bet · H901TU5 · 2022-01-28 00:00:00 — Infrastrukturministern påminde om att staten även har möjlighet att främja kollektivtrafiken, och regeringen har tagit flera initiativ inom området. Den nationella planen bidrar genom investeringar i t.ex. järnvägar och busskörfält, och kommuner kan söka statlig medfinansiering för infrastruktur för kollektivtrafik genom stadsmiljöavtal och genom förordningen om statlig medfinansiering till vissa regionala kollektivtrafikanläggningar. Vidare ger regeringens elbusspremie möjlighet till ett visst bidrag till införskaffande av elektriskt drivna bussar. Avslutningsvis underströk statsrådet att arbetet för ökad social hållbarhet är mycket angeläget, inte minst i transportsystemet. Utskottet har , senast i betänkande 2020/21:TU8, behandlat motionsyrkanden om kollektivtrafik i hela landet. Utskottet har framhållit att kollektivtrafiken är ett viktigt medel för att uppfylla de transportpolitiska målen och därigenom åstadkomma en långsiktigt hållbar tillväxt i hela landet. Utskottet har dock avstyrkt motionsyrkandena och har beslutat i linje med utskottets förslag. Utskottet har tidigare också behandlat frågan om jämställdhet i transportsektorn, senast i betänkande 2020/21:TU7. Utskottet framförde då att det förutsatte att frågan kommer att ha fortsatt hög prioritet för regeringen och att utskottet kommer att följa utvecklingen noga. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. beslutade i linje med utskottets förslag. Utskottet har även behandlat frågor om kollektivtrafik på vatten tidigare, senast i betänkande 2020/21:TU8. Utskottet välkomnade regeringens arbete med att skapa förutsättningar för att sjötransporter ska kunna möta ett ökat behov av att transportera bl.a. personer. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena och beslutade i linje med utskottets förslag. Jämställd och jämlik kollektivtrafik Transporter är grundläggande för vår vardag, och jämställda transporter handlar om att ge kvinnor och män lika förutsättningar till exempelvis arbetspendling, utbildningspendling och förskolehämtning. Utskottet välkomnar därför det som regeringen framhåller i den senaste infrastrukturpropositionen om att en viktig utgångspunkt i utvecklingen av transportinfrastrukturen är att beakta ett jämställdhetsperspektiv i alla delar av processen. Regeringen anser att det innebär att såväl kvinnors som mäns liksom flickors och pojkars transportbehov ska väga lika tungt i planeringen och beslutsfattandet. Utskottet instämmer fullt ut i detta och anser att det är en mycket viktig utgångspunkt för transportpolitiken. Utskottet vill även peka på det som regeringen uppmärksammar i skrivelsen Strategi för Levande städer – politik för en hållbar stadsutveckling om att i grupper med lägre inkomster är det färre kvinnor och män som har tillgång till bil och att grupper med lägre inkomster därför i större utsträckning använder kollektivtrafiken. Utskottet instämmer i det som infrastrukturminister har framfört om att arbetet för ökad social hållbarhet är mycket angeläget, inte minst i transportsystemet. Utskottet vill framhålla att en jämställd och jämlik kollektivtrafik är av hög prioritet för utskottet och att ett välutvecklat kollektivtrafiksystem också är en bra investering för jämställdheten och jämlikheten. Utskottet avser att följa frågorna och förutsätter att en jämställd och jämlik kollektivtrafik har fortsatt hög prioritet för regeringen. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2021/22:3198 (V) yrkandena 3 och 4 samt 2021/22:3679 (C) yrkande 4. Kollektivtrafik i hela landet Utskottet anser att kollektivtrafiken ska vara attraktiv och anpassad efter de förutsättningar som råder i landets olika delar. En väl anpassad kollektivtrafik ger människor en geografisk tillgänglighet på ett energieffektivt och långsiktigt hållbart sätt. Utskottet vill återigen påminna om att kollektivtrafiken är en fråga för regionala och kommunala överväganden. Staten har dock möjlighet att främja kollektivtrafiken, exempelvis genom den nationella planen och investeringar i järnvägar och busskörfält. Utskottet välkomnar regeringens uttalanden om att främja kollektivtrafiken på landsbygder och förutsätter att potentialen i olika hållbara mobilitetslösningar på landsbygder utnyttjas. Utskottet vill i sammanhanget påminna om den forskningsöversikt om mobilitet på landsbygden som genomförts av utskottet. Enligt rapporten behövs det bl.a. kompletterande åtgärder och nya mobilitetslösningar som kan främja en hållbar och ökad tillgänglighet på landsbygden. Utskottet vill även påminna om att syftet med reformen på kollektivtrafikmarknaden, som skedde i samband med att lagen (2010:1065) om kollektivtrafik trädde i kraft , bl.a. var att skapa förutsättningar för att sätta resenärens behov i centrum. Reformen bidrar även till ökade möjligheter till samordning och på så sätt förbättringar för resenären. Utskottet finner inga skäl att ta något initiativ med anledning av motionsförslagen. Motionerna 2021/22:1339 (S), 2021/22:3394 (L) yrkande 48, 2021/22:3679 (C) yrkande 9, 2021/22:3856 (S) och 2021/22:3879 (KD) yrkande 62 avstyrks. Utskottet vill framhålla att ett väl fungerande transportsystem på ett effektivt, säkert och miljömässigt hållbart sätt nyttjar alla trafikslag, både vart och ett för sig och i kombination. Utskottet har tagit del av det arbete som görs inom ramen för exempelvis den maritima strategin men också av Fossilfritt . Utskottet anser, , att sjöfartens roll för persontransporterna är väl uppmärksammad. Utskottet finner således inte att det finns anledning att ta något initiativ med anledning av motionerna 2021/22:2954 (SD) yrkande 15 och 2021/22:3879 (KD) yrkande 43 som därmed avstyrks. Utskottet välkomnar regeringens uttalanden i den senaste infrastrukturpropositionen om att ökad tillgänglighet genom t.ex. goda pendlingsmöjligheter med tåg och annan kollektivtrafik över landsgränserna mot såväl som och ger möjligheter till utvidgade, men också integrerade, arbetsmarknadsregioner, till gagn för såväl företag som anställda. Utskottet ser också mycket positivt på det som regeringen framför om att regeringen, regionerna, kommunerna och har ett fortlöpande samarbete med sina nordiska motsvarigheter genom att samarbeta om exempelvis gränsöverskridande infrastruktur. Utskottet välkomnar också det nordiska samarbetet i bl.a. olika transportfrågor inom . Utskottet vill framhålla att det ska vara möjligt att flytta, pendla, studera och driva företag över landsgränserna i . Det var också mot den bakgrunden som utskottet besökte det danska parlamentet för att diskutera gemensamma trafik- och infrastrukturfrågor. Utskottet följer frågan om gränsöverskridande kollektivtrafik aktivt men finner inte att det finns anledning att ta något initiativ med anledning av motionsförslaget. Motion 2021/22:3248 (C) yrkande 5.1 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om färdtjänst. Utskottet understryker betydelsen av färdtjänst och framhåller att det följer frågorna mycket noga. Utskottet förutsätter vidare att frågorna har hög prioritet för regeringen och att regeringen vidtar åtgärder om det behövs. Jämför reservation 13 (SD), 14 (KD, L), 15 (V), 16 (MP) och 17 (C, V, KD, L, MP). I kommittémotion 2021/22:2499 av m.fl. (SD) yrkande 6 framförs att det bör göras en översyn av bl.a. färdtjänstlagen. Motionärerna framhåller bl.a. att personer som behöver specialrullstol till sitt idrottsutövande inte alltid får ha med sig den på sin resa med färdtjänst. Vissa personer har också ett tak för antalet färdtjänstresor som inte räcker till för resor även till idrottsanläggningen. I kommittémotion 2021/22:2968 av m.fl. (SD) yrkande 103 framförs att rättighetsperspektivet i färdtjänstlagen bör stärkas. Motionärerna framhåller att färdtjänstlagen bör bidra till ökad inkludering och lika möjligheter och att det ska framgå av lagen att färdtjänsten ska göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning, att precis som andra, fritt bosätta sig, arbeta, studera och ha en aktiv fritid. I yrkande 104 framhåller motionärerna att det är hög tid att se över färdtjänstlagen. De påpekar att det skiljer sig åt mellan olika regioner hur regelverket tolkas vilket gör att det finns stora regionala skillnader i den praktiska tillämpningen. I kommittémotion 2021/22:3806 av m.fl. (SD) yrkande 34 framhålls att färdtjänstlagen måste kompletteras med ett syfte där det tydligt framgår att färdtjänsten ska göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning att få bosätta sig, arbeta och studera var man vill och ha en aktiv fritid. I yrkande 35 anser motionärerna att färdtjänstlagen bör kompletteras så att resenären har rätt att göra korta uppehåll under resan. I yrkande 36 framhåller motionärerna att rätten till färdtjänst även i en annan kommun behöver lagstadgas. I yrkande 37 anser motionärerna att regleringarna av färdtjänsten bör återföras till socialtjänstlagen. I yrkande 38 anförs att det bör införas fritt antal färdtjänstresor i landets alla regioner. I yrkande 39 framhåller motionärerna att barn alltid och utan kostnad ska kunna vara medresenärer under resor med färdtjänsten. Motionärerna framhåller att färdtjänsten ska vara en flexibel samhällsservice så att personer med funktionsnedsättning kan arbeta, vara föräldrar och ha en meningsfull fritid. I kommittémotion 2021/22:3198 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del framförs att regeringen bör ta initiativ till bättre lagstiftning om särskilda persontransporter och att en ny färdtjänstlag behövs som tydligare tar avstamp i de funktionshinderspolitiska målen och återinför rättighetsperspektivet i bedömningen av vem som ska ha rätt till tillstånd och hur färdtjänsten ska vara ordnad för bättre hållbarhet, samordning, tillgänglighet, prissättning och kvalitet. I kommittémotion 2021/22:3879 av m.fl. (KD) yrkande 64 understryker motionärerna vikten av rätt och ändamålsenlig kompetens hos förarna inom färdtjänsten när det gäller bemötande av personer med funktionsnedsättning. Motionärerna framhåller att resan med färdtjänst ska vara en trygg och förutsägbar upplevelse. I kommittémotion 2021/22:3394 av m.fl. (L) yrkande 50 önskas en undersökning av möjligheterna för personer som är bosatta i gränsområdena att kunna resa med färdtjänst över gränserna i . Motionärerna framhåller att de nordiska länderna har olika nationella färdtjänstsystem för personer med funktionsnedsättning och att det inte finns någon möjlighet att resa över gränserna med färdtjänst . I kommittémotion 2021/22:4065 av m.fl. (MP) yrkande 31 framhålls att det behövs en komplettering av färdtjänstlagen för tillfälliga resor. I yrkande 32 påtalas vikten av rutiner när ett färdtjänsttillstånd går ut. Motionärerna lyfter fram att människor som verkligen är i behov av att förflytta sig, som inte kan göra det på egen hand och som saknar ekonomiska möjligheter att ta taxi inte ska komma i kläm. I motion 2021/22:813 av (S) framförs att regeringen behöver se över kommunernas regelverk för färdtjänst till och från idrottsträning och idrottstävlingar. Motionären framhåller att det är nödvändigt för att öka möjligheten för alla med funktionsvariation att idrotta. I motion 2021/22:869 av (M) framhåller motionären behovet av att se över möjligheterna att förtydliga färdtjänstreglerna. Motionären pekar på att utan tydligt stöd i lagstiftningen finns det en risk att kommunerna tolkar reglerna olika. I motion 2021/22:3158 av (M) framhåller motionären behovet av att utreda språkkunskap för färdtjänstpersonal. Motionären anför att det bör ingå ett godkänt språkprov i den taxilegitimation som krävs för att få köra färdtjänst. I motion 2021/22:3605 av (M) framförs att möjligheten att ställa tydligare kvalitetskrav vid upphandlingar av resor för personer med funktionsnedsättning bör utredas. Motionären pekar bl.a. på tydliga krav på trafiksäkerhet när den offentliga sektorn upphandlar samhällsbetalda transporter, exempelvis av . I motion 2021/22:386 av (SD) framhålls att det behövs en översyn av färdtjänstens funktion och tillsyn. Vidare framhåller motionären att det behövs en översyn av sanktioner och kompensation till drabbade kunder. Särskilt om färdtjänst och synnedsättning I partimotion 2021/22:4170 av m.fl. (KD) yrkande 4 framhålls att färdtjänsten måste värnas. Motionärerna framhåller vidare att färdtjänsten ska vara av god kvalitet och så flexibel som möjligt för den enskilde. I kommittémotion 2021/22:3198 av m.fl. (V) yrkande 10 i denna del framförs att det behövs en ny färdtjänstlag som tydligare tar avstamp i de funktionshinderspolitiska målen och återinför rättighetsperspektivet i bedömningen av vem som ska ha rätt till tillstånd. Motionärerna pekar bl.a. på att har rapporterat om att blinda personer kan nekas färdtjänst vilket går tvärt emot nationella funktionshinderspolitiska mål och mänskliga rättigheter. I kommittémotion 2021/22:4165 av m.fl. (KD) yrkande 34 framhåller motionärerna att det behövs en översyn av färdtjänstlagen. Motionärerna framhåller att det är angeläget att bevaka den rättspraxis som utvecklas när det gäller färdtjänsttillstånd för personer som är blinda eller som har en grav synnedsättning då det för dessa personer i vissa fall kan vara förenat med livsfara att använda kollektivtrafiken. I motion 2021/22:926 av (S) framhåller motionären att synskadades rätt till färdtjänst måste säkras. Motionären lyfter fram att enligt varierar generositeten och kvaliteten stort mellan olika delar av landet. I motion 2021/22:1294 av m.fl. (S) framförs att regeringen ska överväga att se över lagen om färdtjänst. Motionärerna pekar på att många blinda och synskadade inte kan ta sig till arbete eller studier eller i vissa fall över huvud taget lämna sin bostad utan färdtjänsttillstånd. Av lagen (1997:736) om färdtjänst framgår att tillstånd till färdtjänst ska meddelas för dem som på grund av ett funktionshinder, som inte endast är tillfälligt, har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Varje kommun ansvarar, i fråga om kommuninvånarna, för att färdtjänst av god kvalitet anordnas inom kommunen och, om det finns särskilda skäl, mellan kommunen och andra kommuner. Har en kommun överlåtit sina uppgifter till en regional kollektivtrafikmyndighet ansvarar denna myndighet för att färdtjänst anordnas inom kommunen. Av lagens förarbeten framgår att färdtjänst inte ska betraktas som en form av bistånd för att uppnå skälig levnadsnivå utan som en särskild transportform som utgör en del av kollektivtrafiken. Även om färdtjänsten alltjämt är ett uttryck för social omsorg ska den i huvudsak behandlas som en trafikpolitisk fråga i syfte att bidra till en tillfredsställande trafikförsörjning också för personer med funktionsnedsättning (prop. 1996/97:115 s. 35). Vidare anges att om det finns otillgängligheter i de allmänna färdmedlen, i terminaler och vid hållplatser samt i den yttre miljön i anslutning till dessa som medför att den sökande, på grund av sitt handikapp, inte utan väsentliga svårigheter kan förflytta sig på egen hand eller resa med allmänna kommunikationer, ska tillstånd till färdtjänst meddelas (s. 51). Av lagen (1997:735) om riksfärdtjänst framgår att tillstånd till riksfärdtjänst ska meddelas om resan till följd av den sökandes funktionshinder inte till normala reskostnader kan göras med allmänna kommunikationer eller inte kan göras utan ledsagare, ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet, resan görs inom från en kommun till en annan kommun, resan görs med taxi, ett för ändamålet särskilt anpassat fordon eller med allmänna kommunikationer tillsammans med ledsagare och resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna. Frågor om tillstånd till riksfärdtjänst prövas av den kommun där den sökande är folkbokförd eller av den regionala kollektivtrafikmyndigheten, om kommunens uppgifter har överlåtits till denna. Av de transportpolitiska målen följer att transportsystemet ska vara tillgängligt för personer med funktionsnedsättning. Av Agenda 2030 delmål 11.7 följer att ska universell tillgång till säkra, inkluderande och tillgängliga grönområden och offentliga platser, i synnerhet för kvinnor och barn, äldre personer och personer med funktionsnedsättning, tillhandahållas. Det nationella målet för funktionshinderspolitiken är att, med FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning som utgångspunkt, uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättning. Målet ska bidra till ökad jämställdhet och till att barnrättsperspektivet ska beaktas (prop. 2016/17:188 Nationellt mål och inriktning för funktionshinderspolitiken). Särskilda persontransporter – moderniserad lagstiftning för ökad samordning utsåg regeringen en särskild utredare för att analysera reglerna för särskilda persontransporter, exempelvis färdtjänst och sjukresor. Syftet med utredningen var att identifiera problem som utgör hinder för kommunala och regionala myndigheter att åstadkomma en effektiv samordning av organiserandet och utförandet av sådana transporter samt föreslå ändrade eller nya regler för att undanröja sådana hinder. Betänkandet Särskilda persontransporter – moderniserad lagstiftning för ökad samordning (SOU 2018:58) presenterades . Utredningen föreslår inget obligatoriskt huvudmannaskap på regional nivå med hänsyn främst till det kommunala självstyret. Utredningens förslag remitterades och bereds inom . Frågan om kvaliteten i färdtjänsten har behandlats i ett särskilt regeringsuppdrag av Myndigheten för delaktighet (MFD). Av rapporten i färdtjänsten (2018:19) framgår att kvaliteten i färdtjänsten brister. MFD konstaterar att många resenärer överlag är nöjda, men när färdtjänsten inte fungerar får det stora konsekvenser för den enskilde. MFD framhåller att möjligheten att använda färdtjänst för många är en förutsättning för att kunna vara delaktiga i samhället på lika villkor som andra. De problem som kartläggningen visar handlar bl.a. om bristande likvärdighet i färdtjänsten, om att regelverket ser olika ut i kommuner och regioner och om brister i utförandet av färdtjänsten, t.ex. när det gäller punktlighet, säkerhet, flexibilitet och bemötande. I rapporten lämnar MFD ett antal förslag på åtgärder som kan förbättra kvaliteten i färdtjänsten. Förslagen bygger på resenärernas syn på god kvalitet och en kartläggning av hur utförare av färdtjänst arbetar med kvalitetsutveckling. Trafikanalys har haft i uppdrag av regeringen att kartlägga hinder för tillgänglighet och användbarhet inom kollektivtrafiksystemet för personer med funktionsnedsättning. Rapporten – kartläggning av hinder i kollektivtrafikens tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning (2019:3) överlämnades . I slutrapporten diskuteras myndigheternas insatser och funktionshindersrörelsens perspektiv, samt undersökningar, forskning och statistik. Färdtjänst över de nordiska gränserna har de nordiska regeringarnas uppdrag att bekämpa de gränshinder som bromsar jobb och tillväxt i . Frågan om färdtjänst över de nordiska gränserna har varit föremål för diskussion inom ramen för . Nordiska medborgare som beviljats färdtjänst i hemlandet, har inte automatiskt rätt till färdtjänst i ett annat nordiskt land. Det gör det extra besvärligt för personer med funktionsnedsättning att utnyttja sin fria rörlighet. Färdtjänst för personer med funktionsnedsättning är därför ett av 20 hinder som vill förmå regeringarna att snabbt lösa. Skriftliga frågor och interpellationer I en interpellationsdebatt från (ip. 2020/21:577) framförde statsrådet bl.a. följande. Det nationella målet för funktionshinderspolitiken är att uppnå jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet för personer med funktionsnedsättning i samhället. Färdtjänsten bidrar till målet genom att ge möjlighet till särskilt anordnade transporter för personer med funktionsnedsättning. Färdtjänsttillstånd ska enligt färdtjänstlagen ges för dem som på grund av funktionshinder har svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med kollektivtrafiken. Statsrådet påminde om att det i färdtjänstlagen tydligt står att varje kommun eller region ansvarar för att tillhandahålla färdtjänst av god kvalitet. Färdtjänstlagen trädde i kraft och är en ramlag. Det innebär att kommuner och regioner, med den närhet till medborgarna som det innebär, har ansvar för och möjligheter att hantera och bestämma vilka villkor som ska gälla för den lokala färdtjänsten. Statsrådet konstaterade att de rapporter som framkommer om att personer med uppenbar funktionsnedsättning nekas tillstånd till färdtjänst väcker frågor om tillämpningen av färdtjänstlagen. Statsrådet framförde att han kommer att följa den här frågan noga. I svaret på en skriftlig fråga (fr. 2020/21:3624) från framförde statsrådet bl.a. att avsikten med färdtjänsten är att göra kollektivtrafiken tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Statsrådet påminde om att han som statsråd inte kan uttala sig om domstolens bedömning av lagens tillämpning. Däremot konstaterade statsrådet att ansvaret för en färdtjänst av god kvalitet är ett kommunalt och regionalt ansvar. Lagen ställer inte upp något hinder för en mer generös tillämpning av tillståndsgivningen från kommuner och regionala kollektivtrafikmyndigheter. Statsrådet framförde att han inte utesluter att ytterligare åtgärder kan behövas för att stärka tillgången till transportsystemet för personer med funktionsnedsättning. I en interpellationsdebatt från (ip. 2021/22:199) framförde statsrådet inledningsvis att ett statsråd inte bör uttala sig om en domstols bedömning av tillämpningen av en lag. Statsrådet konstaterade återigen att en färdtjänst av god kvalitet är ett kommunalt och regionalt ansvar. Färdtjänstlagen ställer inte upp något hinder för en mer generös tillämpning av tillståndsgivningen från kommuner och regionala kollektivtrafikmyndigheter. Statsrådet framförde att kommunen eller den regionala kollektivtrafikmyndigheten svarar gentemot invånarna för att färdtjänst av god kvalitet anordnas. Statsrådet noterade med viss oro de rapporter som inkommit gällande nekad rätt till färdtjänst för synskadade, och framförde att han följer frågan om blinda och synnedsattas rätt till färdtjänst mycket noga. Statsrådet anförde att han inte utesluter att ytterligare åtgärder kan komma att behövas för att stärka de funktionshindrades tillgång till transportsystemet. Statsrådet påminde även om att när det generellt gäller färdtjänst och sjukresor är av färdtjänstresenärerna och sjukresenärerna nöjda med beställningar och resor, och av resenärerna kom fram . Statsrådet framförde dock att det räcker med att det är några, inte minst personer med synskador, som kanske får dåligt bemötande och inte får den grundläggande rätten till tillgänglighet. Utskottet har behandlat frågor om färdtjänst tidigare, senast i betänkande 2020/21:TU8. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena men framhöll betydelsen av frågor om färdtjänst. beslutade i linje med utskottets förslag. Utskottet vill inledningsvis framhålla att färdtjänst kan vara avgörande för att personer med funktionsnedsättning ska kunna vara delaktiga i samhället och kunna leva ett aktivt och självständigt liv. Utskottet har därför också framhållit vikten av de frågor som motionärerna tar upp och att rättigheter och levnadsvillkor för personer med funktionsnedsättning i grunden är en demokratifråga. Mot den bakgrunden vill utskottet understryka att alla som har rätt till färdtjänst också ska få det. Utskottet vill påminna om att färdtjänst av god kvalitet främst är ett kommunalt och regionalt ansvar och att det således är kommunen eller den regionala kollektivtrafikmyndigheten som är ansvarig för att färdtjänst av god kvalitet anordnas. vill utskottet understryka att både nationella och internationella mål för transportpolitiken och funktionshinderspolitiken måste vara vägledande i arbetet.