bet · H901CU3 · 2022-03-24 00:00:00 — Motionärerna uppger att lagförslaget om konsumentens samarbetsskyldighet inte får bli ett för långtgående krav och efterfrågar därför en tydligare beskrivning av hur samarbetet mellan näringsidkaren och konsumenten ska gå till vid denna typ av felsökning i konsumentens it-miljö och vad som förväntas av konsumenten. Motioner från allmänna motionstiden I kommittémotion 2021/22:3245 av m.fl. (C) yrkande 21 begärs ett tillkännagivande om att införa garantier för säkerhetsuppdateringar i digitala konsumentprodukter. Motionärerna anser att samhället ställer krav på konsumentsäkerhet på en lång rad områden men inte på säkerhetsområdet och föreslår därför krav på uppdateringsgarantier eller produktens levnadstid om denna är kortare. I kommittémotion 2021/22:3231 av m.fl. (C) anför motionärerna att det är angeläget att slå vakt om konsumenternas intressen vid köp av digitala tjänster och digitalt innehåll och att det finns ett behov att göra en bredare översyn av de konsumenträttsliga regelverken i syfte att åstadkomma en mer sammanhållen konsumentlagstiftning. Mot den bakgrunden begärs en stärkt konsumentlagstiftning vid köp av digitala tjänster och digitalt innehåll. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 3). Undantag från den omvända bevisbördan Som tidigare nämnts föreslår regeringen en särreglering för bevisbördan vid fel på tillhandhållande av fristående digitalt innehåll. För ursprungliga fel vid enstaka tillhandahållande av ett digitalt innehåll ska en omvänd bevisbörda gälla från tillhandahållandet. Regeringen föreslår vidare en presumtionsregel vid ett kontinuerligt tillhandahållande av digitalt innehåll med innebörden att fel som utgångspunkt är något som näringsidkaren ansvarar för. Näringsidkaren måste alltså bevisa att det digitala innehållet var i felfritt skick (s. 162 f.). Regeringen föreslår även en bestämmelse med två angivna situationer där den omvända bevisbördan inte ska gälla. Den första situationen handlar om när en konsuments hårdvara, programvara eller nätanslutning inte är förenlig med de tekniska krav som gäller för det digitala innehållet, under förutsättning att näringsidkaren före avtalet informerat konsumenten om dessa krav. Den andra situationen handlar om att konsumenten i skälig utsträckning kan behöva samarbeta med näringsidkaren för att näringsidkaren ska kunna kontrollera om det är något i konsumentens digitala miljö som kan vara orsaken till att det digitala innehållet inte fungerar som avsett. Näringsidkaren ska informera konsumenten om dennes samarbetsskyldighet vid fel och konsekvenserna av ett bristande samarbete. Detta ska göras före avtalet. Regeringen har i denna del bl.a. gjort följande överväganden (s. 165): Enligt regeringen bör alltså en näringsidkare i största möjliga utsträckning göra sin felsökning på andra sätt än genom att ha virtuell tillgång till konsumentens digitala miljö och om sådan tillgång i något fall behövs måste näringsidkaren säkerställa att det kan ske på ett ändamålsenligt sätt. Regeringen vill även framhålla att konsumenten i alla situationer kommer att ha ett eget val när det gäller om virtuell tillgång ska godtas eller inte, om än att en konsument som utan att det är motiverat nekar sådan tillgång då också får räkna med att åläggas bevisbördan för att ett fel fanns redan vid ett enstaka tillhandahållande eller under avtalets löptid för det fall tillhandahållandet är kontinuerligt. Regeringen anser mot denna bakgrund att det inte bör finnas några betydande risker med den ordning som direktivet föreskriver. Artikel 12.5 är en del av digitaldirektivets fullharmonisering och måste som sådan genomföras i svensk rätt. I ljuset av det som anförs ovan finns det enligt regeringens uppfattning anledning att inte lyfta fram konsumentens samarbete som en närmast fristående skyldighet utan tydligare placera den i sitt sammanhang. Som utgångspunkt är det näringsidkaren som svarar för uppkomna fel och har bevisbördan för att så inte är fallet. Det bör då vara upp till näringsidkaren att vid behov begära hjälp av konsumenten. Det är också viktigt att näringsidkaren informerar konsumenten om vad denne kan förväntas behöva göra och om vad konsekvenserna av att inte samarbeta kan innebära, så konsumenten själv kan ta ställning till om och i vilken utsträckning begärd hjälp ska ges. Regeringen föreslår att det införs bestämmelser om näringsidkarens uppdateringsskyldighet vad gäller en vara med digitala delar. Regeringen föreslår att näringsidkaren ska se till att konsumenten informeras om och tillhandahålls säkerhetsuppdateringar och andra nödvändiga uppdateringar. De tider som uppdateringsskyldigheten gäller föreslås skilja sig åt beroende på om det är ett enstaka eller kontinuerligt tillhandahållande av ett digitalt innehåll. Vid ett enstaka tillhandahållande gäller uppdateringsskyldigheten som konsumenten med fog kan förutsätta. Vid ett kontinuerligt tillhandhållande gäller uppdateringsskyldigheten som näringsidkarens ansvar för fel gäller dvs. eller, om tillhandahållandet sker längre än så, hela avtalsperioden. Om näringsidkaren inte uppfyller sin uppdateringsskylighet ska varan anses som felaktig (s. 194 f.). Näringsidkarens uppdateringsskyldighet för att uppdatera ett fristående digitalt innehåll föreslås överensstämma med vad som gäller för varor med digitala delar, förutom vad gäller ett kontinuerligt tillhandahållande av digitalt innehåll där uppdateringsskyldigheten endast ska gälla så länge avtalet löper (s. 153). Regeringen anför i propositionen att har ansvar för att konsumenter får tillgång till information om sina rättigheter och information om medel för att hävda dessa rättigheter. Regeringen bedömer att någon ytterligare reglering inte behöver införas för att uppfylla direktivens krav. Som skäl anges bl.a. följande (s. 226 f.): Det är viktigt att den nya lagen och särskilt regleringen av vad som gäller i fråga om konsumentskydd vid köp av varor blir allmänt känt så att konsumenter har möjlighet att fullt ut utnyttja sitt konsumentskydd. innebär en del förändringar jämfört med vad som gällt. uppgift för det allmänna att informera om lagen och om de medel som konsumenter har för att hävda sina rättigheter. Informationen bör spridas även efter att den nya lagen trätt i kraft. har enligt 1 § 2 och 3 § 3 förordningen (2009:607) med instruktion för ansvar för att tillgängliggöra information och vägledning om konsumenters rättigheter och skyldigheter och ska med utbildning och information stödja kommunernas verksamhet i frågor som rör konsumentskydd och konsumentlagstiftning. samordnar bl.a. den rikstäckande upplysningstjänsten Hallå Konsument där ett antal myndigheter och konsumentbyråer samverkar. Det är en naturlig utgångspunkt att inom ramen för sina redan existerande uppgifter svarar för att information om den nya lagen ges. Den nya konsumentköplagen ska gälla även vid avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll, och lagen innehåller vissa särregler för varor med digitala delar. Utskottet konstaterar att detta kan medföra ett behov av informations-insatser. Som regeringen anför i propositionen har ansvaret för att konsumenter får tillgång till information om sina rättigheter, och det är en naturlig utgångspunkt att myndigheten inom ramen för sina redan existerande uppgifter svarar för att det ges information om den nya lagen. Utskottet ser därför inte skäl för ett tillkännagivande om en vägledning om felsökning i konsumentens it-miljö. Utskottet avstyrker därför motion 2021/22:4387 (KD) yrkande 3. Förslagen om uppdateringsgarantier och stärkt konsumentlagstiftning vid köp av digitala tjänster och digitalt innehåll får enligt utskottet anses vara tillgodosedda genom den nya ordning som införs. Motionerna 2021/22:3245 (C) yrkande 21 och 2021/22:3231 (C) yrkande 3 bör därför avslås. En framtida utvärdering av lagstiftningen m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en framtida utvärdering av konsumentköplagen när det gäller den förlängda bevisbördan för näringsidkare och reglerna om köp av levande djur. Vidare avslår ett motionsyrkande om att tillsätta en utredning för att arbeta fram underlag till en särskild lagstiftning som hanterar köp och försäljning av levande djur. Jämför reservation 10 (M) och 11 (MP). I kommittémotion 2021/22:4390 av m.fl. (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska utvärdera den utvidgade bevisbördan för näringsidkare . Motionärerna anför att konsekvenserna av lagstiftningen behöver utvärderas för att genomlysa den eventuella negativa påverkan på konkurrenskraft som en överimplementering på detta område kan komma att ha. I motion 2021/22:4388 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om att skyndsamt tillsätta en utredning för att arbeta fram underlag till en särskild lagstiftning som hanterar köp och försäljning av levande djur där djurens välmående är en tydlig parameter, liksom köparens och säljarens ansvar (yrkande 1). Motionärerna förslår också att en utvärdering av konsumentköplagen med avseende på handel med levande djur bör göras efter lagens genomförande (yrkande 2). Motioner från allmänna motionstiden I kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 23 begärs ett tillkännagivande om att försäljning av djur bör utredas. Ett likande föreslag finns även i motion 2021/22:4196 av m.fl. (MP) yrkande 1. Motionärerna anför bl.a. att det borde finnas en särskild lag som innefattar köp och försäljning av olika djurslag och att en utredning borde tillsättas som ser till försäljning av djur som helhet. Regeringen bedömer att förslaget om att förlänga säljarens omvända bevisbörda kommer att leda till fler reklamationer med reparations- och omleveranskostnader för näringsidkarna som följd. Regeringen konstaterar att det dock är ovanligt att ursprungliga fel i en vara uppstår efter leverans och att dyrare varor ofta omfattas av kommersiella garantier. Mot den bakgrunden bedömer regeringen att kostnaderna för näringsidkarna inte kommer att öka i någon större utsträckning. Förslaget i denna del bedöms leda till ett ökat förtroende för marknaden och en ökad trygghet hos konsumenterna (s. 231). Vidare bedöms förslagen till särreglering när det gäller köp av levande djur leda till att näringsidkarna får bättre möjligheter att träffa avtal med konsumenter som inte leder till rättsliga tvister i efterhand med den risk för kostnader som sådana för med sig. Förslagen bedöms leda till större förutsebarhet och ökad trygghet, främst för små företag och enskilda näringsidkare (s. 231). Miljö- och jordbruksutskottets inställning Miljö- och jordbruksutskottet har anfört, i samband med att kommittémotion 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 23 och motion 2021/22:4196 av (MP) yrkande 1 överlämnades till civilutskottet, att civilutskottet borde avstyrka motionsyrkandena. Som redan framgått innehåller den nya konsumentköplagen vissa nyheter i förhållande till den nuvarande lagen. Bland annat ska tiden för näringsidkarens omvända bevisbörda förlängas. Det införs också en särreglering för köp av levande djur. Utskottet utgår från att regeringen ser till att den nya lagstiftningen följs upp och utvärderas om det finns skäl till det. Utskottet ser därmed inte skäl för att ta något initiativ med anledning av motionsförslagen om framtida utvärderingar av lagstiftningen. Motionerna 2021/22:4390 (M) yrkande 1 och 2021/22:4388 (MP) yrkande 2 bör därför avslås. Utskottet bedömer, liksom regeringen och miljö- och jordbruksutskottet, att de nya reglerna för köp av levande djur bör leda till en förbättrad och mer ändamålsenlig ordning till förmån för både konsumenter och näringsidkare samt djuren. Utskottet är därmed inte berett att ställa sig bakom motionsförslagen om att tillsätta en utredning för att arbeta fram underlag till en särskild djurlagstiftning. Utskottet avstyrker därför motionerna 2021/22:4388 (MP) yrkande 1, 2021/22:4061 (MP) yrkande 23 och 2021/22:4196 (MP) yrkande 1. Avlämnande och näringsidkarens ansvar för fel, punkt 2 (SD) av (SD), (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:2534 av m.fl. (SD) yrkande 16 och 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 1. För konsumentavtal som ingås på distans via telefon eller digitalt behövs det tydligare regler för konsumenter och näringsidkare. Vissa lagändringar i dessa avseenden infördes . Ändringarna är positiva, men mer behöver göras för att underlätta konsumentens aktiva val. Det behöver bl.a. bli tydligare som ansvaret för en vara går över från näringsidkaren till konsumenten. är det vanligt att konsumenter handlar över nätet och får hemleveranser. Det är dock inte alltid möjligt för mottagaren att vara hemma när leveransen sker, och många konsumenter tycker att det är bekvämt att få ett paket eller en matkasse lämnad vid dörren. Enligt dagens lagstiftning kan tidpunkten för när en köpare anses ha fått en vara i sin besittning skilja sig åt beroende på om köparen bor i villa eller lägenhet. Detta påverkar i sin tur köparens rätt gentemot säljaren. Enligt vår mening är detta inte en rimlig ordning. Vi anser därför att reglerna om när en vara ska anses vara i köparens besittning bör förtydligas. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Avlämnande och näringsidkarens ansvar för fel, punkt 2 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 1 och 2021/22:2534 av m.fl. (SD) yrkande 16. Den nya konsumentköplagen innehåller ett antal förändringar jämfört med nuvarande regelverk. Flera av förändringarna framstår som förståeliga och välgrundade. Lagen innehåller dock ett par förändringar som träffar fel eller där EU-direktiven genomförs på ett sätt som inte är välavvägt. Detta gäller bl.a. näringsidkarens ansvar för fel. Varudirektivet föreskriver en minimiregel som säger att konsumenten alltid ska ha en reklamationsrätt om . Direktivet öppnar dock upp för medlemsstaterna att bibehålla eller lagstifta om för reklamationsrätten. Konsumentköplagens nuvarande treåriga ansvarsperiod behålls i den nya lagen. Möjligheten att gå längre än direktivets minimikrav ska dock utnyttjas sparsamt. Ett antal remissinstanser ställer sig tveksamma till regeringens överimplementering och påtalar att erfarenheterna från branschen är att de flesta fel visar sig , och därför behöver reklamationsrätten inte behöver vara så lång som . Att den yttersta fristen för reklamationsrätten ska vara är därför inte nödvändigt, utan den bör ligga . Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Den omvända bevisbördan, punkt 3 (C, KD) av (KD) och (C). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3231 av m.fl. (C) yrkande 21, 2021/22:4386 av m.fl. (C) yrkande 2 och 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 2 och 2021/22:2534 av m.fl. (SD) yrkande 19, 2021/22:4063 av och (båda MP) yrkande 3, 2021/22:4111 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2021/22:4199 av m.fl. (L) yrkande 79. Vi anser att en förlängning av perioden med omvänd bevisbörda från till är problematisk. De flesta medlemsstater, inklusive våra nordiska grannländer, har valt en period . Även utredningen (SOU 2020:51) och flera remissinstanser har förespråkat en period . Mot bakgrund av att de flesta fel som uppenbaras i varor visar sig från köpet och utifrån värdet av likalydande regler på den europeiska marknaden, anser vi att även bör införa en omvänd bevisbörda i stället för att överimplementera direktivet. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Detta bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Reklamation m.m., punkt 4 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3231 av m.fl. (C) yrkande 22 och 2021/22:3665 av m.fl. (C) yrkande 15 och 2021/22:2534 av m.fl. (SD) yrkande 20 och 2021/22:4111 av m.fl. (MP) yrkande 2. En grön och liberal konsumentpolitik kan underlätta för konsumenter att göra hållbara och medvetna val. Genom att stärka konsumentskyddet kan det skapas incitament för företag att producera hållbara varor som konsumenter kan använda . Ju längre en produkt kan användas, desto bättre för miljön. För att stödja återanvändning och vidareförsäljning av produkter som den enskilde inte längre behöver, samt för att förenkla för den som köper en begagnad sak, bör reklamationsrätten följa varan i stället för att stanna hos den ursprungliga köparen. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Avhjälpande eller omleverans, punkt 5 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4390 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2021/22:4386 av m.fl. (C) yrkande 3. Vi uppskattar regeringens initiativ till en ny konsumentköplag och ställer oss bakom stora delar av innehållet. Enligt oss krävs dock en förändring för att lagen ska uppnå sitt syfte utan att drabba konsumenter eller konkurrenskraft negativt. Enligt den nya konsumentköplagen får konsumenten rätt att kräva att näringsidkaren avhjälper ett fel på varan eller gör en omleverans, och konsumenten har då rätt att välja mellan åtgärderna. Vi tycker förvisso att det finns skäl att stärka konsumentens rätt i detta avseende men menar att regeringens förslag är för långtgående. Vi anser att näringsidkaren ska kunna vidta den åtgärd som är möjlig att genomföra till lägst kostnad så länge det inte utgör en olägenhet för konsumenten. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Avhjälpande eller omleverans, punkt 5 (C, MP) av (C) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4386 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2021/22:4390 av m.fl. (M) yrkande 2. Vi välkomnar regeringens förslag till en ny konsumentköplag. Det finns dock vissa punkter där den nya konsumentköplagen inte på ett fullgott sätt tillgodoser både köpares och säljares behov. Det gäller bl.a. konsumentens rätt att välja mellan avhjälpande och omleverans som påföljd vid konstaterade fel. Vi anser att det inte är ändamålsenligt. Det finns en risk att omställningen till den cirkulära ekonomin motverkas om konsumenter i större utsträckning väljer nya produkter framför att reparera och åtgärda fel. Ur ett hållbarhetsperspektiv är detta vidare problematiskt eftersom det riskerar att förbruka varor och resurser som annars hade kunnat fortsätta att användas efter reparation. Kort sagt kan detta driva på resursslöseriet i när vi måste ta omställningen till hållbar konsumtion på största allvar. I enlighet med utredningens (SOU 2020:51) förslag bör i stället konsumentens val av påföljd vid konstaterade fel inte närmare regleras. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Köp av levande djur, punkt 6 (S, V, L, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (V), (L) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2021/22:847 av m.fl. (M), 2021/22:3100 av (M) yrkandena 1–4, 2021/22:3650 av m.fl. (C) yrkande 47, 2021/22:4384 av m.fl. (SD), 2021/22:4386 av m.fl. (C) yrkande 1 och 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 4. Vi anser att bör avslå motionerna 2021/22:847 (M), 2021/22:3100 (M) yrkandena 1–4, 2021/22:3650 (C) yrkande 47, 2021/22:4384 (SD), 2021/22:4386 (C) yrkande 1 och 2021/22:4387 (KD) yrkande 4. Våra skäl för detta utvecklar vi i våra särskilda yttranden 1 respektive 2. Förslag om ytterligare åtgärder vid avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll, punkt 7 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:3231 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2021/22:3245 av m.fl. (C) yrkande 21 och 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 3. Digitaliseringen sätter konsumentlagstiftningen på prov. Det är angeläget att på ett bra sätt slå vakt om konsumenternas intressen vid köp av digitala tjänster och digitalt innehåll. Det krävs en tydlig och sammanhållen konsumentlagstiftning. Vidare måste konsumentsäkerheten öka. Samhället ställer krav på konsumentsäkerhet på en lång rad områden men inte på cybersäkerhetsområdet. Det är dags att ändra på det och i konsumentlagstiftningen och vid offentlig upphandling kräva uppdateringsgarantier eller produktens levnadstid om denna är kortare. Det är en uppgift för regeringen att ta nödvändiga initiativ. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. Förslag om ytterligare åtgärder vid avtal om tillhandahållande av digitalt innehåll, punkt 7 (KD) av (KD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4387 av m.fl. (KD) yrkande 3 och 2021/22:3231 av m.fl. (C) yrkande 3 och 2021/22:3245 av m.fl. (C) yrkande 21. I digitaldirektivet föreskrivs att konsumenten ska samarbeta med näringsidkaren för att fastställa om orsaken till felet på det digitala innehållet beror på konsumentens it-miljö. I vissa fall kan konsumenten behöva låta näringsidkaren få fjärrstyra konsumentens dator. Vi anser att det i grunden är bra om konsumenten kan samarbeta med näringsidkaren vid felsökning, men det får inte bli för långtgående krav så att det upplevs som oskäligt för konsumenten. Vi delar och bild i remissvaren av att det finns tydliga säkerhets- och integritetsrisker med att t.ex. låta näringsidkaren fjärrstyra konsumentens dator. Eftersom det ställs krav på konsumenten att kunna tillhandahålla vissa tekniska uppgifter ser vi också en risk för ett försämrat konsumentskydd för pensionärer och personer med begränsad datorkompetens. Mot denna bakgrund efterfrågar vi en tydligare beskrivning av hur samarbetet mellan näringsidkaren och konsumenten ska gå till vid en felsökning i konsumentens it-miljö och vad som förväntas av konsumenten. Regeringen bör därför ge i uppdrag att ta fram en tydlig vägledning kring detta. Vad vi nu anfört bör ställa sig bakom och tillkännage för regeringen. En framtida utvärdering av lagstiftningen m.m., punkt 8 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2021/22:4390 av m.fl. (M) yrkande 1 och 2021/22:4061 av m.fl. (MP) yrkande 23, 2021/22:4196 av (MP) yrkande 1 och 2021/22:4388 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 2. Vi uppskattar regeringens initiativ till en ny konsumentköplag och ställer oss bakom stora delar av innehållet. Enligt oss krävs dock en uppföljning när det gäller förlängningen av den omvända bevisbördan. Regeringen föreslår nu att näringsidkarens bevisbörda ska förlängas, från till . EU-direktivet kräver att näringsidkarens bevisbörda stäcker sig , och att lagstifta om är således en överimplementering. Det är också en utökning jämfört med vad utredningen ny lag om konsumentskydd vid köp och vissa andra avtal (SOU 2020:51) lade fram, då den föreslog i enlighet med EU-direktivets miniminivå.