bet · H901UU5 · 2022-06-02 00:00:00 — Det kan gälla nya infrastrukturprojekt över liksom järnvägsprojekt mellan och upp till . I det senare fallet kräver inblandning från tre länder och inte hela . På infrastrukturområdet handlar det ofta om bilaterala projekt. Därför brukar det vara mer effektivt att två eller tre länder jobbar tillsammans i stället för att vi bygger upp en ny gemensam nordisk struktur. har kanske rätt i sin vinkling. Vi borde kanske effektivisera flera ministerråd och titta på hur de jobbar och hur effektiva de är. Jag skulle verkligen välkomna en sådan genomlysning. Jag tänker inte stå här och säga att de inte behövs, men däremot behöver man effektivisera verksamheten. Det för mig över till nästa fråga som lyfte upp, herr talman. Det gäller den mycket bekymmersamma situationen med ekonomihanteringen på sekretariatet. Jag som svensk samarbetsminister har varit oerhört tydlig med att vi ser otroligt allvarligt på problemen. Jag har krävt separata möten bara för att tala om detta. Det har varit extrainsatta möten på mitt initiativ. Jag kräver en tätare uppföljning. Jag har också krävt att avrapporterar vid varje möte som ministerrådet har. Det här naturligtvis en helt oacceptabel situation. Jag måste få återkomma till frågan om ett ministerråd för infrastruktur. Med den erfarenhet jag har av infrastrukturområdet kan jag se ett stort behov av det. Låt oss titta på vad som kommer att hända när Fehmarn Bält är färdigt. Det kommer att påverka transportinfrastrukturen i hela . kan jag inte se att vi i gemensamt har tagit höjd för de förändringar som det kommer att leda till. Det gäller inte minst hur det kommer att se ut över . Det här hade man kunnat ta höjd för på ett annat sätt om det funnits en formaliserad struktur för hur man ska jobba med frågan. Där är förberedelserna nämligen usla. Sedan har man regionalt tittar på det här ur olika perspektiv, men det har inte hänt något på nationell nivå för att se över till exempel förbindelserna över . Jag ser verkligen ett stort behov av detta. Det är inte bara syn, utan det här är partiövergripande. Som tog upp tidigare står även den socialdemokratiska gruppen i bakom detta. Uppföljningen av ekonomin låter ambitiös. Men jag skulle vilja höra hur tidsplanen ser ut. Hur ser ministerrådet på en deadline? Vad har man för absolut krav för när det ska bli ordning på det här? Jag tycker att den kritik som den danska haft mot ekonomistyrningen är oerhört oroväckande, och detta äventyrar legitimiteten för hela det nordiska samarbetet. Jag tycker att det nordiska ministerrådet har brustit i sin styrning av kansliet i med tanke på hur det ser ut. Hur har man tänkt förbättra det framöver så att vi aldrig någonsin hamnar i samma situation igen? Jag konstaterar att och jag inte är helt överens om huruvida en formaliserad struktur inom transportområdet skulle få de avsedda effekter som vi båda önskar, det vill säga få en effektivare infrastrukturplanering. Det gäller inte minst den bilaterala planeringen men kanske också mellan flera länder i . I fråga om ekonomihanteringen är det som hänt helt oacceptabelt. Vi har tagit ett stort ansvar i ministerrådet för att kräva separata möten. Vi har även en kravlista med en handlingsplan från sekretariatet. byter vi dessutom ledarskap för posten som generalsekreterare. kommer en ny generalsekreterare på plats. Vid varje möte kommer som sagt också den danska att avrapportera. När ska det här vara klart? Ja, för det första skulle det ju aldrig ha hänt. För det andra är det vad vi ser inga nya upptäckter som görs, men det är klart att ledarskapet, kontrollerna och den kultur som har rått i sekretariatet har varit helt oacceptabla. Det är det vi tar tag i nu från ministerrådet. Jag tycker att vi har varit väldigt hands-on när det gäller att ta tag i de frågorna. Men vi är fortfarande inte nöjda, och vi behöver fortfarande ha den här avrapporteringen och stämma av att kravlistan följs från sekretariatet. I de frågorna har faktiskt varit det kanske mest pådrivande landet. Även jag vill hedra och hylla statsrådets engagemang, inte minst dialogen med svenska delegationen till . Det har verkligen varit uppskattat och ett adelsmärke under den gångna mandatperioden. Det sätter vi stort värde på. Jag ställde en skriftlig fråga till där jag ville veta om de nordiska regeringarna är beredda att se över och vid behov modernisera , för att säkerställa relevansen i avtalet och det nordiska samarbetet. Det har varit mycket diskussion i de tidigare replikskiftena här just om informellt arbete versus formaliserade samarbeten, men är ju lite av vår grundlag eller konstitution i samarbetet. I sitt föga upplyftande svar säger ministerrådet att ger en god grund för samarbetet och att allt inte behöver regleras i avtalet. Man konstaterar också att om konsensus uppstår för en modernisering finns det möjlighet till det. Jag välkomnar givetvis den uppföljning om nordiskt samarbete i kristider som ska redovisas på höstens session i . Men med pandemin i färskt minne, liksom den nya säkerhetspolitiska situationen, borde öppenheten för att se över kanske vara något större från ministerrådets sida. Min fråga till den nordiska samarbetsministern är därför om hon är beredd att ta initiativ och visa ledarskap även i den här frågan för att säkerställa ett modernt och relevant Helsingforsavtal. Jag har ytterligare en fråga till ministern. Vi har hört om vikten av de nordiska gränsregionala informationskontoren med Øresunddirekt och alla de andra syskonkontoren. Vi från har föreslagit en permanent finansiering av den verksamheten, som är så viktig för våra gränspendlare. Hur ser regeringen på det? Vilket intresse finns det från ministerns sida för att stötta vårt krav på en permanent finansiering? Tack, , för att du väcker frågan om ! Det är som sagt en plattform för oss. ser det som en bra plattform, och jag delar den synen. Det finns i grunden mycket bra i avtalet. Men sedan måste man se över om det är applicerbart och om det finns behov av att tillsammans modernisera även en så grundläggande plattform. Med det säger jag inte att vi ska kasta avtalet över bord, men däremot tycker jag att det finns utrymme för en dialog - det sa jag också från början när jag kom in som nordisk samarbetsminister - mellan ministerrådet och om grundförutsättningarna för samarbetet. Även om det har varit frågetecken kring detta under de år som jag har varit ansvarig minister i den är det inte säkert att det är avtalet i sig vi behöver förändra, men vi måste vara överens om grunderna för samarbetet och de mandat som vi har i de olika uppdragen i dessa konstellationer. Jag välkomnar gärna en öppen dialog om grunderna för vårt samarbete. Därmed inte sagt att jag vill skriva om , men vi bör titta på det och se hur vi tolkar och applicerar det 2022 och framåt. De gränsregionala informationstjänsterna har visat sig vara ovärderliga under pandemin, också tillsammans med , som har fått en förstärkt roll under pandemin på den initiativ. Jag ser det som en del under det här året - jag vill verkligen lyfta frågan och kommer även att göra det i - att titta på hur vi kan använda dessa lokala och regionala aktörer som verkligen kan ha örat mot marken och vet vad som händer ute i gränsregionerna, lyfta fram det och lyfta upp det till ministerrådet så att vi också kan fatta rätt beslut och få rätt information. Jag vill bara understryka det säger: De gränsregionala informationstjänsterna, tillsammans med , är otroligt viktiga aktörer. Nej, inte heller vill kasta över bord. Däremot vill vi verkligen säkerställa relevansen i avtalet. Vi har en helt ny situation, givet utvecklingen av det säkerhetspolitiska läget. Förhoppningsvis kommer vi snart alla att vara Natomedlemmar, och det gör att vi verkligen måste ta nästa steg i att fundera på hur vi kan stärka den formella underbyggnaden. Naturligtvis finns Natos parlamentariska strukturer och andra strukturer inom Natosamarbetet, men det kommer att vara viktigt av strategiska skäl att samordna oss i , men också med våra baltiska vänner, för att kunna säkerställa säkerheten i vår del av Nato när vi nu får som ett nytt innanhav i den här delen. Det finns alltså verkligen anledning att fundera över hur vi inom Natos parlamentariska församling men också i kan biffa upp och stärka samarbetet mellan regeringarna och mellan parlamentarikerna. Det är också välkommet att regeringen har stärkt mandat. Det är mycket positivt och väldigt lösningsorienterat. Jag är glad över att man ser de resurser som de gränsregionala informationstjänsterna kan vara. Jag tror att vi alla behöver vara ödmjuka och tacksamma över den avgörande roll som de har spelat under pandemin. De har verkligen funnits till hands och hjälpt till med konkreta problem när medborgarna har hamnat i klistret rejält. Det är därför det är så viktigt att vi verkligen permanentar den verksamheten. Som har påtalats här tidigare i debatten fick vi ju tyvärr ett antal nya störningar i rörligheten under pandemin, men den långa lista av gränshinder som tyvärr fanns redan innan har ju inte försvunnit på något magiskt sätt. De viktiga problem som skapar hinder i rörligheten kvarstår, och de måste undanröjas. Jag tror dock att en viktig pusselbit är att permanenta de gränsregionala informationskontoren. Jag skulle verkligen vilja se att man tittade på de formella strukturer som redan finns, både och de ministerråd som finns. Jag nämnde tidigare, herr talman, de problem som har funnits i sekretariatet för . Är de tillräckligt effektiva? Levererar de vad vi förväntar oss och vad våra medborgare förväntar sig av de som man lägger in i det nordiska samarbetet? Det är oerhört mycket pengar. Jag skulle verkligen vilja se att vi tittade över de formella strukturerna, både om de är relevanta och om de är effektiva, om arbetet sker på ett effektivt sätt. Den lista som fanns innan pandemin var lång, men den är nu lite kortare. Det har faktiskt gjorts en del . Också här och görs en hel del. Vi håller på svenskt initiativ på och ser över , vilket är oerhört välkommet, för att det ska vara mer effektivt för dem som arbetar på olika sidor om gränsen. Vi tittar på gränsregional statistik, som också har gjorts i . Kan vi skala upp det till hela så att vi får en bättre statistik, vilket vi behöver? Vi tittar också på bank-id i . Det är ändå en hel del som prickas av. Sedan kommer det nya gränshinder till detta, och det är väldigt mycket de gränsregionala informationstjänsternas förtjänst att man får upp de nya problemen på bordet och får möjlighet att lösa dem tillsammans. Jag ser mycket fram emot detta, men jag vill också att vi verkligen tittar på effektiviteten i alla dessa medel som läggs in i det nordiska samarbetet. Varenda krona ska vi och våra medborgare ha nytta av. Samtliga nordiska regeringschefer har tidigare ställt sig bakom visionen att ska bli världens mest integrerade region . Vi kan dock, trots denna enighet, konstatera att vi har en bit kvar att vandra. I flera opinionsundersökningar och i Svenska institutets granskning har vi tydligt kunnat se hur synen på har försämrats drastiskt till följd av svensk migrationspolitik och den skenande brottsligheten i . Men vi ser det också genom de stängda gränserna under rådande pandemi, som av naturliga skäl har präglat tillvaron för alla sedan starten . Många företrädare från olika partier har vid olika tillfällen talat om hur den fria rörligheten i de nordiska gränsregionerna påverkades mycket negativt av de åtgärder som vidtogs för att bromsa smittspridningen. Det finns dock betydligt mycket mer som man kan säga om detta. Hanteringen hade kunnat bli så mycket smidigare om bara länderna hade varit bättre synkroniserade beträffande arbetet med att bekämpa smittspridningen. Också detta vet vi tack vare tidigare nämnda opinionsundersökningar som tydligt pekade på att svensk pandemihantering var en betydande orsak till en mer negativ bild av . Jag har sedan början av pandemin återkommande stått här för att belysa det faktum att slapphänta icke-strategi har varit fullkomligt förödande för vårt land, och exemplen är många. Jag talar om det faktum att över 19 000 svenskar har mist livet till följd av covid-19, varav flera fick ofrivillig dödshjälp av den omsorgspersonal som skulle ta hand om dem. Jag talar om att tiotusentals svenskar, kanske rent av hundratusentals svenskar, lider av långvariga besvär till följd av att man tidigt lät smittan spridas nästan helt obehindrat utan tillräckliga åtgärder från stat och myndigheter. Jag talar om det faktum att det i vårt land varit de sköra som tvingats till långvarig isolering och om det faktum att sköra människor har påtvingats myndigheternas ovetenskapliga haveri beträffande exempelvis avsaknad av basal skyddsutrustning och enkla rutiner för vårdare. Sist men inte minst talar jag om bristen från ansvariga politiker när det gäller att förstå hur den svenska senfärdigheten, slappheten och ignoransen har bidragit stort till att orsaka stängda gränser mellan våra nordiska grannländer. Det är nämligen inte konstigt att gränserna mot stängdes och att många i våra nordiska grannländer kommit att se på som något av ett parialand. Färska siffror visar hur haft nästan dubbelt så många dödsoffer per miljon invånare som vårt södra grannland , och detta trots att våra förutsättningar att förhindra smittspridning har varit betydligt bättre än deras. Om vi ser till generellt har alltså mellan två och över fyra gånger så många döda som vi sett en obefintlig eller rent av utebliven ekonomisk vinst. I detta sammanhang skulle jag vilja citera en tidigare Nobelpristagare i ekonomi, : Allt fick av sin flockimmunitetsstrategi var ett gäng döda svenskar. Att regeringen har misslyckats så kapitalt under denna pandemi får inte ändra på den gemensamma strävan att stärka det nordiska samarbetet. Det tål dessutom att sägas att det lyckligtvis finns delar där samarbetet har fungerat väl, även . Det finns därför skäl att bejaka det som har gått bra men också att se över vad vi gemensamt kan göra annorlunda. Pandemin måste om något visa på vikten av att vi kan agera gemensamt i och att vi snabbt kan bistå varandra i krissituationer i syfte att rädda såväl liv och hälsa som ekonomi. För att allt detta ska bli möjligt måste korten komma på bordet. Vi måste få till en gedigen granskning av pandemiåren 2020 och 2021, varför vi sverigedemokrater har föreslagit tillsättandet av en nordisk coronakommission som får i uppdrag att utvärdera samarbetet och åtgärderna bland de nordiska länderna under coronakrisen. Jag står naturligtvis bakom samtliga SD-reservationer i betänkandet, men jag yrkar bifall till reservation 3. Vi sverigedemokrater älskar . Det är allom bekant. Vi sverigedemokrater älskar även och det nordiska samarbetet. Det nordiska samarbetet är en framgångssaga, trots bakslaget under pandemin, och det bygger på frivillighet. Det bygger på frivillighet och ändå fungerar det. Eller kanske fungerar det så väl just därför? Jag tror inte att det är en slump. Vi vet att vi kan minska det när vi vill om vi vill det, och vi kan frångå det när vi vill om vi vill det. Men det vill vi verkligen inte. Det frivilliga samarbetet formas lättare kring fördelar för de länder som ingår. Det ger den flexibilitet som ger fördelar och inte nackdelar. Det ger vilja att ställa upp lojalt med andra nordiska länder när det behövs. Det frivilliga samarbetet är vårt samarbete och inte någon annans. Nordensamarbetet bör stå modell för EU-samarbetet som alltmer börjar likna en planekonomisk tvångströja. Reformeringen av EU-samarbetet måste börja senast under ordförandeskap 2023 med det nordiska samarbetet som modell. Men eftersom vi är realister ser vi att förutsättningarna för ett nordiskt samarbete är bättre än för ett EU-samarbete. De nordiska länderna är historiskt sett homogena länder som även inbördes har stora likheter. Det är viktigt att inse det. Det är också viktigt att bevara den homogeniteten. Det mångkulturella experiment som håller på med nu skapar olikheter, spänningar, våld och oro, och det minskar förutsättningarna för det frivilliga samarbetet inte bara i utan även i . Vi sverigedemokrater älskar samarbete, men det måste vara ett samarbete som leder till goda resultat för svenskarna och det måste bygga på realistiska premisser. Vi sverigedemokrater vill göra mycket för miljön. Vi tänker i generationsperspektiv. Vi vill kunna lämna över ett med god miljö till våra barn. Vi ska inte förbruka miljön. Det kallas miljömässig hållbarhet. Miljömässig hållbarhet blir ofta synonymt med begreppet hållbarhet när initiativ tas av andra partier, men det är ju bara en del av hållbarheten. Det ska också ingå social hållbarhet och ekonomisk hållbarhet i hållbarhetsbegreppet. Det handlar om att varken miljön, den sociala situationen eller ekonomin ska förbrukas. På så vis säkerställer vi att nästa generation får en god miljö, en god social situation och en god ekonomi. Även utanför de tre gängse hållbarhetsdelarna finns viktiga värden att försvara och bevara till kommande generationer. Vi lever i vår kultur, och den ger oss sammanhang och mening. Vi ska inte förbruka vår kultur. Våra barn har rätt att leva i vår kultur med tusenårig förankring och en sammanhållning över generationer och in . Kulturell hållbarhet är den fjärde hållbarhetsdelen. Hållbarhet handlar alltså om respekt för många värden och om balans. Utan balansen blir ambitioner lätt både utopiska och skadliga. Nordisk frihet, där ingår, har agerat och fått gehör för att de sociala och ekonomiska värdena inte ska glömmas bort vid hållbarhetsansatser, till exempel inför COP 26 och + 50. Det är perspektiv som är oerhört viktiga i annars ensidiga diskussioner. Det är viktigt för oss människor, men också för miljön, att vi inte bara fokuserar på miljön och miljömässig hållbarhet. Det krävs nämligen att man inte föröder ekonomin om man ska ha resurser till framtida miljövänlighet, och det krävs att man inte föröder livskvalitet om man ska ha kvar ett engagemang för miljön. Dessutom kan vi fråga oss vad man har vunnit om man har räddat miljön men förlorat barnens förutsättningar att få ett gott och meningsfullt liv. Hållbarhet handlar alltså om respekt för många värden och om balans. Nordisk frihet, där , och ingår, har hållit emot när det gäller förslag som vi bedömer skulle skada ekonomier och de nordiska folkens livskvalitet eller bara vara ogenomförbara. Till exempel har Nordisk frihet tillsammans med andra stoppat ett gemensamt nordiskt datum för fossilfrihet. Länderna är alltför olika och har helt olika förutsättningar att uppnå fossilfrihet. Ett gemensamt datum skulle ge ett ganska litet mervärde med tanke på de åtaganden som de respektive länderna redan har gjort. Ett sådant datum skulle inte heller på ett lika träffsäkert sätt tillåta oss att beakta negativa effekter på de värden som står i konflikt med klimatambitionerna. Den nödvändiga balansen mellan värden går i ett sådant läge inte att upprätthålla. Visst är det roligt att vara rosenkindad idealist, men vi sverigedemokrater och Nordisk frihet ser som vårt viktiga kall att vara realister för att våra barns framtid ska vara hållbar i begreppets samtliga betydelser. Realism förenar partierna i Nordisk frihet och svetsar oss samman, och realism är vad man får om man röstar på dessa partier. Andra realister är välkomna in i samarbetet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.)