bet · H901SfU31 · 2022-06-16 00:00:00 — Intresset av att ordna boende för alla som har behov av det tillgodoses med den modell som föreslås, även om det i vissa fall kan leda till att en del behöver flytta mellan boenden. Vilka individuella kriterier som kommer att beaktas i det enskilda fallet är en fråga som hanteras i den praktiska tillämpningen. Staten har det huvudsakliga ansvaret för mottagande av asylsökande m.fl. och utgångspunkten är att staten ska ersätta kommunerna för de kostnader som de har för insatser som de är skyldiga att tillhandahålla. Enligt 23 § LMA har en kommun som har lämnat bistånd enligt lagen rätt till ersättning från staten för biståndet. Liksom för andra kostnader för mottagande av asylsökande m.fl. bör bestämmelser om ersättning ges i förordning. Utgångspunkten är att ersättningssystemet ska utformas så att ersättningen kan betalas ut på ett enkelt sätt och inte ge upphov till onödiga administrativa kostnader för kommunerna. Enligt regeringens mening är ett system med schablonersättningar den modell som har störst förutsättningar för att åstadkomma det. Vilka kostnader som ska ersättas genom schablonbelopp och vilka belopp schablonerna ska uppgå till kommer regeringen att återkomma till under det kommande förordningsarbetet. Regeringen kommer dessutom att följa utvecklingen efter att regelverket trätt i kraft och vid behov föra en dialog om utvecklingen och kostnadsläget med berörda aktörer. För att fördelningen av anvisningar av kommuner som ska ordna boende ska bli så jämn som möjligt och för att det ska vara tydligt vilka kriterier som ska beaktas vid fördelningen mellan kommunerna föreslår regeringen att det införs vissa kriterier för fördelningen i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. På liknande sätt som enligt bosättningslagen ska vid fördelningen hänsyn tas till kommunernas arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantagna mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen. Regeringen bör bemyndigas att i förordning ange vilka kriterier, utöver de som anges i lagen, som får beaktas vid fördelningen. Därutöver bör regeringen få meddela föreskrifter om antalet utlänningar för vilka det finns ett behov av att anvisa en kommun, prioriteringen vid anvisningar, fördelningen av anvisningar mellan kommuner och inom vilken tid en kommun ska ordna boende. Regeringen framhåller att systemet för anvisning av en kommun som ska ordna boendet i viss mån behöver vara flexibelt. Att därutöver i lag införa närmare bestämmelser om anvisningar skulle innebära en detaljreglering som inte medger ett sådant utrymme för anpassningar . Regeringen föreslår därför att föreskrifter om ordningen med anvisning av en kommun regleras i förordning. När det gäller frågan om inom vilken tid en kommun ska vara skyldig att anordna boende anser regeringen att det är angeläget att skapa ett system som möjliggör snabba processer där utlänningarna fort kommer till den kommun som ska ordna deras boende. Regeringen ser dock också att kommunerna har behov av goda planeringsförutsättningar. Regeringen kommer att ta hänsyn till dessa olika aspekter vid beredningen av förordningarna. Av betydelse är naturligtvis utformningen av ersättningsmodellen. De som har ansökt om men inte beviljats tillfälligt skydd Regeringen anser att det inte är tillfredsställande för vare sig utlänningen, eller kommunerna att personer som kommer till inom ramen för massflyktsdirektivet omfattas av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. först efter beviljat uppehållstillstånd. Även om ett beslut om uppehållstillstånd fattas kan handläggningstiden påverkas av om det anländer många skyddssökande . Regeringen föreslår därför att de utlänningar som omfattas av massflyktsdirektivet får rätt till bistånd från enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och vård enligt lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. redan från den tidpunkt då de ansöker om uppehållstillstånd enligt 21 kap. UtlL. När det gäller frågan om sanktioner pekar regeringen på att det inte finns några sanktioner knutna till bosättningslagens reglering av anvisningar för boende och att det systemet överlag har fungerat väl. Kommunerna har också uppvisat en stor vilja att ta ett gemensamt ansvar för flyktingsituationen med anledning av invasion av . Regeringen bedömer därför att det inte är nödvändigt att införa sanktioner eller andra åtgärder mot kommuner som inte fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagna regleringen. Lagändringarna ska träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser med anledning av lagförslagen behövs inte. När det gäller konsekvenser för bedömer regeringen att förslaget beräknas rymmas inom de ekonomiska ramarna för myndigheten . Vad gäller de ekonomiska konsekvenserna för kommunerna lyfter regeringen fram att syftet med förslagen är att åstadkomma en jämnare fördelning av boendet för personer med uppehållstillstånd med tillfälligt skydd och kommunerna ska kompenseras för sina kostnader med anledning av förslagen. I fråga om kommunernas övriga verksamhet, såsom att erbjuda t.ex. skola, vård och omsorg till kommunens invånare, kan dessa komma att påverkas av de kommande anvisningarna om att ordna boende för personer med tillfälligt skydd. En jämnare fördelning av boendena mellan kommunerna ger dock kommunerna sammantaget bättre förutsättningar att kunna erbjuda dessa välfärdsverksamheter. I vilken omfattning och hur dessa välfärdsverksamheter kommer att påverkas är dock svårt att bedöma inom ramen för lagstiftningsärendet. Det är regeringens uppgift att säkerställa att kommunerna får rimliga planeringsförutsättningar om massflyktsdirektivet aktiveras på nytt. I fråga om den kommunala självstyrelsen bedöms förslagen innebära en inskränkning i denna genom att kommunerna blir skyldiga att hjälpa med att ordna boende. Regeringen bedömer dock att det är nödvändigt med lagstöd för att kommuner ska ges en utvidgad befogenhet att ordna med boende för personer med tillfälligt skydd enligt massflyktsdirektivet, dvs. för att anordna boende även efter den initiala tiden enligt 3 a § tredje stycket LMA. Det innebär att det hade varit nödvändigt att införa ett sådant lagstöd även om regeringen bedömt att det varit möjligt att uppnå en jämn fördelning endast genom frivilligt samarbete med kommunerna. Även om antalet skyddsbehövande understiger det antal som sökte sig till 2015 kan situationen snabbt förändras. Regeringen bedömer att det ändamål som regleringen avser att tillgodose inte kan uppnås på ett sätt som är mindre ingripande för det kommunala självbestämmandet än det som föreslås. Den mindre ingripande lösningen att låta kommunerna, utifrån utökade kommunala befogenheter, frivilligt hjälpa med boenden bedöms enligt regeringen inte kunna leda till en tillräckligt jämn fördelning mellan landets kommuner. Regeringen bedömer att en jämnare fördelning mellan kommunerna innebär en minskad risk för socialt utanförskap och segregation jämfört med om många personer med samma bakgrund och behov kommer till samma områden. Det är också positivt för barn. Förslagen kan även bidra till bättre förutsättningar för att uppnå de integrationspolitiska målen. Också syftet med förslagen i propositionen, att säkerställa en jämn fördelning och att de skyddsbehövande snabbt får tak över huvudet, måste anses positivt för barnfamiljer och i övrigt främja en god hälsa. Långa väntetider och osäkerhet kring boendet är lika negativt för kvinnor som för män, flickor och pojkar. Förslaget bedöms inte ha några nämnvärda konsekvenser för jämställdheten. En självklar utgångspunkt i förordningsarbetet är att i första hand beakta vad som bedöms vara barnets bästa på det sätt som anvisas i , som är svensk lag. Det är även en uppgift för att beakta barnrättsperspektivet och de rättigheter som följer av vid de enskilda anvisningsbesluten. I kommittémotion 2021/22:4757 av m.fl. (M, KD) yrkande 1 anges att det är av yttersta vikt att skyddssökande så långt det är möjligt vid övergången till den nya lagstiftningen inte rycks upp från sin invanda miljö för att flyttas till en annan kommun. I yrkande 2 anges att kommunerna måste ersättas fullt ut för sina kostnader för boende och skola, men även andra kostnader som förskola och sociala insatser. Enligt yrkande 3 är bostadssituationen i kommunerna en faktor som ska beaktas, eftersom den i stor utsträckning påverkar kommunernas möjlighet att tillhandahålla bostäder. Vidare bör tidsfristen för att ordna med boende som en utgångspunkt vara i likhet med anvisningar enligt bosättningsförordningen (yrkande 4). Det är enligt motionärerna av stor vikt att kommunerna får tillräcklig tid att anordna boende efter att anvisning har skett. m.fl. (SD) begär i kommittémotion 2021/22:4756 att avslår propositionen. Migration ska vara ett statligt åtagande. Alla åtaganden från kommunernas sida måste vara frivilliga. Regeringens förslag innebär en inskränkning i kommunernas självbestämmande och är dessutom onödigt och dyrt. Antalet personer som reser från till EU har minskat drastiskt och även antalet sökande ukrainare i har minskat från över 2 000 till ca 100 per dag. Behovet av tvingande lagstiftning som urholkar kommunernas självbestämmande har därmed minskat drastiskt. Vidare har lagstiftningsärendet varit mycket påskyndat, med bl.a. mycket kort remisstid. Det finns också oklarheter i regeringens förslag, särskilt när det gäller ersättningen till kommunerna och andra finansiella aspekter. I kommittémotion 2021/22:4754 av m.fl. (V) anges att regeringen bör återkomma med förslag om att införa sanktioner mot kommuner som inte fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagna regleringen. På grund av invasion av befinner sig flera miljoner människor på flykt i . EU har därför beslutat att aktivera massflyktsdirektivet. Många människor har sökt sig till , och , som är ansvarig myndighet, saknar kapacitet att ordna boende för de tusentals personer som har behov av det. Den uppkomna situationen riskerar dessutom att pågå . Även om antalet skyddssökande personer från har minskat kan situationen snabbt förändras. Det finns vidare lärdomar att dra av utvecklingen under flyktingsituationen 2015 när vissa kommuner tog ett oproportionerligt stort ansvar. Utskottet anser därför i likhet med regeringen att det behövs en styrning i lag som inbegriper utökade kommunala befogenheter och en lagreglerad möjlighet för att anvisa en kommun som ska ordna boendet. Utskottet delar regeringens bedömning att en tillräckligt jämn fördelning mellan landets kommuner inte kan uppnås på ett sätt som är mindre ingripande för det kommunala självbestämmandet än det som föreslås. Utan en sådan styrning finns det risk för att vissa kommuner blir mer belastade än andra när det gäller att ställa om delar av sin verksamhet. En ojämn fördelning mellan kommunerna innebär också en ökad risk för socialt utanförskap och segregation när många personer med samma bakgrund och behov kommer till samma områden. Utskottet vill också peka på att möjligheten att anvisa en kommun som ska ordna boendet inte är avsedd att förändra ansvarsfördelningen mellan staten och kommunerna på något annat sätt än att kommunerna blir skyldiga att ordna boende för de aktuella personerna. ska alltjämt ha huvudansvaret för mottagandet av dessa personer. Enligt utskottets bedömning får regeringsformens beredningskrav anses uppfyllt. Utskottet kan också konstatera att Lagrådet inte hade några invändningar mot lagförslagen. Vidare anser utskottet i likhet med regeringen att det är svårt att överblicka hur läget utvecklas. En situation kan snabbt uppstå med en kraftigt ökad tillströmning av skyddsbehövande varför regelverket bör vara på plats . När det gäller ärendets beredning kan utskottet också konstatera att statsrådet informerade utskottet i ärendet vid två sammanträden innan propositionen överlämnades. Därutöver lämnade regeringen och information med anledning av situationen i vid ett flertal tillfällen . Med det ovan anförda tillstyrker utskottet propositionen och avstyrker motion 2021/22:4756 (SD) om avslag på propositionen. Enligt utskottets mening är det angeläget att anvisningarna görs med omsorg och med beaktande av intresset av att de skyddsbehövande ska behöva flytta i så liten utsträckning som möjligt. Detta gäller med särskild styrka i de fall det handlar om barnfamiljer där barnen går i skolan. Det kan dock komma att krävas att personer med tillfälligt skydd behöver flytta från den kommun som de först kommit till. I dessa fall är det, vid övergången till den nya regleringen, av yttersta vikt att de skyddssökande så långt det är möjligt inte rycks upp från sin invanda miljö. Föreskrifterna bör därför utformas så att det i det enskilda fallet i möjligaste mån kan undvikas att enskilda ska behöva ryckas upp och flytta i onödan. Detta bör ge regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därför motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkande 1. Regeringen föreslår att ersättningen ska regleras i förordning. I propositionen anges att ersättningssystemet ska utformas så att ersättningen kan betalas ut på ett enkelt sätt och inte ge upphov till onödiga administrativa kostnader för kommunerna. Enligt regeringen är ett system med schablonersättningar den modell som har störst förutsättningar för att åstadkomma det. För att kommunerna ska kunna leva upp till ett utökat ansvar måste emellertid enligt utskottets mening regeringen säkerställa att kommunerna får ersättning för sina kostnader. Kommunerna bör således ersättas fullt ut för sina kostnader för boende och skola, och även för andra kostnader som förskola och sociala insatser. Detta kan t.ex. åstadkommas genom att schablonbelopp betalas ut men att de kommuner som kan uppvisa faktiska kostnader som överskrider schablonen kan få ersättning för dessa, krona för krona. Detta bör ge regeringen till känna. Motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkande 2 tillstyrks därför. Utskottet delar regeringens bedömning att kriterierna för fördelningen mellan kommunerna ska lagregleras. Härigenom kan fördelningen bli så jämn som möjligt och det blir tydligt vilka kriterier som ska beaktas vid fördelningen. Utskottet noterar att regeringens förslag om att hänsyn ska tas till kommunernas arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantaget mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen innebär att det ska ske på liknande sätt som den ordning som gäller för anvisning enligt bosättningslagen. Utskottet kan vidare konstatera att förslaget inte utesluter att andra kriterier än de angivna beaktas i något led vid fördelningen. Enligt regeringens förslag ska regeringen bemyndigas att i förordning ange vilka kriterier, utöver de som ska anges i lagen, som får beaktas vid fördelningen. Utskottet, som noterar att ordningen medger viss flexibilitet, anser att regeringens förslag är väl avvägt. Det finns därför enligt utskottets mening inte skäl för att göra ett tillkännagivande om att i lagen ange att bostadssituationen i kommunerna ska vara en faktor som ska beaktas vid fördelningen. Motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkande 3 avstyrks därmed. I en motion anges att tidsfristen för kommunerna att ordna med boende som en utgångspunkt bör vara i likhet med anvisningar enligt bosättningsförordningen. Utskottet anser liksom regeringen att det är angeläget att skapa ett system som möjliggör snabba processer där utlänningarna fort kommer till den kommun som ska ordna boende. Det är dock viktigt att hänsyn tas till kommunernas behov av goda planeringsförutsättningar. Tidsfristen för kommunerna att anordna boende ska enligt regeringens förslag regleras i förordning. Det är enligt utskottet av stor vikt att regeringen vid beredningen av förordningarna tar hänsyn till dessa olika aspekter. Det är också av betydelse hur ersättningsmodellen kommer att utformas. Med det anförda finner utskottet inte skäl för att göra ett tillkännagivande om att tidsfristen ska uppgå . Motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkande 4 avstyrks därför. Vad gäller frågan om sanktioner mot kommuner som inte fullgör sina skyldigheter noterar utskottet att det inte finns några sanktioner knutna till bosättningslagens reglering av anvisningar för boende och att det systemet överlag har fungerat väl. Vidare har kommunerna uppvisat en stor vilja att ta ett gemensamt ansvar för flyktingsituationen med anledning av invasion av . Utskottet anser därför att det inte är nödvändigt att införa sanktioner eller andra åtgärder mot kommuner som inte fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagna regleringen. Det finns därför enligt utskottet inte skäl för att göra ett tillkännagivande om detta. Motion 2021/22:4754 (V) avstyrks därmed. Åtgärder för en jämnare fördelning av boende för vissa skyddsbehövande, punkt 1 (SD) av (SD), i (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2021/22:4756 av m.fl. (SD) och avslår proposition 2021/22:250 punkterna 1 och 2. Regeringens migrationspolitik har steg för steg flyttats över till kommunerna, som har förlorat det självbestämmande de tidigare haft och som tvingas utföra en politik de inte varit intresserade av, saknar förutsättningar för eller rent av motsätter sig. Mottagandesystemet bör vara helt och hållet statligt och kommunernas åtaganden måste vara frivilliga. Mottagandet av ukrainska flyktingar är angeläget. Den övervägande delen av mottagandet har dock skett på privat basis. Ett tvång för kommunerna framstår därför som både onödigt och dyrt. Till detta kommer att flödet av ukrainska medborgare till har minskat och därmed behovet av tvingande lagstiftning. Vidare har detta lagstiftningsärende inte beretts på nödvändigt sätt. Remissinstansernas och Lagrådets tid att yttra sig över förslaget var kort, liksom motionstiden i . Allt sammantaget innebär detta att regeringens förslag bör avslås. Ersättning till kommuner, punkt 3 (S) av (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: 2021/22:4757 av m.fl. (M, KD) yrkande 2. När det gäller frågan om ersättning till kommunerna medför ett system med schablonersättningar att ersättningen kan betalas ut på ett enkelt sätt och inte leda till onödiga administrativa kostnader för kommunerna. I propositionen anges att regeringen kommer att återkomma till vilka kostnader som ska ersättas genom schablonbelopp och vilka belopp schablonerna ska uppgå till. Regeringen kommer vidare att följa utvecklingen efter att regelverket trätt i kraft och vid behov föra en dialog om utvecklingen och kostnadsläget med berörda aktörer. Det finns därför inte skäl för att göra ett tillkännagivande om full kostnadsersättning. Övrigt om jämnare fördelning av boende för vissa skyddssökande, punkt 4 (M, SD, KD) av (M), i (M), (SD), (M), (KD), i (SD), (M) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4757 av m.fl. (M, KD) yrkandena 3 och 4 samt 2021/22:4754 av m.fl. (V). Vid fördelningen av anvisningar mellan kommunerna ska enligt regeringens förslag hänsyn tas till kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantaget mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen. Även bostadssituationen bör emellertid vara en faktor som ska beaktas, eftersom den i stor utsträckning påverkar kommunernas möjlighet att tillhandahålla bostäder. Det är av stor vikt att kommunerna får tillräcklig tid att anordna boende från det att anvisning har skett. I bosättningsförordningen ges kommunerna en tidsfrist för detta. En utgångspunkt bör vara att samma tidsfrist ska gälla för anvisningar enligt nu aktuell lagstiftning. Övrigt om jämnare fördelning av boende för vissa skyddssökande, punkt 4 (V, MP) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4754 av m.fl. (V) och 2021/22:4757 av m.fl. (M, KD) yrkandena 3 och 4. Regeringens förslag är välkommet, eftersom det kommer att underlätta mottagandet av människor på flykt till följd av invasion av och leder till bättre förutsättningar för landets kommuner att ta ansvar för de som får tillfälligt skydd. En brist i förslaget är dock att det saknas sanktioner mot kommuner som inte följer lagen. Sanktioner bör användas sparsamt, men i detta fall handlar det om regleringar som innebär att de som får skydd i ska fördelas jämnt med hänsyn till kommunernas förutsättningar. Det är därför rimligt att införa någon form av sanktion om en kommun bryter mot lagen. Ett alternativ kan vara att sänka utbetalningen av generella statsbidrag. Flytt mellan kommuner, punkt 2 (V) (V) anför: Det är viktigt med en långsiktig planering när det gäller boende för asylsökande, och framför allt ensamkommande, för att undvika att människor rycks upp från sitt sammanhang vilket kan få svåra konsekvenser som ny i landet. Mot den bakgrunden står vi bakom utskottets förslag till tillkännagivande om att skyddssökande så långt det är möjligt inte ska ryckas upp från sin invanda miljö för att flyttas till en annan kommun. vill att staten ska ha det övergripande ansvaret för att ta emot människor på flykt i . Flyktingmottagandet ska därför ha en tydlig nationell styrning och tillräcklig statlig finansiering. Mot den bakgrunden står vi bakom utskottets förslag till tillkännagivande om att kommunerna bör ersättas fullt ut för sina kostnader för bl.a. boende och skola. Vår politik på flyktingområdet om skyddsbehov och mottagande utvecklas i motion 2021/22:919. Ersättning till kommuner, punkt 3 (SD) (SD), i (SD) och (SD) anför: Vi anser i första hand att regeringens förslag bör avslås (reservation 1). Mottagandesystemet bör vara helt och hållet statligt och kommunernas åtaganden måste vara frivilliga. När det gäller speciellt ersättningen till kommunerna finns många oklarheter i regeringens förslag. Vi har därför ställt oss bakom motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkande 2. Övrigt om jämnare fördelning av boende för vissa skyddssökande, punkt 4 (SD) (SD), i (SD) och (SD) anför: I första hand anser vi att regeringens förslag bör avslås (reservation 1). Genomförs regeringens förslag bör kommunernas bostadssituation vara en faktor som ska beaktas vid fördelningen och kommunerna bör ges en tidsfrist för att anordna boende från det att anvisning har skett. Vi ställer oss således bakom motion 2021/22:4757 (M, KD) yrkandena 3 och 4. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2021/22:250 Åtgärder för en jämnare fördelning av boende för vissa skyddsbehövande: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. 2021/22:4754 av m.fl. (V): ställer sig bakom det som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma med förslag om att införa sanktioner mot kommuner som inte fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagna regleringen, och detta tillkännager för regeringen. 2021/22:4756 av m.fl. (SD): 2021/22:4757 av m.fl. (M, KD): 1.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att skyddssökande så långt det är möjligt inte rycks upp från sin invanda miljö, och detta tillkännager för regeringen. 2.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av tillräckliga ersättningar till kommunerna och tillkännager detta för regeringen. 3.Riksdagen ställer sig bakom det som anförs i motionen om att även bostadssituationen ska beaktas vid fördelningen av anvisningar mellan kommuner och tillkännager detta för regeringen.