bet · H901JuU35 · 2022-05-20 00:00:00 — Utskottet delar regeringens bedömning att det inte finns tillräckligt starka skäl för att göra ett avsteg från orubblighetsprincipen och införa en sådan bestämmelse om resning till nackdel för den tilltalade som efterfrågas i motion 2021/22:4618 (KD) yrkande 5. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa ett system med anonyma vittnen. Jämför reservation 14 (M, SD, KD). I kommittémotion 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 2 begärs att ett system med anonyma vittnen ska införas. Enligt motionärerna skulle möjligheten att vittna anonymt vara ett viktigt verktyg i kampen mot den grova organiserade brottsligheten. En motsvarande begäran finns i kommittémotion 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 1. I kommittémotion 2021/22:4550 av m.fl. (SD) yrkande 1 anförs att regeringen bör tillsätta en ny utredning om anonyma vittnen och att det av utredningsdirektiven uttryckligen bör framgå att ett förslag om anonyma vittnesmål ska presenteras. Med anonyma vittnen avses vittnen vars identitet inte är känd för den misstänkte eller tilltalade. I är det inte möjligt för ett vittne att lämna uppgifter anonymt under rättegången. En särskild reglering som möjliggör anonyma vittnesmål finns dock för tjänstemän inom , Säkerhetspolisen och Försvarsmakten som har en kvalificerad skyddsidentitet. I propositionen anges att en möjlighet att vittna anonymt skulle utgöra en principiellt sett omvälvande förändring av den svenska processordningen. Det skulle inskränka den grundläggande principen om att den tilltalade ska ha full insyn i de omständigheter som läggs till grund för en fällande dom. Det skulle potentiellt också kunna komma i konflikt med rätten till en rättvis rättegång. Med hänsyn till detta är en given utgångspunkt för en reglering som tillåter anonyma vittnen att den endast skulle bli aktuell vid särskilt allvarliga brott. Vidare skulle krävas att anonymiteten fyller en reell funktion på så sätt att anonymiteten skyddar vittnet i det enskilda fallet. Anonyma vittnesmål skulle alltså huvudsakligen kunna lämnas av personer som helt saknar anknytning till brottet och vars identitet inte heller kommer att avslöjas genom de uppgifter han eller hon har att lämna om sina iakttagelser. Enligt regeringen bör en reglering om anonyma vittnen införas endast om starka skäl talar för det. Det måste med någon form av säkerhet kunna påvisas att regleringen är nödvändig för att skydda särskilt utsatta vittnen från hot och våld och bidra till att de i större utsträckning vågar lämna uppgifter som leder till att utredningen av allvarliga brott förbättras och att fler skyldiga lagförs för sådana brott. Regeringen framhåller att det generellt sett framstår som att regleringar om anonyma vittnen i andra länder tillämpas endast i särskilda undantagsfall. När det gäller regleringarna i de nordiska länderna tillämpas dessa extremt sällan. Företrädare för de nordiska länderna har som skäl för detta pekat på ett antal faktorer. Till att börja med blir anonyma vittnesmål i regel endast aktuellt när det är fråga om s.k. tillfällighetsvittnen, och sådana vittnen är förhållandevis ovanliga vid grov brottslighet. Dessutom finns det i dessa fall sällan en tillräckligt tydlig risk för vittnets säkerhet. Även om domstolen skulle besluta att hålla ett vittnes identitet dold kan några garantier aldrig ges för att vittnets identitet inte röjs, vilket också tycks bidra till den begränsade tillämpningen. Om ett system med anonyma vittnen skulle införas i finns det enligt regeringen skäl att anta att det skulle utformas och fungera på ett liknande sätt som i de övriga nordiska länderna. Det kan dessutom antas att effektiviteten i en reglering med anonyma vittnen förutsätter att vittnen får besked om huruvida de kan vara anonyma redan under förundersökningen, och då helst i ett tidigt skede av brottsutredningen. Enligt regeringen framstår det som i princip uteslutet att polis och åklagare i ett tidigt skede av förundersökningen ska kunna lämna en garanti till vittnen om anonymitet. Detta kan i allmänhet förväntas begränsa viljan hos vittnen att medverka i utredningar om allvarliga brott trots en möjlighet till anonymitet. Ett system med anonyma vittnen skulle således endast vara tillämpligt i exceptionella fall. Regeringen påpekar vidare att själva förekomsten av en reglering om anonyma vittnen potentiellt skulle kunna skapa en förväntan hos vittnen som känner obehag inför vittnessituationen att få vittna anonymt. Det finns således en risk att benägenheten att vittna på ett generellt plan skulle minska om anonyma vittnen infördes. Den omständigheten att det endast i särskilda undantagssituationer skulle vara aktuellt att tillåta ett vittne att lämna sina uppgifter anonymt talar också mot att ett system med anonyma vittnen delvis skulle kunna lösa de problem med tystnadskulturer som finns i framför allt kriminella miljöer. Att ett sådant system i någon märkbar utsträckning skulle leda till en ökad lagföring för grova brott kan också ifrågasättas eftersom vittnesuppgifter som lämnats anonymt i regel har ett lågt bevisvärde. Till detta kommer att det kan antas bli svårt att utforma ett system med anonyma vittnen som inte försämrar en misstänkts eller tilltalads rättssäkerhet. Sammantaget delar regeringen utredningens och en klar majoritet av remissinstansernas bedömning att det inte finns tillräckligt starka skäl för att införa ett system med anonyma vittnen. Med beaktande av den gedigna genomlysning av frågan som utredningen gjort finns det inte heller skäl att utreda frågan ytterligare. I samband med att utskottet behandlade motionsyrkanden från allmänna motionstiden /19 föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att utreda möjligheten att vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt (bet. 2018/19:JuU12 s. 66 f.). följde utskottets förslag (rskr. 2018/19:169). I regeringens återrapportering av vissa tillkännagivanden som gäller rättsväsendet budgetproposition anges att tillkännagivandet är tillgodosett och slutbehandlat (prop. 2021/22:1 utg.omr. 4 s. 39). Utskottet hade inget att invända mot regeringens redovisning (bet. 2021/22:JuU1 s. 40). I samband med att utskottet behandlade motionsyrkanden från allmänna motionstiden /21 föreslog utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att vittnen i vissa fall ska kunna avlägga sina vittnesmål anonymt (bet. 2020/21:JuU25 s. 78). Ledamöterna från Socialdemokraterna, reserverade sig mot förslaget. Reservanterna ansåg att det pågående utredningsarbetet inte borde föregripas och var därför inte beredda att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande (s. 121). biföll reservationen (rskr. 2020/21:289). Motioner om att införa ett system med anonyma vittnen behandlades också av utskottet i betänkande 2021/22:JuU24. Utskottet konstaterade att regeringen i lagrådsremissen En stärkt rättsprocess och en ökad lagföring gör bedömningen att det inte finns tillräckligt starka skäl för att införa ett sådant system och att det inte heller finns skäl att utreda frågan ytterligare. Utskottet delade regeringens bedömning och avstyrkte motionerna (s. 70). följde utskottets förslag (rskr. 2021/22:216). Utskottet delar regeringens bedömning att det inte finns tillräckligt starka skäl för att införa ett system med anonyma vittnen och att det inte heller finns skäl att utreda frågan ytterligare. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2021/22:4540 (M) yrkande 2, 2021/22:4550 (SD) yrkande 1 och 2021/22:4618 (KD) yrkande 1. Ytterligare åtgärder för att stärka rättsprocessen Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom det som utskottet anför om falska uppgifter som lämnas under en förundersökning och tillkännager detta för regeringen. avslår ett motionsyrkande om att införa ett nytt brott om hindrande av rättvisa. Jämför reservation 15 (S, V) och 16 (KD, L) samt det särskilda yttrandet (SD). I kommittémotionerna 2021/22:4550 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2021/22:2528 av m.fl. (SD) yrkande 27 föreslås att det ska bli straffbart att ljuga i ett polisförhör. I kommittémotion 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om att skyddande av brottsling ska kunna omfatta fler situationer. Det borde även omfatta sådana situationer där någon, till förmån för den som är misstänkt eller dömd för ett brott, under polisförhör eller på något annat sätt under en brottsutredning, lämnar falska uppgifter som kan påverka bevisläget. Liknande förslag finns i kommittémotionerna 2021/22:4189 av m.fl. (KD) yrkande 40, 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 43 och 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 2. I kommittémotion 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 4 föreslås att det ska införas ett nytt brott om hindrande av rättvisa som kompletterar bestämmelserna i 15 och 17 kap. . Det nya brottet ska bl.a. omfatta den som på något annat sätt än genom övergrepp i rättssak hindrar en rättvis domstolsprocess, t.ex. genom att betala ett vittne. I 15 och 17 kap. finns bestämmelser om bl.a. mened, falsk angivelse, falsk tillvitelse, övergrepp i rättssak och skyddande av brottsling. En närmare redogörelse för innehållet i bestämmelserna och de lagändringar som föreslås finns ovan i avsnittet En stärkt rättsprocess och en ökad lagföring. Utredningen om en stärkt rättsprocess och en ökad lagföring har övervägt behovet av lagändringar när det gäller vittnesuppgifter som lämnas under förundersökningen (SOU 2021:35). Sådana uppgifter kan lämnas innan åtal har väckts eller då brottmålet behandlas i domstol. Frågan har uppkommit i anledning av utgången i rättsfallet NJA 2019 s. 294, där slog fast att det inte är straffbart såsom skyddande av brottsling att i polisförhör lämna falska uppgifter till förmån för någon som är misstänkt eller dömd för ett brott, när det endast kan påverka bevisläget mot den personen. Straffansvar kan endast komma i fråga om vittnet har lämnat uppgifterna under ed. I 23 kap. 13 § finns en möjlighet att hålla vittnesförhör under förundersökningen. Ett sådant förhör får hållas bl.a. om någon i förhör vägrar att yttra sig om en omständighet som är av vikt för utredningen eller när det i annat fall är av synnerlig vikt för utredningen att någon som är skyldig att vittna i målet hörs som vittne redan under förundersökningen. För att hålla ett sådant förhör måste förundersökningen ha kommit så långt att någon skäligen kan misstänkas för brottet. I utredningen anförs att bestämmelsen är avsedd att tillämpas i undantagsfall och den används mycket sällan. har bl.a. uppgett att när det gäller den misstänktes vittnen åberopas de ofta så sent i utredningen att det inte finns något att vinna på att under förundersökningen hålla ett vittnesförhör. Det kan, enligt myndigheten, också medföra negativa konsekvenser för brottsutredningen eftersom den misstänkte har rätt att närvara vid förhöret. Utredningen anser att det inte finns skäl att ändra bestämmelsen i 23 kap. 13 § . Att i större utsträckning utnyttja möjligheterna som den ger att hålla vittnesförhör under förundersökningen torde i vissa fall kunna utgöra ett verktyg i utredningar om brott som begås inom ramen för kriminella nätverk. Detta gäller särskilt i fall där den misstänkte åberopat ett vittne som är av avgörande betydelse för utredningen, t.ex. ett alibivittne. Om en person lämnar falska uppgifter i polisförhör efter det att åtal har väckts kan han eller hon, som regel, höras under straffansvar i domstol. När det gäller oriktiga uppgifter som lämnas efter hovrättens dom har sådana, med hänsyn till de högst begränsade möjligheterna att få prövningstillstånd i , mycket liten möjlighet att påverka utgången i målet. Utredningen anser därför att det inte finns anledning att skapa en särskild bestämmelse för just den situationen. Utskottet har tidigare behandlat motioner om falska uppgifter i polisförhör, bl.a. (bet. 2019/20:JuU25 s. 161 f.). Utskottet uttryckte då viss förståelse för det som anfördes i motionerna om att falska uppgifter i polisförhör försvårar brottsutredningar. Mot bakgrund av att en utredning hade tillsatts, som bl.a. fått i uppdrag att utreda behovet av ändringar när det gäller vittnesuppgifter som lämnas under en förundersökning, var utskottet dock inte berett att ställa sig bakom förslagen. Motionsyrkandena avstyrktes och följde utskottets förslag (rskr. 2019/20:256). Liknande yrkanden behandlades genom förenklad beredning i förra årets betänkande om polisfrågor (bet. 2020/21:JuU23). Motioner om falska uppgifter i polisförhör har även behandlats av utskottet i samband med beredningen av motioner om straffrättsliga frågor, senast i betänkande 2020/21:JuU24. Med hänsyn till den utredning som tillsatts i frågan ansåg utskottet att motionen fick anses i huvudsak tillgodosedd (s. 54). Motionen avstyrktes och följde utskottets förslag (rskr. 2020/21:344). Efter ett avgörande i är det fastställt att det inte är straffbart som skyddande av brottsling att i polisförhör lämna falska uppgifter till förmån för någon som är misstänkt eller dömd för ett brott, när det endast kan påverka bevisläget mot den personen. Straffansvar kan endast komma i fråga om vittnet har lämnat uppgifterna under ed. Att polisen har tillgång till vittnen är avgörande för att brottsutredningar ska kunna få ett bra resultat. Ofta har polisen nytta av att vittnen berättar fritt om sådant som de är osäkra på eller bara antar, som det kan försvåra utredningsarbetet med vittnen som ljuger eller vilseleder polisen under en förundersökning, t.ex. för att skydda andra personer. Utskottet anser att det är djupt otillfredsställande om lögner i polisförhör inte kan motverkas på ett effektivt sätt. Det bör därför utredas om skyddande av brottsling ska kunna omfatta fler situationer än . Brottet bör t.ex. omfatta sådana situationer där någon, till förmån för den som är misstänkt eller dömd för ett brott, under polisförhör eller på något annat sätt under en brottsutredning, lämnar falska uppgifter som kan påverka bevisläget. Vad utskottet nu har anfört bör ställa sig bakom och ge regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därmed motionerna 2021/22:3579 (C) yrkande 31, 2021/22:3974 (L) yrkande 43, 2021/22:4189 (KD) yrkande 40 och 2021/22:4484 (L) yrkande 2 samt tillstyrker delvis motionerna 2021/22:2528 (SD) yrkande 27 och 2021/22:4550 (SD) yrkande 3. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2021/22:4484 (L) yrkande 4 om att införa ett nytt brott om hindrande av rättvisa. Strafflindring vid medverkan i utredningen av någon annans brott, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till 1. lag om ändring i i de delar det avser 23 kap. 10 §, 30 kap. 5 § och 45 kap. 4 §, 2. lag om ändring i i de delar det avser 29 kap. 5, 5 a och 6 §§ samt 30 kap. 4 §. 2021/22:4489 av m.fl. (V) yrkande 1 och avslår proposition 2021/22:186 punkterna 1 och 2, båda i denna del. Frågan om huruvida ett system med kronvittnen ska införas har behandlats i ett flertal utredningar, men något förslag har tidigare inte lagts fram eftersom nackdelarna har bedömts överväga fördelarna. Särskilda strafflindringsregler för kronvittnen har bl.a. ansetts vara något som är främmande för svensk rättstradition. kan medverkan i utredningen av någon annans brott ge strafflindring i vissa situationer. Jag kan därför inte se behovet av en ny strafflindringsgrund. Däremot ser jag uppenbara risker med ett kronvittnessystem. Oriktiga uppgifter kan t.ex. komma att lämnas i större utsträckning än . Detta påverkar bevisvärderingen negativt och ökar risken för felaktiga domar. Vidare kan den som lämnar uppgifter utsättas för repressalier. Den situation som råder, där kriminella grupperingar använder skjutvapenvåld i hämndsyfte, riskerar därmed att förvärras. Flera av remissinstanserna ifrågasätter också förslaget. Justitiekanslern menar t.ex. att det inte blir förutsebart för den misstänkte i vilken utsträckning utredningsmedverkan i slutändan kommer att leda till strafflindring. Vissa remissinstanser ifrågasätter om förslaget kommer att få avsedd effekt och menar att det är förenat med potentiella risker, som t.ex. risken för att likabehandlingsprincipen och brottsofferperspektivet åsidosätts. Vidare skriver Lagrådet i sitt yttrande att det sammantaget framstår som ytterst tveksamt om fördelarna med att införa ett kronvittnessystem överväger nackdelarna. Lagrådet avråder därför från att genomföra förslaget. Jag anser att det är anmärkningsvärt att regeringen, trots Lagrådets yttrande, väljer att gå vidare med förslaget. Mot denna bakgrund anser jag att bör avslå regeringens proposition i den del som handlar om att den som medverkar i utredningen av någon annans brott ska kunna få ett lindrigare straff. Rättens möjlighet att förelägga åklagaren att komplettera förundersökningen, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till lag om ändring i i de delar det avser 45 kap. 11 § och 51 kap. 12 §. 2021/22:4489 av m.fl. (V) yrkande 2 och avslår proposition 2021/22:186 punkt 1 i denna del. Regeringen föreslår att rättens möjlighet att på eget initiativ förelägga åklagaren att komplettera eller genomföra en förundersökning ska tas bort. Några remissinstanser avstyrker förslaget och anför att tilltalade utan försvarare kan drabbas negativt, däribland Hovrätten över och som anser att nuvarande reglering behövs för att säkerställa principen om parternas likställdhet. Civil Rights Defenders anför bl.a. att domarens ansvar för att saken blir tillräckligt utredd har fungerat som en skyddsmekanism för den tilltalade, särskilt i de fall den tilltalade är särskilt sårbar eller om den tilltalade inte har en försvarare. Brottsofferjouren anser att brottsoffer kan påverkas negativt av förslaget eftersom målsäganden blir mer beroende av den enskilda åklagarens insats och fler fall riskerar att ogillas. Jag delar dessa remissinstansers uppfattning och anser att bör avslå regeringens proposition i den del som handlar om att ta bort rättens möjlighet att på eget initiativ förelägga åklagaren att komplettera eller genomföra en förundersökning. Övriga ändringar i och , punkt 3 – motiveringen (S, C, V, MP) av (S), (S), (V), (S), (S), (MP), (S) och (C). När det gäller innebörden av uttrycket allvarlig brottslighet i bestämmelsen om mened i 15 kap. 1 § andra stycket instämmer vi i regeringens bedömning att ett straffvärde är en ändamålsenlig avgränsning att använda som utgångspunkt och att det finns ett värde i att anknyta till vad som avses med uttrycket allvarligt brott i andra sammanhang. Vi är därmed inte beredda att ställa oss bakom förslaget i motion 2021/22:4540 (M) yrkande 3 om att genom ett motivuttalande ska ändra innebörden av uttrycket allvarlig brottslighet så att utgångspunkten i stället ska vara att brottsligheten ska anses allvarlig om straffvärdet når upp till eller överstiger och . Vi anser således att inte ska tillgodose motionsyrkandet. Straffskalorna för mened, punkt 5 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3974 av m.fl. (L) yrkande 44 i denna del och 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 1. Jag är kritisk till att regeringen inte lägger fram något förslag om skärpta straffskalor för mened. Visserligen görs ett välkommet förtydligande av kvalifikationsgrunderna för grov mened, vilket gör att fler brott sannolikt kommer att klassificeras som grova. Det är dock inte detsamma som att de brott som bedöms som grova kommer att ge strängare straff än . På denna punkt finns det tydliga brister i propositionen. Med tanke på menedsbrottets allvarliga karaktär anser jag att det bör övervägas att helt ta bort bötesstraffet ur straffskalan, även för ringa brott. Även minimistraffet för mened av normalgraden, som är fjorton dagars fängelse, bör kunna höjas. Mot denna bakgrund bör straffskalorna för mened ses över i skärpande riktning. Skärpt straff för övergrepp i rättssak, punkt 6 (SD, KD) av (KD), (SD), (SD), (SD) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 3 och 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 4. Vi välkomnar att regeringen vill höja straffet för övergrepp i rättssak men är inte nöjda med de straffskalor som regeringen föreslår. Vi anser att minimistraffet för övergrepp i rättssak av normalgraden bör höjas till fängelse och maxstraffet till fängelse. Minimistraffet för grovt övergrepp i rättssak bör höjas från två till fängelse och maxstraffet från åtta till fängelse. Vi anser vidare att det grova brottet särskilt ska inriktas på organiserad brottslighet. Skärpt straff för övergrepp i rättssak, punkt 6 (M) av (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4540 av m.fl. (M) yrkande 4 och 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 3. Att använda våld, hot eller annat för att påverka vittnen eller andra förhörspersoner till att ändra sina berättelser eller ljuga är ett allvarligt brott. I förlängningen är det ett hot mot hela rättssystemet. Regeringens förslag innebär att straffskalan för grovt övergrepp i rättssak lämnas oförändrad. Även straffskalan för grovt brott bör dock justeras för att särskilt markera brottets allvar. Vi anser därför att maximistraffet för grovt övergrepp i rättssak bör höjas till fängelse . Tillämpning av asperationsprincipen vid övergrepp i rättssak, punkt 7 (M, C, KD) av (KD), (M), (M), (M), (KD) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. Därmed bifaller delvis motion 2021/22:3579 av m.fl. (C) yrkande 72. Vi välkomnar regeringens förslag till ändringar i bestämmelsen om övergrepp i rättssak som innebär att brottet ska kunna leda till strängare straff. Det finns emellertid även anledning att se över möjligheterna att påföljden för övergrepp i rättssak inte ska reduceras med hänsyn till asperationsprincipen, dvs. att påföljden för övergrepp i rättssak inte ska påverkas med hänsyn till andra brott eller annan påföljd. Uppföljning av kvalifikationsgrunderna för grovt övergrepp i rättssak, punkt 8 (M, KD, L) av (KD), (M), (M), (M), (L) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4618 av m.fl. (KD) yrkande 4. Vi anser att de nya kvalifikationsgrunderna för grovt övergrepp i rättssak ska följas upp och utvärderas för att se om de har fått avsedd effekt. Övergrepp i rättssak mot barn, punkt 9 (L) av (L). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4484 av m.fl. (L) yrkande 3. Det är ett påtagligt problem att barn och unga hotas så att de inte vågar vittna. Barn och unga är särskilt utsatta som brottsoffer. I de fall det blir en rättslig process kan utsattheten bli ännu större med tanke på att den misstänkte ofta är i liknande ålder och rör sig i samma miljöer. De nuvarande bestämmelserna om försvårande omständigheter är enligt min mening inte tillräckliga. Jag anser därför att övergrepp i rättssak som riktar sig mot ett barn borde ges en egen brottsrubricering med strängare straffskala. Definitionen av övergrepp i rättssak, punkt 10 (M, SD, L) av (M), (M), (SD), (M), (SD), (L) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: