bet · H901MJU27 · 2022-05-24 00:00:00 — Om kriterierna slutligen är uppfyllda ska de nya reglerna som innebär att strandskydd kan hävas tillämpas varsamt. Till detta kommer ett förstärkt strandskydd i områden som redan i hög grad är bebyggda och där efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse är stor. De dispensmöjligheter som ges kommer att vara svåra att tillämpa, bl.a. på grund av de intresseavvägningar som krävs och den otydlighet som råder kring vad som utgör ett område med hög exploateringsgrad. Det blir även möjligt för att återinföra strandskydd i områden där detta upphävts mellan 1999–2009. Sammantaget innebär förslagen i propositionen att strandskyddet endast kommer att kunna hävas om intresset för att bygga i området är litet och därmed behovet av ett hävt strandskydd är litet. Möjligheterna att utveckla områden i attraktiva lägen minskar, och tillgången till och användandet av våra stränder försvåras genom att det blir svårare att anlägga bryggor och vägar ned till stränderna. roll och veto i strandskyddsfrågor stärks, utrymmet för förenklingar blir nästan obefintligt och strandskyddet skärps i mycket stora delar av landet. Vi menar att kommunerna, med sin lokalkännedom, är bättre lämpade att på ett ansvarsfullt sätt göra avvägningar mellan behovet av mark för byggande, skydd av naturmiljöer och fri tillgång till vattendrag. Denna möjlighet bör öka, snarare än minska. De negativa effekterna av strandskyddet är flera, och de förstärks genom regeringens förslag. Privata markägare hindras att bygga på sin mark. Kommuner kan få svårt att möjliggöra exploatering av områden som skulle kunna bli lönsamma till följd av dess närhet till vatten. Bebyggelse på platser som skulle kunna utgöra vackra boendemiljöer hindras. Regeringens lagförslag, punkt 1 (SD) (SD), (SD) och (SD) anför: Vi har som en del av utskottets majoritet föreslagit att ska avslå propositionen. Vi vill här utveckla vår ståndpunkt. Förslaget som regeringen lagt fram för att delvis lätta på strandskyddet är otillräckligt för att verkligen underlätta byggande nära vatten, dessutom är det på flera sätt otydligt. Delförslagen i propositionen om att det ska vara tillåtet att få bygga vid egenanlagda vatten samt att smalare vattendrag än och sjöar mindre än ska få ett strandskydd minskat , är positiva. Föreslagen sjöareal kunde dock ha varit större. Vi anser att det nationellt likriktade strandskyddet behöver avskaffas. Skillnaderna mellan storstäderna och exempelvis inland är så stora att samma regelverk över hela landet inte har varit och inte är rimligt. Det måste finnas ett större regionalt, och framför allt kommunalt, inflytande över var det ska vara tillåtet att bygga strandnära. Medborgare måste ges större möjlighet att påverka utformningen, närdemokratin måste ökas. Mer inflytande måste därför ligga hos kommunerna, som det gör i exempelvis . Dessutom borde regioner överta huvudansvaret för den regionala samordningen från länsstyrelserna, i linje med regionreformens inriktning att ge regionerna ansvaret för regional utveckling. Det är attraktivt att få bo och att få bygga nära vatten, därför är ett rimligt strandskydd som i hög grad tillåter byggande en viktig landsbygdsfråga. Landsbygdskommunerna konkurrerar med storstadsområdena om invånare, företag och kvalificerad arbetskraft. Möjligheten till boende eller fritidshus i attraktiva lägen skulle kunna bidra till att utjämna skillnaderna i konkurrensförutsättningar mellan stad och land och därmed hjälpa landsbygden att utvecklas. Åren 2009–2010 ändrades strandskyddslagstiftningen med syftet att förtydliga bestämmelserna och för att medge anpassning av lagstiftningen till lokala och regionala förhållanden samt förenkla byggande vid stränder. Genom lagändringen fick alla kommuner möjlighet att ge dispens för strandnära områden, med hänvisning till landsbygdsutveckling. Kommunerna fick möjlighet att i översiktsplanerna utse områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen (). Effekterna av reformen har inte blivit de önskade. Dispenser för byggande nära vatten har i högre grad getts i storstadskommuner än i landsbygdskommuner. Därtill har kommunerna ofta planerat in områden för landsbygdsutveckling i strandnära lägen (LIS-områden) i utkanterna av tätorterna, snarare än utanför dessa. Lagändringarna har inte lett till större positiva förbättringar av möjligheterna att medge ett friare byggande utanför tätorterna. Tvärtemot intentionerna att underlätta strandnära byggande, har länsstyrelserna dessutom på många håll i landet efter lagändringarna beslutat om ett utökat strandskydd, och antalet riksintressen i vattennära lägen har ökats. är ett med europeiska mått mätt mycket stort och glesbefolkat land med stor tillgång på vattendrag. Ändå visar priserna på existerande strandnära hus och sommarstugor hur svårt det är att få bygga nytt i de här lägena. Regeringens lagförslag, punkt 1 (C) (C) och (C) anför: Det övergripande målet för den svenska landsbygdspolitiken är en livskraftig landsbygd med likvärdiga möjligheter till företagande, arbete, boende och välfärd som leder till en långsiktigt hållbar utveckling i hela landet. För att svensk landsbygd ska kunna utvecklas behövs bl.a. fler bostäder. Förutsättningarna för att bo, leva och verka kan skilja sig åt i glesa respektive täta miljöer, vilket ställer krav på olika lösningar. Att bygga i strandnära lägen på landsbygden där det finns många stränder är ett sätt att utveckla landsbygden. Men under har utvecklingen på landsbygden fått stå tillbaka på grund av ett krångligt och orättvist strandskydd. har tillsammans med regeringen förhandlat fram ny lagstiftning för att det ska bli lättare att bygga strandnära på landsbygden, i glesbygd och i små tätorter, efter en överenskommelse inom ramen för januariavtalet. Sedan strandskyddet infördes i sin moderna form 1975 har två större lättnadsreformer gjorts vid makten. Så kallade LIS-områden infördes för att underlätta strandnära byggande för landsbygdsutveckling, och länsstyrelserna gavs möjlighet att upphäva strandskyddet kring små sjöar och vattendrag. Den proposition som utskottet nu behandlar och som varit med och förhandlat fram skulle alltså innebära de mest långtgående strandskyddslättnaderna . skulle strandskyddet kring bl.a. våtmarker tas bort och strandskyddet kring små sjöar och vattendrag minskas till en fri passage men med mycket generösa möjligheter att få dispens om någon vill bygga mer strandnära. Dessutom skulle möjligheterna att bygga på landsbygden öka markant genom generösa kriterier för att inrätta strandnära utvecklingsområden. Flera av de hinder som finns i lagstiftningen kring skulle ha tagits bort, och det lokala inflytandet skulle ha ökat bl.a. genom att enskilda skulle ha fått möjligheten att från dag ett pröva en dispensansökan hos kommunen via kriterierna för strandnära utvecklingsområden utan att invänta en översiktsplan eller ett länsstyrelsebeslut. behövs ett starkt strandskydd i områden som redan är starkt exploaterade och där behovet av att skydda den allemansrättsliga tillgängligheten och miljön är stort. I propositionen föreslås därför att värdefulla strandmiljöer i högexploaterade områden ska få ett förstärkt skydd för att möta den obalans som finns i strandskyddet där byggande på landsbygden och i glesbygd stoppas medan strandnära byggande sker i hög utsträckning i flera städer. Vi i vill se en kommunalisering av strandskyddet, där kommunerna ges makten att bestämma över vilka områden som ska utvecklas och vilka som ska bevaras. Även om propositionen inte går lika långt som en kommunalisering ser vi lagförslagen som viktiga steg på vägen mot ett strandskydd som tar större hänsyn till hur olika förutsättningarna är runt omkring i landet. står det i betänkandet klart att de partier som avslår propositionen inte har något gemensamt alternativ. Risken är tyvärr därmed överhängande att de som väntar på lättnader i strandskyddet kommer att få vänta . Regeringens lagförslag, punkt 1 (V) (V) anför: Jag har som en del av utskottets majoritet föreslagit att ska avslå propositionen. Jag vill här utveckla min ståndpunkt. Strandskyddet är av mycket stor betydelse för allmänhetens tillgång till sjöar och vattendrag och för vår biologiska mångfald. Syftet med strandskyddet är att långsiktigt trygga dessa förutsättningar. Genom strandskyddet som infördes har tillgången till en stor andel av våra stränder varit möjlig för alla människor oavsett inkomst. Exploateringen av våra stränder har trots strandskyddslagstiftningen fortsatt , men strandskyddet är ändå en bärande del av allemansrätten. Strandskyddets utformning har betydelse för en stor mängd växt- och djurarter och påverkar möjligheter att leva upp till såväl globala åtaganden som nationella målsättningar för miljö och friluftsliv. Regeringens förslag kommer att innebära en kraftig försvagning av strandskyddet. Sammantaget kommer förslagen att minska allmänhetens tillgång till stränder och försvaga tillgången till livsmiljöer för djur- och växtarter som är beroende av sjöar, vattendrag och strandzoner. Därutöver saknas verkningsfulla åtgärder för hur strandskyddet kan stärkas i områden som redan är högt exploaterade. Propositionen från regeringen innehåller förslag om att anlagda våtmarker och vattendrag ska kunna undantas från strandskydd. Det är ett bra förslag för att stimulera att nya våtmarker och småvatten anläggs, utan rädsla för att de ska omfattas av strandskydd, för att t.ex. minska näringsbelastningen, stärka klimatanpassningen och stärka förutsättningarna för biologisk mångfald. Jag ser även fördelar med förslaget om att vissa äldre undantag från strandskyddet kan upphävas, men vi i hade önskat ett större omtag generellt för att kunna återinföra strandskyddet nationellt där så är möjligt. Dessa förslag förändrar dock inte helhetseffekten av propositionens förslag, som försvagar strandskyddet. Regeringens lagförslag, punkt 1 (KD) (KD) anför: Jag har som en del av utskottets majoritet föreslagit att ska avslå propositionen. Jag vill här utveckla min ståndpunkt. Regeringen lämnar i proposition 2021/22:168 En ökad differentiering av strandskyddet lagförslag som syftar till att förändra strandskyddet för att det ska bli enklare att bygga strandnära, framför allt i glesbygd där bebyggelsetrycket är lågt. Förslaget har sin grund i utredningen stränder – ett mer differentierat strandskydd (SOU 2020:78), som hade som mål att föreslå lagändringar som skulle göra om strandskyddet i grunden. De förslag till ändringar i lagstiftningar som presenteras i propositionen kan inte sägas ”medföra att strandskyddet görs om i grunden”. Tvärtom framstår förslaget som ett lappande och lagande i befintlig lagstiftning på området. Vi kristdemokrater landade därför i att avslå propositionen i sin helhet för att, med en ny regering vid makten, kunna göra ett omtag i frågan, så att strandskyddet verkligen görs om i grunden. Att förenkla framför allt där bebyggelsetrycket är lågt anser vi vara så självklart att det knappt ens behöver nämnas. Det är i områden där det finns önskemål om att bygga men där nuvarande lagstiftning satt stopp som de verkligt stora förändringarna skulle ha gjorts. Ändå anger regeringen att det vid bedömningen av om det finns särskilda skäl för enstaka en- och tvåbostadshus med tillhörande komplementbyggnader m.m. ska beaktas att ett upphävande av eller en dispens från strandskyddet i en sådan situation inte får innebära att den allemansrättsliga tillgången till långa obrutna strandområden i trakten försämras. Här har allemansrätten helt plötsligt förändrats till en ”markägarskyldighet” att tillgodose det allmännas intresse, något som står i bjärt kontrast till kristdemokratisk syn på äganderätt. Ett av de för både landsbygd och stadsnära områden mest avgörande förslagen i utredningen, att upphäva allt strandskydd runt sjöar upp till samt vattendrag upp till 2 meters bredd, har i propositionen blivit att strandskydd ska råda upp på land och ut i vattnet. Förslaget om ”strandnära utvecklingsområden” framstår lika trubbigt som det tidigare ”landsbygdsutveckling i strandnära läge”. Följden om propositionen skulle ha antagits bedömer vi som fortsatt rättsosäkerhet beroende på vilken länsstyrelse som hanterar ett specifikt ärende. Det framstår som omöjligt för länsstyrelserna att navigera för att kunna fatta liknande beslut över landet med dessa föreslagna lagstiftningar där det finns så många olika undantag och faktorer att ta hänsyn till i varje enskilt fall. En ytterligare situation där länsstyrelserna kommer att göra olika bedömningar är när det gäller huruvida en väg bryter strandskyddet. Det är oansvarigt att inte passa på att definiera detta utan att lämna över en sådan sak till långa, kostsamma och osäkra domstolsprocesser när det från remissinstanser kom förslag på hur definitionen borde ha gjorts. Möjligheten för länsstyrelserna att införa strandskydd så långt ut i vatten och upp på land som finner vi som ett trubbigt instrument där det hellre bör användas mer precisa verktyg i form av andra typer av områdesskydd. Det saknas förslag om hur det lokala inflytandet över strandnära lägen ska stärkas. Lika självklart som det kommunala inflytandet är när det gäller etablering av vindkraft, måste kommunerna ha ett starkare mandat att bedöma var och hur det är lämpligt att exploatera. Av orsakerna ovan var vi tvungna att be regeringen att återkomma med ett nytt förslag där strandskyddet verkligen ”görs om i grunden”. Regeringens lagförslag, punkt 1 (L) (L) anför: Strandskyddet är viktigt för att värna den biologiska mångfalden och allmänhetens tillgång till stränder. Dagens utformning av strandskyddet fungerar dock inte väl, och hindrar byggande och landsbygdsutveckling. Strandskyddet måste bli mer flexibelt och bättre anpassat efter de lokala förhållandena. I områden med lågt exploateringstryck finns goda möjligheter att mjuka upp strandskyddet utan att detta motverkar naturvården och friluftslivet. behöver ett strikt strandskydd fortsätta att tillämpas i områden där exploateringstrycket bedöms som mycket högt eller där andra synnerliga skäl föreligger. Jag hade kunnat acceptera regeringens lagförslag under förutsättning att följande ändringar hade gjorts. Regeringen föreslår en ny bestämmelse, 7 kap. 13 a §, genom vilken regeringen skulle få rätt att meddela föreskrifter som undantar vissa insjöar och vattendrag från strandskydd. Det som saknas i uppräkningen i paragrafen är våtmarker på tidigare utdikad torvmark som återställts för att minska utsläppen av koldioxid från marken. Att återväta utdikad torvmark är en mycket kostnadseffektiv klimatåtgärd om det utförs på rätt sätt, särskilt på improduktiv skogsmark som är aktuell för slutavverkning. Återvätningen gynnar ofta den biologiska mångfalden och jordbrukets resiliens, men huvudskälet till att den genomförs kan likväl vara att minska koldioxidutsläppen från marken. För att även dessa våtmarker ska omfattas av regeringens föreskriftsrätt och därmed säkerställa att inte strandskyddet blir ett hinder för återvätningen bör ordet ”klimatåtgärd” införas i den föreslagna paragrafen. Propositionen innehåller resonemang om bebyggelsetryckets betydelse för möjligheten att bevilja dispens från strandskyddet. En skärpning föreslås införas i 7 kap. 18 c § vad gäller möjligheten att bevilja dispenser ”inom områden av särskild betydelse för djur- och växtlivet eller inom områden där bebyggelsetrycket är högt eller efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse är mycket stor”. Propositionens förslag till lagtext pekar alltså särskilt ut efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse. Denna efterfrågan bör mot bakgrund av de resonemang som förs i propositionen anses ingå i begreppet ”bebyggelsetrycket”. Regeringen skriver i propositionen att man gör bedömningen att efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse är en del av det totala bebyggelsetrycket. Att i 7 kap. 18 c § göra denna distinktion blir inkonsekvent med propositionens föreslagna 7 kap. 18 e § där fritidshusen får anses ingå i det totala bebyggelsetrycket. Även Lagrådet har framfört synpunkten att 7 kap. 18 c § och 7 kap. 18 e § bör utformas likadant då tanken är att samma faktorer ska ha betydelse vid prövning enligt de två bestämmelserna. Jag anser att orden ”eller efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse” bör strykas ur den föreslagna 7 kap. 18 c §. Propositionen föreslår att strandskyddet, genom den nya 7 kap. 18 c §, ska skärpas i stora delar av . Inom de områden som omfattas av den föreslagna skärpningen finns områden som är glest befolkade och delar problematik med andra glest befolkade delar av landet. Det rör framför allt öar med fast befolkning men även en del små samhällen på fastlandets kust. Från de här samhällena tar det att nå samhällsservice och man har höga kostnader för transporter. Flera av de här områdena ligger nära tätbefolkade områden, såsom flera av skärgårdarna på ost- och , men man är trots det avskuren från stadens service och utbud genom flera timmars resväg. De små lokalsamhällena på öar och längs kuster har stor betydelse för möjligheten att över huvud taget bo och verka i dessa områden. Små kustsamhällen liksom skärgårdarnas kärnöar måste kunna utvecklas. Det finns ett antal särskilda skäl för att upphäva eller bevilja dispens från bestämmelser i strandskyddslagstiftningen. Det första är att området som upphävandet eller dispensen avser ”redan har tagits i anspråk på ett sätt som gör att det saknar betydelse för strandskyddets syften”. I skärgårdarnas och kusternas småsamhällen är det här skälet i allra högsta grad tillämpligt. Om ett skydd inte går att motivera utifrån strandskyddets syften finns det ingen rimlighet i att göra de omfattande ingrepp i möjligheten att bedriva verksamhet eller använda sin mark som strandskyddet innebär. Det är därför besynnerligt att de skärpningar som föreslås i 7 kap. 18 c § andra stycket ska omfatta alla de särskilda skäl som följer av första stycket 1–4. Det första skälet handlar om de fall där en dispens eller ett upphävande inte på något sätt skadar strandskyddets syften. Det finns ingen anledning att inkludera det i skärpningen av prövningen. Det är orimligt att vattennära områden som redan är bebyggda och ianspråktagna inte ska kunna få fortsätta att utvecklas. Genom att skäl 1 är inkluderat i den skärpta prövningen i den föreslagna paragrafen omöjliggörs i praktiken all utveckling av dessa samhällen som är så viktiga för en levande kust och skärgård. Jag anser slutligen att propositionen bör avslås i den del den gäller ändringarna i 19 kap. 3 b § . Ändringarna innebär att länsstyrelserna alltid ska överpröva kommuners beslut om dispens från eller upphävande av strandskyddet i områden med lättnader i strandskyddet om de ligger inom de områden i och vid där propositionen föreslår att strandskyddet generellt ska skärpas. I övrigt ska bara överpröva beslut i fall där det finns skäl att anta att det saknas förutsättningar för ett undantag från strandskyddet eller det finns brister i handläggningen som haft betydelse för beslutet. Det är svårt att se varför det senare inte skulle räcka även för de få områden i och vid som eventuellt kan ha fått lättnader i strandskyddet. Ett läge där länsstyrelserna regelmässigt överprövar kommunernas beslut skulle innebära en längre och mer kostsam process till nackdel för den sökande. Det i kombination med att det inte skulle behövas några skäl för överprövningen gör att den föreslagna bestämmelsen får anses utgöra ett oproportionerligt ingrepp för den sökande. Jag noterar att det saknas tillräckliga beredningsunderlag till förslaget eftersom det inte utgjort en del av utredningen som föregått propositionen och inte har varit på remiss. Jag kan konstatera att Liberalernas förslag till ändring av regeringens lagförslag i de delar det avser 7 kap. 13 a § och 18 c § inte får majoritet i utskottet. Jag väljer därför att inte reservera mig i dessa delar och ansluter mig i stället till majoritetens ståndpunkt att propositionen ska avslås. Regeringens lagförslag, punkt 1 (MP) (MP) anför: har tillsammans med Socialdemokraterna och en uppgörelse om strandskyddet som ledde fram till en proposition. När utskottet yrkar avslag på propositionen avslås också viktiga förbättringar av strandskyddet. Det är vi i starkt kritiska mot. Dagens strandskydd är för svagt och tyvärr är exploateringen av stränder för hög i områden med högt bebyggelsetryck och i områden med högt tryck av fritidshusbebyggelse. Strandskyddet finns till för att garantera allmänhetens tillgång till våra stränder och bevara goda livsvillkor för djur och växter, både på land och i vattnet. Det har varit avgörande för att stärka strandskyddet där det behövs som mest. Vi har tydligt sagt nej till kraven på att riva upp strandskyddet helt och genomföra rakt av då det skulle få förödande konsekvenser för djur- och växtliv och människors tillgång till våra stränder. hade gärna sett en ännu bättre överenskommelse. Både stränderna och vattnet utanför omfattas av allemansrätten och ger människor möjlighet att röra sig fritt i naturen. Utan strandskyddet skulle människor inte kunna bada, fiska, surfa, åka skridskor eller vandra på stranden på samma sätt som . är unikt – det finns nästan inga andra länder som har skyddat sina stränder på samma sätt som gjorts här . De pågående klimatförändringarna leder till att vädret blir mer oförutsägbart och vi måste bli bättre på att anpassa oss. Strandskyddet är ett bra skydd mot effekterna av extrema skyfall och översvämningar, eftersom reglerna styr bort ny bebyggelse från den riskabla vattenlinjen. Bevuxen mark som inte är hårdgjord eller bebyggd har en förmåga att behålla vatten och dämpa översvämningar. Den kan också filtrera och mildra utsläpp från översvämmade avlopp och dagbrunnar. Strandskydd bidrar därför till att vi i står bättre rustade för ett mer extremt väder som kommer när klimatet förändras. Att börja bygga mer nära vatten nu vore därför ett stort misstag. Om det kommer att göras nya strandskyddsutredningar borde därför klimatanpassning finnas med i utredningsdirektiven. Lättnader i strandskyddet bör också begränsas till glesbygder i större utsträckning än i den aktuella propositionen. Strandskyddet borde definitivt stärkas längs hela och vid de . Den värdefulla natur som finns i strandområden är viktig för den biologiska mångfalden. Många vattenlevande organismer är beroende av orörda strandnära livsmiljöer – de är bl.a. barnkammare åt många fiskar. Av landets rödlistade arter är cirka en tredjedel knutna till strand- och vattenmiljöer. För dem är ett fungerande strandskydd livsavgörande. har stoppat kritiserade förslag om att slopa strandskyddet i stora områden. I stället har propositionen säkerställt att skyddet stärks där det behövs som mest. Det är befogat att vissa dispenser och undantag för strandskyddet ska få göras på ett mer ordnat sätt, i strandnära utvecklingsområden, på små orter på landsbygden eller i glesbygd, för naturturism och gröna näringar. En fördel med det nya förslaget var också att ordet landsbygdsområden togs bort. Man kan lätt få intrycket att all exploatering av stränder handlar om exploatering som är viktig för landsbygdens utveckling. Så är definitivt inte fallet. Många stränder exploateras med ändamål som stormarknader, industrier, sommarstugeområden m.m. som mycket hellre ska anläggas eller längre bort från stränder. Skärpningarna i förslaget till den nya lagen görs i områden som är särskilt betydelsefulla för djur- och växtliv och i områden där trycket att bygga är högt eller där efterfrågan på mark för fritidshusbebyggelse är mycket stor. Det innebär t.ex. att större delen av kusten och de får ett starkare skydd, liksom tätortsnära områden. Exempel på platser där skyddet kan skärpas är strandskogar och strandängar, ålgräsängar och grunda mjukbottnar som är viktiga för fiskens lek. Det tydliggörs nu i lagen att den långsiktiga tillgången till sådana områden inte får försämras.