bet · H901MJU15 · 2022-02-21 00:00:00 — Av regleringsbrev framgår att av anslaget, efter rekvisition av , får användas för för uppdraget att etablera en plattform för hållbart mode och hållbara textilier (M2018/01095). Av dessa ska användas för att göra en särskild insats gentemot berörda högskolor och universitet kring design av textilier för att möjliggöra reparation, återanvändning, återvinning och minskad spridning av mikroplast (villkor för anslaget 1:1 anslagspost1). och Kemikalieinspektionen driver tillsammans dialogmöten för en hållbar textil värdekedja med fokus på miljö och kemikalier (textildialogen). Dialogen har pågått med två dialogmöten som har belyst olika teman med koppling till hållbar hantering av textilier. påbörjades utvärderingen av textildialogen. Genom dialog och medskapande som metod vill och Kemikalieinspektionen involvera berörda aktörer för att skapa handlingskraft runt relevanta frågor i den textila värdekedjan. Dialogen sker i samarbete med aktörer inom textilområdet, såsom myndigheter, branschorganisationer, innovations- och utbildningsaktörer, forskare, frivilligorganisationer samt kommunföreträdare och andrahandsaktörer. Enligt regleringsbrev ska myndigheten redovisa resultatet av det fortsatta arbetet med textildialogen. Redovisningen ska särskilt visa hur och i vilken omfattning dialogen bidrar till att öka återbruk och återvinning av textilier. I handlingsplanen för cirkulär ekonomi anför regeringen att den där det bedöms lämpligt kommer att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för de materialströmmar som prioriteras i strategin, bl.a. textilier. Vidare anför regeringen att verkar för att en ambitiös textilstrategi som hanterar hela värdekedjan tas fram inom EU. Textilier är en prioriterad materialström både i den svenska strategin för cirkulär ekonomi och i för cirkulär ekonomi eftersom en förändrad hantering genom hela livscykeln är nödvändig för att minska textiliernas omfattande negativa miljö- och klimatpåverkan. Som ett led i genomförandet av januariavtalet, den då gällande sakpolitiska överenskommelsen mellan Socialdemokraterna, , tillsatte regeringen en särskild utredare som skulle lämna förslag på ett producentansvar för textilier (dir. 2019:96). överlämnades betänkandet Producentansvar för textil – en del av den cirkulära ekonomin (SOU 2020:72) till regeringen. Utredningens förslag syftar till att minska avfallet från textilier och främja en cirkulär ekonomi genom att material används . Ett av förslagen är att kläder av textil, hemtextil, inredningstextil, väskor och accessoarer av textil ska samlas in separat. Vidare föreslås att den som sätter ut textilier på den svenska marknaden ska ansluta sig till ett tillståndspliktigt insamlingssystem. Utredningen föreslår också att ideella second-handverksamheter tillåts samla in och hantera textilavfall. Även andra aktörer som t.ex. kommuner, butiker och s.k. remake-aktörer föreslås få rätt att samla in textilavfall. Utredningen föreslår också att det sätts mål för textilavfallet, nämligen att mängden insamlat textilavfall ska minska till 2036 och att minst 90 viktprocent ska återanvändas eller återvinnas . Vidare föreslås att det ska bli enklare för konsumenter, producenter och andra att få information om hur man kan bidra till att minska textiliernas miljöpåverkan. Utredningen har remissbehandlats och ärendet är under beredning i . Under förra behandlade miljö- och jordbruksutskottet ett antal motionsyrkanden om textilier i betänkande 2020/21:MJU19 Cirkulär ekonomi. Utskottet föreslog att yrkandena skulle lämnas utan åtgärd och anförde följande: Produktion av textilier med primära råvaror utgör en mycket stor belastning för miljön och klimatet. Utskottet välkomnar därför att såväl för cirkulär ekonomi som den svenska strategin för cirkulär ekonomi pekar ut textilier som en av de produktvärdekedjor som särskilt bör prioriteras eftersom en förändrad hantering genom textiliers hela livscykel är nödvändig för att minska materialströmmens negativa påverkan. Utskottet konstaterar att ett antal åtgärder som syftar till att förändra hanteringen av textilier redan har genomförts, pågår eller har aviserats. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla betydelsen av att dessa insatser fortsätter för att säkerställa ökad återanvändning och återvinning av textilier. Av redovisningen ovan framgår att regeringen har tagit emot ett utredningsförslag om att införa ett producentansvar för textilier m.m. Utredningens förslag är nu under beredning i . beslutade i enlighet med utskottets förslag. I för cirkulär ekonomi anför kommissionen att den byggda miljön har stor inverkan på många ekonomiska sektorer, lokala arbetstillfällen och människors livskvalitet. Den byggda miljön kräver enorma resurser och står för av allt utvunnet material. Byggsektorn svarar enligt uppgift från för av EU:s sammanlagda avfallsgenerering. Utsläppen av växthusgaser från materialutvinning, tillverkning av byggprodukter samt uppförande och renovering av byggnader uppskattas svara för 5–av de totala nationella växthusgasutsläppen. Större materialeffektivitet skulle kunna innebära en minskning av dessa utsläpp . För att utnyttja möjligheterna till ökad materialeffektivitet och minska klimateffekterna kommer kommissionen att lansera en ny övergripande strategi för en hållbar byggd miljö. Strategin kommer enligt kommissionen att säkerställa samstämmigheten mellan de berörda policyområdena, såsom klimat, energi- och resurseffektivitet, hantering av bygg- och rivningsavfall, tillgänglighet, digitalisering och kompetens. Den kommer att främja principerna för en cirkulär ekonomi under byggnaders livscykel genom bl.a. följande åtgärder: • behandling av frågan om byggprodukters hållbarhetsprestanda i samband med översynen av och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av om fastställande av harmoniserade villkor för saluförande av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv /106/EEG (byggproduktförordningen), bl.a. genom att eventuellt införa krav på innehåll av återvunnet material för vissa byggprodukter, med hänsyn till deras säkerhet och funktionsduglighet • främjande av åtgärder för att förbättra byggda tillgångars hållbarhet och anpassningsbarhet i enlighet med principerna för en cirkulär ekonomi för byggnadsutformning och framtagande av digitala loggböcker för byggnader • användning av Level(s) – det europeiska ramverket för hållbara byggnader – för att integrera livscykelanalyser i offentlig upphandling och EU:s ram för hållbar finansiering och undersökning av lämpligheten av att fastställa mål för minskade koldioxidutsläpp och potentialen när det gäller lagring av koldioxid • övervägande av en översyn av resursåtervinningsmålen i EU:s lagstiftning om bygg- och rivningsavfall samt dess materialspecifika delar • främjande av initiativ för att minska hårdgörning av mark, återställa övergiven eller förorenad tidigare exploaterad mark och främja säker, hållbar och cirkulär användning av uppgrävd jord. väntas kommissionen besluta om ett förslag som innebär en översyn av byggproduktförordningen. I handlingsplanen anför kommissionen vidare att initiativet Renoveringsvågen, som aviserades i den europeiska gröna given för att åstadkomma betydande förbättringar av energieffektiviteten i EU, kommer att genomföras i linje med principerna för en cirkulär ekonomi, särskilt optimerad livscykelsprestanda och längre förväntad livslängd för byggda tillgångar. Inom ramen för översynen av återvinningsmålen för bygg- och rivningsavfall kommer kommissionen att särskilt uppmärksamma isoleringsmaterial, som genererar en växande avfallsström. Meddelandet En renoveringsvåg för presenterades av kommissionen . [2] I meddelandet aviserar kommissionen en rad åtgärder för att öka renoveringstakten i EU. Syftet är främst att minska byggnadssektorns energianvändning och utsläpp av växthusgaser som ekonomin stimuleras genom jobbskapande och boendesituationen förbättras. En av de sju huvudprinciper som enligt kommissionen måste beaktas inom flera olika sektorer vad gäller byggnadsrenovering är fokus på livscykelperspektiv och cirkularitet för att minska miljöpåverkan. I meddelandet om renoveringsvågen aviserade kommissionen även ett initiativ för det nya europeiska för att främja en ny europeisk estetik som kombinerar prestanda med innovation och hållbarhet. [3] Detta meddelande presenterades av kommissionen . Ett av de teman som kommer att vara vägledande för genomförandet av initiativet är att främja långsiktighet, livscykeltänkande och integrerat tänkande i det industriella ekosystemet. Bygg- och fastighetssektorn utpekas som prioriterad i såväl som regeringens strategi för cirkulär ekonomi. I strategin anför regeringen att bygg- och fastighetssektorn står för av konsumtionsbaserade utsläpp. Genom mer effektivt användande av fastighetsbeståndet kan miljöpåverkan från sektorn minskas. I byggnads- och rivningssektorn uppstår stora mängder blandat avfall som enligt regeringen i högre grad skulle kunna återanvändas och materialåtervinnas. Sektorn ger dessutom upphov till betydande mängder farligt avfall. För att förbättra hanteringen krävs enligt regeringen att byggmaterialet tillverkas så att det går att separera och sortera, att innehållet av farliga ämnen begränsas och att informationen om vilka material och byggprodukter som byggts in i en byggnad görs tillgänglig. Ett av de befintliga etappmålen i det svenska miljömålssystemet som är särskilt relevant i omställningen till en cirkulär ekonomi är det om bygg- och rivningsavfall. Etappmålet innebär att förberedande för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning av icke-farligt bygg- och rivningsavfall, med undantag av jord och sten, ska uppgå till minst 70 viktprocent . Av handlingsplanen för cirkulär ekonomi framgår att regeringen, där det bedöms lämpligt, kommer att komplettera miljömålssystemet så att det finns etappmål eller andra mål för strategins prioriterade materialströmmar. började nya bestämmelser att gälla för den som hanterar bygg- och rivningsavfall (se 3 kap. 10 och 11 §§ avfallsförordningen (2020:614)). Den som producerar bygg- och rivningsavfall ska sortera ut vissa avfallsslag och förvara dem skilda från varandra och från annat avfall. Kraven motsvarar bestämmelser i avfallsdirektivet. Den som samlar in bygg- och rivningsavfall som har sorterats ut ska samla in de avfallsslagen separat. Syftet med utsorteringskraven är att komma högre upp i avfallshierarkin så att både förberedelse för återanvändning och materialåtervinning kan öka. Utsorteringskraven kommer att ge ökade förutsättningar för att kunna åstadkomma fler cirkulära flöden av material inom bygg- och rivningsverksamheter. har meddelat föreskrifter om undantag från kraven på utsortering (NFS 2020:7). Under förra behandlade miljö- och jordbruksutskottet ett par motionsyrkanden om återanvändning av byggmaterial (bet. 2020/21:MJU19 Cirkulär ekonomi). Utskottet föreslog att yrkandena skulle avslås och anförde följande: Den byggda miljön utgör en stor belastning för miljön och klimatet. Utskottet välkomnar därför att bygg- och fastighetssektorn prioriteras såväl i för cirkulär ekonomi som i regeringens strategi för cirkulär ekonomi. Utskottet ser också positivt på att kommissionen har aviserat en ny övergripande strategi för hållbar byggd miljö som syftar till att främja en cirkulär ekonomi under byggnaders hela livscykel. Av redovisningen ovan framgår att det finns ett befintligt etappmål om bygg- och rivningsavfall i det svenska miljömålssystemet och att detta etappmål har betydelse för omställningen till en cirkulär ekonomi. Trots detta befintliga etappmål kan det enligt utskottets bedömning finnas anledning att komplettera miljömålssystemet med nya etappmål eller andra mål av betydelse för omställningen, och utskottet ser positivt på att regeringen har aviserat att så kan komma att ske. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Återvinning av anläggningar för förnybar energi Enligt Energimyndigheten handlar nedmontering av vindkraftverk inte bara om att efterbehandla platsen utan även om resurshushållning där olika material och komponenter kan återvinnas och återanvändas. Verksamhetsutövaren har alltid ett ansvar för att ta hand om material och efterbehandla mark- och vattenområden. Det gäller för både tillståndspliktig och anmälningspliktig vindkraft och oavsett om en ekonomisk säkerhet har ställts eller inte. och har därför tillsammans tagit fram en vägledning om nedmontering av vindkraft på land och till havs. I arbetet har även andra myndigheter och aktörer deltagit. Vägledningen belyser olika aspekter som är av vikt när en verksamhetsutövare ansöker om tillstånd för att uppföra vindkraftverk, när planering av den framtida nedmonteringen av verken och efterbehandlingen sker och genomförs samt vid kommande tillsyn. och har också tillsammans tagit fram en nationell strategi för en hållbar vindkraftsutbyggnad (ER 2021:02). Syftet med strategin, som presenterades , är att bidra till energiomställningen genom att skapa förutsättningar för att den framtida utbyggnaden av vindkraft sker på ett hållbart sätt. Som ett underlag för den nationella strategin har tagit fram rapporten . Av rapporten framgår att många komponenter i ett vindkraftverk kan renoveras och säljas vidare. Det finns möjligheter att återanvända rotorblad, girmekanism, växellåda, generator, maskinhus, bromsar och torn efter renovering. Det finns en andrahandsmarknad och flera bolag erbjuder också ombyggnadsservice av komponenter. Om inte komponenterna kan återanvändas är de flesta delar i ett vindkraftverk återvinningsbara. Vindkraftverk består framför allt av stål och järn samt mindre delar aluminium och koppar, och dessa material kan återvinnas. Fundamenten utgörs framför allt av betong som kan krossas och användas som fyllnadsmassa. Vindkraftverkens rotorblad består i stor utsträckning av glasfiberkomposit (glasfiber och härdplast). Det finns flera olika återvinningstekniker utvecklade för glasfiberkompositer, t.ex. malning och inblandning som fyllnadsmedel i byggnadsmaterial och andra kompositmaterial. Olika kemiska återvinningsprocesser är också under utveckling. Av rapporten framgår vidare att det pågår flera forskningsprojekt som syftar till att öka återvinningen av vindkraftverk, t.ex. projektet av glasfiberkomposit från vindturbinblad – Rekovind som bedrivs av () och som finansieras av , Energiforsk och . Det finns även forskningsprojekt som syftar till att återanvända rotorblad i sin helhet, exempelvis som broar. Ett annat projekt, finansierat av , arbetar med återvinning av glasfiberkompositer och tar ett större grepp och täcker in uttjänta glasfiberkompositer från vind-, båt-, fordons- och byggnadsindustrin. svarade klimat- och miljöminister på en skriftlig fråga (fr. 2021/22:550) om vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att miljöskadligt material från vindkraftverk ska kunna återvinnas och anförde följande: Regeringen främjar omställningen till en cirkulär ekonomi med en effektiv och hållbar energianvändning och en kostnadseffektiv svensk energiförsörjning med låg negativ påverkan på hälsa, miljö och klimat. har beslutat om att vi ska ha förnybar elproduktion. Vindkraftens utbyggnad är en central del av denna utveckling och för möjligheterna att nå målet. Omställningen till en cirkulär ekonomi är ett verktyg i den gröna industriella revolutionen som pågår i hela landet. Potentialen för ökad materialåtervinning är stor. Här har företagen och verksamhetsutövarna ett ansvar och stor möjlighet att utforma produkter och produktionsprocesser på ett sätt som möjliggör ett giftfritt och cirkulärt omhändertagande av produkterna när de blir avfall. Detta gäller även för vindkraftverk. Regeringen har gett Verket för innovationssystem (), och för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas) i uppdrag att satsa på strategiska innovationsområden, exempelvis RE:Source som fokuserar på att utveckla giftfria, cirkulära, resurseffektiva materialflöden. Regeringen har dessutom gett geologiska undersökning (SGU) i uppdrag att tillsammans med arbeta för att öka möjligheterna till hållbar utvinning av och metaller från sekundära resurser, men uppdraget kan även omfatta andra och metaller. Uppdraget ska slutredovisas . När det gäller återvinning av andra material i vindkraftsanläggningar vill jag betona att regeringen är medveten om de problem som uppstår när komplexa plastflöden blir avfall. Utvecklingen går dock starkt framåt för innovativa återvinningstekniker för glasfiberkompositer, exempelvis genom kemisk återvinning. Jag vill avslutningsvis understryka att främjande av återvinning av material från förnybara energianläggningar ingår i omställningen till en giftfri cirkulär ekonomi och ett fossilfritt . Det arbetet fortsätter i enlighet med regeringens strategi för en cirkulär ekonomi. Insamling och återvinning av kommunalt avfall I 15 kap. finns bestämmelser som bl.a. reglerar avfallsinnehavares, kommuners och producenters ansvar för avfallshanteringen. Utgångspunkten är att den som innehar avfall ska se till att det hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. Med kommunalt avfall avses avfall från hushåll och sådant avfall från andra källor som till sin art och sammansättning liknar avfall från hushåll (15 kap. 3 §). Uttrycket kommunalt avfall ersatte termen hushållsavfall . Kommunalt avfall omfattar t.ex. blandat avfall och separat insamlat avfall från hushåll samt avfall från andra källor – såsom detaljhandeln, förvaltningar, skolor, hälso- och sjukvårdsinrättningar, hotell- och restaurangbranschen och andra tjänster och verksamheter – som liknar hushållsavfall till sin art och sammansättning. Termen hushållsavfall och uttrycket kommunalt avfall är närliggande. Uttrycket kommunalt avfall omfattar dock inte avfall från septiktankar, avloppsnät och avloppsrening och inte heller bygg- och rivningsavfall (jfr prop. 2019/20:156 s. 91). När det gäller kommunalt avfall ansvarar kommunen för borttransport och behandling (15 kap. 20 och 20 a §§), i den mån inte annat gäller enligt föreskrifter om producentansvar (15 kap. 21 §). Som framgår tidigare i detta betänkande har regeringen beslutat om en nationell strategi för en cirkulär ekonomi och om en handlingsplan för cirkulär ekonomi. Enligt handlingsplanen bör man underlätta för hushåll och verksamheter att göra sig av med allt sitt källsorterade avfall. Det ska därför finnas en hög servicegrad med tydlig information och rationella system. Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppgift att föreslå alternativa lösningar för ökade möjligheter för yrkesmässiga verksamheter att ta hand om sitt kommunala avfall. Betänkandet Äga avfall – en del av den cirkulära ekonomin (SOU 2021:24) överlämnades till regeringen . I sammanfattningen anförs bl.a. följande: bedömningar om begreppet hushållsavfall har utgått från att avfallet är ett resultat av människors konsumtion, i enlighet med förarbeten. Den avgränsning av det nya begreppet kommunalt avfall som bildar bakgrunden till aviserade vägledning utgår främst från den uppdaterade vägledning som EU publicerade samt senaste ändringen av avfallsdirektivet (EU 2018/851). Vilka fraktioner och rester som ska klassificeras som kommunalt avfall avgörs utifrån de avfallskategorier som anges i bilaga 3 till avfallsförordningen (2020:614) samt EU-vägledningens tolkning av vad som ingår i respektive kategori. Verksamheters kommunala avfall består bland annat av matrester, livsmedelsförpackningar, servetter, pappershanddukar och hygienartiklar. Avfallet uppstår ofta i lunchmatsalar och fikarum, och det hamnar ofta i papperskorgen i olika gemensamma utrymmen. Utredningen har fokuserat på det blandade restavfallet och det utsorterade matavfallet, eftersom dessa två fraktioner är de största mängderna avfall som kommunen samlar in . De fraktionerna förväntas därmed vara de mest intressanta för verksamheterna att ta eget ansvar för vid ett frival. Vidare framgår att utredningen föreslår att , avfallsförordningen respektive förordningen (2012:259) om miljösanktionsvgifter ändras så att de verksamheter som har ett avfallsabonnemang hos kommunen ska ha möjlighet till frival för transport och hantering av sitt kommunala avfall. Som ett alternativ till frival lägger utredningen också fram ett förslag till utökad dispensmöjlighet, dvs. att verksamheter kan söka dispens från kravet på avfallshantering (jfr 15 kap. 25 § ). Det avfallsslag eller den avfallsfraktion som en verksamhet söker dispens för ska på ett övergripande sätt syfta till ökad hållbarhet: lokalt, regionalt eller nationellt. Utredningen ser framför sig att en dispens ska sikta mot att minska mängden avfall eller främja hushållningen med råvaror och energi, och en dispensansökan ska redovisa en genomtänkt idé för hur detta ska åstadkommas. Utredningen har remissbehandlats och beredning pågår i (). Regeringen meddelade att producentansvaret för förpackningar skulle ses över. En intern utredning i skulle lämna förslag på nya bestämmelser om insamling och återvinning av förpackningar. Syftet var att skapa goda förutsättningar att nå materialåtervinningsmålen i EU:s förpackningsdirektiv[4]. Utredningen skulle också ta fram de förslag som behövs för att genomföra de särskilda bestämmelserna, de s.k. minimikraven, om producentansvar i EU:s avfallsdirektiv[5]. I den dialog som utredningen har fört med aktörerna för utveckling av förslagen har Avfall och Svenskt Producentansvar gemensamt lämnat över ett förslag på modell för hur ersättningen kan beräknas. Utredningen färdigställdes genom promemorian En förbättrad förpackningsinsamling – nya roller för kommuner och producenter (/02118). Den största förändringen som föreslås i förhållande till de nuvarande bestämmelserna är att kommunerna ska ta över ansvaret för insamlingen av förpackningsavfallet från hushållen. Producenterna ska, via sina branschorganisationer, ersätta kommunerna för insamlingen. Tydligare ansvarsförhållanden för kommunerna och producentansvarsorganisationerna ska göra det lättare att samarbeta för att nå ett bättre återvinningsresultat. En mer effektiv insamling och sortering av förpackningar från hushåll och verksamheter ökar möjligheterna till återvinning, vilket i sin tur minskar behovet av nya råvaror och reducerar utsläppen av koldioxid. Förändringen föreslås ske etappvis –26. Insamlingen av de vanligaste förpackningsslagen, dvs. papper, plast, glas och metall, från hushållen ska ske fastighetsnära för att fungera på bästa sätt. Skrymmande förpackningsavfall och förpackningar av ovanliga material ska samlas in via lättillgängliga insamlingsplatser. Promemorian innehåller också förslag på nya eller förtydligade bestämmelser som genomför avfallsdirektivets minimikrav för utökat producentansvar. I övrigt bygger förslaget till stor del på gällande bestämmelser i förordningen (2018:1462) om producentansvar för förpackningar. Promemorian har remitterats och synpunkter på förslaget kan lämnas . Enligt regleringsbrev ska myndigheten ta fram en plan om hur myndigheten ska arbeta för att möjliggöra ett bra genomförande av de minimikrav för utökat producentansvar som har införts i avfallsdirektivet i de delar som rör förpackningar och krav i förpackningsdirektivet. Det innebär arbete med förberedelser för genomförandet av en ny förpackningsförordning, inklusive nödvändiga föreskrifter och vägledning. Myndigheten ska inför framtagandet av planen ha dialog med berörda aktörer såsom producenter, kommuner, återvinningsentreprenörer och fastighetsägare. Planen ska översiktligt redovisas till () . Som framgår under avsnittet Återvinning av elektronik har fått i uppdrag av regeringen att förbereda myndighetsföreskrifter om kriterier för hur ersättning som en producentansvarsorganisation tar ut från producenterna ska bestämmas i fråga om förpackningar och elektriska och elektroniska produkter. Uppdraget ska redovisas till () .