapsunderlaget lätt kan uppdateras löpande. Det är viktigt att detta utvecklingsarbete bedrivs med en stor transparens gentemot markägarna. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2021/22:4336 (M) yrkande 15 kan lämnas utan åtgärd. Utskottet noterar att myndigheterna gör många fältbesök och inventeringar på marker med olika syften. Det kan handla om inventeringar för att undersöka miljöhänsynen vid avverkning, viltskador, biologisk mångfald, naturvärdesinventeringar etc. Utskottet anser att det är viktigt att myndigheterna kan bedriva ett sådant arbete men vill betona vikten av att det bedrivs med en hög grad av transparens gentemot markägaren. Myndigheternas arbete ska utföras i god samarbetsanda med markägare och med respekt för äganderätten. Utskottet delar regeringens syn att utgångspunkten för arbetet med områdesskydd ska vara frivillighet, flexibilitet och rätt till ersättning. Vidare konstaterar utskottet att beslut om områdesskydd är ett myndighetsbeslut som kan överklagas. Mot bakgrund av detta anser utskottet att motion 2021/22:4336 (M) yrkande 16 kan lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om uppdrag om regelförenkling, avverkningsanmälningar, slutavverkningsålder, övergångszoner mellan skogs- och jordbruksmark och regler om planterad granskog på . Jämför reservation 49 (M), 50 (KD), 51 (M), 52 (SD), 53 (KD), 54 (M, KD) och 55 (SD). Regeringen bedömer att ett uppdrag om regelförenkling inom skogsbruket bör ges till . Syftet med regelförenklingarna bör vara att äganderätten stärks och att villkoren för företagande inom skogssektorn underlättas. Uppdraget bör sträva efter synergieffekter som gynnar skogspolitikens jämställda mål om produktion och miljö. I uppdraget bör det vidare ingå att utreda förenklingsförslag t.ex. som de skogsutredningen lämnat. Översynen bör göras i samråd med , , och . har lämnat en rad förenklingsförslag. Regeringen vill se förenklingsförslag som stärker äganderätten samt att villkoren för företagande inom skogssektorn underlättas och bidrar till att uppfylla miljömålen. Uppdraget bör sträva efter synergieffekter som gynnar skogspolitikens jämställda mål om produktion och miljö. Det kan t.ex. handla om de förslag som utredningen lämnat. Ett av förslagen handlar om skogsvårdsförordningens reglering av lägsta ålder för föryngringsavverkning. I föreskrifter som meddelats med stöd av 10 § skogsvårdslagen och 11 § skogsvårdsförordningen regleras lägsta ålder för föryngringsavverkning för att skydda den yngre skogen mot exploaterande slutavverkningar. Enligt dessa bestämmelser är emellertid möjligheten begränsad att beakta andra intressen än virkesproduktion vid utformningen av föreskrifter om lägsta ålder för föryngringsavverkning. Enligt föreskrifter är den lägsta åldern för föryngringsavverkning fem eller högre i norra än i södra delen av landet vid motsvarande ståndortsindex. Det betyder att två skogsbestånd med samma tillväxt och produktionsförmåga har olika lägsta ålder för föryngringsavverkning beroende på var i landet skogsbeståndet ligger. Om förslag om förändrat regelverk för lägsta ålder för föryngringsavverkning tas fram ska effekter på ekosystemtjänster inklusive kolinlagring särskilt belysas. Särskilda ransoneringsregler anger att högst hälften av skogsmarken får utgöras av kalmark och skog som är på brukningsenheter som är större än . För brukningsenheter som är större än finns ytterligare begränsningar i syfte att främja en jämn åldersfördelning av skogen. Ransoneringsreglerna har starka kopplingar till lägsta ålder för föryngringsavverkning, varför det enligt utredningen vore lämpligt att se över dem . Skogsvårdslagen anger som grundregel att som brukningsenhet gäller den produktiva skogsmark inom en kommun som tillhör samma ägare. Detta kan innebära ett hinder för rationellt brukande. Utredningen bedömer att det är önskvärt att förenkla reglerna för brukningsenhet. Ett alternativ skulle t.ex. kunna vara att koppla begreppet brukningsenhet till ett eller flera län i stället för till en kommun. Eftersom det finns tydliga kopplingar mellan reglerna om brukningsenhet och ransoneringsreglerna vore det enligt utredningen lämpligt att se över dem . bör i samråd med få i uppdrag att se över hur regellättnader för markägare kan införas för att gynna naturlig föryngring, bl.a. i övergångszoner i bryn mellan och skog samt i områden av riksintresse för naturvård, kulturmiljövärden och friluftsliv.