bet · H901MJU23 · 2022-04-29 00:00:00 — Förhållanden som uppmärksammas av enskilda myndigheter kan sättas in i ett större sammanhang och därmed ges spridning till berörda dricksvattenaktörer. De uppmärksammade riskerna med kemiska ämnen och produkter, som bisfenol vid relining av ledningar och perfluorerade ämnen i brandskum (PFOS), utgör exempel på förhållanden som varit kända av myndigheterna men inte kommit till allmän kännedom för dricksvattenproducenter och konsumenter förrän vid senare tillfällen. Dåvarande landsbygdsministern anförde följande som svar på fråga 2019/20:594 Det nationella nätverket för dricksvatten: Regeringen har i budgetpropositionen aviserat en förstärkning med tre miljoner till för att nationellt samordna frågor inom dricksvattenområdet. Arbetet omfattar hela kedjan från grundvatten till tappkran. Regeringens satsning har sin utgångspunkt i vad som föreslogs i betänkandet En trygg dricksvattenförsörjning. Dricksvatten är vårt viktigaste livsmedel. Lagen om allmänna vattentjänster identifierar under vilka förutsättningar kommunen måste tillhandahålla vatten. Det är vattenproducenterna som ansvarar för att dricksvattnet är bra och säkert i enlighet med dricksvattenlagstiftningen. Det finns regler och vägledningar kring dricksvattenkvalitet som ansvarar för. har tillsynsansvar liksom kommunernas miljönämnder. ansvarar för att leda, samordna och följa upp livsmedelskontroll och verkar för en effektiv och likvärdig kontroll i landet. Enligt budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) gör SGU:s utökade kartläggning av grundvattenresurser att kunskapen om grundvatten och strukturen i arbetet förbättras efter hand. Den mer omfattande övervakningen av både grundvattennivåer och grundvattnets kvalitet bidrar positivt till arbetet med miljökvalitetsmålet Grundvatten av god kvalitet. Det utökade kunskapsunderlaget om kvantitet och kvalitet bedöms även göra nytta i klimatanpassningsarbetet. Tillgången på grundvatteninformation i databaser har förbättrats men övervakningen har fortfarande luckor i hela landet. Satsningen på åtgärder för en bättre vattenhushållning och bättre tillgång till dricksvatten har genererat projekt som bedöms gynna grundvattnet. Enligt information från för klimatanpassning vid , som vägleder och stöttar klimatanpassningsarbetet i , blir skyddet av vattentäkterna viktigare för att också kunna ha en bra och säker vattenförsörjning i . Ledningsnäten för dagvatten kan inte ta hand om den stora vattenmängd som kommer vid ett skyfall. Vid skyfall kan dagvatten därför behöva avledas på markytan. Detta är viktigt att tänka på vid planering av samhället så att dagvattnet inte leder till skador. Vidare anförs att förändrade förutsättningar ställer nya krav på planering, rening och övervakning av vatten. Om frågan om dagvattenhantering blir integrerad tidigt i processen för om- och nybyggnation förenklas planeringen för en hållbar dagvattenhantering. Möjligheten finns då att exempelvis anpassa höjdsättning för mark och byggnader för att undvika skador vid skyfall. Man har även möjlighet att fördröja och infiltrera dagvattnet så att utsläppen av föroreningar till recipienten minskar. Ingen enskild aktör råder ensam över dagvattenfrågan. Det är därför viktigt att olika sektorer samverkar kring frågan om dagvattenhantering. Till exempel behövs samverkan mellan ansvariga för bl.a. stadsplanering, exploatering, trafik, parker och miljö- och hälsofrågor. En framtid med fler skyfall och höjda vattennivåer i hav, sjöar och vattendrag kan påverka spillvattenhanteringen. Många reningsverk ligger lågt och riskerar att översvämmas vid en havsnivåhöjning. Vid kraftiga regn kan också ledningssystem fyllas av tillskottsvatten, vilket kan leda till att avloppsvatten trycks upp i källare. En åtgärd för att förhindra en ökad belastning på avloppsledningarna kan vara att ha olika ledningsnät för dag- och spillvatten och minska mängden tillskottsvatten. har tagit fram en dricksvattenförsörjning (2019). är ett hjälpmedel för att klimatanpassa dricksvattenförsörjningen, och fokus ligger på analys, riskbedömning och förslag på åtgärder. Olika konsekvenser som lyfts fram i handboken är bl.a. vattenbrist, höjda vattennivåer och ändrade flödesmönster som kan leda till högre koncentrationer av kemiska ämnen i vattentäkten. Förändringar i grundvattnets flödesriktning på grund av förändrad grundvattenbildning kan innebära att förorenat grundvatten rör sig mot vattentäkter. Vid låg tillrinning kan även koncentrationen av föroreningar stiga på grund av mindre utspädning. I handboken föreslås ett antal klimatanpassningsåtgärder. kommuner är självstyrande, och förutsättningarna skiljer sig åt både när det gäller samhällets uppbyggnad, demografi och hur naturen ser ut. Det påverkar i sin tur förutsättningarna för dricksvattenproduktionen. Varje kommun har ansvar för att fatta strategiska beslut utifrån sina förutsättningar. ger enbart vägledning i dessa frågor. Vidare framhålls i handboken att skyddet av dricksvattnet i första hand bör vara förebyggande. Det gäller både för vattentäkten, vattenverket och för distributionssystemet. Det ges exempel på hur man kan arbeta förebyggande, t.ex. genom att konstruera separata system för dag- och spillvatten för att minska risken för bräddning av pumpstationer och reningsverk i samband med skyfall och för att vatten därmed släpps ut orenat till vattendrag och råvattentäkter samt genom att bygga bort flaskhalsar i avloppssystemet (dagvatten och spillvatten) för att minska risken för bräddningar. beslutade länderna inom Helcom om en aktionsplan för , Helcom Baltic Sea Action Plan (BSAP), för att återställa god ekologisk status i till 2021. Vid ett ministermöte konstaterades att det inte är troligt att god status nås till 2021, trots omfattande insatser och trots att bl.a. tillförseln av vissa farliga ämnen minskat. Mötet beslutade därför att planen skulle uppdateras till 2021. Havs- och vattenmyndigheten har deltagit i arbetet med uppdateringen. antog Helcom en uppdaterad aktionsplan för som bl.a. omfattar biologisk mångfald, övergödning, farliga ämnen och havsbaserade aktiviteter som sjöfart och fiske. Planen innehåller ca 200 åtgärder och inkluderar nu även klimatförändringar, marin nedskräpning, läkemedel, undervattensbuller och havsbottenstörningar. Den uppdaterade aktionsplanen är också anpassad till internationella och regionala ekologiska mål såsom FN:s mål för hållbar utveckling (SDG), målen för konventionen om biologisk mångfald (CBD), och EU:s ramdirektiv om en marin strategi (MSFD). Alla åtgärder i den uppdaterade planen ska genomföras . I den uppdaterade aktionsplanen anges att Helcom ska fungera som en samordnare av parternas gemensamma ansträngningar för att identifiera prioriterade föroreningar och utveckla effektiva nationella eller regionala åtgärder baserade på informationen. Ett verktyg för att identifiera nya föroreningar som nämns i planen är de återkommande gemensamma screeningar av föroreningar i havsmiljön samt av deras potentiella källor som Helcom avser att anordna. De uppgifter som man får fram genom screeningen, i kombination med information om ämnen som används i industriprocesser och konsumtionsprodukter, skapar en grund för att gå från en indikatorbaserad utvärdering till en mer flexibel statusutvärdering. Helcom avser att ta fram en handlingsplan för farliga ämnen som en del av den regionala strategiska ansatsen. Helcom kommer att etablera en mekanism för att hantera listan över prioriterade farliga ämnen. Den kan inkludera de screenings- och bedömningsresultat som framkommit och som pekar på regionala utmaningar för miljö. När det gäller nya föroreningar och farliga ämnen avser Helcom att påbörja återkommande screeningskampanjer . I budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) anför regeringen att den prioriterar genomförandet av en ny aktionsplan för inom Helcom. När det gäller avloppsreningsverk konstaterar utskottet att det är eller kommunens ansvar, beroende på storleken på avloppsreningsverket, att pröva tillstånd och bedriva tillsyn utifrån gällande krav i lagstiftningen. En sökande måste kunna visa att en anläggning med ny teknik uppfyller lagstiftningens krav på rening. Enligt utskottets mening är det inte tillsynsmyndighetens ansvar att bistå eller vara en drivande part i att ta fram ny teknik på avloppsområdet. Det ansvaret har andra aktörer i samhället. ansvar är att se till att lagstiftningen följs. Mot bakgrund av detta avstyrker utskottet motion 2021/22:3681 (C) yrkande 13. Krav på mätning och begränsning av lustgasutsläpp för reningsverk Utskottet noterar att Delegationen för cirkulär ekonomi har föreslagit att regeringen ska utreda om det behöver införas krav på mätning och begränsning av lustgasutsläpp från reningsverk. Utskottet ser positivt på åtgärder som bidrar till att ställa om till en cirkulär ekonomi där bl.a. reningsverks klimatpåverkan ingår. I avvaktan på utfallet av beredningen av förslaget anser utskottet att motion 2021/22:3681 (C) yrkande 21 kan lämnas utan åtgärd. Utskottet konstaterar att det är verksamhetsutövarens ansvar att minireningsverk sköts enligt tillverkarens anvisningar enligt den s.k. egenkontrollen som specificeras i . Kommunerna är tillsynsmyndigheter och granskar bl.a. verksamhetsutövarnas egenkontroll. Vidare noterar utskottet att Havs- och vattenmyndigheten vägleder och ger råd om handläggning av prövning och tillsyn av små avlopp. Myndigheten har bl.a. lämnat ekonomiskt stöd till olika projekt om minireningsverk. Utskottet noterar de förslag regeringen lämnar i propositionen Vägar till hållbara vattentjänster som avser små enskilda avloppsanläggningar och tillsyn och egenkontroll. Utskottet delar regeringens bedömning att befintliga bristfälliga enskilda avloppsanläggningar behöver åtgärdas och att det är angeläget att åtgärdstakten ökar. Enligt utskottets mening är det viktigt att avloppsanläggningar är konstruerade och drivs på ett sätt som är förenligt med den befintliga kravnivån för miljöpåverkan. ska nu behandla regeringens förslag. Mot bakgrund av vad som anförts ovan lämnar utskottet motion 2021/22:3982 (L) yrkande 34 utan åtgärd. Påverkan av på utbyggnaden av svenska reningsverk Det övergripande målet med EU:s ramdirektiv för vatten är att uppnå en god miljöstatus för alla vatten. Grunden är att vattenkvaliteten inte får försämras. Det övergripande målet med avloppsdirektivet är att skydda miljön från skadlig inverkan till följd av utsläpp av avloppsvatten. Utskottet konstaterar att dessa direktiv har en avgörande betydelse för arbetet med att förbättra vattenkvaliteten i EU:s floder, sjöar och hav. noterar utskottet att den s.k. Weserdomen har fått en stor inverkan på tillämpningen av det s.k. icke-försämringskravet. Miljömålsberedningen har mot denna bakgrund föreslagit att regeringen ska genomföra en noggrann analys av potentiella och långsiktiga negativa effekter på miljötillståndet i vatten och hav till följd av icke-försämringskravet. Utskottet anser i likhet med Miljömålsberedningen att det är problematiskt om icke-försämringskravet lägger hinder för utvecklingen av ny miljövänlig teknik som kan ersätta dagens teknik och minska utsläppen. Enligt utskottets mening är det angeläget att dels bygga ut landets reningsverkskapacitet i takt med att befolkningen i kommuner växer, dels investera i ny avancerad miljövänlig teknik. Utskottet konstaterar att tolkningen av EU:s ramdirektiv för vatten genom Weserdomen innebär utmaningar i dessa hänseenden. Tvärtemot det som borde vara syftet innebär domen att verksamheter som redan har höga miljöambitioner och använder bästa miljöteknik drabbas negativt om de behöver bygga ut sin verksamhet, såvida inte ännu mer reningsteknik kan kompensera för ökad verksamhet. Men detta låter sig inte alltid göras. Det kan t.ex. gälla avloppsreningsverk som redan renar vattnet från fosfor till 98–. Trots denna höga reningsgrad kan de, med hänvisning till domen, inte bygga ut sin anläggning ens för att möta en växande befolkning. Utskottet noterar att anser att direktivet är ändamålsenligt. Utskottet anser att den uppkomna tillämpningsdiskussionen är olycklig och att regeringen därför i alla relevanta sammanhang måste framföra behovet av en översyn av EU:s ramdirektiv för vatten för att kunna tillgodose dessa viktiga utgångspunkter. Avloppsdirektivet ställer bl.a. krav på att avloppsvatten från tätbebyggelse ska hanteras i reningsverk som uppfyller direktivets krav och på att det renade vatten som släpps ut från reningsverken ska klara ramdirektivets krav. Kommissionen har deklarerat att man har för avsikt att lägga fram ett förslag till revidering av EU:s avloppsdirektiv . Utskottet anser att det är viktigt att regeringen tar en aktiv roll i dessa förhandlingar för att säkerställa en utformning av avloppsdirektivet som inte försvårar utbyggnaden av reningsverk. Sammanfattningsvis anser utskottet att det är angeläget att regeringen på EU-nivå verkar för att kraven i ramdirektivet för vatten och avloppsdirektivet är tydliga och samstämmiga och att de utformas på ett sådant sätt att de lämnar utrymme för kapacitetsutbyggnad och investeringar i miljövänlig teknik i befintliga avloppsreningsverk. Detta bör tillkännage för regeringen. Därmed tillstyrker utskottet motionerna 2021/22:2461 (SD) yrkande 16, 2021/22:3435 (M) yrkande 9 och 2021/22:3681 (C) yrkande 24. Föroreningar i grund- och ytvatten Dricksvatten är vårt viktigaste livsmedel, och det är enligt utskottets mening grundläggande att vattnet skyddas från föroreningar. Utskottet är medvetet om att klimat- och samhällsförändringar innebär ökade risker för vattenburna föroreningar. Det är därför positivt att en nationell samordningsgrupp för dricksvatten inrättats som kan arbeta systematiskt med kompetensförsörjning, kunskapsutveckling och forsknings- och utvecklingsinsatser inom området. Utskottet noterar SGU:s utökade kartläggning av grundvattenresurser som ger värdefull kunskap om grundvattnet. Dessa uppgifter har betydelse även i klimatanpassningsarbetet. Nationellt för klimatanpassning vid lyfter fram frågor om ökat behov av samverkan mellan berörda vid planering, rening och övervakning av vatten. Även i klimatanpassa dricksvattenförsörjningen föreslås ett antal klimatanpassningsåtgärder, med betoning på att åtgärder för skydd av dricksvattnet bör vara förebyggande. Mot bakgrund av att det pågår arbete på området anser utskottet att motion 2021/22:4062 (MP) yrkande 34 i denna del kan lämnas utan åtgärd. Inledningsvis vill utskottet välkomna Helcoms uppdaterade aktionsplan för . Aktionsplanen utgör ett viktigt verktyg för att förbättra miljötillståndet i , och det är därför enligt utskottet positivt att regeringen prioriterar genomförandet av planen. Utskottet noterar vidare att Helcom avser att ta fram en handlingsplan för farliga ämnen och att anordna återkommande gemensamma screeningar av föroreningar i havsmiljön samt av dess potentiella källor. Utskottet välkomnar detta arbete. Därmed anser utskottet att motion 2021/22:2461 (SD) yrkande 18 kan avstyrkas. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om arbetet på EU-nivå mot plaster i haven, miljöövervakning för vattenförvaltningen, översyn av ekodesigndirektivet och krigsmateriel i känsliga vattendrag. Jämför reservation 10 (KD), 11 (MP), 12 (M, KD) och 13 (C, MP). Arbete på EU-nivå mot plaster i haven Enligt kommittémotion 2021/22:3881 av m.fl. (KD) yrkande 44 bör verka inom EU för att förhindra spridning av skräp i haven. Motionärerna anför att många miljöproblem är gränsöverskridande. Plast i haven är ett mycket stort problem, och enligt motionärerna är EU en lämplig nivå att agera på mot problemet. I kommittémotion 2021/22:4062 av m.fl. (MP) yrkande 33 anförs att miljöövervakningen av vattenförvaltningen behöver stärkas, exempelvis genom att skärpa tillsynen av dricksvattentäkter, för att på ett tidigare stadium upptäcka föroreningar i vattnet. Enligt yrkande 34 i denna del bör dagens övervaknings- och kontrollprogram utvecklas med nya effektbaserade analysmetoder samt insatser för ökad källspårning och bedömning av föroreningarnas spridningsvägar. I yrkande 36 framhålls att en analys bör genomföras av möjligheterna att använda avancerade analysmetoder, exempelvis effektbaserade metoder för att möjliggöra en nödvändig uppdatering av miljö- och vattenlagstiftningen, och att nya miljökvalitetsstandarder för sötvattensresursen därmed kan införas. Motionärerna anför att det är angeläget att kunskapen ökar om den samlade föroreningsbelastningen i vattnet. Satsningar behövs på s.k. effektbaserade analysmetoder som i stället för att mäta halterna av olika kemikalier mäter hur giftiga de är sammantaget. Enligt kommittémotion 2021/22:3433 av m.fl. (M) yrkande 20 ska regeringen verka för att EU:s kommande revidering av ekodesigndirektivet omfattar gemensamma kriterier för att minska utsläppen av mikroplaster från både textiltvätt i hushåll och storskaliga tvätterier i privat och offentlig regi. EU:s ekodesigndirektiv ställer krav på teknisk livslängd, återvinning, reparerbarhet, vattenanvändning, utsläpp till miljön, information kring farliga ämnen m.m. Direktivet reglerar bl.a. standarden för tvättmaskiner. Motionärerna anför att bör vara pådrivande för att åstadkomma gemensamma kriterier för att minska utsläppen av mikroplaster från både textiltvätt i hushåll och storskaliga tvätterier i privat och offentlig regi. Liknande resonemang anförs i kommittémotion 2021/22:4217 av m.fl. (KD) yrkande 58. Krigsmateriel i känsliga vattendrag Enligt kommittémotion 2021/22:3681 av m.fl. (C) yrkande 31 bör berörda myndigheter få i uppdrag att undersöka spridningen av historiskt dumpat krigsmateriel i känsliga vattendrag. Motionärerna anför att när det rör sig om dricksvattentäkter som försörjer ett flertal kommuner eller regioner är det särskilt viktigt att utreda utsträckningen av dumpat krigsmateriel. Ett bra kunskapsunderlag är också en förutsättning för eventuella saneringsåtgärder . behandling och kompletterande uppgifter Arbete på EU-nivå mot plaster i haven presenterade kommissionen en europeisk strategi för plast i en cirkulär ekonomi (COM(2018) 28 final) med fokus på hela värdekedjan för plast och plastens negativa miljöpåverkan i de olika leden (plaststrategin). Strategin innehåller en tydlig vision för en hållbar konsumtion och produktion av plast och kvantifierade mål på EU-nivå. ska bl.a. alla plastförpackningar som släpps ut på EU-marknaden gå att återanvända eller återvinna. I strategin föreslås åtgärder på EU-nivå och nationell nivå för materialåtervinning, nedskräpning, cirkulära system och globala samarbeten. Kommissionen uppmanar även andra berörda parter att göra frivilliga åtaganden för att möta den övergripande visionen. I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att det inom plaststrategin har tagits många initiativ med anledning av en allvarlig oro bland allmänheten. Eftersom förbrukningen av plast väntas fördubblas kommer dock kommissionen att vidta ytterligare riktade åtgärder för att hantera de hållbarhetsutmaningar som detta allmänt förekommande material medför, och kommissionen kommer att fortsätta att främja en samordnad strategi för att ta itu med plastföroreningar på global nivå. Vidare kommer kommissionen att säkerställa ett snabbt genomförande av engångsplastdirektivet för att komma till rätta med problemet med plastföroreningar i havet som den inre marknaden skyddas, bl.a. genom att utarbeta en första uppsättning regler för mätning av innehållet av återvunnet material i produkter. I resultatredovisningen i budgetpropositionen (prop. 2021/22:1 utg.omr. 20) anför regeringen att har fortsatt att driva utvecklingen mot en hållbar plastanvändning globalt, särskilt genom arbetet inom konventionen om gränsöverskridande transporter av avfall () samt arbetet för att åstadkomma en global överenskommelse om att minska och förebygga utsläpp av plastavfall och mikroplast i haven. ledde t.ex. tillsammans med om marin plastnedskräpning och mikroplaster som tog ytterligare steg på vägen mot en global överenskommelse. har också bidragit till flera nordiska rapporter för att driva på mot en global överenskommelse om plast. Regeringen anför att ska fortsätta att vara pådrivande inom EU och globalt i frågor om hållbar användning och hantering av kemikalier och avfall, samt i omställningen till cirkulär ekonomi. Regeringen arbetar aktivt för att få till stånd ett globalt ramverk för kemikalier och avfall samt för en global överenskommelse om plast som ska minska och förebygga utsläpp av plastavfall och mikroplast i haven. ska fortsätta att verka för ambitiösa åtgärder som minskar mikroplast inom hela EU. Av budgetpropositionen framgår vidare att regeringen, för att ta ytterligare steg i omställningen mot en cirkulär ekonomi, kommer att ta fram en särskild handlingsplan för plast . Det blir regeringens andra handlingsplan efter strategin för cirkulär ekonomi. Handlingsplanen ska komplettera strategin för cirkulär ekonomi genom att förtydliga vilka insatser som är aktuella för plastområdet och för fortsatta arbete för att uppnå en hållbar plastanvändning nationellt, inom EU och globalt. Regeringen föreslår därför särskilda medel för att möjliggöra åtgärder inom alltifrån cirkulär design till städning av plast i hav och natur samt ökad materialåtervinning och återanvändning. Det kommer också att krävas särskilda insatser för ett framgångsrikt svenskt genomförande av engångsplastdirektivet som syftar till att styra bort från en ohållbar användning av engångsplast. Regeringen beslutade om en handlingsplan för plast, handlingsplan för plast – En del av den cirkulära ekonomin. Den består av ett åtgärdsprogram med 55 åtgärder för att minska plastens påverkan på klimatet och miljön. Handlingsplanen utgår från strategin för cirkulär ekonomi och de fyra fokusområden som regeringen har slagit fast där. För varje fokusområde utvecklas vad regeringen avser med inriktningen för arbetet. Regeringen anför bl.a. att ska arbeta aktivt med att utforma och få till ett nytt rättsligt bindande globalt avtal om plastföroreningar vid Unea , för att förebygga och minska utsläpp av plastavfall och mikroplaster. I ett sådant avtal behöver hela livscykeln för plast adresseras för att möjliggöra giftfria, resurseffektiva och cirkulära kretslopp för plast, så att plasten inte skräpar ned i havet och på land eller sprids i luften. Målet är att eliminera icke nödvändiga engångsplastprodukter, minska utsläpp av mikroplaster, designa och producera plastprodukter som är giftfria, hållbara, återanvändbara och återvinningsbara samt främja grön innovation. godkändes en resolution vid Unea om att stoppa plastföroreningar och skapa ett internationellt rättsligt bindande avtal . Regeringen ska även arbeta för ett ambitiöst produktpolicyramverk inom EU för att säkerställa att produkter utformas så att de blir hållbara, återanvändbara och återvinningsbara samt att produkter i ökad utsträckning innehåller återvunnet material av hög kvalitet och utformas på ett sätt som möjliggör giftfria och resurseffektiva cirkulära kretslopp. Detta kommer att bli särskilt viktigt för plastprodukter. Vidare ska regeringen arbeta för ett ambitiöst genomförande av revideringen av förpackningsdirektivet som ska presenteras av för att säkerställa att förpackningarna utformas så att de blir hållbara, återanvändbara och återvinningsbara samt innehåller återvunnet material där det är lämpligt. beslutade att inom utgiftsområde 20 anvisa till anslaget 1:1 (prop. 2021/22:1, bet. 2021/22:MJU1, rskr. 2021/22:109–111). Enligt regleringsbrev (villkor för anslaget 1:1 anslagspost 1) ska användas för att stärka myndighetens arbete nationellt, inom EU och internationellt för en mer cirkulär plastanvändning samt för att minska plaster, inklusive mikro- och nanoplaster, i hav och natur.